Den første offisielle bydebatten i slentrende pubatmosfære fant sted onsdag kveld. Oppsummert konkluderes med at det ble skapt noe harme, noe engasjement, litt frustrasjon og en bekreftelse på at gamle fordommer og myter fortsatt svever over byen.
Jessheimpuls var i egenskap av journalistisk tilstedeværelse i Ullensaker invitert til å være ordstyrer under bydebatten “Voksesmerter”, der et panel var invitert til å snakke om hva slags by Jessheim skal bli, hva de viktigste utfordringene og mulighetene for Jessheim er og om det heter i eller på Jessheim?
Lærte vi noe av torsdag kveld i Kulturbanken? Jeg tror at både et relativt godlynt panel, publikum og andre kan enes om at det var en seanse som skapte både litt entusiasme og engasjement – og at vi fikk en bekreftelse om at visse myter og fordommer fortsatt lever i beste velgående.
Det er spøkelsene fra gamle tider som er på gjennomreise og på vei et annet sted. Først til fots, så med hest og kjerre, så med tog, så med bil og så med fly.
Det høydedraget som utgjør Storgata på Jessheim har til alle tider vært et sted der folk som er herfra gjør butikk på dem som passerer – vogn- og hjulmaker, smie, skjenkesteder, kafeer, hotell, forretninger, bensin, drive-thru isbar og detaljhandel.
Jeg er født og oppvokst på Jessheim. På fødehjemmet Lykkebo, et sted der unger ble forbyttet, gjenglemt og – nå og da – solgt til dem som var på gjennomreise. Jeg bare tuller. Tror jeg (dette er tull, red.anm.)
For meg betyr Jessheim tilhørighet og det stedet der jeg har mine røtter. Gjennom hele mitt ungdoms- og voksenliv har Jessheim vært – for å si det med Nordahl Grieg – vært kringsatt av fiender, altså folk som – etter mine begreper på tynt grunnlag – har satt merkelapper og gitt oss betegnelser vi som er oppvokst her ikke kjenner oss helt igjen i.
Det være seg de generasjoner av rekrutter som i løpet av rekruttskolen var på Jessheim og drakk øl i permuniform to ganger, eller bedrevitere og andre folk som kommer utenfra, tar en kikk inn og så skråsikkert uttaler seg om hva Jessheim er, hva Jessheim ikke er, hva Jessheim bør gjøre, hva Jessheim har gjort feil og – som nå i 2018 – skal finne ut hva slags identitet Jessheim skal ha, hva slags visjon Jessheim skal ha og som også drar fram gamle fordommer og myter.
Nostalgi? Kanskje det. Men jeg er ikke veldig fan av det jeg kaller bakstreversk nostalgi, at alt var bedre før og at det vi ser rundt oss nå er med på å ødelegge Jessheim.
I 2014 var Jessheim – sammen med Mandal, Holmestrand, Svolvær og Kongsberg i finaleheatet om å bli Norges mest attraktive sted. Og Jessheim har vært i finaleheatet om å bli årets blomsterby. Dette er de færreste klar over. Det er helst fordommer og myter som lever videre.