Ole Kristian Mortensen tar høye kneløft for å forsere erteposene som ligger strødd utover gulvet. Han svaier et øyeblikk, men tar seg inn igjen.
Ole Kristian Mortensen forberedte rakfisklag for tolv personer. Det kalde vannet i fiskebøtta gjorde at temperaturen i kroppen sank. Han gikk fra kjelleren opp på badet, og kjente at han ble svimmel. Blodtrykket falt drastisk, og han våknet opp på Sykehuset Buskerud, lam i venstre side av kroppen.
I et bystyrevedtak i oktober 2005, gjorde drammenspolitikerne noe som skulle vise seg å være visjonært og fremtidsrettet. De bestemte seg for et såkalt geriatriløft. Metoden skulle være å samarbeide mer på tvers av linjene, og samarbeide med høyskolen om fagutvikling. Drammen geriatriske kompetansesenter ble stedet dette arbeidet skulle utvikles. Senteret hadde tidligere vært et ordinært sykehjem. Nå ble flere avdelinger gjort om.
Fire år senere ble Stortingsmelding 47 - samhandlingsreformen - overlevert Stortinget. Den bygger på de samme prinsippene: Behandling på tvers av linjene og bedre pasientflyt.
Drammens måte å organisere helsetjenestene sine på kan ligne den som landet for øvrig vil se fra 2012, når reformen settes i verk.
Mens samhandlingsreformen har som et av hovedmålene å bremse de eskalerende helsebudsjettene, var ikke det hovedintensjonen i Drammen. Det var ønsket om å forbedre kvaliteten på behandlingen for de sykeste eldre. Man ønsket helhetlig utredning, behandling og oppfølging. Systemet med litt helseklatting her og der uten at aktørene visse om hverandre, fungerte ikke optimalt. Bedre forståelse mellom nivåene og økt fokus på fag og kompetanse var også gevinster både sykehus og kommune ønsket seg før arbeidet ble satt i gang.
Nyttårsaften ble han skrevet ut fra sykehuset, utskrivningsklar - men ikke ferdigbehandlet - fremdeles med lammelser og en hevelse på hjernen.
Drammen geriatriske kompetansesenter merket, da det fremdeles var et vanlig sykehjem, at pasienter ble utskrevet fra sykehusene stadig tidligere.
Da avdelinger skulle gjøres om, trodde de ansatte at den største utfordringen ville være alt det tekniske utstyret.
Den forsterkede sykehjemsavdelingen ved Drammen geriatriske kompetansesenter gjør mye som ikke vanlige sykehjem har kompetanse til. Her får pasientene intravenøse væsker, sykepleierne blander og gir antibiotika. Leger, fysioterapeut, ergoterapeut, hjelpepleiere og sykepleiere møtes for å diskutere pleieplanene, og det er regelen mer enn unntaket at de blir forandre, siden pasientene som kommer inn ofte er svært ustabile.
Men målet er at pasientene skal tilbake hjem. Det er ikke alltid like enkelt å forholde seg til for de ansatte.
- Det ligger mange etiske utfordringer i det - det kan være vanskelig når vi ser pasienter som ikke klarer seg selv. Samtidig ser vi at aktiv og målrettet innsats ofte gir rask utvikling hos pasientene. Gevinsten kan være stor hos pasienter som tidligere ble liggende passive i en sykehusseng, sier hun.
Hit kommer pasientene mye tidligere enn på et vanlig sykehjem. Myhre har tidligere jobbet mange år i kommunehelsetjenesten, men først etter at hun kom hit, fikk hun erfaring med intravenøst, sondemat, dren, forskjellige kateter.
- Vi blander og gir forskjellige typer antibiotika - og etter å ha lært det, ser jeg jo at det er for galt å sende pasienter på sykehus bare for å gjøre det. For pasienter som er utskrivningsklare fra sykehus, tror jeg det er veldig trygt å komme hit i stedet for å bli sendt rett hjem, og de fleste kommer seg ganske fort. Før pasienten reiser hjem, har vi alltid møte med blant andre familien og hjemmesykepleien, her hos oss, for å sikre oppfølgingen videre.
- Dere ligger geografisk nær Sykehuset Buskerud, er den nærheten avgjørende for at dere skal kunne ta ansvar for såpass syke pasienter?
Det er ikke bare pasientene som er annerledes på denne sykehjemsavdelingen. Også de ansatte er det. Her er de aller fleste sykepleiere, noen er hjelpepleiere, og det er noen få assistenter.
- Faglig sett er det veldig lærerikt og interessant å jobbe som vi gjør, i team. Det er stimulerende å ha tett kontakt med andre yrkesgrupper, og vi får mye undervisning, sier Bjørg Myhre.
Analysebyrået Agenda har evaluert Drammens-modellen, og gir tommel opp på de fleste områder. Kompetansen er bedret, legeressursene har vært et viktig tiltak for å sikre den medisinske oppfølgingen, samarbeidet med høyskolen har vært viktig for forsknings- og utviklingsarbeidet. Det er samfunnsøkonomisk lønnsomt.
I tillegg anbefaler Agenda-rapporten at alle avdelinger som samarbeider med kompetansesenteret bør ha en utskrivningsansvarlig sykepleier. Geriatriløftet i Drammen skal nå videreutvikles. Flere kommuner skal med. Større enheter krever større oversikt. Av foreløpige uløste utfordringer, er kunnskap om hva som skjer med pasientene etter utskriving. Dette etterlyser Flingtorp.
Kvinner mellom 15 og 44 år, har større sjanse for å bli voldtatt og mishandlet, enn å rammes av kreft, trafikkulykker og krigssituasjoner. - Vold mot kvinner er en epidemi, sier Nthabiseng Lebaka
Kun 18 prosent av verdens sykepleiere er representert i ICN. Styret hadde i år mulighet til å endre på dette. Slik ble det ikke.
Mens Vestens medier er opptatt av svineinfluensa, dør 120 000 av tuberkulose hvert år bare i Sør Afrika.
Også sykepleiere kan trenge helsehjelp. Førstehjelpsrommet på ICN konferansen i Durban har så langt hatt over 100 besøk.
Sykepleierne som jobbet under og etter terrorangrepet 22. juli 2011, er fornøyd med egen innsats og kompetanse.
21- 31 prosent av vestlige lands leger er utdannet i et annet land enn der de jobber. Tallene for sykepleiere er mellom 5-10 prosent.
Melbourne kongressenter var fylt til randan av sykepleiere fra alle verdenshjørner. Men for første gang var Storbritania fraværende.