Én av fire får aldri oppfylt drømmen om et fagbrev eller studiekompetanse. De slutter på skolen uten å bestå videregående opplæring. Illustrasjonsfoto:Berit Roald / NTB scanpix
Den siste uka har 60.000 barn hatt sin første skoledag. Nysgjerrige og lærelystne, med foreldre som håper at skolen skal ta godt vare på barna deres. Fellesskolens mål er at alle skal få en likeverdig mulighet til å klare seg godt i livet. Det er noe av det fineste ved Norge: En skole som lærer barna grunnleggende felles verdier og kjøreregler og som gir alle en sjanse. Det er selve grunnlaget for likeverdigheten og de små forskjellene i Norge.
Men Norge er langt i fra i mål. Tallene viser en brutal virkelighet: én av fire får aldri oppfylt drømmen om et fagbrev eller studiekompetanse. De slutter på skolen uten å bestå videregående opplæring. 15.000 ungdommer i hvert kull, som ofte kommer bakerst i arbeidsmarkedet, med dårligst økonomi og lavest levealder. Og det er ikke tilfeldig hvem som sviktes: hvis du er gutt og foreldrene dine bare har grunnskoleutdanning, er det mange steder bare en tredels sjanse for å fullføre.
For det første må skolen ha tid til å hjelpe alle. Da må vi ansette flere tusen nye lærere, særlig for de yngste. Vi må også rydde opp i skjemavelde, kontroller og rapporter. Lærerne forteller at byråkratiet stjeler tid fra undervisning og skolearbeid. Det er på tide at noen hører på dem og tar affære.
For det andre må gjøre skolen mer praktisk. Halvparten av elevene fra grunnskolen skal til yrkesfag. Likevel vi er i ferd med å få en ungdomsskole som bare forbereder elevene på studiespesialisering. Hvor er det blitt av de praktiske fagene? Hvor er det blitt av å lære å skape noe med hendene? Mange flere ville trives og oppleve mestring hvis ikke alt handlet om bøker og teori. Og vi trenger masse folk i arbeidslivet med praktiske evner. La oss også sørge for at alle får en læreplass når de trenger det!
Mange sliter med å få lærlingplass for å få fullført utdanningen. Illustrasjonsfoto: Frank May / NTB scanpix
Så må vi ta bedre vare på dem som faktisk sliter. Både jenter og gutter kan gjennom oppveksten oppleve at livet er tøft å takle: Mobbing eller ensomhet, ulike psykiske problemer eller trøbbel i familien. Da er det viktig å ha noen å snakke med. Lærerne gjør en kjempejobb, men de trenger hjelp. Alle skoler bør ha en helsesøster som elevene kjenner og er trygge på. Kommer hjelpen tidlig, kan elevene komme inn i et godt spor i stedet for at problemene vokser over hodet på dem. I dag går det feil vei. Antall unge uføre har økt med 40 prosent siden 2013. Det koster samfunnet ufattelige summer.
Svært få ting i livet er gratis. En ny skolepolitikk vil koste. Derfor må vi velge: Skal vi bruke flere milliarder kroner på å gjøre noen av Norges rikeste til nullskatteytere eller skal vi bruke pengene på å hjelpe mange flere unger til å lykkes i skolen? Svaret bør være opplagt. Det viktigste i livet må være det viktigste i politikken. Og ingenting er viktigere enn barna våre.