Når man flytter fra hverandre, blir spørsmålet hvordan man skal dele eiendeler og verdier. Nedenfor finner du informasjon om fordelingen av eiendeler og verdier ved et brudd. Utgangspunktet hver tar sitt. I det økonomiske oppgjøret mellom samboere er utgangspunktet at begge beholder sine eiendeler. Eierforholdet er dermed avgjørende for hva man beholder ved oppløsningen av samboerskapet.
Dersom "sterke grunner" foreligger har kan en av partene overta rettigheter i forhold til felles bolig, jf husfskl § 3, første ledd. Partene kan blant annet ha rett til å tre inn i husleiekontrakt, rett til å løse inn andel av boligeiendom, rett til å overta boligeiendom og rett til å tre/overta andel av vanlig innbo.
Om det foreligger særlige grunner må også avgjøres ut ifra en konkret helhetsvurdering. Særlige grunner er ikke et like strengt begrep som sterke grunner. Dermed skal det mindre til å få bruksrett til bolig, i forhold til å overta bolig. Ifølge forarbeidene er det også lagt til grunn at det er lettere å tilkjenne bruksrett, da den ofte vil være tidsbegrenset og dermed mindre belastende for eieren.Dersom partene har inngått samboeravtale skal denne tillegges vekt ved vurderingene, jf lovens § 4.
Om et vederlag er rimelig, beror på en konkret helhetsvurdering. Denne vurderingen kan også ha betydning for størrelsen av vederlaget. Når det gjelder samboerskap, er utgangspunktet ytelse uten gjenytelse. Det betyr at det ikke skal tilkjennes noen kompensasjon ved samlivets opphør. Derfor er det ikke tilstrekkelig at den ene samboeren har tilført den andre en økonomisk fordel. Det må også være rimelig å tilkjenne et vederlag. Nedenfor har vi nevnt noen av momentene som er relevante ved vurderingen, og som rettspraksis har vektlagt. Samboerskapets varigheter et er av betydning. Dersom den ene samboeren har overført store verdier til den andre i løpet av et kort forhold, vil dette tale for at det er rimelig å tilkjenne vederlag. Det samme gjelder langvarige forhold, dersom store verdier er overført rett før forholdet tar slutt, fordi man trodde forholdet skulle vare. Fordelens størrelse og karakter har betydning ved vurderingen. Jo større økonomisk fordel som er tilført, jo mer nærliggende vil det være å tilkjenne vederlag. Har en verdioverføring vært nødvendig vil dette også trekke i retning av at vederlag bør tilkjennes.
Om partene hadde forutsetninger om at det skulle ytes en kompensasjon kan også ha betydning. Dette er som nevnt bare momenter som rettspraksis tidligere har vektlagt. Hvert tilfelle må fortsatt vurderes konkret. Andre momenter kan også være relevante i tillegg til dette.