Ekteparet fikk tolv barn, av disse var det to tvillingpar. Men mye sorg rammet familien. Seks barn døde, av disse var de fire tvillingene. De fleste fødslene er registrert i Ellesmere, Canterbury.
Omkring 1884 kom Idas bror Ludvig og søster Petra til New Zealand. De kom i land i Patea og ble møtt av Ida. De to hadde hatt en dramatisk opplevelse i London, der Petra ikke kom med toget som skulle bringe henne til skipet. Hun kunne ikke snakke engelsk, men må ha klart å komme seg ombord i tide.
I 1885 bodde familien i Palmerston North, der så mange norske hadde slått seg ned. Mens de bodde der skrev Ida under på et opprop for kvinnelig stemmerett. Og kvinnene i New Zealand fikk faktisk stemmerett før kvinnene i Norge gjorde.
Ida og John ble separert omkring 1897-98. John døde 65 år gammel i 1907, trolig etter å ha falt ned fra en bru. Men dødsattesten sier hjerteproblem var dødsårsaken.
Ida arbeidet som jordmor og ble kjent som hardt arbeidende. Det ble sagt hun var både barsk og vennlig. Innbyggerne på stedet betalte henne for at hun skulle reise til Dunedin for å ta en muntlig jordmoreksamen. Hennes kunnskaper i engelsk skriftlig var for dårlige til at hun kunne ta skriftlig eksamen. Hennes barnebarn Ngaire Cole har et merke fra ”Old Colonists Association”, trolig et merke hun fikk fordi hun var jordmor.
I 1908 åpnet Ida et overnattingssted i Horopito, hvor så mange som 40 kunne bo. Samtidig fortsatte hun å arbeide som jordmor. Så sent som i 1917 var hun i arbeid i dette yrket.