title: Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 17 lokakuuta 1995 asiassa C-450/93, Kalanke vastaan Bremenin osavaltio (Freie Hansestadt Bremen), antaman tuomion tulkinnasta

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 27. 03. 1996 KOM(96) 88 lopull. KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE EUROOPAN YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN 17 LOKAKUUTA 1995 ASIASSA C-450/93, KALANKE VASTAAN BREMENIN OSAVALTIO (FREIE HANSESTADT BREMEN), ANTAMAN TUOMION TULKINNASTA KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE EUROOPAN YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN 17 LOKAKUUTA 1995 ASIASSA C-450/93, KALANKE VASTAAN BREMENIN OSAVALTIO (FREIE HANSESTADT BREMEN), ANTAMAN TUOMION TULKINNASTA 1. Johdanto Euroopan yhteisöjen tuomioistuin antoi 17 lokakuuta 1995 asiaa C-450/93 (Eckhard Kalanke vastaan Bremenin osavaltio)(1) koskevan tuomionsa, josta on kiistelty ympäri Eurooppaa. Kiistan aiheuttaja on päätöksen aikaansaama epätietoisuus kiintiöiden ja muiden positiivisten tietyillä toimenpiteitten työmarkkinoiden aloilla tai tasoilla. lainmukaisuudesta pyrittäessä lisäämään naisten määrää Kalanken asiaa koskeva tuomio on hyvin merkittävä, sillä nyt, sen antamisaikana, myönnetään yhä laajemmin, että kaksikymmentä vuotta sitten säädettyjen syrjinnän vastaisten lakien avulla ei enää voida saavuttaa naisten tasa-arvoa työnsaannin ja urakehityksen osalta. Huolimatta viime vuosikymmenen aikana tällä alalla saavutetuista joistakin todellisista kehitysaskelista suurimmassa osassa yhteisöä. työttömyysaste on suurempi kuin miesten naisten Pitkäaikaistyöttömien enemmistö on edelleen naisia, naiset tekevät usein vähäistä ammattitaitoa vaativia, heikosti palkattuja ja jatkuvuudeltaan epävarmoja töitä, ja naisten ja miesten palkkauksessa on yhä eroja. Edelleenkin on liian vähän naisia, jotka saavat paikan päättäjien joukossa ja joille poliittinen ja talouselämä on kaikilta osin avoinna. Naisten ja miesten tasa-arvoinen kohtelu työelämässä on perusoikeus, kuten Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 149/77 Defrcnne m(2) 15 päivänä kesäkuuta 1978 ja antamassa tuomiossa tunnustetaan. Tuomioistuin työehtoihin liittyvän sukupuoleen perustuvan syrjinnän kieltävän perusperiaatteen osalta, että tällaisen syrjinnän poistaminen on osa niitä perusoikeuksia, joista yksi yhteisön oikeuden periaatteista koostuu ja että tuomioistuimen velvollisuus on varmistaa yhteisön oikeuden huomioon ottaminen. Periaate, jonka mukaan unionin tulee kunnioittaa perusoikeuksia, on sittemmin sisällytetty sopimukseen Euroopan unionista (F artiklan 2 kohta). lausui erityisesti työllistämiseen Komission kanta on, että nyt kun naisten yhtäläiset mahdollisuudet on korkeimmalla tasolla (Eurooppa-neuvoston Essenin, Cannesin ja Madridin kokouksissa) tunnustettu ensiarvoisen tärkeäksi tehtäväksi yhdessä työttömyyttä vastaan käytävän taistelun kanssa, on välttämätöntä vahvistaa asianmukaisissa yhteyksissä tarve käyttää positiivisia toimenpiteitä, joilla edistetään naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia erityisesti poistamalla olemassa olevia eriarvoistavia tekijöitä, jotka vaikuttavat naisten mahdollisuuksiin työelämässä. Positiivisia toimenpiteitä ei ole virallisesti määritelty yhteisön tasolla. Ympäri Euroopan yhteisöä vallitsee kuitenkin laaja yksimielisyys siitä, että positiivisen toimenpiteen käsite kattaa kaikki toimenpiteet, joilla tähdätään aiemman syrjinnän vaikutusten korjaamiseen, (1) Kok. 1995, SI-3051. (2) Kok. 1978, s. 1365. olemassa olevan syrjinnän poistamiseen, sekä naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämiseen erityisesti silloin, kun kyse on sellaisista tai sen tasoisista töistä, joissa jompikumpi sukupuoli on merkittävästi aliedustettu. Yhä laajemmin tunnustetaan, että kyse ei ole pelkästään tasa-arvosta vaan myös henkilöstövoimavarojen tehokkaasta käytöstä. Positiiviset toimenpiteet voivat olla monenlaisia. Yksi malli koostuu toimenpiteistä, joilla pyritään korjaamaan niitä epäsuotuisia tilanteita, jotka liittyvät tyypillisesti naisten asemaan työmarkkinoilla. Tavoitteena on poistaa naisten alhaisemman työllisyyden tai vähäisempien taustalla olevat syyt puuttumalla erityisesti ammatilliseen urakehitysmahdollisuuksien ohjaukseen ja ammatilliseen koulutukseen Toisena mallina voidaan pitää toimenpiteitä, joilla edistetään perhe- ja työelämän tasapainottamista ja näihin liittyvien vastuitten tehokkaampaa jakamista sukupuolten kesken. Tässä tapauksessa etusija annetaan toimenpiteille, jotka liittyvät työaikajärjestelyihin, lastenhoitorakenteiden kehittämiseen sekä työntekijöiden integroimiseen uudelleen työmarkkinoille työnteossa tapahtuneiden keskeytysten jälkeen. Kolmas malli perustuu ajatukseen, jonka mukaan positiivisilla toimenpiteillä pitäisi pyrkiä korjaamaan tai hyvittämään aiempaa syrjintää. Tässä yhteydessä käytetään joitakin ihmisryhmiä suosivaa kohtelua. Keinoina voidaan käyttää kiintiöjärjestelmiä tai erityisiä tavoitteita. Kiintiöt voivat vaihdella tiukkuudeltaan. Tiukkoina pidetään sellaisia kiintiöitä, joilla määritetään tietty tavoitekynnys ottamatta huomioon asianomaisten ihmisten pätevyyksiä ja ansioita tai joilla asetetaan täytettäväksi vähimmäisvaatimukset, joiden yhteydessä ei ole mahdollista ottaa huomioon kulloisiakin erityisolosuhteita. Vähemmän tiukkojen eli joustavien kiintiöiden yhteydessä sitä vastoin käytetään tiettyä ryhmää suosivaa kohtelua edellyttäen, että osapuolet ovat työtehtäviin nähden pätevyydeltään yhtäläisiä ja että erityisolosuhteet voidaan ottaa huomioon. 2. Yhteisön lähestymistapa, positiivisiin toimenpiteisiin Komissio on aina suhtautunut hyvin myönteisesti positiivisiin toimenpiteisiin. Se esitti vuonna 1984 ehdotuksen positiivisten toimenpiteiden edistämistä koskevaksi suosirukseksi(3), jonka neuvosto hyväksyi. Suosituksessa toivotaan jäsenvaltioiden omaksuvan sellaisen positiivisia toimenpiteitä koskevan politiikan, jonka tavoitteena on olemassa olevan, naisiin työelämässä kohdistuvan eriarvoisuuden poistaminen sekä sukupuolten välisen tasapainon edistäminen työssä. Näin pyrittäisiin poistamaan yhteiskunnan perinteiseen miesten ja naisten väliseen tehtäväjakoon perustuvista asenteista, käyttäytymisestä ja rakenteista kumpuavien ennakkoluulojen vaikutus työssäkäyviin tai työtä hakeviin naisiin. Jäsenvaltioiden toivotaan lisäksi edistävän naisten osallistumista erilaisiin tehtäviin niillä työelämän aloilla, joilla he tällä hetkellä ovat aliedustettuja, erityisesti jotta henkilöstövoimavaroja voidaan käyttää entistä paremmin. Suosituksessa kehotetaan lisäksi jäsenvaltioita ryhtymään toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, että positiivisiin toimenpiteisiin sisällytetään mahdollisimman laajalti muiden muassa sellaisia toimia, joilla kannustetaan naisia hakemaan paikkoja aloilla, ammateissa ja hierarkian tasoilla, joissa he ovat aliedustettuja, samoin kuin naisten paikkaamista ja heidän ylentämistään näillä aloilla. Erityisesti mainitaan vastuulliset tehtävät. tulevaisuuden aloilla sekä vastuullisissa tehtävissä, (3) Neuvoston suositus 84/635/ETY, annettu 13 päivänä joulukuuta 1984, naisia koskevien positiivisten toimenpiteiden edistämisestä (EYVL N:o L 33Î, 19. 12. 1984, s. 34). Lisäksi on tärkeää muistaa, että komissio on kolmannessa yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevassa keskipitkän aikavälin (1991-1995), joka hyväksyttiin toimintaohjelmassa 21 päivänä toukokuuta 1991 annetulla neuvoston päätöslauselmalla(4), korostanut positiivisten toimenpiteitten tarvetta ja että se on laatinut joukon ohjelmia, joilla tähdätään erityisesti naisten työmarkkinoille integroimisen sekä heidän työnsä laadun edistämiseen. Neuvoston päätöksellä 95/593/EY(5) joulukuussa 1995 hyväksytyssä neljännessä toimintaohjelmassa (1996-2000) asetetaan yhdeksi tavoitteeksi työmarkkinoilla tapahtuvan syrjinnän poistaminen muiden muassa positiivisten toimenpiteitten avulla. Komission sisällä on käynnistetty toinen naispuoliseen henkilöstöön liittyviä positiivisia toimenpiteitä koskeva toimintaohjelma (1992-1996), jonka tarkoituksena on tasapainottaa naisten osuutta henkilöstöstä niillä ura-alueilla ja niissä tehtävissä, joissa naiset ovat aliedustettuna, edistää naisten urakehitystä sekä ottaa käyttöön lisätoimenpiteitä, joiden avulla virkamiehet voivat sovittaa yhteen työ- ja perhe-elämänsä. Useita toimenpiteitä kaavaillaan osana yhtenäistä strategiaa tosiasiallisen eriarvoisuuden poistamiseksi. Yksiköitä kannustetaan erityisesti asettamaan pätevyydeltään ja ansioiltaan yhtäläisistä hakijoista etusijalle nainen johtotehtäviin liittyvissä työhönottomenettelyissä, ylennyksissä ja nimityksissä edellyttäen, että naiset ovat kyseisen palkkaluokan tai ura-alueen osalta aliedustettuja. Tätä tarkoitusta varten on asetettu tavoitteita ja laadittu toteuttamissuunnitelmia, joihin sisältyy kehittyvän tilanteen laadullinen ja määrällinen analyysi, johdonmukaisia menetelmiä henkilöstön sukupuoli jakauman tasapainottamiseksi sekä määräajoin tehtäviä arviointeja. 3. Kalanken asian tosiasiat Kalanken asiassa oli kyse siitä, noudattiko saksalainen positiivisia toimenpiteitä koskeva laki direktiiviä 76/207/ETY*6* vai oliko direktiivin 2 artiklan 4 kohdassa(7) säädetyn positiivisiin toimenpiteisiin liittyvän poikkeuksen soveltamisala ylitetty. Bremenin osavaltion yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevassa lainsäädännössä säädetään, että yhtä pätevien hakijoiden kohtelussa naispuolinen hakija on asetettava miespuoliseen hakijaan nähden etusijalle silloin, kun kyse on työhönotosta ja ylennyksistä sellaisilla aloilla, joilla naiset ovat aliedustettuina, millä tarkoitetaan naisten alle 50 prosentin osuutta kyseisen ura-alueen palkkaluokkien henkilöstöstä. Herra Kalanke ei saanut tiettyä ylennystä mainitun säännön johdosta, jolloin hän asetti sen pätevyyden kyseenalaiseksi Saksan oikeuslaitoksessa. Kansallinen tuomioistuin totesi että tapahtunut ylennys oli Saksan lainsäädännön, myös perustuslain, mukainen. Kysymys siitä, oliko päätös direktiivin 76/207/ETY mukainen, alistettiin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle. (4) EYVL N. o C 142, 31. 5. 1991, s. 1. (5) EYVL N:o L 335, 30. 12. 1995, s. 35. (6) Neuvoston direktiivi 76/207/ETY, annettu 9 päivänä helmikuuta 1976, miesten ja naisten työhön, tasa-arvoisen ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa (EYVL N:o L 39, 14. 2. 1976, s. 40). toteuttamisesta mahdollisuuksissa periaatteen kohtelun (7) Direktiivin 2 artiklan 4 kohta kuuluu seuraavasti: "Tämä direktiivi ei estä toteuttamasta miesten ja naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia edistäviä toimenpiteitä erityisesti poistamalla eriarvoisuutta, joka vaikuttaa naisten mahdollisuuksiin 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa kysymyksissä". Miesten ja naisten yhdenvertaista kohtelua koskevan Bremenin osavaltion lainsäädännön soveltuvat osat kuuluvat seuraavasti. "Nimitys julkiseen virkaan sekä ylennykset. Sellaisissa virkanimitystapauksissa (mukaan lukien nimitys virkamieheksi tai tuomariksi), joissa kyse ei ole koulutuksesta, yhtä pätevistä samaa virkaa hakevista henkilöistä on naispuolinen hakija asetettava etusijalle miespuoliseen hakijaan nähden aloilla, joilla naiset ovat aliedustettuja Aliedustuksen katsotaan vallitsevan silloin, kun naisten osuus on alle puolet henkilökunnasta kyseisen yksikön palkkatasolla. Sama koskee työntekijäryhmiä, joiden työtehtävät ovat organisaatiokaavion mukaan samalla tasolla. " 4. Tuomio Tuomiossaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuin huomauttaa, että direktiivin toteuttaa tarkoitus on, kuten sen 1 artiklan 1 kohdassa mainitaan, jäsenvaltioissa miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaate, muiden muassa työnsaantimahdollisuuksissa johon kuuluu uralla eteneminen. Tasa-arvoisen kohtelun periaate tarkoittaa 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti, että "minkäänlaista sukupuoleen perustuvaa syrjintää ei saa esiintyä välittömästi eikä välillisesti". sellaiseen kansalliseen säännökseen, jonka mukaan samaa ylennystä varten ehdolla olevista yhtä pätevistä mies-ja naispuolisista hakijoista nainen asetetaan automaattisesti etusijalle aloilla, joilla naiset ovat aliedustettuja, sisältyy sukupuoleen perustuvaa syrjintää. Tuomioistuimen mielestä on kuitenkin tärkeää tutkia, salliiko direktiivin 2 artiklan 4 kohta tällaisen kansallisen säännöksen. Tältä osin tuomioistuin lausuu, että artiklan kyseinen säännös on tarkoiteltu mahdollistamaan sellaiset toimenpiteet, joilla pyritään niiden näennäisestä erottelevasta luonteesta huolimatta yhteiskunnassa tosiasiallisesti esiintyvän eriarvoisuuden poistamiseen tai vähentämiseen, säännöksellä tehdään mahdollisiksi sellaiset työnsaantiin, johon kuuluu myös uralla eteneminen, liittyvät kansalliset toimenpiteet, joilla annetaan erityisetuja naisille ja joilla pyritään parantamaan naisten kilpailukykyä työmarkkinoilla ja kykyä edetä uralla samoin edellytyksin kuin miehet, koska säännös on poikkeus direktiivissä säädetystä yksilön oikeudesta, sitä on tulkittava ahtaasti. Lopuksi tuomioistuin tekee tiettäväksi, että sellaisia kansallisia säännöksiä, jotka takaavat naisille nimitystä tai ylennystä koskevan täyden ja ehdottoman etusijasi, ei voida enää pitää yhtäläisten mahdollisuuksien edistämisenä vaan ne ylittävät direktiivin 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun poikkeuksen soveltamisalan. tässä Päätelmänään yhteisöjen tuomioistuin esittää seuraavansisältöisen vastauksen kansallisen tuomioistuimen esittämään kysymykseen: Direktiivin 76/207/ETY 2 artiklan 1 ja 4 kohta tapauksessa kysymyksessä olevan kaltaisten kansallisten säännösten ehkäisee soveltamisen, joissa säädetään, että silloin kun yhtä pätevät ehdokkaat ovat eri sukupuolta, ylennettäessä etusija annetaan automaattisesti naispuolisille ehdokkaille niillä aloilla, joilla naiset ovat aliedustettuina, millä tarkoitetaan sitä, että he eivät edusta vähintään puolta henkilökunnasta kyseisen yksikön palkkatasolla, saman koskiessa työntekijäryhmiä, joiden työtehtävät ovat organisaatiokaavion mukaan samalla tasolla. 5. Tuomion herättämät kysymykset Vaikuttaa siltä, että tuomioistuimen kielteinen suhtautuminen Bremenin osavaltion lain lainmukaisuuteen perustuu yksinomaan tulkintaan, joka direktiivin 76/207/ETY 2 artiklan 4 kodalla pitäisi antaa. Tuomiosta käy selvästi ilmi, että 4 kohdan säännös ei kata sentyyppistä kiintiöjärjestelmää, jonka perusteella naiset asetetaan automaattisesti etusijalle miehiin nähden nimitys- ja ylennystapauksissa. 2 artiklan 4 kohtaan liittyen voidaan silti esittää joitakin kysymyksiä. Rajoittuuko 4 kohdan säännös turvaamaan sellaiset työssäkäyviä naisia suosivat positiiviset toimenpiteet kuin erityinen avustaminen ammatillisessa koulutuksessa, perhesyistä myönnettävät vapaat jne. vai onko säännöksen perusteella lisäksi mahdollista toteuttaa työhönottoon ja ylennyksiin liittyvää positiivista erottelua tai syrjintää asettamalla tietyissä olosuhteissa nainen etusijalle? Pitäisikö jälkimmäisessä tapauksessa erottaa tarpeet tai suhteellisuuden huomioon ottavat positiiviset toimenpiteet sellaisista, jotka eivät niitä ota huomioon? 5. a) Yhdysvaltain korkeimman oikeuden lähestymistapa vähemmistöjä tukeviin toimenpiteisiin Tässä yhteydessä on mielenkiintoista palauttaa mieliin Yhdysvaltain korkeimman oikeuden prejudikaattioikeus vähemmistöjä tukevien toimenpiteitten (affirmative action) osalta, mikä osoittaa asiaan liittyvien kysymysten olevan erittäin monimutkaisia. Termillä Vähemmistöjä tukevat toimenpiteet' viitataan joko toimenpiteisiin, joita käytetään työelämässä esiintyvän syrjinnän määrittämiseen ja poistamiseen tai joilla pyritään lisäämään suojeltavien ryhmien eli vähemmistöjen ja naisten osuutta työvoimasta. Julkisen (Yhdysvaltain perustuslain yhtäläistä oikeussuojaa koskeva lauseke) ja yksityisen alan (kansalaisoikeuslain VII osasto vuodelta 1964) arviointimenettelyt poikkeavat toisistaan. Julkisella alalla vähemmistöjä tukevat toimenpiteet on arvioitava "ahtaan tutkinnan" menettelyä käyttäen, jolloin toimenpiteen edellytyksenä on "pakottava valtion etu" sekä toimenpiteen "räätälöinti" tätä etua palvelemaan, toisin sanoen suhteellisuusvaatimus. tukevia Korkeimman oikeuden asenne yksityisen alan vapaaehtoisia, vähemmistöjä toimenpiteitä kohtaan on ahtaan tutkinnan menettelyä joustavampi, sillä tällöin keskitytään ainoastaan räätalöintitestin peruspiirteisiin. Ainoa sukupuolta koskeva tapaus, Johnsonin tapaus(8), liittyy yksityisten työnantajien toteuttamiin vapaaehtoisiin vähemmistöjä tukeviin toimenpiteisiin. Tapauksessa sovellettiin suunnitelmaa vähemmistöjä tukeviksi toimenpiteiksi, jotta voitaisiin lisätä naisten osuutta eräällä perinteisesti miesvaltaisella alalla. Työpaikkaan valittiin miespuolisen asemesta (8) Johnson v Transportation Agency, 480 US 616 (1987). 6 naispuolinen hakija, vaikka valitun hakijan saavuttama koepistemäärä oli hieman aiempi kuin miehen. Toimenpiteen katsottiin olevan vuoden 1964 kansalaisoikeuksia koskevan lain VII osastossa tarkoitetun, työhönottosyrjinnän kieltävän määräyksen mukainen muiden muassa sillä perusteella, että hakijan sukupuolen huomioon ottaminen oli perusteltua sen vuoksi, että kyseessä oli selvä epätasapaino, naisten aliedustus joka ilmeni "perinteisesti sukupuolten kesken jaotelluissa työtehtävissä*. Korkeimman oikeuden käsiteltävänä ei ole ollut sukupuolta koskevia tapauksia julkiselta alalta. On kuitenkin kiintoisaa palauttaa mieliin äskeinen Adawrandin(9) tapaus, joka koski rotutasapainon parantamiseen julkisten hankintojen alalla tähtääviä positiivisia toimenpiteitä. Kyseisessä tapauksessa korkein oikeus sovelsi ensi kertaa tarkkaa oikeudellista tarkastelua liittovaltion hallituksen toteuttamiin positiivisiin toimenpiteisiin. Vaikka oikeus katsoi, että tätä nimenomaista toimenpidettä ei ollut riiaavan yksityiskohtaisesti räätälöity vaaditun tavoitteen saavuttamiseksi, on tärkeää huomata, että seitsemän yhdeksästä korkeimman oikeuden jäsenestä erityisesti vahvisti tavoitesuuntautuneen, vähäosaisia ryhmiä suosivan kohtelun olevan periaatteessa lainmukaista, sillä edellytyksellä, että tiukan tutkinnan vaatimukset täytetään. 5. b) Kansainvälinen ihmigoikeuslairosSäd&iitte Sukupuoleen perustuva syrjintä on kielletty' myös kansainvälisellä lainsäädännöllä. ja Euroopan neuvoston kansainvälisissä oikeudellisissa Yhdistyneiden Kansakuntien asiakirjoissa tunnustetaan usein tiettyjen sellaisten erityistoimenpiteitten laillisuus, joilla tähdätään tosiasiallisen tasa-arvon luomiseen suosimalla joitakin vähäosaisia ryhmiä. Joulukuun 18 päivänä 1979 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskevan yleissopimuksen 4 artiklassa tunnustetaan, että vaikka. naisille taataan lailla tasa-arvo, se ei automaattisesti takaa heidän tasa-arvoista kohteluaan todellisuudessa. Naisten tosiasiallisen tasa-arvon toteutumisen jouduttamiseksi yhteiskunnassa ja työpaikoilla sopimusvaltiot saavat käyttää erityisiä korjaustoimia niin kauan kuin eriarvoisuutta esiintyy. Yhdistyneiden Kansakuntien naisten syrjinnän poistamista käsittelevä komitea antoi vuonna 1988 yleissuosituksen N:o 5, jossa komitea suositteli jäsenvaltioille, että nämä lisäisivät väliaikaistoimien kuten positiivisten toimenpiteitten, suosivan kohtelun tai kiintiöjärjestelmien käyttöä edistääkseen naisten osallistumista koulutukseen, talouteen, politiikkaan ja työelämään. Näitä erityistoimia olisi käytettävä ainoastaan naisten tosiasiallisen tasa-arvon toteutumisen jouduttamiseen, eikä niillä pidä luoda erillisiä naisia ja miehiä koskevia arviointiperusteita. Toimien asianmukaisuus pitäisi arvioida syrjivien käytäntöjen tosiasiallista esiintymistä vasten. Nämä toimet tulevat siten tarpeettomiksi, Icun yhtäläisten mahdollisuuksien ja tasa-arvoisen kohtelun päämäärät on saavutettu, ja niistä on silloin luovuttava. Kesäkuun 4 päivänä 1958 tehdyssä työmarkkinoilla ja ammatin harjoittamisen yhteydessä tapahtuvaa ILO:n yleissopimuksen N:o 1Î1 2 artiklassa viitataan sekä yhtäläisiin mahdollisuuksiin että tasa-arvoiseen kohteluun lausumalla, että kaikki ne sopimusvaltiot, joissa yleissopimus on voimassa, sitoutuvat syrjintää koskevan kansainvälisen työjärjestön (9) Adarand Constructors Inc v Peliä, Secretary of Transportation, 63 USLW 4523 (1995). toteuttamaan sellaista politiikkaa, jolla pyritään edistämään kansallisten olojen ja käytäntöjen kannalta sopivin menetelmin yhtäläisiä mahdollisuuksia tasa-arvoista kohtelua työmarkkinoilla ja ammatin harjoittamisen yhteydessä sekä poistamaan kaikkinainen asiaan liittyvä syrjintä. ja Kyseisen ILO:n yleissopimuksen 5 artikla on erityisen merkittävä, sillä siinä lausutaan seuraavaa: "1. Erityisiä suojelu- tai auttamistoimenpiteitä, joihin on ryhdyttävä muiden Kansainvälisen työkonferenssin hyväksymien sopimusten tai suositusten johdosta, ei ole pidettävä syrjintänä. 2. Jäsenvaltio voi kuultuaan edustavia työnantajain ja työntekijäin järjestöjä, mikäli niitä on, päättää, ettei syrjinnäksi ole katsottava muita erityistoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on joiden turvata ikänsä, tarpeet, sellaisten henkilöiden erityiset sukupuolensa, työkyvyttömyytensä, perheenhuoltovelvollisuuksiensa tai sosiaalisen asemansa tahi sivistystasonsa vuoksi yleisesti myönnetään tarvitsevan erityistä suojelua tai apua. " Kaikkien työntekijöiden yhtäläisten mahdollisuuksien ja tasa-arvoisen kohtelun periaate on kirjattu myös ILO:n 25 heinäkuuta 1975 antamaan naispuolisten työntekijöiden yhtäläisten mahdollisuuksien tasa-arvoisen kohtelun julistukseen. Sen 1 artiklassa kielletään kaikkinainen sukupuoleen perustuva syrjintä, joka estää tasa-arvon toteutumisen tai rajoittaa sitä. Artiklassa määrätään lisäksi, että siirtymäaikana tapahtuvaa tosiasialliseen tasa-arvoon sukupuolten kesken tähtäävää positiivista erityiskohtelua ei pidetä syrjivänä. ja Toukokuun 5 päivänä 1988 allekirjoitettavaksi avatun Euroopan sosiaalisen peruskirjan lisäpöytäkirjan II osan 1 artiklassa määrätään, että sopimuspuolet sitoutuvat tunnustamaan oikeuden yhtäläisiin mahdollisuuksiin ja tasavertaiseen kohteluun työ- ja ammattiasioissa ilman sukupuoleen perustuvaa syrjintää sekä ryhtymään asianmukaisiin toimenpiteisiin varmistaakseen kyseisen oikeuden soveltamisen ja edistääkseen sen soveltamista useilla aloilla, joihin kuuluvat myös urakehitys ja uralla eteneminen. Erityisesti lausutaan, ettei tämä määräys estä erityistoimenpiteisiin ryhtymistä tosiasiallisen tasa-arvon saavuttamiseksi. Kansainvälisen ihmisoikeuslainsäädännön yhteydessä käydään edelleen keskustelua siitä, voidaanko ja miten laajalti naisten asettamista automaattisesti etusijalle työhönotossa tai uralla selvää että kansainvälinen etenemisen yhteydessä hyväksyä. Samanaikaisesti on ihmisoikeuslainsäädäntö ei sulje pois, ja joissakin tapauksissa jopa vaatii, miesten ja naisten välistä erottelua, minkä tavoitteena on nopeuttaa naisten tosiasiallisen, yhteiskunnallisen tasa- arvon saavuttamista. Toisaalta tällaisen erottelun tulisi perustua objektiivisiin ja kohtuullisiin kriteereihin eikä sen tarkoituksena saisi olla pysyvien erillisten tai epätasa-arvoisten arviointiperusteiden ylläpitäminen miesten ja naisten välillä. 6. Kuinka Kalanken tuomiota tulisi tulkita Kuten edellä on jo mainittu, positiivisia toimenpiteitä on monenlaisia. Yksi malli on kiintiö- tai tavoitejärjestelmä, kuten oli laita Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tarkastelemassa tapauksessa. Tuomioistuimen oli päätettävä, oliko lainmukaista asettaa mainitunlaisen järjestelmän mukaisesti naispuolinen hakija miespuoliseen nähden etusijalle uralla etenemisen yhteydessä aloilla, joilla naiset ovat aliedustettuna, edellyttäen, että hakijat olivat pätevyydeltään samanveroiset. 8 Tuomioistuimen kysymykseen antama vastaus voitaisiin tulkita kahdella tavalla: joko tuomioistuin torjui mahdollisuuden oikeuttaa minkäänlaisen kiintiöjärjestelmän ylläpidon jopa sellaisen, johon sisältyy kunkin tapauksen erityisolosuhteet huomioon ottava turvalauseke tai tuomioistuin rajoittui tarkoittamaan Bremenin osavaltion laissa määrättyjä ahtaita kiintiöitä, joita herra Kalankeen sovellettiin automaattisesti. Komission kanta on, että tuomioistuin on ainoastaan tuominnut Bremenin osavaltion automaattisen kiintiöjärjestelmän. Tämä tulkinta perustuu itse tuomion sanamuotoon. Siinä tuomioistuin tekee selväksi, että sellaiset kansalliset määräykset, jotka takaavat naisille täyden ja ehdottoman etusijan työhönoton tai uralla etenemisen yhteydessä, ovat direktiivin 76/207/ETY 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun positiivisia toimenpiteitä koskevan poikkeuksen soveltamisalan ulkopuolella (katso tuomion perustelua 22). Tuomioistuin viittaa kieltämättä perustelussa 23 ongelmaan yhtäläisten mahdollisuuksien korvaamisesta, johon päästään vain toteuttamalla yhtäläiset mahdollisuudet miehille ja naisille. Tämä kappale on kuitenkin selvästi lisäys tuomioistuimen pääajatukseen, joka sisältyy perusteluun 22 ja jonka mukaan Bremenin järjestelmässä juuri naisille myönnettävän etusijan täysi ja ehdoton luonne tekee järjestelmästä lainvastaisen. Tuomioistuimen perustelussa 23 esittämät huomiot pohjautuvat selvästi käsitykseen, että kyse on jäykästä ja ehdottomasta kiintiöjärjestelmästä. Mainitun kappaleen tarkoituksena vaikuttaa lisäksi olevan arvostella Kalanken asiaan liittyvän suunnitelman ylettömän kunnianhimoisia piirteitä eli tavoitetta, jonka mukaan "kaikissa palkkaluokissa ja kaikilla tasoilla" miesten ja naisten osuudet työvoimasta olisivat samansuuruiset. Lopuksi on selvää, että asia vietiin tuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta se antaisi tuomion luonteeltaan Bremenissä käytössä olevan kaltaisista järjestelmistä, ja tuomion operationaalinen puoli rajoittuu luonnollisesti lausumaan tällaisten järjestelmien laillisuudesta. On huomattava lisäksi, että tuomioistuin tunnusti selvästi, että tarvitaan klassisia määräyksiä pidemmälle vietyjä syrjinnän vastaisia toimenpiteitä, jotta tasa- arvo saavutetaan käytännössä (perustelu 20). Yllä olevan vuoksi komission kanta on, että tuomioistuimen tuomio ei koske sellaisia kiintiö järjestelmiä, jotka eivät ole jäykkyydeltään ja automaattisuudeltaan Bremenin lainsäädännön kaltaisia, ja että tällaisia järjestelmiä on siksi pidettävä lainmukaisina. Tässä yhteydessä komissio katsoo, että seuraavat positiiviset toimenpiteet ovat esimerkkejä toimenpiteistä, joita Kalanken asiasta annettu tuomio ei koske - luonnollisesti sen mukaan, mitä toimenpiteitä jäsenvaltiot päättävät ottaa käyttöön: työtehtävien pätevyysedellytyksiin liittyvät kiintiöt edellyttäen, että niiden yhteydessä voidaan ottaa huomioon erityisolosuhteet, joiden johdosta saattaa joissakin tapauksissa olla perusteltua tehdä poikkeus aliedustetulle sukupuolelle etusijan antamista koskevasta periaatteesta, tavoiteosuus naisten uralla etenemistä koskevat suunnitelmat, joissa määritellään henkilöstöstä ja aikarajat naisten lukumäärän kohottamiselle mutta joiden perusteella ei sovelleta automaattista suosimismääräystä yksittäisissä työhönottoa tai ylennystä koskevissa päätöksissä, periaatteellinen velvoite työnantajalle asettaa työhönotossa tai ylennyksessä etusijalle aliedustetun sukupuolen edustaja; tällaisessa tapauksessa kenellekään ei anneta yksittäistä oikeutta suosituimmuusasemaan, sosiaaliturvamaksujen alentaminen yrityksiltä, kun ne palkkaavat työmarkkinoille palaavan naisen sellaisen alan työtehtäviin, jossa naiset ovat aliedustettuja, työnantajille myönnettävä valtionapu, kun nämä palkkaavat naisia sellaisille aloille, joilla naiset ovat aliedustettuja, muut koulutukseen, ammatilliseen ohjaukseen, työaikajärjestelyihin, lastenhoitoon jne. keskittyvät positiiviset toimenpiteet. Komission toimeenpaneman sen omaan naispuoliseen henkilöstöön liittyviä positiivisia toimenpiteitä koskevan toimintaohjelman osalta on syytä todeta, että Kalanken asiassa annettu tuomio ei estä ohjelman toteuttamista sen vuoksi, että ohjelmassa ei myönnetä naisille automaattista etusijaa (etusijan periaate lähinnä pätevyyksiltään samanvertaisten hakijoiden yhteydessä). tulee kysymykseen Päätelmät Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että tuomioistuin on tuominnut ainoastaan Bremenin osavaltion lainsäädäntöön sisältyvän, toimenpiteen automaattisuuteen liittyvän erityispiirteen, jonka perusteella naisille annetaan täysi ja ehdoton oikeus nimitykseen tai ylennykseen. Sen vuoksi komission kanta on se, että lainvastaisia ovat ainoastaan sentyyppiset kiintiöjärjestelmät, jotka ovat ehdottoman jäykkiä ja jotka eivät jätä tilaa yksittäisten olosuhteitten huomioon ottamiselle. Jäsenvaltiot ja työnantajat voivat siten vapaasti käyttää kaikkia muunlaisia positiivisia toimenpiteitä, joihin kuuluvat myös joustavat kiintiöt. Komission mielestä Kalanken asian nostamat epäselvyydet on saatava ehdottomasti loppumaan. Sen vuoksi komissio uskoo, huolimatta tuomion vaikutusten rajallisuudesta sitä asianmukaisesti tulkittaessa, että olisi hyödyllistä muuttaa direktiivin 76/207/ETY 2 artiklan 4 kohdan sanamuotoa siten, että säännöstekstissä erityisesti sallittaisiin sellaiset positiiviset toimenpiteet, joita Kalanken asiassa annettu tuomio ei koske. Tällainen tulkitseva muutos tekisi selväksi, että jäykkiä kiintiöitä sisältämättömät positiiviset toimenpiteet ovat yhteisön lainsäädännön mukaisia ja että tuomioistuimen päätökseen perustuvana direktiivin teksti kuvastaisi selvemmin tosiasiallista lainsäädännöllistä tilannetta. Komissio esittää sen vuoksi ehdotuksen direktiivin 76/207/ETY 2 artiklan 4 kohdan muuttamiseksi siten, että sen sisältämässä säännöksessä hahmotellut toimenpiteet kattavat sellaiset toimenpiteet, joilla suositaan jompaakumpaa sukupuolta olevien hakijoiden työhönottoa tai ylentämistä siinä tapauksessa, että kyseinen sukupuoli on aliedustettu, ja edellyttäen, että työnantajalla on aina mahdollisuus ottaa huomioon kussakin tapauksessa vallitsevat erityiset olosuhteet. 10 ISSN 1024-4492 KOM(96) 88 lopullinen ASIAKIRJAT FI 04 06 Luettelonumero : CB-CO-96-159-FI-C ISBN 92-78-02540-2 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg 11


eurovoc_concepts:
case law (EU)
gender equality
job access
promotion
sexual discrimination

formats: html pdf pdfa1b print

text: COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES Brussels, 27. 03. 1996 COM(96) 93 final 96/0095 (CNS) Proposal for a COUNCIL DIRECTIVE amending Directive 76/207/EEC on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions (presented by the Commission) EXPLANATORY MEMORANDUM 1. Introduction On 17 October, 1995, the European Court of Justice delivered its judgment in Case C-450/93, (Eckhard Kalanke v Freie Hansestadt Bremen), which has given rise to a great deal of controversy throughout Europe. This controversy was caused by the uncertainty created by the judgment concerning the legitimacy of quotas and other forms of positive action aimed at increasing the numbers of women in certain sectors or levels of employment. Equal treatment between men and women at work constitutes a fundamental right, as has been acknowledged by the European Court of Justice in its judgment in Case 149/77, Defrenne III. The Commission considers that, at a time when equality of opportunity for women has been recognized at the highest level (Essen, Cannes and Madrid European Councils) to be a task of paramount importance - together with the fight against unemployment - it is crucial to reaffirm the need to use, where appropriate, "positive action" measures to promote equal opportunities for women and men, in particular by removing existing factors of inequality which affect women's opportunities in the employment area. The Commission has always adopted a very favourable attitude towards positive action. In 1984, it put forward a proposal for a recommendation on the promotion of positive action(1) which was adopted by the Council. In the Kalanke case, the issue was whether a German law on positive action was compatible with Directive 76/207/EEC(2) or whether it exceeded the exception for positive action laid down therein. The law of the Land of Bremen on equal opportunities in the public sector provides that, as regards both recruitment and promotion in sectors where women are under-represented, namely if they do not represent 50% of the personnel in the different grades of the category concerned, a woman having the same qualifications as a male applicant must be given preference over him. The Court had to decide whether it was lawful to give women preference over male candidates in the event of a promotion in sectors where they were under-represented provided that their qualifications were the same. The Commission, in its Communication of. has made clear its interpretation of this judgment, as well as its own appreciation of positive action. In its judgment, the European Court of Justice makes it clear, amongst other points, that "national rules which guarantee women absolute and unconditional priority for appointment or promotion go beyond promoting equal opportunities and overstep the limits of the exception in Article 2(4) of the Directive". (i) (2) Council Recommendation 84/635/EEC of 13 December 1984 on the promotion of positive action for women (OJ No L 331, 19. 12. 1984, p. 34). Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions (OJ No L 39, 14. 2. 1976, p. 40). The Commission considers that the Court has only condemned the special feature of tht Bremen law which consists in the automaticity of the measure, giving women absolute and unconditional right to appointment or promotion. Therefore, the Commission takes the position that the only type of quota system which is unlawful is one which is completely rigid and does not leave any possibility of taking account of individual circumstances Member States and employers are thus free to have recourse to all other forms of positive actions, including flexible quotas. The Commission is anxious that the controversy to which the Kalanke case has given rise should be ended definitively. Therefore, notwithstanding the limited nature of the impaa of this judgment as properly construed, the Commission believes that it is necessary to amend the wording of Article 2(4) of Directive 76/207/EEC so that the text of the provision specifically permits the kinds of positive action which remain untouched by Kalanke. Thus, all kinds of positive action will be permitted, provided they allow for the assessment of the particular circumstances of the individual case. The amendment is of an interpretative nature. II. Comments on the Articles Article 1 The text reflects the interpretation of the Kalanke judgment by the Commission according to which a wide range of action (see Communication on the Kalanke judgment) to promote access to employment and promotion of members of the under-represented sex continues to be legal. "Positive action" measures have to leave the possibility for the employer to assess particular factors that justify the choice of a person who does not belong to the under-represented sex. The wording takes account of the fact that equality policy is a policy to promote equal opportunities for men and women. Articles 2 and 3 These Articles contain the usual provisions for transposai into the national law of the Member States. III. Justification for the proposal with regard to the principle of subsidiarity The proposal for an amendment of Directive 76/207/EEC complies with the principle of subsidiarity as regards its two criteria, namely necessity and proportionality as laid down in Article 3b of the Maastricht Treaty. The first criterion, namely the necessity to undertake Community action, is satisfied in that action is required in order to avoid possible confusion on the part of national and Community authorities at all levels that are called upon to apply Community law and particularly Article 2(4) of the existing Directive 76/207/EEC. The Kalanke judgment has given rise to diverging interpretations that threaten the effectiveness of positive action in favour of the under-represented sex. As it is generally recognized that equal access to employment is one of the most important conditions for the implementation of the principle of equal treatment which is one of the fundamental rights forming part of the general principles of Community law*3*, the amendment will help to enable the implementation of the Directive in a consistent and uniform manner. As for the second criterion, the proposed Directive corresponds to the requirement of proportionality in so far as the amendment is only of a declaratory nature and does not alter the scope of the Directive. Consultation process The Commission has consulted the social partners on the Communication on the Kalanke case. This proposal for an amendment of Directive 76/207/EEC reflects the interpretation given in the Communication and transforms the contents of the Communication into a legally-binding document. Application in the EEA States Directive 76/207/EEC is part of the acquis communautaire of the Agreement on the European Economic Area that entered into force with effect from 1 January 1994. Directive 76/207/EEC features in the list of the instruments of secondary legislation agreed by the EEA States (Annex XVIII, point 18). (3) See inter alia Case C-149/77 (Defrenne III, judgment of 15 June 1978). 4 Proposal for a COUNCIL DIRECTIVE amending Directive 76/207/EEC on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION, Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Article 235 thereof, Having regard to the proposal from the Commission, Having regard to the opinion of the European Parliament0*, Having regard to the opinion of the Economic and Social Committee<2), Whereas Article 2(4) of Council Directive 76/207/EEC(3) states that "this Directive shall be without prejudice to measures to promote equal opportunity for men and women, in particular by removing existing inequalities which affect women's opportunities in the areas referred to in Article 1(1)"; Whereas the Member States have undertaken various forms of positive action in order to achieve the implementation of the principle of equal treatment for men and women in respect of access to employment and vocational training and promotion, as well as in respect of working conditions; Whereas in the light of the case law of the Court of Justice of the European Communities, notably in its judgment of 17 October 1995 in Case C-450/93 (Kalanke v Freie Hansestadt Brernen(4>) concerning Article 2(4) of Directive 76/207/EEC, positive action measures may favour the access of the under-represented sex to employment, appointment and promotion to particular posts, including the giving of preference to the under-represented sex, provided that any system providing for such preference allows account to be taken of the particular circumstances in a given case; Whereas it is appropriate to clarify Article 2(4) of Directive 76/207/EEC in a manner consistent with the case law; Whereas positive action measures should be capable of benefiting members of whichever sex is under-represented in a given sector or level of employment; Whereas the Treaty provides no powers other than those in Article 235 for the adoption of this Directive, (i) (2) (3) (4) O J N o L 3 9, 14. 2. 1976, p. 40. [1995] ECR 1-3051. HAS ADOPTED THIS DIRECTIVE: Article 1 Article 2(4) of Directive 76/207/EEC is replaced by the following: " 4. This Directive shall be without prejudice to measures to promote equal opportunity for men and women, in particular by removing existing inequalities which affect the opportunities of the under-represented sex in the areas referred to in Article 1(1). Possible measures shall include the giving of preference, as regards access to employment or promotion, to a member of the under-represented sex, provided that such measures do not preclude the assessment of the particular circumstances of an individual case. " Article 2 Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 1 December 1998 at the latest or will ensure by that date at the latest that management and labour have introduced the necessary measures by agreement, the Member States being required to take any necessary measure enabling them at any time to be in a position to guarantee the results imposed by this Directive. They shall immediately inform the Commission thereof. When Member States adopt these provisions, these shall contain a reference to this Directive or shall be accompanied by such reference at the time of their official publication. The procedure for such reference shall be adopted by Member States. Article 3 This Directive shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Communities. This Directive is addressed to the Member States. Article 4 Done at Brussels, For the Council The President IMPACT ASSESSMENT FORM IMPACT OF THE PROPOSAL ON BUSINESS, WITH SPECIAL REFERENCE TO SMALL AND MEDIUM-SIZED ENTERPRISES Taking account of the principle of subsidiarity, why is Community legislation necessary in this area and what are its main aims? The objective is to clarify an act of secondary legislation (Directive 76/207EEC) as interpreted by the Court of Justice. A proposal for an amended Directive is the only way to do this. Who will be affected by the proposal? As the amendment has a clarifying character only, employers are no more affected than they already are by Directive 76/207/EEC. What will businesses have to do to comply with the proposal? In so far as businesses have plans for preferential access of the under-represented sex, they have to provide for a clause that allows for the assessment of the individual case. ISSN 0254-1475 COM(96) 93 final DOCUMENTS EN 04 Catalogue number : CB-CO-96-152-EN-C ISBN 92-78-02458-9 Office for Official Publications of the European Communities L-2985 Luxembourg