title: Директива 96/26/ЕО на Съвета от 29 април 1996 година относно допускане до професията на автомобилен превозвач на товари и автомобилен превозвач на пътници и взаимно признаване на дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация, предназначени да улеснят упражняването на правото на свободно установяване на тези превозвачи за осъществяване на вътрешни и международни превози

eurovoc_concepts:
access to a profession
carriage of goods
carriage of passengers
carrier
recognition of diplomas
right of establishment
road transport

formats: html pdf print xhtml

text: 196 BG Официален вестник на Европейския съюз 06/т. 2 31996L0026 23. 5. 1996 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ L 124/1 ДИРЕКТИВА 96/26/ЕО НА СЪВЕТА от 29 април 1996 година относно допускане до професията на автомобилен превозвач на товари и автомобилен превозвач на пътници и взаимно признаване на дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация, предназначени да улеснят упражняването на правото на свободно установяване на тези превозвачи за осъществяване на вътрешни и международни превози СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 75 от него, като взе предвид предложението на Комисията (1), като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (2), в съответствие с процедурата, предвидена в член 189в от Договора (3), като има предвид неколкократното внасяне на съществени изме- нения в Директива 74/561/ЕИО на Съвета от 12 ноември 1974 г. относно допускане до професията на автомобилен превозвач на товари във вътрешни и международни превози (4), Директива 74/562/ЕИО на Съвета от 12 ноември 1974 г. относно допускане до професията на автомобилен превозвач на пътници във вътрешни и международни превози (5) и Директива 77/796/ЕИО на Съвета от 12 декември 1977 г. , относно взаимно признаване на дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация на товари и автомобилните превозвачи на пътници, включително и мерките, предназначени да улеснят ефективното упражняване на правото на автомобилните превозвачи на (1) ОВ C 286, 14. 11. 1990 г. , стр. 4 и изменение, изпратено на 16 декем- ври 1993 г. (2) ОВ C 339, 31. 12. 1991 г. , стр. 5 и ОВ C 295, 22. 10. 1994 г. , стр. 30. (3) Становище на Европейския парламент от 13 декември 1991 г. (ОВ C 13, 20. 1. 1992 г. , стр. 443) и от 20 април 1994 г. (ОВ C 128, 9. 5. 1994 г. , стр. 136), обща позиция на Съвета от 8 декември 1995 г. (ОВ C 356, 30. 12. 1995 г. ) и Решение на Европейския парламент от 28 март 1996 г. (все още не е публикувано в Официален вестник). (4) ОВ L 308, 19. 11. 1974 г. , стр. 18. Директива, последно изменена с Регламент (ЕИО) № 3572/90 (ОВ L 353, 17. 12. 1990 г. , стр. 12). (5) ОВ L 308, 19. 11. 1974 г. , стр. 23. Директива, последно изменена с Регламент (ЕИО) № 3572/90 (ОВ L 353, 17. 12. 1990, стр. 12). свобода на установяване на тези превозвачи (6); като има предвид, че от съображения за рационалност и яснота, посочените дирек- тиви следва да бъдат обединени в един-единствен текст; като има предвид, че организацията на транспортния пазар е един от съществените фактори за осъществяване на общата политика в областта на транспорта, предвидена в Договора; като има предвид, че приемането на мерки, насочени към коорди- ниране на условията за допускане до професията на автомобилен превозвач на товари или автомобилен превозвач на пътници (нари- чани вероятно ще благоприятства ефективното упражняване на правото на установя- ване на тези превозвачи; „автомобилен превозвач“) по-нататък като има предвид, че необходимостта да се осигури въвеждането на общи правила за допускане до професията на автомобилен превозвач във вътрешни и международни превози, за да се гаран- тира, че тези превозвачи ще бъдат с по-висока квалификация и по такъв начин да се повиши рационализацията на пазара и каче- ството на предоставяната услуга в интерес на потребителите, превозвачите и икономиката като цяло, както и пътната безопас- ност; като има предвид, че правилата за допускане до професията на автомобилен превозвач следователно трябва да обхващат добрата репутация, финансовата стабилност и професионалната компетент- ност на превозвачите; като има предвид обаче, че не се налага в тези общи правила да се включат някои видове превози, които имат ограничено икономи- ческо значение; като има предвид, че от 1 януари 1993 г. достъпът до пазара на трансграничните автомобилни превози на товари се регулира от система за издаване на лицензи в Общността на основата на качест- вени критерии; (6) ОВ L 334, 24. 12. 1977 г. , стр. 37. Директива, последно изменена с Директива 89/438/ЕИО (ОВ L 212, 22. 7. 1989 г. , стр. 101). Поправка (ОВ L 298, 17. 10. 1989 г. , стр. 31). 06/т. 2 BG Официален вестник на Европейския съюз 197 като има предвид, че за да се реорганизира ефективно пазарът с оглед на изискването за добра репутация, е необходимо допуска- нето до упражняване на професията на автомобилен превозвач да зависи от уеднаквени изисквания, и по-специално заявителят да няма включително правонарушения от търговско естество, да не е обявен за неспособен да упражнява професията, и от спазването на разпо- редбите, които се прилагат за професията на автомобилен превозвач; престъпления, присъди тежки за като има предвид, че с оглед изискването за подходяща финансова стабилност и в частност, за да се осигури режим на еднакво тре- тиране на предприятията в различните държави-членки, е необхо- димо да бъдат определени конкретни критерии, на които трябва да отговарят автомобилните превозвачи; като има предвид, че предвид изискването за добра репутация и финансова стабилност би било уместно да се признават съответ- ните документи, издадени от компетентен орган в страната на про- изход на автомобилния превозвач, или страната, от която той идва, като достатъчно доказателство за допускане до разглежданите дей- ности в приемащата държава-членка; разпоредбите, приети от държавите-членки в съответствие с общите правила, които се съдържат в настоящата директива. 2. По смисъла на настоящата директива: — „професията автомобилен превозвач на товари“ е дейността, осъществявана от всяко предприятие за превоз на товари за чужда сметка със самостоятелно моторно превозно средство или комбинация от сдвоени превозни средства, — „професията автомобилен превозвач на пътници“ е дейността, осъществявана от всяко предприятие посредством моторни превозни средства, конструирани и оборудвани по такъв начин, че да са подходящи за превозване на повече от девет лица — включително и водача — и предназначени за тази цел, пътнически транспортни услуги за обществеността или за определени категории пътници срещу заплащане от страна на превозваното лице или от организатора на транспорта, като има предвид, че е препоръчително, с оглед на изискването за професионална компетентност да се предвиди доказването на тази компетентност да става въз основа на издържан писмен изпит от заявителя за автомобилен превозвач, но държавите-членки да могат да освобождават кандидатите от такъв изпит, ако те са пред- ставили доказателства за достатъчен практически опит; — „предприятие“ е всяко физическо лице, всяко юридическо лице, независимо дали работи с цел печалба или не, всяко сдружение или група лица без правосубектност, независимо дали със стопанска или нестопанска цел, или всеки официален орган, независимо дали има собствена правосубектност или е зависим от институция, която има такава правосубектност. като има предвид, че по отношение на изискването за професио- нална компетентност, сертификатите, издадени съобразно разпо- редбите на Общността за допускане до професията на автомоби- лен превозвач, трябва да бъдат разглеждани като достатъчно доказателство от приемащата държава-членка; като има предвид, че за приложението на настоящата директива следва да се вземат мерки за създаване на система за взаимопомощ между държавите членки; като има предвид, че настоящата директива не трябва да засяга задълженията на държавите-членки относно крайните срокове за въвеждане или прилагане на директивите, посочени в приложе- ние II, част Б, ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА: ДЯЛ I Допускане до професията на автомобилен превозвач Член 1 1. Допускането до професията на автомобилен превозвач на товари или автомобилен превозвач на пътници се урежда с Член 2 1. Настоящата директива не се прилага за предприятия, извърш- ващи по професия дейност като автомобилен превозвач на товари с моторни превозни средства с товароносимост до 3,5 тона или максимално натоварено състояние до 6 тона. Държавите-членки могат обаче да намалят посочените ограничения за всички или за някои категории превози. 2. Държавите-членки могат, след консултации с Комисията, да освободят от прилагането на всички или на някои разпоредби на настоящата директива предприятията за автомобилен превоз на товари, осъществяващи изключително вътрешни превози, които имат незначително влияние за транспортния пазар поради: — естеството на превозваните товари, или — кратките разстояния, на които се превозват товарите. В случай на непредвидени обстоятелства, държавите-членки могат да предоставят временно освобождаване до приключване на кон- султациите с Комисията. 3. Държавите-членки могат, след консултации с Комисията, да освободят от прилагането на всички или на някои разпоредби от предоставящи настоящата изключително услуги за автомобилен превоз на пътници с предприятията, директива 198 BG Официален вестник на Европейския съюз 06/т. 2 нетърговска цел, или предприятията, чиято основна дейност не е тази на автомобилен превозвач на пътници, доколкото транспорт- ната им дейност има незначително влияние за транспортния пазар. — условията на заплащане и наемане на работа в професията, или Член 3 1. Предприятията, желаещи да извършват по професия дейност като автомобилен превозвач, трябва да отговарят на изискванията за: а) добра репутация; б) подходящо финансово състояние; в) професионална компетентност. Когато кандидатът е физическо лице и не отговаря на изискване съгласно буква в), компетентните органи могат независимо от това да му разрешат да осъществява по професия дейност като автомо- билен превозвач, при условие че той определи пред горепосоче- ните органи друго лице, отговарящо на изискванията съгласно букви а) и в), което продължително и ефективно ще ръководи транспортната дейност на предприятието. Когато заявителят не е физическо лице: — лицето или лицата, които продължително и ефективно ще ръководят транспортната дейност на предприятието, трябва да отговарят на изискване съгласно буква а). Държавите-членки могат да изискат също и други лица в предприятието да отго- варят на това изискване, — лицето или лицата, посочени в първото тире, трябва да отго- варят на изискване съгласно буква в). 2. Държавите-членки определят условията, които трябва бъдат изпълнени от предприятията, установени на тяхна територия, за да отговарят на изискването за добра репутация. — автомобилния превоз на товари или пътници, по целесъоб- разност, и по-специално правилата, отнасящи се за перио- дите на управление на превозното средство и почивка на водачите, теглото и размерите на превозните средства с тър- говско предназначение, пътната безопасност и безопас- ността на превозните средства. В случаите, посочени в букви а), б) и в), изискването за добра репу- тация не може да се счита за изпълнено докато не се възстанови добрата репутация, или не се осъществи друга мярка с равностоен ефект, съгласно съществуващите релевантни национални разпо- редби. 3. а) Подходящото финансово състояние се изразява в притежа- ването на достатъчно налични средства, за да се осигури безпрепятствено започване на дейността и правилно управ- ление на предприятието. б) За да се установи финансовото състояние на предприятието, компетентният орган отчита: годишните финансови отчети на предприятието, ако има такива; наличните средства, включително и банкови депозити, овърдрафт и банкови заеми; активите, включително и недвижима собственост, които могат да се използват от предприятието за предоста- вяне на обезпечение; разходите, включително и разходи за закупуване или първоначална вноска за изплащане на пре- возни средства, помещения, сгради и съоръжения, и оборотния капитал. в) Предприятието трябва да има наличен капитал и резерви в размер най-малко на: — 3000 ECU на едно използвано превозно средство, или — 150 ECU на тон максимално допустимо тегло на товар- ните превозни средства, използвани от предприятието, или — 150 ECU на едно място в пътническите превозни сред- ства, използвани от предприятието, Те определят, дали това изискване не е изпълнено, или вече не се изпълнява, ако физическото лице или лицата, за които се смята, че отговарят на това условие съгласно параграф 1: избира се по-ниската стойност. а) са били осъждани за тежки престъпления, включително и правонарушения от търговско естество; Държавите-членки могат да дерогират първата алинея за тези предприятия за превози, които осъществяват дейността си изключително на националния пазар. б) са обявени за неспособни да упражняват професията на авто- мобилен превозвач съгласно правилата, които са в сила; в) са осъждани за тежки повторни нарушения на действащите в тази област разпоредби относно: г) По смисъла на букви а), б) и в), компетентният орган може да приеме като доказателство за финансова стабилност пот- върждение или уверение, дадено от банка или друга подхо- дяща компетентна институция. Такова потвърждение или уверение може да се даде под формата на банкова гаранция или друго сходно средство. 06/т. 2 BG Официален вестник на Европейския съюз 199 д) Букви б), в) и г) се прилагат само за предприятия, оправо- мощени в държава-членка според националната уредба да извършват по професия автомобилен превозвач, считано от 1 януари 1990 г. дейност като 4. Условието за професионална компетентност се изразява в при- тежаването на умения, доказани въз основа на издържан писмен изпит, който може да се проведе под формата на изпит с повече от един отговор по предметите, изброени в приложение I и се орга- низира от институцията или органа, определени за тази цел от всяка държава-членка. — 3 октомври 1989 г. за територията на бившата Германска демократична република, са били оправомощени съобразно националната уредба на държава-членка да извършват по професия дейност като автомо- билен превозвач на товари или автомобилен превозвач на път- ници, по целесъобразност, във вътрешни и/или международни превози, се освобождават от изискването да предоставят доказа- телство, че отговарят на изискванията на разпоредбите от член 3. 2. Физическите лица, които: Държавите-членки могат да освободят от изпит кандидатите за автомобилни превозвачи, които представят доказателство за най- малко пет години практически опит на ръководен пост в пред- приятие за автомобилен превоз. — след 31 декември 1974 г. и преди 1 януари 1978 г. за Белгия, Дания, Германия, Франция, Ирландия, Италия, Люксембург, Нидерландия и Обединеното кралство, Държавите-членки могат да освободят от явяване на изпит по предметите, включени в техните дипломи титулярите на някои дипломи за горно ниво на обучение, или на технически дипломи, които представят доказателство за солидни познания по опреде- лени от тях предмети от изброените в приложение I. Като доказателство за професионална компетентност трябва да се представи сертификат, издаден от институцията или органа, посо- чени в първа алинея. Член 4 при определят обстоятелствата, Държавите-членки които предприятието за автомобилен превоз може, независимо от член 3, параграф 1, да бъде временно управлявано за максимален срок от една година и с удължаване за максималния срок с шест месеца, в надлежно оправдани специални случаи, в случай на смърт, физическа или юридическа недееспособност на физическото лице, извършващо по професия дейност като автомобилен превозвач, или на физическото лице, което отговаря на изискванията от член 3, параграф 1, букви а) и в). в органи държавите-членки могат, Компетентните като изключение и в определени специални случаи, окончателно да оправомощят лице, което не отговаря на изискването за професионална компетентност, посочено в член 3, параграф 1, буква в), да ръководи предприятие за автомобилен превоз, при условие че това лице притежава най-малко три години практически опит в ежедневното управление на предприятието. — след 31 декември 1980 г. и преди 1 януари 1984 г. за Гър- ция, — след 31 декември 1982 г. и преди 1 януари 1986 г. за Испа- ния и Португалия, — след 2 октомври 1989 г. и преди 1 януари 1992 г. за терито- рията на бившата Германска демократична република, са били: — оправомощени да извършват по професия дейност като авто- мобилен превозвач на товари или автомобилен превозвач на пътници, в зависимост от случая, без да са представили дока- зателство, съгласно националната уредба, за тяхната професио- нална компетентност, или — определени ефективно и продължително да управляват транс- портната дейност на предприятието, трябва да са отговаряли на условието за професионална компетент- ност, посочено в член 3, параграф 4 преди: — 1 януари 1980 г. за Белгия, Дания, Германия, Франция, Ирлан- дия, Италия, Люксембург, Нидерландия и Обединеното крал- ство, — 1 януари 1986 г. за Гърция, — 1 януари 1988 г. за Испания и Португалия, Член 5 — 1 юли 1992 г. за територията на бившата Германска демокра- тична република. 1. Предприятията, представили доказателства, че преди: Същото изискване се прилага и в случая, посочен в член 3, параг- раф 1, трета алинея. — 1 януари 1978 г. за Белгия, Дания, Германия, Франция, Ирлан- дия, Италия, Люксембург, Нидерландия и Обединеното крал- ство, Член 6 — 1 януари 1984 г. за Гърция, — 1 януари 1986 г. за Испания и Португалия, 1. Решенията, взети от компетентните органи на държавите- членки в съответствие с мерките, приети на основание на настоя- щата директива, с които се отхвърля заявление за допускане до 200 BG Официален вестник на Европейския съюз 06/т. 2 професията на автомобилен превозвач, съдържат основанията за отказа. 2. Държавите членки следят компетентните органи да отнемат разрешителното за извършване на професионална дейност като автомобилен превозвач, ако установят, че условията съгласно член 3, параграф 1, букви а), б) или в) вече не се спазват. В този случай, обаче, те определят достатъчно време, за да се назначи заместник. 3. Относно решенията, посочени в параграфи 1 и 2, държавите- членки следят за предоставянето на възможност на предприятията, обхванати от настоящата директива, да защитят своите интереси с подходящи средства. Член 7 1. Когато чуждестранни автомобилни превозвачи са извършили тежки или леки повторни нарушения на разпоредбите, уреждащи автомобилните превози на товари или пътници, по целесъобраз- ност, които могат да доведат до отнемане на разрешителното за извършване на професионална дейност като автомобилен превозвач, държавите-членки трябва да осигурят за държавата- членка, в която се е установил автомобилният превозвач, цялата информация, с която разполагат за тези нарушения и санкциите, които са наложени. 2. Ако държава-членка отнеме разрешителното за извършване на професионална дейност като автомобилен превозвач в междуна- родни превози, тя информира Комисията, която предава необхо- димата информация на заинтересованите държави-членки. 3. Държавите-членки си предоставят една на друга взаимна помощ във връзка с прилагането на настоящата директива. извлечение от съдебното досие или при липса на такова, равнос- тоен документ, издаден от компетентен съдебен или администра- тивен орган в страната по произход на автомобилния превозвач или страната, от която той идва, удостоверяващ че тези изисква- ния са изпълнени. 3. Когато приемащата държава-членка налага върху собствените си граждани спазването на определени изисквания за добра репу- тация, а доказателство, че тези изисквания са спазени не може да бъде получено от документа, посочен в параграф 2, тази държава- членка приема като достатъчно доказателство по отношение на граждани на други държави-членки сертификат, издаден от ком- петентен съдебен или административен орган в страната по про- изход на автомобилния превозвач или страната, от която той идва, удостоверяващ, че тези изисквания са спазени. Този сертификат се отнася до специфични факти, считани за релевантни от приема- щата държава. 4. Когато страната по произход или страната, от която идва чуждестранното лице не е издала необходимия документ в съот- ветствие с параграфи 2 и 3, този документ може да бъде заменен от клетвена декларация или от тържествена декларация, направена от съответното лице пред компетентен съдебен или администра- тивен орган или, по целесъобразност, пред нотариус в страната по произход на лицето или страната, от която то идва; този орган или нотариус издава удостоверение, удостоверяващо автентичността на клетвената декларация или тържествената декларация. Деклара- цията относно липса на предишно обявяване в несъстоятелност може също да се направи пред компетентен професионален орган в същата страна. 5. Документите, издадени в съответствие с параграфи 2 и 3 не се приемат, ако са представени по-късно от три месеца след датата на издаването им. Това условие се прилага и за декларациите, напра- вени в съответствие с параграф 4. ДЯЛ II Взаимно признаване на дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация Член 9 Член 8 1. По отношение на дейностите, посочени в настоящата дирек- тива, държавите-членки вземат мерките, определени с настоящата директива, относно установяването на тяхна територия на физи- ческите лица и предприятията, посочени в дял I от общата про- грама за премахване на ограниченията върху правото на свободно установяване (1). 2. Без да се засягат параграфи 3 и 4, приемащата държава-членка, с цел да допусне превозвача до професията на автомобилен превозвач, приема като достатъчно доказателство за добра репута- ция или за липса на предишно обявяване в несъстоятелност — (1) ОВ 2, 15. 1. 1962 г. , стр. 36/62. 1. Когато приемащата държава-членка изисква сертификат като доказателство за финансова стабилност, тя счита съответните сер- тификати, издадени от банки в страната на произход или в стра- ната, от която идва чуждият гражданин, или от други финансови органи, определени от тази страна, за еквивалентни на сертифика- тите, издадени на собствената ѝ(cid:65) територия. 2. Когато държава-членка налага върху собствените си граждани определени изисквания за финансова стабилност, а доказателст- вото че тези изисквания са спазени не може да бъде получено по силата на документа, посочен в параграф 1, тя приема като доста- тъчно доказателство по отношение на граждани на други държави- членки сертификат, издаден от компетентен административен орган в страната по произход или страната, от която идва чуждестранният гражданин, удостоверяващ, че въпросните изиск- вания са спазени. Този сертификат касае специфичните факти, счи- тани за релевантни от приемащата страна. 06/т. 2 BG Официален вестник на Европейския съюз 201 Член 10 Член 12 1. От 1 януари 1990 г. държавите-членки признават като доста- тъчно доказателство за професионална компетентност сертифика- тите, посочени в член 3, параграф 4, четвърта алинея, които са издадени от друга държава-членка. 2. За предприятията, оправомощени в Гърция преди 1 януари 1981 г. , или в другите държави-членки преди 1 януари 1975 г. съгласно националната уредба за извършване по професионална дейност като автомобилен превозвач на товари или автомобилен превозвач на пътници във вътрешни и/или международни автомо- билни превози и доколкото въпросните предприятия са дружес- тва по смисъла на член 58 от Договора, държавите-членки прие- мат професионална компетентност сертификатите, удостоверяващи че съответната дейност действително е извършвана в държава-членка в продъл- жение на три години. Тази дейност не трябва да е преустановена за повече от пет години преди датата на представяне на сертифи- ката. доказателство достатъчно като за В случай на юридическо лице, сертификатът, удостоверяващ, че дейността действително е била извършвана, се издава на едно от физическите лица, фактически отговорно за транспортната дейност на предприятието. 3. Сертификатите, издадени на автомобилните превозвачи преди 1 януари 1990 г. като доказателство за професионалната им компетентност съгласно действащите разпоредби до тази дата, се считат за еквивалентни на сертификатите, издадени съгласно раз- поредбите на настоящата директива. РАЗДЕЛ III Заключителни разпоредби Член 11 Държавите-членки определят компетентните институции и органи, които издават документите, посочени в член 8, параграф 2 и в член 9, и сертификатът, посочен в член 10, параграф 2. Те незабавно информират другите държави-членки и Комисията за това. Членове 8—11 се прилагат също и за местни лица на държави-членки, които съгласно Регламент (ЕИО) № 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 г. относно свободното движение на като заети лица автомобилен превозвач на товари или автомобилен превозвач на пътници в качеството си на заети лица. в Общността (1), осъществяват дейност Член 13 1. Държавите-членки вземат мерките, необходими с оглед спазва- нето на настоящата директива не по-късно от датите, изброени в приложение II, част Б, след консултиране с Комисията. 2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на разпо- редбите от националното право, които те приемат в областта, уре- дена с настоящата директива. Член 14 Директивите, изброени в приложение II, част А, се отменят с настоящата директива, без да се засягат задълженията на държавите-членки относно сроковете за въвеждане или прилагане, предвидени в приложение II, част Б. Позоваванията на отменените директиви се тълкуват като позовавания на настоящата директива и следва да се четат съгласно таблицата за съответствие, дадена в приложение III. Член 15 Адресати на настоящата директива са държавите-членки. Съставено в Люксембург на 29 април 1996 година. За Съвета Председател W. LUCHETTI (1) ОВ L 257, 19. 10. 1968 г. , стр. 2. Регламент, последно изменен с Рег- ламент (ЕИО) № 2434/92 (ОВ L 245, 26. 8. 1992 г. , стр. 1). 202 BG Официален вестник на Европейския съюз 06/т. 2 ПРИЛОЖЕНИЕ I СПИСЪК НА ПРЕДМЕТИТЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 3, ПАРАГРАФ 4 Минималните задължителни знания, които следва да се изискват за официалното признаване на професионална компетентност, трябва да включват предметите, изброени по-долу. Материалът, включен в тях трябва да е изчерпателен и изготвен или одобрен от компетентните национални институции. Той трябва да е съставен така, че да бъде достъпен за лица, чието образование съответства на обичайното ниво, което се достига при завършване на средно образование. А. УЧЕБНИ ПРЕДМЕТИ, ЗА КОИТО СЕ ИЗИСКВАТ ПОЗНАНИЯ ОТ АВТОМОБИЛНИТЕ ПРЕВОЗВАЧИ, ВЪЗНАМЕРЯВАЩИ ДА ОСЪЩЕСТВЯВАТ ИЗКЛЮЧИТЕЛНО ВЪТРЕШНИ ПРЕВОЗИ Право Елементи на гражданското, търговското, социалното и фискално право, необходими за извършване на дейността по професия, като се обърне специално внимание на: — общите договори, — транспортните договори, със специално внимание върху отговорността на автомобилния превозвач (естество и граници), — търговските дружества, — търговските книги, — правилата, регулиращи полагането на труд, социалното осигуряване, — фискален режим. 1. Автомобилен превозвач на товари а) Бизнес и финансово управление на предприятието — методи на плащане и финансиране, — определяне на себестойност, — режим на ценообразуване и превоз, — счетоводна отчетност на стопанската дейност, — застраховки, — фактуриране, — транспортни агенти, — техники на управление, — маркетинг. б) Достъп до пазара — разпоредби, свързани с достъпа и упражняването на професията, — транспортни документи. в) Технически стандарти и аспекти на работа — тегло и размери на превозните средства, — подбор на превозните средства, — типово одобрение и регистрация, — стандарти за поддръжка на превозните средства, — натоварване и разтоварване на превозните средства, — превозване на опасни товари, — превозване на храни, — основните концепции за опазване на околната среда, и по-специално във връзка с използването и поддръжката на моторните превозни средства. 06/т. 2 BG Официален вестник на Европейския съюз 203 г) Пътна безопасност — законови, подзаконови и административни разпоредби, приложими към движението по пътищата, — безопасност на движението по пътищата, — предотвратяване на произшествия и процедура в случай на произшествие. 2. Автомобилен превозвач на пътници а) Бизнес и финансово управление на предприятието — методи на плащане и финансиране, — определяне на себестойност, — система на тарифи, цени и условия на превоз, — счетоводни отчети на стопанската дейност, — застраховки, — фактури, — пътнически агенции, — управленски техники, — маркетинг. б) Уреждане на услугите за превоз на пътници — въвеждане на транспортни услуги и транспортни планове, — условия за предоставяне на услуги на пътниците, — разпоредби, свързани с допускането до и упражняването на професията, — транспортни документи. в) Технически стандарти и аспекти на работа — подбор на превозните средства, — типово одобрение и регистрация, — стандарти за поддръжка на превозните средства, — основните концепции за опазване на околната среда, и по-специално във връзка с използването и поддръжката на моторните превозни средства. г) Пътна безопасност — законови, подзаконови и административни разпоредби, уреждащи движението по пътищата, — безопасност на движението по пътищата, — географски познания за маршрутите, — предотвратяване на произшествия и процедура в случай на произшествие. В. УЧЕБНИ ПРЕДМЕТИ, ЗА КОИТО СЕ ИЗИСКВАТ ПОЗНАНИЯ ОТ АВТОМОБИЛНИТЕ ПРЕВОЗВАЧИ, ВЪЗНАМЕРЯВАЩИ ДА ОСЪЩЕСТВЯВАТ МЕЖДУНАРОДНИ ПРЕВОЗИ Право — предметите, изброени в А, по целесъобразност, — разпоредбите, уреждащи автомобилен превоз на товари или пътници, в зависимост от вида на превозвача, между държавите-членки и между Общността и страни, които не са нейни членки, произтичащи от вътрешното право, стандартите на Общността, международните конвенции и споразумения, — митническата практика и други формалности, свързани с контрола върху превозите, — основните разпоредби за движение по пътищата в държавите-членки. 204 BG Официален вестник на Европейския съюз 06/т. 2 ПРИЛОЖЕНИЕ II ЧАСТ A ОТМЕНЕНИ ДИРЕКТИВИ (посочени в член 14) — Директива 74/561/ЕИО — Директива 74/562/ ЕИО — Директива 77/796/ ЕИО и техните последващите изменения: — Директива 80/1178/ ЕИО — Директива 80/1179/ ЕИО — Директива 80/1180/ ЕИО — Директива 85/578/ ЕИО — Директива 85/579/ ЕИО — Директива 89/438/ ЕИО — Регламент (ЕИО) № 3572/90: само членове 1 и 2 ЧАСТ Б Краен срок за въвеждане или прилагане Директива Краен срок за въвеждане или прилагане 74/561/ ЕИО (ОВ L 308, 19. 11. 1974 г. , стр. 18) 80/1178/ ЕИО (ОВ L 350, 23. 12. 1980 г. , стр. 41) 85/578/ ЕИО (ОВ L 372, 31. 12. 1985 г. , стр. 34) 89/438/ ЕИО (ОВ L 212, 22. 7. 1989 г. , стр. 101) 74/562/ ЕИО (ОВ L 308, 19. 11. 1974, стр. 23) 80/1179/ ЕИО (ОВ L 350, 23. 12. 1980 г. , стр. 42) 85/579/ ЕИО (ОВ L 372, 31. 12. 1985 г. , стр. 35) 89/438/ ЕИО (ОВ L 212, 22. 7. 1989 г. , стр. 101) 77/796/ ЕИО (ОВ L 334, 24. 12. 1977, стр. 37) 80/1180/ ЕИО (ОВ L 350, 23. 12. 1980, стр. 43) 89/438/ ЕИО (ОВ L 212, 22. 7. 1989 г. , стр. 101) 1 януари 1977 г. 1 януари 1978 г. 1 януари 1981 г. 1 януари 1986 г. 1 януари 1990 г. 1 януари 1977 г. 1 януари 1978 г. 1 януари 1981 г. 1 януари 1986 г. 1 януари 1990 г. 1 януари 1979 г. 1 януари 1981 г. 1 януари 1990 г. 06/т. 2 BG Официален вестник на Европейския съюз 205 ПРИЛОЖЕНИЕ III ТАБЛИЦА ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ Директива 74/561/ ЕИО Директива 74/562/ ЕИО Директива 89/438/ ЕИО Директива 77/796/ ЕИО Настоящата директива Член 1, параграф 1 Член 1, параграф 1 Член 1, параграф 2, първо тире — — Член 1, параграф 2, първо тире Член 1, параграф 2, второ тире Член 1, параграф 2, второ тире Член 2, параграфи 1и 2 — — Член 3 Член 4 Член 5 Член 6 Член 6a Член 7 — — — Член 1, параграф 3 Член 2 Член 3 Член 4 Член 5 Член 5a Член 6 — — — Член 8 Член 7 Приложение, част А, точка 1 Приложение, част A, точка 1 Приложение, част A, точки 2, 3, 4, 5 — — Приложение, част A, точки 2, 3, 4, 5 Приложение, част Б Приложение, част Б Член 1, параграф 1 Член 1, параграф 2, първо тире Член 1, параграф 2, второ тире Член 1, параграф 2, трето тире Член 2, параграфи 1и 2 Член 2, параграф 3 Член 3 Член 4 Член 5 Член 6 Член 7 — Член 1, параграф 1 Член 8, параграф 1 Член 3 Член 4 Член 8, параграф 2 Член 9 Член 5, параграф 1 Член 10, параграф 1 Член 5, параграф 2 Член 10, параграф 2 Член 10, параграф 3 Член 6 Член 1, параграф 2 Член 11 Член 12 Член 13 Член 14 Член 15 Член 4 Член 5 Приложение I, част A (Право) Приложение I, част A, точка 1, букви a), б), в), г) Приложение I част A, точка 2, букви a), б), в), г) Приложение I, част Б Приложение II част A Приложение II част Б Приложение III — — — — — — — — — — — —


title: Direktiva Sveta 96/24/ES z dne 29. aprila 1996 o spremembah Direktive 79/373/EGS o trženju krmnih mešanic

eurovoc_concepts:
agro-industry
animal nutrition
application of EU law
labelling
marketing
trading operation

formats: html pdf print

text: 94 SL Uradni list Evropske unije 03/Zv. 19 31996L0024 23. 5. 1996 URADNI LIST EVROPSKIH SKUPNOSTI L 125/33 DIREKTIVA SVETA 96/24/ES z dne 29. aprila 1996 o spremembah Direktive 79/373/EGS o trženju krmnih mešanic SVET EVROPSKE UNIJE JE ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, zlasti člena 43, ob upoštevanju predloga Komisije (1), razen za hišne (7), se za označevanje krmnih mešanic naredi seznam sestavin; ker je treba sprejeti ukrepe za zagotovitev razveljavitve Direktive 92/87/EGS, ko začneta veljati dela A in B Priloge k Direktivi 96/25/ES, ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta (2), SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO: ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-socialnega odbora (3), ker je Direktivo Sveta 77/101/EGS z dne 23. novembra 1976 o trženju čistih krmil (4) nadomestila Direktiva Sveta 96/25/ES z dne 29. aprila 1996 o obtoku posamičnih krmil, ki spreminja direktive 70/524/EGS, 74/63/EGS, 82/471/EGS in 93/74/EGS ter razveljavlja Direktivo 77/101/EGS (5); ker je namen Direktive 96/25/ES zlasti odpraviti razlike med nacionalnimi zakonodajami, ki se nanašajo na čista krmila in surovine; ker v ta namen uvaja skupni termin „posamična krmila“ in definicijo tega termina, ki zajema čista krmila in surovine; ker je zato treba te termine in njihove definicije v Direktivi 79/373/EGS (6) zamenjati z novim skupnim terminom in njegovo definicijo, kakor je navedeno v Direktivi 96/25/ES; ker te spremembe vplivajo na definicijo krmnih mešanic; ker je treba seznam iz dela B Priloge k Direktivi 96/25/ES uporabljati za obtok posamičnih krmil ne glede na njihovo predvideno uporabo, pa tudi za označevanje posamičnih krmil, uporabljenih v krmnih mešanicah; ker Direktiva Komisije 92/87/EGS z dne 26. oktobra 1992 določa neizključujoči seznam glavnih sestavin, ki se navadno uporabljajo in tržijo za pripravo krmnih mešanic za vse živali (1) UL C 238, 26. 8. 1994, str. 6. (2) UL C 305, 31. 10. 1994, str. 146. (3) UL C 102, 24. 4. 1995, str. 12. (4) UL L 32, 3. 2. 1977, str. 1. Direktiva, kot je bila nazadnje spreme- njena z Direktivo 90/654/EGS (UL L 353, 17. 12. 1990, str. 48). (5) Glej stran 35 te izdaje Uradnega lista. (6) UL L 86, 6. 4. 1979, str. 30. Direktiva, kot je bila nazadnje spreme- njena z Direktivo 93/74/EGS (UL L 237, 22. 9. 1993, str. 23). Člen 1 Direktiva Sveta 79/373/EGS se spremeni, in sicer: 1. v členu 1(2)(a) se izraz „čista krmila“ nadomesti z izrazom „posamična krmila“; 2. izraz „sestavina ali sestavine“ se nadomesti z izrazom „posa- mična krmila“; 3. člen 2(b) se nadomesti z naslednjim: „(b) krmne mešanice: mešanice posamičnih krmil z dodatki ali brez njih za oralno krmljenje živali kot popolne ali dopolnilne krmne mešanice;“ 4. člen 2(k) se nadomesti z naslednjim: „(k) posamična krmila: razni sveži ali konzervirani proiz- vodi rastlinskega ali živalskega izvora v naravnem stanju in proizvodi, ki so pridobljeni z industrijsko obdelavo, ter organske in anorganske snovi z dodatki ali brez njih za oralno krmljenje živali, bodisi kot takšni bodisi po obdelavi, za pripravo krmnih mešanic ali kot nosilna snov za premikse;“ 5. člen 10(b) se črta; (7) UL L 319, 4. 11. 1992, str. 19. 03/Zv. 19 SL Uradni list Evropske unije 95 6. v členu 10(a)(1) se besedilo „naveden v členu 10(b)“ nado- mesti z naslednjim: „glavnih posamičnih krmil iz dela B Priloge k Direktivi Sveta 96/25/ES z dne 29. aprila 1996 o direktive obtoku 70/524/EGS, 74/63/EGS, 82/471/EGS in 93/74/EGS ter razveljavlja Direktivo 77/101/EGS (*). posamičnih spreminja krmil, ki (*) UL L 125, 23. 5. 1996, str. 35. “; 7. člen 10(a)(2) se nadomesti z naslednjim: „2. Države članice zagotovijo spoštovanje določb iz naslovov (I), (II), (III) in (IV) dela A ‚splošno‘ iz Priloge k Direktivi 96/25/ES. “; 8. člen 11 se nadomesti z naslednjim: „Člen 11 Za trženje v Skupnosti so podatki na spremni listini, emba- laži, posodi ali nanjo pritrjeni etiketi napisani v vsaj enem ali več jezikih, ki jih določi namembna država izmed nacio- nalnih ali uradnih jezikov Skupnosti. “ Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način skli- cevanja določijo države članice. Člen 3 Sprejete določbe se uporabljajo od 1. julija 1998. Države članice določijo, da krmne mešanice, ki so bile na trgu pred 1. julijem 1998 in ne ustrezajo zahtevam te direktive, lahko osta- nejo v obtoku do 30. junija 1999. Člen 4 Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po dnevu objave v Uradnem listu Evropskih skupnosti. Ta direktiva je naslovljena na države članice. Člen 5 Člen 2 V Luxembourgu, 29. aprila 1996 Države članice najpozneje do 30. junija 1998 sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo. O tem takoj obvestijo Komisijo. Za Svet Predsednik W. LUCHETTI


title: Padomes Direktīva 96/24/EK (1996. gada 29. aprīlis), ar ko groza Direktīvu 79/373/EEK par barības maisījumu tirdzniecību

text: 94 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 03/19. sēj. 31996L0024 23. 5. 1996. EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS L 125/33 PADOMES DIREKTĪVA 96/24/EK (1996. gada 29. aprīlis), ar ko groza Direktīvu 79/373/EEK par barības maisījumu tirdzniecību EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 43. pantu, tā kā lai nodrošinātu to, ka Direktīvu 92/87/EEK līdz ar Direktīvas 96/25/EK pielikuma A un B daļas maisījumu izgatavošanai, kas nav lolojumdzīvnieki (7); jāveic pasākumi, atceļ stāšanos spēkā, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu (1), ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (2), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzi- numu (3), kā Padomes 1976. gada 23. novembra Direktīva tā 77/101/EEK par vienkāršās dzīvnieku barības tirdzniecību (4) ir atcelta 29. aprīļa Direktīvu 1996. gada 96/25/EK par barības sastāvdaļu apriti, ar ko groza Direktīvas 70/524/EEK, 74/63/EEK, 82/471/EEK un 93/74/EEK un atceļ Direktīvu 77/101/EEK (5); Padomes ar tā kā Direktīva 96/25/EK jo īpaši tiecas likvidēt atšķirības starp valstu tiesību aktiem attiecībā uz vienkāršo dzīvnieku barību un izejvielām; tā kā tālab tā ievieš kopēju terminu “barības sastāv- daļas” un minētā termina definīciju, kas attiecas uz vienkāršo dzīvnieku barību un izejvielām; tā kā līdz ar to šie termini un to definīcijas Direktīvā 79/373/EEK (6) ir jāaizstāj ar jaunu kopēju terminu un tā definīciju, kā minēts Direktīvā 96/25/EK; tā kā šie grozījumi ietekmē barības maisījumu definīciju; jāizmanto barības tā kā Direktīvas 96/25/EK pielikuma B daļā iekļautais saraksts ir sastāvdaļu apritei neatkarīgi no to paredzētā pielietojuma, kā arī barības maisījumos izmantoto barības sastāvdaļu marķēšanai; tā kā barības maisījumu sastāvdaļu saraksts marķēšanas nolūkā ietverts Komisijas 1992. gada 26. oktobra Direktīvā ir 92/87/EEK, kas izveido to galveno sastāvdaļu nenoslēgtu sarakstu, kuras parasti lieto un realizē tādu dzīvnieku barības (1) OV C 238, 26. 8. 1994. , 6. lpp. (2) OV C 305, 31. 10. 1994. , 146. (3) OV C 102, 24. 4. 1995. , 12. (4) OV L 32, 3. 2. 1977. , 1. lpp. lpp. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 90/654/EEK (OV L 353, 17. 12. 1990. , 48. lpp. ). (5) OV L 125, 23. 5. 1996. , 35. (6) OV L 86, 6. 4. 1979. , 30. lpp. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 93/74/EEK (OV L 237, 22. 9. 1993. , 23. lpp. ). IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU. 1. pants Ar šo Direktīvu 79/373/EEK groza šādi: 1. Direktīvas 1. panta 2. punkta terminu “vienkāršā dzīvnieku barība” aizstāj ar terminu “barības sastāvdaļas”. a) apakšpunktā 2. Terminu “sastāvdaļas” aizstāj ar terminu “barības sastāv- daļas”. 3. Direktīvas 2. panta b) apakšpunktu aizstāj ar šādu: “b) barības maisījumi: barības sastāvdaļu maisījumi, kas satur vai nesatur piedevas un kas ir paredzēti dzīvnieku barošanai kā kompleksā barība vai papildbarība;” 4. Direktīvas 2. panta k) apakšpunktu aizstāj ar šādu: “k) barības sastāvdaļas: dažādi augu vai dzīvnieku izcelsmes produkti, dabiskā stāvoklī, svaigi vai konservēti, un produkti, kas iegūti to rūpnieciskā pārstrādē, kā arī orga- niskas vai neorganiskas vielas, kas satur vai nesatur izmantošanai dzīvnieku piedevas, barošanā vai nu tieši paši par sevi, vai arī pēc pārstrādes, barības maisījumu pagatavošanā vai kā premiksu nesējvielas;” ja tie ir paredzēti 5. Svītro 10. panta b) apakšpunktu. (7) OV L 319, 4. 11. 1992. , 19. lpp. 03/19. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 95 6. Tekstu “minēts 10. panta b) apakšpunktā” 10. panta a) apakšpunkta 1) daļā aizstāj ar šādu: “ar galvenajām barības sastāvdaļām, kas uzskaitītas pieli- kuma B daļā Padomes 1996. gada 29. aprīļa Direktīvā 96/25/EK par barības sastāvdaļu apriti, ar ko groza Direk- tīvas 70/524/EEK, 74/63/EEK, 82/471/EEK un 93/74/EEK un atceļ Direktīvu 77/101/EEK (*). (*) OV L 125, 23. 5. 1996. , 35. lpp. ” 7. Ar šo aizstāj 10. panta a) apakšpunkta 2. daļu: “2. Dalībvalstis nodrošina Direktīvas 96/25/EK pielikuma A daļas Vispārīgi noteikumi I, II, III un IV pozīcijas notei- kumu ievērošanu. ” 8. Ar šo aizstāj 11. pantu: “11. pants Tirdzniecībai Kopienā norādes, kas uzdrukātas uz pavaddo- kumenta, uz iepakojuma un konteinera vai uz tam piestipri- nātās etiķetes, ir rakstītas vismaz vienā vai vairākās valodās, ko nosaka galamērķa valsts, izvēloties no Kopienas valstu vai oficiālajām valodām. ” 2. pants Dalībvalstīs vēlākais līdz 1998. gada 30. jūnijam stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju. Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikā- cijai. Dalībvalstīs nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces. 3. pants Pieņemtos noteikumus piemēro no 1998. gada 1. jūlija. Dalībvalstis tomēr nosaka, ka barības maisījumi, ko realizē līdz 1998. gada 1. jūlijam un kas neatbilst šīs direktīvas noteiku- miem, var palikt apritē līdz 1999. gada 30. jūnijam. 4. pants Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. 5. pants Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. Luksemburgā, 1996. gada 29. aprīlī Padomes vārdā — priekšsēdētājs W. LUCHETTI