En ny og viktig konferanse fikk en vellykket debut den 2. desember. Med «HR og ledelse i helsesektoren» åpnet HR Norge døren for en arena som mer enn noen annen er avhengig av gjennomtenkt og god ledelse.
Under oppsummerer Tone Rose Todalshaug, HR Norges prosjektansvarlige for denne nye konferansen, sine inntrykk fra dagen.
Dagens første taler har tidligere uttalt at ledelse ligger hennes hjerte nær, både fordi hun selv har jobbet mange år som leder, og ikke minst fordi hun anser god ledelse som avgjørende for faglig kvalitet og utvikling.
Statssekretær Lisbeth Normann, som selv er helsefaglig utdannet, kom med tydelige budskap om regjeringsplattform og ledelsesutfordringer som følger av denne. Hun var særdeles tydelig på at man innen helseledelse, enda mer enn i ledelse for øvrig, må ha ledere som liker å lede, som tar ledelse på alvor, og som ønsker å bruke sitt lederskap til å endre, utvikle, skape og løse.
Statssekretæren nevnte raushet og innovasjon som særlig viktige lederegenskaper, og brukte både Obama og ekteparet Moser som eksempler på ledere som går foran og utøver visjonær ledelse av kreative og høykompetente team.
Etter at statssekretæren hadde dratt opp det politiske bakteppet, tok neste taler salen med på en psykologisk reise innen profesjonsledelse og profesjonskamp, og dynamikken bak disse.
Karevold snakket om helter og primadonnaer, men også om sårbarhet og samarbeid. For å forebygge misforståelser, utydelig kommunikasjon og dårlig ledelse, rådet Karevold oss til å utforske personlige sympatier og antipatier, for dermed å kunne øke selvinnsikt og bedre kommunikasjonsform.
Så kom tiden for dagens nestor og ridder av St. Olavs Orden, professor emeritus Ole Trond Berg, som i flere tiår vært en ivrig kulturbærer, og etter hvert også en samvittighetsfull historiebærer, innen nasjonal og internasjonal helseledelse.
Berg redegjorde levende for reduksjonistisk og humanistisk lederstil, og ga oss både historikken, utviklingen og dagens situasjon. Dagens nestor virket å beklage det vanskelige og tidvis umulige ved å kjempe i mot sin egen tidsånd, og mente de fleste, også opponenter av det bestående, ofte ender opp med å bære ved til bålet.
Så kom Hilde Brit Christiansen inn som en frisk vind fra vest. I kraft av å være Personal- og Organisasjonsdirektør i Helse Vest, sitter hun på unik og viktig erfaring fra ledelse og organisasjonsarbeid innen helse.
Da Helse Vest ble kåret til Årets Arbeidsgiver i fjor, så var det hennes bidrag til en god og overordnet personalpolitikk, som ble særlig fremhevet. Hun omtales som en sterk gjennomfører som leder an med tydelig vekt på medvirkning, og et overordnet mål er å frigjøre mer pasienttid til legene.
På konferansen konsoliderte hun dette inntrykket, og var soleklar på at HR og ledelse er tilretteleggere for møtet mellom behandler og pasient. I følge Christiansen skal ikke HR drive med noe annet eller noe eget. Det er dette som er HRs eksistensberettigelse, og alt annet er uinteressant, sa Christiansen.
I følge Skavlan er ikke løsningen å få på resept. Den kommer derimot overraskende ofte i form av turer i skog og mark, og ikke minst, noen å være glad i.
Avslutningsvis gikk Skavlan i ledtog med Kahneman, og derfra må vi nesten finne våre egne løsninger: