– Vi måtte virkelig klype oss i armen da vi i januar fikk signaler om at dette ville gå, sier Terje ved pulten i sitt bittelille kontor, der forrige leietager ikke en gang har fått ryddet ut. Drabant Music har fått plass i Akersveien, i samme hus som selskapene Indie Distribution og Believe Digital som de skal jobbe med, og publishingselskapet Waterfall Music som også har studio å tilby artistene. Det virker altså som artistene får enkel tilgang til mange tjenester.
Men hallo! Det er en i norsk sammenheng musikkhistorisk begivenhet når tre så store artister som deLillos, Raga og CC Cowboys tilsynelatende over natten forlater sine gamle selskap, sammen altså med Narum og Tommy Tokyo som heller ikke er kvalitetsmessige lettvektere. Det sier simpelthen veldig, veldig mye om hvordan platebransjen er anno 2016, om hvor store endringer den har vært gjennom. Bare for fire-fem år siden ville noe sånt som dette vært utenkelig, men med dagens ekstreme fokus på enkeltlåter, store hits, listeplasseringer, Spotify- og Tidal-avspillinger og så videre, har deler av bransjen vendt de klassiske albumartistene ryggen. Det merkes nok, og det har gjort det enklere for artistene å takke ja til Terje og Mads.
Han har også jobbet med Hellbillies størsteparten av deres karriere, og når jeg påpeker at Ål-bandet på en måte “mangler” i Drabant Musics ferske artiststall rister han på hodet.
Terje og Mads overlater til majorselskapene – altså den etablerte delen av bransjen representert ved Warner, Universal og Sony – å produsere hits.
– De er fryktelig gode på det og har stor dominans på listene der pengene er, med fokus på enkeltlåter og digital avspilling. Det er der 90 prosent av inntektene ligger i dag. Jeg er ikke så god på den sjangeren, men mange av de banda som ikke er Freddy Kalas eller Katastrofe eller Innertier eller Morgan Sulele, har et behov for folk som Mads og meg.
– Ja, hva skal jeg si om det? Vi snakker om å gi ut noe live med både Raga og Cowboys før sommeren, men ingen av delene er bekreftet ennå. Tommy Tokyo og de Bipolare (samme gjengen som Tommys tidligere backingband Starving For My Gravy) er klare med sitt debutalbum i september, og vi gir ut nye studioalbum med Narum og CC Cowboys i 2017. deLillos blir enten i høst eller 2017, det er for tidlig å si noe om.
Før Terje må løpe rekker han å spille noen låter med en ny, foreløpig usignet artist, så jeg har fått munnkurv. Forhåpentligvis er en kontrakt forholdsvis nært forestående, og da kan jeg garantere at vedkommende vil bli en snakkis. Det er alt jeg kan si om den saken, men altså: Merk eder navnet Drabant Music. Det bør bli en kraft å regne med i norsk platebransje.
Jeg er til daglig reisejournalist for Se og Hør og leverer også artikler til andre Aller-publikasjoner som KK og Allers. Med en jobb som fører meg rundt i verden tror mange jeg har ferie året rundt, men det er på ingen måte riktig. Når jeg er ute på tur, er det lange dager som gjerne begynner grytidlig om morgenen for å få det beste lyset og som varer til sent på kveld. Lyset er nemlig fint da også, og bilder skal man ha. Jeg skal imidlertid ikke klage, til det er jobben altfor hyggelig, spennende og lærerik, men det er altså en jobb og ikke fritid. I mitt tidligere liv var jeg musikkjournalist, og jeg har jobbet i en lang rekke blader og aviser, blant annet Dagens Næringsliv, Dagbladet, Dagsavisen, avis1, BEAT, Pop og Logo. De siste fire årene har jeg drevet bloggen Erik’s Musical Diary som et rent hobby/overskuddsprosjekt, rett og slett fordi jeg føler at musikk er noe jeg aldri blir ferdig med eller vokser fra, og at jeg stadig har et visst formidlingsbehov. Nå har jeg bestemt meg for å parkere Erik’s Musical Diary for heller å satse på Mitt liv som Erik som du nå er innom. Her vil du kunne lese mine betraktninger om musikk jeg hører, bøker jeg leser, filmer jeg ser, inntrykk og tips fra reiser, se bilder både fra jobb og hverdagsliv og en del andre ting også, alt ettersom livet utspiller seg. Takk for oppmerksomheten!