Det er lett å bli pessimistisk når vi ser på verden i dag. Vi står overfor store utfordringer når det gjelder klima, internasjonale konflikter og rettferdig fordeling. I tillegg ser vi fremveksten av politiske bevegelser preget av sinne, forakt og et uforpliktende forhold til fakta. Men heldigvis finnes det også motkrefter, og mennesker som arbeider iherdig for å gi næring til åpenhet, dialog og omsorgsfulle holdninger. Noen av dem var samlet på samme sted denne helgen.
Æresgjest på konferansens første dag var hjerneforskeren Richard Davidson. Han er den fremste eksperten i verden på effektene av meditasjon på hjernen. Forelesning hans var en sjeldent klartenkt og velformulert gjennomgang av hva vi vet om det å øve opp sunne sinn. Hovedbudskapet er at velvære ikke bare er noe vi passivt opplever ut fra hva som skjer i livene våre. Det bør heller ses på som en evne som kan øves opp, og som vi dermed kan legge aktivt til rette for.
Nevrovitenskapen forteller oss at vår opplevelse av velvære påvirkes av en rekke faktorer som vi alle kan søke å legge mer aktivt til rette for. Blant disse er vår reaksjon på motgang. Dette handler om i hvilken grad negative opplevelser er ”klebrige” og fortsetter å påvirke oss, eller om vi kan la tanker og følelser komme og gå. En annen faktor er oppmerksomhet. Forskningen viser at når vi er ukonsentrerte og fanget i tanker, så kjenner vi oss mer nedstemte. Når vi derimot øver på å samle oppmerksomheten om her og nå, så påvirker det både energinivå, humør og evne om å samle oss om det som er viktig for oss.
Davidson snakket ut fra et grunnleggende optimistisk menneskesyn, og finner støtte i forskningen på dette. I den grad vi har et reelt valg, så vil vi foretrekke å handle med omsorg og omtanke for andre heller enn egoistisk. Davidson forstår vennlighet og medfølelse som en medfødt kapasitet på linje med evne til språklæring. Det er et indre potensiale som vil utvikle seg naturlig – så lenge det får et støttende og nærende miljø å utvikle seg i.
Hva blir videre tema for forskningen på området? Davidson pekte på at det finnes svært mye i de kontemplative tradisjonene som forskningen hittil ikke har sett på. Han var særlig opptatt av at tradisjonelt har meditasjon foregått innenfor et bredere etisk rammeverk. Her vil for eksempel intensjonen om at ens egen praksis skal være til hjelp for andre mennesker være helt sentralt. Davidson ser for seg at dette kan være en måte å støtte opp om effektene av mindfulness på. Ikke som noe individfokusert, men som en praksis som i sitt vesen er rettet mot oss selv som relasjonelle vesener med omsorg for og ansvar for andre.
Når hun i dag utdanner unge aktivister, legger hun vekt på kombinasjonen av indre kraft og ytre handling. Forutsetningen for å kunne påvirke effektivt, er at en har en god måte å håndtere egne følelser på. Følelser som sinne og frykt kan gi energi for handling – men først må de undersøkes, forstås og rommes. Dersom vi ikke har et avklart forhold til egne følelser, vil vi projisere dem ut eller handle på dem på måter som ikke er til hjelp. Elworthy fortalte her om eget raseri og avmakt i møte med trusselen om en kjernefysisk katastrofe. For henne ble meditasjon en måte å bli kjent med sitt eget indre landskap på, som gjorde henne til en mer målrettet og effektiv aktør på den globale arenaen.
Det var befriende å slippe overforenklingen vi ofte kan møte i debatten om mindfulness. Kritikere av tilnærmingen hevder at det gjør folk selvsentrerte og likegyldige. Årets konferanse ble i likhet med fjorårets en sterk illustrasjon på at dette ikke er noe enten-eller. Det å forstå seg selv og egne reaksjoner, og å forholde seg til det vi erfarer med vennlighet, gjør ikke folk mer egoistiske. Snarere tvert i mot – det åpner opp for en erkjennelse av at vi er dypt relasjonelle vesener, med en forpliktelse overfor andre mennesker og vår felles verden.
I tillegg fikk vi inspirerende innlegg fra andre internasjonale kapasiteter som James Doty, Brooke Dodson-Lavelle, Paul Gilbert, Mary Gordon, Erik van den Brink og Fritz Koster. Fra Norge stilte blant annet Per-Einar Binder, Anne Sælebakke, og Arild Bjørndal. Innleggene deres var kunnskapsrike, tankevekkende, og traff tilhørerne i hjertet. Til sammen ga de oss et nyansert bilde av et praksis- og forskningsfelt som er levende og løfterikt.
Det å legge vekt på verdier som vennlighet og medfølelse betyr ikke at en blir naiv eller politisk passiv. Å erkjenne vår egen og andres sårbarhet er nødvendige forutsetninger for et liv med personlig integritet og moralsk engasjement. Det er også mer enn festtaleord. Nærvær og omsorg kan øves opp gjennom konkret praksis. Det er hardt arbeid – men når en velger denne måten å bli kjent med seg selv på så kan det har vidtrekkende konsekvenser både for individ og samfunn.
Hele konferansen ble filmet, og etter hvert vil forelesningene bli gjort tilgjengelige via hjemmesidene til Mindfulness Norge.