men vi har i motsetning til ufrelste løftet om at Gud er med og vil ta oss igjennom alle tider og ting
på en slik måte at det ærer Ham og også at vi kommer sterkere og ikke mer nedbrutt ut av våre prøvelser!
Den ene natten da jeg ikke fikk sove og hadde ligget og snudd meg fram og tilbake pga smertene noen timer,
lå jeg og ba og tømte hjertet ut for Gud, så kom en tanke som ble etterfulgt av takknemlighet og mer bønn
Mens jeg lå og tenkte og ba kom en annen tanke… Jesus, du gikk gjennom ennå verre ting enn dette for meg
Og for meg følger det en annen selvfølgelig tanke etter dette, Gud- jeg skjønner bedre hva mennesker opplever,
hjelp meg å huske at det er du som bærer meg gjennom dette og ikke jeg som er tøff nok, for det er jeg ikke
Hjelp meg til å gå gjennom dette på en måte som bringer deg ære, og som også utruster meg i større grad til å være der for andre
Han er med gjennom skyggedalen, og Han er med gjennom ilden, vannene skal ikke skylle over oss for Han er der,
Gud er med, og Han svikter eller forlater oss aldri! All ære og pris til Gud Allmektig, himmelens og jordens skaper!
Jeg skrev for en måned siden at jeg plutselig havnet på listen med prioritert hjelp fra spesialisthelsetjenesten, og at jeg endelig fikk en ordentlig utredning. I dag var jeg nede på sykehuset igjen for å få svar på alle prøvene.
Jeg må følge opp ett par ting, en utvidet test ift B12 og levra… (eller var det nyrene? Sliten i hodet nå og husker ikke helt! LOL). Noen svar var avvikende mens andre fine, så for sikkerhets skyld skal jeg sjekke det hvert år. Men det har ikke no med diagnosen å gjøre…
En annen ting som er kommet på plass den siste måneden er at jeg har nøstet meg mer bakover… jeg kommenterte i en bisetning forrige gang på sykehuset at etter kikhoste feb 2002 kom jeg aldri skikkelig på beina igjen… Det ser ut til at det var det som utløste ME’n for min del… Nå ser jeg at jeg alle de år bak der hadde rett i at noe ikke stemte helt… at jeg var unormalt trøtt, sliten og utmattet, men det foregikk så mye i livet og hverdagen at ingen trodde meg… De få gangene jeg prøvde si noe ble det bare avfeid… men nå vet jeg at jeg var ikke bare en sutrete svekling men jeg var faktisk syk… Det har ramlet mange biter på plass for min del i alle fall…