eurovoc_concepts:
EU act
EU policy
European integration
cultural policy
culture

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 17. 04. 1996 KOM(96) 160 endelig udg. 1. RAPPORT OM HENSYNET TIL DE KULTURELLE ASPEKTER I DET EUROPÆISKE FÆLLESSKABS VIRKSOMHED (forelagt af Kommissionen) INDLEDNING I præamblen til traktaten om Den Europæiske Union, der blev undertegnet i Maastricht den 7. februar 1992, gav de høje kontraherende parter udtryk for deres vilje til at "markere en ny fase i den europæiske integrationsproces, der blev indledt med oprettelsen af de Europæiske Fællesskaber,. hen imod en stadig snævrere sammenslutning mellem de europæiske folk. ". Den udtalte vilje til i højere grad at inddrage de europæiske folk i den europæiske integrationsproces er især kommet til udtryk ved indførelsen af et europæisk borgerskab ("der indføres et unionsborgerskab. ") og ved den udtrykkelige inddragelse af nye områder folkesundhed, under Fællesskabets kompetence forbrugerbeskyttelse m. v. ). (uddannelse, ungdom, kultur, Den europæiske integration, der historisk overvejende har været knyttet til økonomiske og handelsmæssige aktiviteter, skal således uddybes på et bredere grundlag, der i højere grad kan inddrage borgerne og styrke deres fornemmelse af at høre til i Dn Europæiske Union, samtidig med at der vises respekt for den mangfoldighed af nationale og regionale traditioner og kulturer, der er en integrerende del af denne Union. Og her spiller indsatsen på kulturområdet en vigtig rolle. Blandt de ændringer, der er skabt med uionstraktaten, og som har betydning for kulturen, kan nævnes: - EF-traktatens artikel 3, litra p), der blandt målene for Fællesskabets virke nævner "bidrag til kvalitetsuddannelser og udfoldelsesmuligheder for medlemsstatens kulturer", - EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra d), der fastslår, at det er foreneligt med Fællesmarkedet at yde "støtte til fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven, når den ikke ændrer samhandels- og konkurrencevilkårene i Fællesskabet i et omfang, der strider mod de fælles interesser", - EF-traktatens afsnit IX, artikel 128, der skaber grundlag for initiativer, der, samtidig med at de respekterer den nationale og den regionale mangfoldighed og fremhæver den fælles kulturarv, skal støtte og udbygge medlemsstaternes indsats på bestemte områder. Unionstraktaten har altså tilvejebragt et særligt retsgrundlag for kulturen^ og det betyder, at Fællesskabets indsats på kulturområdet nu bliver af permanent karakter og er blevet en anerkendt del af Fællesskabets virke. 1. Artikel 128 i traktaten om oprettelse afDet Europæiske Fællesskab, som ændret ved traktaten om Den Europæiske Union EF-traktatens afsnit IX, artikel 128, har været genstand for en indgående analyse i forbindelse med Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union (KOM(94) 356 af 27. 7. 1994) med titlen "Det Europæiske Fællesskabs indsats til fordel for kulturen". På grundlag af denne meddelelse har Kommissionen vedtaget tre handlingsprogrammer; "Kaleidoskop" om kunstneriske og kulturelle arrangementer, "Ariane" om bøger og læsning og "Raphael" om kulturarven. Denne meddelelse rummer en analyse af følgende: 1) målene for indsatsen på kulturområdet: at bidrage til, at medlemsstaternes kulturer kan udfolde sig, idet Fællesskabet respekterer den nationale og regionale mangfoldighed og samtidig fremhæver den fælles kulturarv; at fremme moderne kulturel og kunstnerisk kreativ virksomhed; at fremme det kulturelle samarbejde med tredjelande og internationale organisationer. 2) de områder, hvor Fællesskabet skal gøre en indsats: udbredelse og formidling af kendskabet til de europæiske folkeslags kultur og historie, bevarelse af kulturarven, kulturudvekslinger og kunstnerisk og litterær skaben. indsats bygger på 3) principperne for Fællesskabets indsats: Fællesskabets subsidiaritetsprincippet og komplementaritetsprincippet og består af foranstaltninger, der skal anspore til samarbejde mellem medlemsstaterne på de anførte områder. Artikel 128 kan ikke tjene som retsgrundlag for harmonisering af medlemsstaternes lovgivning. Det skal bemærkes, at denne bestemmelse i unionstraktaten ikke på nogen måde berører grundlaget for retsakter med sigte på harmonisering på helt andre områder, heller ikke selv om de måske har en kulturel dimension eller indvirker på kulturområdet. Derfor begrænser den heller ikke Fællesskabets muligheder for at videreføre og uddybe sine bestræbelser på at løse de opgaver, traktaten pålægger det. Unionstraktaten har givet Fællesskabet yderligere beføjelser, ikke beskåret dem. Traktaten præciserer, at Fællesskabet i sine øvrige politikker og aktiviteter fremover skal tage hensyn til de kulturelle aspekter (artikel 128, stk. 4). 4) beslutningsproceduren er den, der er angivet i artikel 189 B (fælles beslutningstagning) med høring af Regionsudvalget. Der kræves enstemmighed i Rådet på alle stadier i denne procedure. Hensynet til de kulturelle aspekter (artikel 128, stk. 4) 2. Artikel 128, stk. 4, bestemmer, at "Fællesskabet tager hensyn til de kulturelle aspekter i sin indsats i henhold til andre bestemmelser i denne traktat". Der er tale om en vigtig bestemmelse, som de høje kontraherende parter har indføjet i traktaten som et udtryk for deres vilje til at placere kulturen som et af Unionens vigtige politiske temaer. Bestemmelsen pålægger nemlig Det Europæiske Fællesskab at tage hensyn til kulturen i hele sin øvrige indsats. Artikel 128, stk. 4, gør denne hensyntagen til "de kulturelle aspekter" så meget mere nødvendig, som kompetencen på kultur- og politikkens område alt overvejende fortsat ligger hos medlemsstaterne, der her frit kan fastlægge deres politiske mål og midler. Artikel 128, stk. 4, styrker således kravet til fællesskabslovgivningen om at forene traktatens mål, når der vedtages en foranstaltning. Dette krav har ganske vist allerede været gældende i praksis i Fællesskabets historie, og der er blevet taget kulturpolitiske hensyn ved udarbejdelse af retsakter, bl. a. med henblik på udformning af fælles politikker og etablering af det indre marked. Men med unionstraktatens ikrafttræden er dette krav blevet obligatorisk og systematisk, både ved udarbejdelse af retsakter og udformning af fælles politikker. Kommissionen oplyste i ovennævnte meddelelse, at den for at skabe klarhed over situationen og implikationerne af bestemmelserne i artikel 128, stk. 4, samt de perspektiver, disse bestemmelser åbner for Fællesskabets fremtidige indsats på kulturområdet, ville udarbejde en rapport om fællesskabspolitikkernes kulturelle dimension, og at denne rapport ville blive oversendt til Parlamentet, Rådet og Regionsudvalget. Kommissionen oplyste ligeledes, at den ville iværksætte interne foranstaltninger, der gør det muligt at tage hensyn til de kulturelle krav ved udformningen og iværksættelsen af fællesskabspolitikker med implikationer for kulturområdet. Denne rapport omhandler derfor ikke de kulturelle aktiviteter, Fællesskabet udfører i medfør af artikel 128, det vil sige Kaleidoskop-programmet (kunstarrangementer), der trådte i kraft i marts 1996, Ariane-programmet (bøger og læsning) og Raphæl-programmet (kulturarven), der for tiden er til behandling i institutionerne. 3. Den metodiske baggrund for rapporten om artikel 128, stk. 4 En undersøgelse af, hvordan de forskellige fællesskabsretsakter og -politikker har taget eller tager hensyn til de kulturelle aspekter - emnet for denne rapport - afhænger naturligvis af, hvordan man definerer begrebet kultur. Men kulturbegrebet er et flydende begreb og varierer fra den ene filosofiske skole til den anden, fra det ene samfund til det andet og fra den ene epoke til den anden. Det kan omfatte kunst og litteratur, men det kan også udvides til at omfatte al den viden og alle de træk, der er karakteristiske for et samfund og betinger dets forståelse af omverdenen. Et kulturområde er "et område, der i overvejende grad er præget af et givet sæt kulturelle træk" (F. Braudel). Man genfinder denne idé i den kulturdefinition, der blev udformet af Unesco's verdenskonference om kulturpolitik: "kultur er alle de træk, åndelige, materielle, intellektuelle og følelsesmæssige, der er karakteristiske for et samfund eller en samfundsgruppe". (Mexico 1982) Denne meget brede definition illustrerer, hvor vanskeligt det har været at udarbejde denne rapport, for på en sådan baggrund kan hele den europæiske integration, selve traktaterne og alle de initiativer, de har givet anledning til, betragtes som kulturelle udtryk og kulturhandlinger. Hvis man derimod begrænser "de kulturelle aspekter" til kun at omfatte de traditionelle elementer i det, man plejer at kalde "kulturpolitik", d. v. s. den materielle del af kulturarven samt kunst og litteratur, risikerer man at udelukke en række vigtige elementer i de enkelte kulturer. Det tilkommer ikke en institution som denne at definere indholdet af kulturbegrebet, og derfor er der i denne rapport - der på ingen måde foregiver at være udtømmende - gået rent pragmatisk til værks, og inden for de begrænsninger, dette indebærer, har man søgt at besvare følgende fire spørgsmål: - Hvilke af Fællesskabets retsakter og politikker har omhandlet og omhandler kulturelle spørgsmål, hvilke har haft og kan få indvirkning på kulturområdet, og hvilke har fået en kulturel dimension? - Hvordan er der i disse retsakter og politikker skabt overensstemmelse mellem disse initiativers specifikke mål og de kulturpolitiske mål? I hvilken udstrækning er der taget hensyn til de kulturelle aspekter? -Har beslutninger truffet på fællesskabsniveau styrket, svækket eller på anden måde påvirket regionale eller nationale kulturpolitiske beslutninger? - Hvilke fremtidige politiske beslutninger vil især gøre det nødvendigt, at der tages hensyn til "kulturelle aspekter"? Derefter undersøger rapporten veje og midler til at løse de nye opgaver, unionstraktaten har pålagt Fællesskabet på kulturområdet, og der fremlægges et forslag til, hvordan man kan lade de kulturelle aspekter indgå i overvejelserne ved udformning af retsakter og fastlæggelse og gennemførelse af politikker, der kan få indvirkning på kulturområdet, dog under skyldig hensyntagen til nærhedsprincippet og kulturforskellene mellem medlemsstaterne. RAPPORT OM HENSYNET TIL DE KULTURELLE ASPEKTER I DET EUROPÆISKE FÆLLESSKABS VIRKSOMHED (EF-traktatens artikel 128, stk. 4) I. KULTUREN OG DET INDRE MARKED - LOVGIVNINGSMÆSSIGE ASPEKTER Kapitel I: DEN FRIE BEVÆGELIGHED OG KULTURARBEJDERNES SITUATION OPHAVSRET Kapitel II: Kapitel III: SKATTER OG AFGIFTER Kapitel IV: KONKURRENCEPOLITIK Kapitel V: KULTURGODERNE OG DET INDRE MARKED Kapitel VI: TRADITIONELLE OG REGIONALE LANDBRUGSPRODUKTER Kapitel VII: DET KULTURELLE ASPEKT AF DOMSTOLENS AFGØRELSER II. KULTUREN OG FÆLLESSKABETS INTERNE POLITIKKER Kapitel I: KULTUR, SAMHØRIGHED OG HARMONISK REGIONALUDVIKLING 1. Kultur og regionale programmer Regioner under mål 1 Regioner under mål 2 Regioner under mål 5b 2. 3. Kulturen og EU's initiativprogrammer med regionalt sigte EFRU-forordningens artikel 10 Kapitel II: KULTUR, SOCIALPOLITIK OG MENNESKELIGE RESSOURCER 1. 2. Kultur, beskæftigelse og social samhørighed Kultur og menneskelige ressourcer Kapitel III: KULTUR OG AVANCEREDE KOMMUNIKATIONSTEKNOLOGIER INFORMATIONS- OG 1. 2. Avancerede informations- og kommunikationsteknologier Indholdsindustrien og informationsmarkedet Kapitel IV: KULTURPOLITIKKEN OG ANDRE INTERNE POLITIKKER 1. 2. 3. 4. 5. 6. Miljø og kultur Turisme og kultur Forskning og kultur Små og mellemstore virksomheder Den kooperative sektor og kulturen Fællesskabets indsats til fordel for venskabsforbindelser mellem kommuner i EU ni. DEN AUDIOVISUELLE POLITIK Kapitel I: Kapitel II: Forskriftsmæssige aspekter Støtteforanstaltninger VI. KULTUREN I FÆLLESSKABETS EKSTERNE FORBINDELSER Kapitel I: Kapitel II: Eksterne samarbejdsforanstaltninger Handelspolitikken V. KONKLUSIONER DEL I: KULTUREN OG DET INDRE MARKED - LOVGIVNINGSMÆSSIGE ASPEKTER Denne del rummer en undersøgelse af, hvordan der tages hensyn til de kulturelle aspekter ved udformningen af fællesskabsretten. Hensigten er at analysere, hvordan Fællesskabet har forenet Unionens generelle mål med overvejelser af kulturpolitisk art, der ikke altid er sammenfaldende med de juridiske forpligtelser, der er forbundet med gennemførelsen af traktaten. for personer, varer, Undersøgelsen omhandler først og fremmest de temaer, der direkte vedrører kultursektoren på de vigtigste af fællesskabsrettens områder: traktatens fire grundlæggende friheder, nemlig fri bevægelighed tjenesteydelser og kapital, ophavsret, beskatning, konkurrencepolitik og handel med kulturgoder. Man har set på retsakterne i den afledte fællesskabsret og undersøgt, hvilken rolle Domstolens retspraksis eventuelt har spillet ved udformningen af disse retsakter. Desuden har man fundet det hensigtsmæssigt at foretage en gennemgang af de vigtigste domme, der viser, hvordan Domstolen har afgjort forskellige retstvister, der havde en kulturel dimension. Hvert enkelt kapitel i denne del omfatter en evaluering af, hvordan der er taget hensyn til de kulturelle aspekter, og en angivelse af, hvor der i fremtiden især kan ventes at blive behov for at tage sådanne hensyn. Det skal nemlig understreges, at næsten alle de undersøgte retsakter og domme stammer fra tiden før indførelsen af artikel 128 som ændret ved traktaten om Den Europæiske Union. Kapitel I: DEN FRIE BEVÆGELIGHED OG KULTURARBEJDERNES SITUATION Kapitel II: OPHAVSRET SKATTER OG AFGIFTER Kapitel III: Kapitel IV: KONKURRENCEPOLITIK Kapitel V: KULTURGODERNE OG DET INDRE MARKED Kapitel VI: - TRADITIONELLE OG REGIONALE LANDBRUGSPRODUKTER Kapitel VII: DET KULTURELLE ASPEKT AF DOMSTOLENS AFGØRELSER KAPITEL I: DEN FRIE BEVÆGELIGHED OG KULTURARBEJDERNES SITUATION EU-borgere1 kan frit rejse til og tage ophold i en anden medlemsstat end deres hjemland. De har således ret til at søge og udøve lønnet eller ulønnet beskæftigelse, uanset af hvilken art, i alle andre medlemsstater. Kulturarbejdere er ligesom alle andre omfattet af det grundlæggende fællesskabsprincip om fri bevægelighed for personer. 1) Principperne * Vandrende arbejdstageres fri bevægelighed (EF-traktatens artikel 48 ff. V Fri bevægelighed for vandrende arbejdstagere, som er nedfældet i EF-traktatens artikel 48, indebærer ophævelse af enhver forskelsbehandling på grund af nationalitet med hensyn til beskæftigelse, aflønning og andre arbejdsvilkår. Det er dog muligt at operere med visse begrænsninger af hensyn til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed og folkesundheden. Desuden har lovgivningsmyndigheden taget et forbehold med hensyn til ansættelser i den offentlige administration (artikel 48, stk. 4). De Europæiske Fællesskabers Domstol har haft lejlighed til at udtale sig om begrebet beskæftigelse i den offentlige administration og har udtalt, at denne undtagelse kun vedrører stillinger, der indebærer direkte eller indirekte deltagelse i udøvelse af offentlig myndighed og beskyttelse af statens eller kommunale myndigheders almene interesser2. Efter disse domme har flere medlemsstater været nødt til at ændre deres bestemmelser om betingelserne for adgang til stillinger i den offentlige forvaltning. De områder, der først og fremmest har været berørt af denne liberalisering, har for kulturområdets vedkommende været radio og fjernsyn samt undervisning ved offentlige undervisningsinstitutioner. * Fri bevægelighed for selvstændige erhvervsdrivende: etableringsfrihed (EF-traktatens artikel 52 og f£. ) og fri udveksling af tjenesteydelser (EF-traktatens artikel 59 og ff. > Etableringsfrihed gælder for primær eller sekundær etablering i en anden medlemsstat end bopælslandet med henblik på selvstændig erhvervsvirksomhed. Fri udveksling af tjenesteydelser gælder for levering af tjenesteydelser mod betaling, men uden længerevarende eller permanent etablering. Ligesom det er tilfældet med den frie bevægelighed for lønmodtagere, kan etableringsfriheden og den frie udvikling af tjenesteydelser begrænses af hensyn til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed og folkesundheden og omfatter ikke erhvervsaktiviteter, der indebærer direkte eller indirekte deltagelse i udøvelse af offentlig myndighed. Domstolen har ligeledes anlagt en snæver EU-borgere er personer, der er statsborgere i en af medlemsstaterne. To domme af 17. 12. 1980 og 26. 5. 1982, Kommissionen mod Belgien. fortolkning af undtagelsen ved udøvelse af offentlig myndighed ved at skelne mellem begrebet erhvervsaktivitet og begrebet erhverv. Således kan begrebet deltagelse i udøvelse af offentlig myndighed ikke gøres til hindring for adgangen til et erhverv som helhed 3. Hvad enten der er tale om lønmodtagere eller selvstændige, skal den nationale lovgivning først og fremmest sikre ligebehandling, d. v. s. forbud mod enhver forskelsbehandling på grund af nationalitet Desuden er begrænsninger, der kan anvendes forskelsløst, også uforenelige med disse grundlæggende friheder, der er nedfældet i traktaten, hvis de ikke er begrundet i et tvingende hensyn til almene interesser, der ikke nyder tilsvarende beskyttelse i etableringslandet, hvis de ikke er egnet til at føre til det ønskede resultat, eller hvis de er for vidtgående i forhold til det opstillede mål(d. v. s. hvis de kan erstattes af mindre vidtgående foranstaltninger). Blandt de begrænsninger, der er indført af objektivt begrundede hensyn til almene interesser, har Domstolen anerkendt en række for kultursektorens vedkommende4. 2) Ledsageforanstaltninger Fri bevægelighed for lønmodtagere og selvstændige kan kun virkelig realiseres, hvis den ledsages af følgende supplerende foranstaltninger: gensidig anerkendelse af uddannelsesbeviser koordinering af lovgivning og administrative bestemmelser om adgang til udøvelse af selvstændig erhvervsvirksomhed koordinering af lovgivning og administrative bestemmelser om socialsikring. Der er blevet vedtaget talrige sektordirektiver, men næsten udelukkende vedrørende professioner inden for sundhedssektoren. Inden for ikke-medicinske professioner og af betydning for kultursektoren er der grund til at nævne: -. • • - direktivet af 10. 6. 19855 om arkitekter, der har følgende titel: "Direktiv om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for arkitekturområdet, herunder om foranstaltninger, som skal lette den faktiske udøvelse af retten til etablering og fri udveksling af tjenesteydelser". Senere besluttede fællesskabsinstitutionerne at opgive metoden med at udstede direktiver profession for profession og i stedet indføre et system med generel anerkendelse. Med henblik herpå er der vedtaget to direktiver: 3 EF-domstolens dom af 21. 6. 1974 (Reyners-dommen) Se kapitel VII, s. 24-27 EFT L 223 af 21. 8. 1985 10 det første af 21. 12. 1988 (i kraft siden 1. 1. 1991) tager sigte på at indføre en ordning for anerkendelse af beviser for videregående uddannelser af mindst tre års varighed; det andet af 24. 7. 1992 (i kraft siden 18. 6. 1994) omhandler uddannelser af mindre end tre års varighed, for eksempel beviser for almene og erhvervsrettede ungdomsuddannelser. Disse to direktiver anvendes kun, når man ikke kan bruge et af sektordirektiverne, og de har til formål at lette udøvelsen af enhver erhvervsaktivitet, dér i værtslandet er betinget af, at man har et bestemt kvalifikationsbevis, d. v. s. lovregulerede erhverv. Systemet bygger på princippet om gensidig tillid. Men hvis der er for store forskelle mellem uddannelsernes indhold og varighed, kan værtslandet pålægge kompensationsforanstaltninger i form af enten et praktikophold eller en prøve. Kommissionen godkendte i februar 1996 en rapport om, hvordan det generelle system for anerkendelse af beviser for højere uddannelser har fungeret i perioden 1991-1994, og i denne rapport konstaterer den, at det nye system fungerer tilfredsstillende. De lovregulerede erhverv i kultursektoren kommer for langt størstedelens vedkommende ind under det generelle anerkendelsessystem. For eksempel er i Frankrig auktionsholdere, der er et lovreguleret erhverv, med i den generelle anerkendelsesordning. Med hensyn til socialsikring forholder det sig sådan, at en fællesskabsforordning fra 14. 6. 1971, suppleret af en forordning af 2. 6. 1983, koordinerer de forskellige nationale ordninger, der gælder for lønmodtagere og selvstændige, der flytter inden for Fællesskabet. Fællesskabsbestemmelserne udelukker "socialsikring og lægelig bistand", der er forbeholdt et lands egne statsborgere. De kulturarbejdere og kunstnere, der flytter inden for Fællesskabet, er fuldt ud omfattet af disse bestemmelser. Med hensyn til disse forskellige elementer kan man konstatere, at Fællesskabet hele tiden bestræber sig på at udbygge den frie bevægelighed for personer, der udøver en erhvervsaktivitet, og at den frie bevægelighed fungerer tilfredsstillende for kulturarbejderne. Ikke desto mindre har visse særlige problemer for disse professioner fået kulturministrene til at gøre sig tanker om den særlige kontekst, kulturprofessionerne udøves i, og de er gået så vidt som til at omtale idéen om en statut for kunstnere. Selv om medlemsstaterne for langt størstedelens vedkommende har understreget deres interesse for kunstprofessionernes situation (direkte beskatning, social situation m. v. ), har de fastholdt, at de betragter disse spørgsmål som henhørende under national kompetence, og at de i øjeblikket ikke ser nogen grund til en fællesskabsindsats, ikke mindst på grund af nærhedsprincippet6. Uformelt rådsmøde i Antwerpen den 19. og 20. september 1993 11 Hvad angår den frie bevægelighed generelt har Kommissionen oprettet en "arbejdsgruppe på højt niveau om den frie bevægelighed for personer", og denne gruppe skal udarbejde en rapport inden udgangen af 1996 om alle de vanskeligheder (juridiske, administrative og praktiske), som borgerne kommer ud for i udøvelsen af deres ret til at arbejde og etablere sig i en anden medlemsstat. Kommissionen vil, bl. a. på grundlag af artikel 128, stk. 4, være særlig opmærksom på de vanskeligheder, der synes særligt relevante for kultursektoren. 12 KAPITEL II OPHAVSRET OG BESLÆGTEDE RETTIGHEDER Ophavsretten har såvel en økonomisk som en juridisk og en kulturel funktion. Den økonomiske og den juridiske kommer til udtryk i ophavsmandens ret til at udnytte sit værk kommercielt, den kulturelle består i at stimulere til intellektuel og kunstnerisk nyskabelse. Ophavsretten defineres generelt som eneretten til at udnytte et litterært eller kunstnerisk værk, her under musikværker. Den består dels af en formueret, dels af en ideel ret. På det formueretlige område har indehaveren af ophavsretten hovedsagelig to beføjelser, nemlig at tilgængeliggøre værket for almenheden (ved offentlig fremførelse eller fremvisning) og at fremstille eksemplarer af værket (ved fiksering, uanset fremgangsmåde). Ophavsmanden har endvidere nogle ideelle beføjelser, såsom retten til at modsætte sig krænkende ændringer og retten til at blive navngivet, faderskabsretten, som er begrundet i, at værket afspejler ophavsmandens personlighed. De ophavsretlige naborettigheder er rettigheder, der er nært beslægtede med ophavsretten, og som har til formål at beskytte visse kunstneriske erhverv, der ikke i ordets egentlige forstand skaber et værk, såsom fortolkende og udøvende kunstnere, producenter af fonogrammer og radio- og tv- spredningsorganer. De nye teknologier og gennemførelsen af det indre marked i 1992 har sat gang i Fællesskabets aktiviteter på området. 1. Gældende EU-lovgivning Fællesskabets indsats på området begyndte så småt, da grønbogen om ophavsret og den tekno logiske udfordring7 - der hovedsagelig indeholdt en økonomisk analyse - blev vedtaget i 1988, men kom først rigtigt i gang i 1990 med vedtagelsen af et arbejdsprogram8, hvori Kommissionen fastlægger en ny indfaldsvinkel til spørgsmålet, som tilgodeser såvel ophavsrettens kulturelle som dens økonomiske dimension. Kommissionen understreger heri, at en harmoniseringen af ophavsretten og dens naborettigheder skal tage udgangspunkt i et højt beskyttelsesniveau, ud fra den betragtning at rettighederne er nødvendige for den kulturelle nyskabelse, og fordi den beskyttelse, de yder, giver mulighed for at holde liv i kreativiteten og få den til at udfolde sig yderligere, hvilket er i ophavsmændenes, kulturindustriens og forbrugernes, ja, hele samfundets interesse. Fællesskabet har således bestemt sig for at styrke den beskyttelse, ophavsretten og dens na borettigheder yder (harmonisering på det højest mulige niveau). KOM(88) 172 endelig udg. af 7. 6. 1988 Opfølgning af grønbogen, Kommissionens arbejdsprogram inden for ophavsret og beslægtede rettigheder, KOM(90)584 endelig udg. af 17. 1. 1991 13 Det skal understreges, at Kommissionen, fordi det kulturelle område er så følsomt, har foretaget en lang række konsultationer i fagkredse inden hvert harmoniseringsforslag. Indtil videre er der vedtaget en række direktiver, der ikke kun skal give et højt og effektivt beskyttelsesniveau, men også et retsgrundlag, der giver den intellektuelle og kunstneriske kreativitet gunstige vilkår. Disse direktiver udgør på nuværende tidspunkt et grundlæggende fundament af foranstaltninger, der fastlægger en høj grad af beskyttelse på EU-niveau inden for ophavsretten og de beslægtede områder. Der er vedtaget følgende direktiver: 1. Rådets direktiv af 14. maj 1991 om retlig beskyttelse af edb-programmer9 Det er formålet med direktivet at give edb-programmer uanset form ophavsretlig beskyttelse som litterære værker. I direktivet fastlægges, hvem og hvad der skal beskyttes, hvilke enerettigheder de beskyttede personer kan påberåbe sig som hjemmel for at tillade eller forbyde visse handlinger, samt hvor lang tid beskyttelsen skal vare (øget fra 50 til 70 år ved direktivet om varighed nedenfor). 2. Rådets direktiv af 19. november 1992 om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret10 Direktivet indfører dels udlejnings- og udlånsrettigheder for visse grupper af rettig hedshavere (forfattere, fortolkende og udøvende kunstnere, producenter af fonogrammer og filmproducenter), dels ret til optagelse, reproduktion, radiospredning, udsendelse og offentlig gengivelse på området for ophavsretsbeslægtet beskyttelse. 3. Rådets direktiv af 27. september 1993 om samordning af visse bestemmelser vedrørende ophavsrettigheder og ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med radio- og tv udsendelse via satellit og viderespredning pr. kabel11 Dette direktiv supplerer direktivet "TV uden grænser" af 3. 10. 198912 og skal harmonisere retsgrundlaget for det fælles audiovisuelle område ved at indføre dels princippet om aftalebaseret rettighedserhvervelse for satelitkommunikation inden for et fælles område, dels princippet om kollektiv forvaltning i forbindelse med forhandlingen af rettighederne til viderespredning pr. kabel. 9 10 11 12 91/250/EØF, EFT L nr. 122 af 17. 5. 1991, s. 42 92/100/EØF, EFT L nr. 346 af 27. 11. 1992, s. 61 93/83/EØF, EFT L nr. 248 af 6. 10. 1993, s. 15 Rådets direktiv 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radio- spredningsvirksomhed, EFT L nr. 298 af 17. 10. 1989 14 4. Rådets direktiv af 29. oktober 1993 om harmonisering af beskyttelsestiden for ophavsret og visse beslægtede rettigheder13 Dette direktiv harmoniserer beskyttelsestiden for ophavsret til 70 år efter ophavsmandens død eller 70 år efter et værks lovlige offentliggørelse. Beskyttelsestiden for de ophavsretsbeslægtede rettigheder er fastsat til 50 år efter tilblivelsen. 5. Forslag til direktiv om retlig beskyttelse af databaser Rådet har den 10. 7. 1995 vedtaget en fælles holdning på grundlag af dette forslag, der sigter mod at harmonisere ophavsretten for databaser uanset form (elektroniske såvel som ikke- elektroniske). Forslaget indfører desuden en ny økonomisk rettighed - en sui generis rettighed, der beskytter producentens økonomiske og faglige investering i en database og således giver ham mulighed for at forhindre andre i uden tilladelse at foretage uddrag af og/eller genanvende hele databasen eller en større del af dens indhold. 2. Udvikling Kommissionen arbejder i "Arbejdsprogrammet" for 1991 (jf. ovenfor) videre med andre spørgsmål inden for den intellektuelle ejendomsret, såsom kopiering af lydoptagelser og audiovisuelle optagelser til eget brug, droit de suite, reprografi, kollektiv forvaltning samt ophavsmandens ideelle rettigheder. Kommissionen har i øvrigt den 19. 7. 1995 vedtaget en grønbog om ophavsret og ophavsrets beslægtede rettigheder i iriformationssamfundet14 for at opfordre til almindelig eftertanke om, hvorvidt der i denne forbindelse er brug for nye lovgivningstiltag inden for følgende områder: - gældende ret - konsumption af rettigheder og parallelimport - reproduktionsrettigheder - tilgængeliggørelse for almenheden - retten til digital radio- og tvspredning/-udsendelse - droit moral (ophavsmandens ideelle rettigheder) - erhvervelse og forvaltning af rettighederne - tekniske systemer til identificering og beskyttelse. Set i lyset af denne udvikling kan det konstateres, at EU's indsats inden for ophavsretten og de ophavsretsbeslægtede områder i det indre marked ikke er gennemført på bekostning af de kulturelle interesser, men at den tværtimod har givet et højt og effektivt beskyttelsesniveau for intellektuelle og kunstneriske frembringelser. Hvad angår de spørgsmål, der endnu mangler at blive behandlet, vil Fællesskabet også her bestræbe sig på at opretholde et højt beskyttelsesniveau. 13 14 93/98/EØF, EFT L nr. 290 af 24. 11. 1993, s. 9 KOM(95) 382 endelig udg. 15 KAPITEL HI SKATTER OG AFGIFTER Gennemførelsen af det indre marked og told- og afgiftsgrænsernes fald har fået Fællesskabet til at ændre omsætningsafgiftsordningen for køb foretaget inden for EU mærkbart og til at tilnærme moms- og punktafgiftssatserne i de forskellige medlemsstater til hinanden. Fællesskabet gik den 1. januar 1993 ind i en overgangsfase med indbyrdes tilnærmelse af de indirekte skatter15, som lidt efter lidt skal føre til en fuldstændig udligning af moms- og punktafgiftssatserne i de forskellige medlemsstater. Med dette for øje vedtog Fællesskabet den 19. oktober 199216 et direktiv om ændring af direktiv 77/388/EØF17, i henhold til hvilket medlemsstaterne fremover kun kan anvende to forskellige momssatser, en reduceret sats på rninimum 5% og en normalsats på minimum 15%18. Direktivet indeholder endvidere bestemmelse om en overgangsordning samt en liste over varer og tjenesteydelser, som den reducerede sats må anvendes på. Overgangsordningen opretholder princippet om, at den afgiftspligtige skal betale moms af goderne i forbrugslandet, samtidigt med at den gør det muligt at afskaffe grænsekontrollen. Hvad angår den definitive • afgiftsordning, som bygger på princippet om beskatning i oprindel seslandet, vil Kommissionen i løbet af 1996 fremlægge sine ideer til, hvorledes denne ordning kan indføres samt en mulig tidsplan herfor. 1. Gældende EU-Iovgivning A - Der skal betales moms af goder og tjenesteydelser på det kulturelle område, men det bemærkes, at EU-lovgivningen giver medlemsstaterne mulighed for at anvende den reducerede momssats på størsteparten af disse goder og tjenesteydelser, primært med det formål at stimulere den kunstneriske og intellektuelle skabertrang og gøre kulturen tilgængelig for alle. Den reducerede momssats kan således anvendes på: - bøger og tidsskrifter - ophavsrettigheder og ophavsretsbeslægtede rettigheder - udstillinger og kulturarrangementer - biografbilletter, museumsentré, koncert- og teaterbilletter - tv-tjenester (licensafgift og abonnement). 15 16 17 18 Rådets samling ECOFIN den 18. 12. 1989 Rådets direktiv 92/77/EØF, EFT L nr. 384 af 31. 10. 1992, s. 47 Rådets sjette direktiv af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lov givning om omsætningsafgifter, EFT L nr. 145 af 13. 6. 1977, s. 1 Kommissionen har for nylig fremlagt etforslag til direktiv om ændring af direktiv 77/388/EØF om det fælles merværdiafgiftssystem (niveau for normalsatsen). Ifølge forslaget skal normalsatsen for moms ligge mellem minimum 15% og maksimum 25%. 16 Til gengæld skal den normale momssats anvendes på andre kulturelle goder og tjenesteydelser, såsom - plader - kassettebånd - videobånd - CD-ROM og CDI samt på - konserverings- og restaureringsarbejder. Endelig er der for de medlemsstater, der den 1. januar 1991 anvendte satser, der var lavere end den reducerede momssats, truffet bestemmelse om en række overgangsordninger gældende indtil 1997: Belgien: 0% på dagblade, ugeblade og tidsskrifter Danmark: 0% på dagblade Irland: 0% på bøger Frankrig: 2,1% på visse dagblade, tidsskrifter, etc. Det Forenede Kongerige: 0% på bøger, dagblade, ugeblade og tidsskrifter B - Rådet har den 14. februar 1994 suppleret disse bestemmelser med et direktiv om brugte genstande, kunstgenstande, samlerobjekter og antikviteter. Direktivet, der trådte i kraft den 1. januar 1995, omhandler genstande, der omsættes flere gange, og som, da de giver anledning til afgiftsbetaling, hver gang de omsættes, kan indebære en risiko for dobbeltbeskatning i samhandelen mellem medlemsstaterne. Ordningens vigtigste punkter er som følger: 1. 2. 3. Der betales ikke moms ved salg mellem privatpersoner. For afgiftspligtige personer gælder princippet om beskatning af sælgerens fortjenstmargin (forskellen mellem den pris, sælger har købt varen for, og den pris han sælger den til), hvorved kumulering af afgifter undgås. De samme bestemmelser gælder ved offentlige auktioner, der foretages af en auktionsholder. Den momssats, der anvendes på fortjenstmarginen er den normale momssats i den på gældende medlemsstat (minimum 15%). På kunstneres eller deres arvingers direkte salg kan der anvendes en reduceret sats, nemlig den reducerede sats i den pågældende medlemsstat (minimum 5%). I forbindelse med spørgsmålet om, hvilken afgiftssats der skal anvendes, er der taget hensyn til Den kulturelle betydning: visse goder og tjenesteydelser med en særlig kulturel betydning kan pålægges den reducerede momssats. Medlemsstaterne kan anvende den reducerede momssats på f. eks. levering af kunstværker inden for Fællesskabet samt på import af kunstgenstande, samlerobjekter og antikviteter. Som en overgangsordning (indtil den 30. 6. 1999) kan Det Forenede Kongerige anvende en særlig sats på 2,5% på visse af disse indførsler. 17 Risikoen for at en del af kunstmarkedet flyttes til tredjelande: ændringerne i afgiftsniveauet og i omkostningerne inden for Fællesskabet bør ikke føre til, at visse transaktioner flyttes til tredjelande eller til forvridning mellem importen og de interne EU-transaktioner. Øget konkurrence fra tredjelande: fordi kunstmarkedet er så følsomt og priserne så høje, indebærer ændringer i afgiftsniveauet og i omkostningerne i EU en risiko for, at transaktionerne flytter til lande uden for EU. Medlemsstaternes indbyrdes konkurrence: der gælder f. eks. ikke samme afgiftsordning for kunstværker i alle medlemsstaterne. F. eks. har Det Forenede Kongerige haft en særlig ordning, der gav mulighed for at fritage import af kunstværker, antikviteter og samlerobjekter fra før 1973 for moms. 2. Den aktuelle debat EU's momslovgivning har, som det ses, taget hensyn til visse goders og tjenesteydelsers særlige kulturelle betydning ved at give medlemsstaterne mulighed for at anvende en reduceret momssats på disse. Hvad angår salget af plader, kassetter, CD-ROM og CDI, taler erhvervskredse i EU (video- og multimedieproducenter, pladebranchen, etc. ) af følgende grunde for at lade disse produkter indgå i listen over goder og tjenesteydelser, den reducerede momssats kan anvendes på: - anvendelsen af to forskellige satser (med henholdsvis 5% og 15% som minimum) på biograf billetter og tv på den ene side og videoer på den anden side skaber konkurrenceforvridninger til skade for videoerne, selv om der i virkeligheden bare er tale om forskellige måder at udsende samme film eller programmer på. - videoerne og multimedierne er nye medier og indfaldsvinkler til kulturen, som bør støttes. Erhvervskredse har derfor bedt Kommissionen i forbindelse med etableringen af den endelige momsordning at udvide listen over goder og tjenesteydelser til reduceret momssats til også at omfatte videokassetter, multimedier og plader. I øjeblikket synes flertallet af medlemsstaterne ikke at ville godkende en reduceret momssats til det formål. Til dags dato har Kommissionen således kun modtaget to anmodninger om ændringer i den retning. Da det er frivilligt, om man vil anvende en reduceret momssats, skal det understreges, at en udvidelse af anvendelsesområdet for den reducerede momssats kan øge antallet af forskelle mellem medlemsstaternes lovgivninger og som følge heraf give anledning til betydelige handelsfordrejninger. I øvrigt må man ved fastlæggelsen af listen over goder og tjenesteydelser, der kan nyde godt af den reducerede momssats, anvende ét af følgende kriterier: - enten godets eller tjenesteydelsens art, i hvilket tilfælde momssatsen er uafhængig af, om godet eller tjenesteydelsen har et kulturelt indhold (bøger èr et godt eksempel på, om det er den reducerede eller den normale momssats, der skal gælde) 18 - eller godets eller tjenesteydelsens kulturelle indhold, hvilket gør det nødvendigt at differentiere mellem goder og tjenesteydelser inden for samme kategori, hvorved afgiftssystemet kompliceres. I øvrigt er det overordentlig vanskeligt at skelne mellem kulturelle aktiviteter og fritidsaktiviteter. Hvis princippet om, at afgiften skal være neutral i forhold til de forskellige medier, skal være opfyldt, forudsætter det, at der gælder samme bestemmelser for identiske forhold. De ikke-statslige organisationer, der er aktive inden for bevarelsen af historiske bygninger og mindesmærker, har ligeledes anmodet om, at konservering og restaurering af kulturarven på grund af betydningen for EU-borgernes adgang til kulturen kan pålægges en reduceret afgift. Det bemærkes imidlertid, at de forskellige satser, der findes i medlemsstaterne, på grund af godernes art ikke synes at gribe videre forstyrrende ind i det indre marked (ingen risiko for handelsfordrejninger)19. Kommissionens beretning om anvendelsen af de reducerede satser i de første år med 1992- direktivet konkluderede, at der ikke i øjeblikket sker konkurrenceforvridninger eller handels fordrejninger i et omfang, der berettiger til at optage flere kulturelle produkter og/eller tjenesteydelser på listen for reducerede momssats20. 19 20 Kulturministrene drøftede første gang spørgsmålet i forbindelse med Rådets uformelle møde i Wurtzburg i 1993. Beretning fra Kommissionen til Rådet i overensstemmelse med artikel 12, stk. 4, og artikel 28, stk. 2, litra g, i sjette momsdirektiv (KOM(94) 584) 19 KAPITEL IV KONKURRENCEPOLITIK Konkurrencepolitikken er af stor betydning for, om de økonomiske aktiviteter udvikler sig harmonisk, og den er vigtig for en kontinuerlig og afbalanceret vækst, for øget stabilitet og for en hurtigere forbedring af levestandarden i EU. Konkurrencepolitikken er således med til at sikre, at det indre marked fungerer effektivt, samtidig med at den bidrager til at beskytte forbrugere, arbejdstagere og arbejdsgivere. Konkurrencepolitikken omfatter: - regler gældende for virksomhederne (artikel 85 ff i EF-traktaten): alle aftaler mellem virk somheder og alle vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder, der kan påvirke handelen mellem medlemsstaterne, og som har til formål eller følge at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen inden for det indre marked, samt misbrug af en dominerende stilling (artikel 86) er forbudt. Traktaten åbner dog under visse klart definerede betingelser mulighed for at fravige dette principielle forbud og tillader således visse former for aftaler mellem virksomheder21. Der skal i øvrigt mindes om, at Rådet den 21. 12. 1989 vedtog en forordning (4064/89/EØF) om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser. Forordningen giver Kommissionen beføjelse til at kontrollere alle fusioner og virksomhedsovertagelser "af fællesskabsdimension". Ved en fusion forstås i henhold til artikel 3 i forordningen "mulighed for at få afgørende indflydelse på virksomhedens drift". - regler gældende for medlemsstaterne, herunder om statsstøtte (artikel 92ffi EF-traktaten): støtte, som påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, anses for uforenelig med fællesmarkedet. Der er dog ikke tale om noget fast princip om, at statsstøtte, altid er uforenelig med det indre marked, og artikel 92 opremser således en række støtteformer, der er eller anses for at være forene lige med fællesmarkedet. Artikel 92, stk. 3, litra d, udgør en direkte pendant til artikel 128, stk. 4, for så vidt som den indeholder bestemmelse om, at "støtte til fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven, når den ikke ændrer samhandels- og konkurrencevilkårene i Fællesskabet i et omfang, der strider mod de fælles interesser", kan betragtes som forenelige med fællesmarkedet. Selv om de kulturelle goder og tjenesteydelser har en særlig status, skal kultursektoren dog, for så vidt angår de økonomiske aspekter, overholde konkurrencereglerne nøjagtig ligesom de øvrige sektorer. Det er derfor også for denne sektor nødvendigt at sikre, at der ikke sker konkurrenceforvridninger, og at undgå en støttepraksis, der er ude af proportion med de kulturelle mål, der forfølges. 21 I henhold til traktatens artikel 85, stk. 3, gælder aftaler, som bidrager til at for bedre produktionen eller fordelingen af varerne eller til at fremme den tekniske eller økonomiske udvikling, samtidig med at de sikrer forbrugerne en rimelig andel af fordelen herved, og uden at der pålægges virksomhederne begrænsninger, som ikke er nødvendige for at nå disse mål, som undtagelser herfra. 20 Kommissionens konkurrencepolitik har i det forgangne taget og vil også fortsat tage hensyn til kulturens særlige karakter. Den giver mulighed for på passende vis at støtte medlemsstaternes kulturelle tiltag, og Kommissionen har således som fast praksis godkendt statsstøtte til kultur fremme og bevarelse af kulturarven og samtidigt sikret, at de grundlæggende regler for det indre marked og konkurrencereglerne overholdes. 1/ Konkurrenceregler gældende for virksomhederne På det kulturelle område er det specielt forlagsbranchen og den audiovisuelle sektor, der berøres af konkurrencereglerne. AJ Forlagsbranchen 1. Aktuel situation For så vidt angår bøger, herunder specielt de konventionelle systemer til fastsættelse af bogpriser, har Kommissionen generelt bestræbt sig på at se pragmatisk på de sager, den får forelagt, idet den søger at tage hensyn til bøgernes særlige karakter og til den nye artikel 128 om kulturen, der er i traktaten. Det er imidlertid Kommissionens opgave at sørge for, at traktatens indføjet bestemmelser, herunder specielt artikel 85, overholdes. Kommissionen er indtil videre bekendt med fire anmodninger om dispensation og har givet afslag i to af tilfældene (sagerne VBVB/VBBB og NBA). Den første beslutning har EF-Domstolen stadfæstet, den anden er blevet opretholdt, for så vidt angår det aspekt, der vedrører artikel 85, stk. 1 (fusionsforbud), men annulleret med hensyn til anvendelsen af artikel 85, stk. 3 (undtagelser). I de to andre sager og sagen NBA undersøger Kommissionen, der har fået pålagt at foretage en økonomisk og juridisk analyse, fortsat mulighederne for, om der kan blive tale om dispensation. Der skal i øvrigt mindes om, at lovbestemmelser om fastsættelse af bogpriser er underlagt reglerne om varernes fri bevægelighed (artikel 30 fX). Der er indtil dato kun to medlemsstater (nemlig Frankrig og Spanien), der har indført en sådan lovgivning. Den spanske lovgivning på området har vist sig at være forenelig med EU-retten, medens den franske har måttet ændres. 2. Den aktuelle debat I dette meget omstridte EU-spørgsmål, hvor forlæggere, boghandlere og forbrugere synes at have meget forskellige opfattelser, er Kommissionen efter en grundig analyse af det generelle problem med prisfastsættelsen på bøger, nået frem til den konklusion; at der ikke på nuværende tidspunkt er grund til at fremsætte forslag til rammebestemmelser for bogpriser. Kommissionen har i øvrigt gjort opmærksom på, at spørgsmålet om bogpriserne set fra et kulturelt synspunkt blot er et af mange elementer, der skal tages hensyn til i forsøget på at finde frem til og gennemføre en global politik til fordel for bøger og læsning. En sådan politik skal på én gang sigte mod at stimulere læselysten på grundlag af et varieret udbud Bom garanti for, at der reelt er tale om et kulturtilbud, og mod at yde støtte til at skabe og opretholde en stærk forlagsbranche. I øvrigt afhænger bogsekto rens livskraft også af andre faktorer, såsom salgsfremmende foranstaltninger, uddannelse, erhvervs uddannelse, den fysiske planlægning, etc. 21 B/ Den audiovisuelle sektor Det har ikke været meningen med traktatens artikel 85 og 86 at beskytte mediernes mangfoldighed, ej heller har de haft noget andet kulturelt formål. Men Kommissionen har behændigt vidst at anvende konkurrencereglerne til indirekte at sikre markedets konkurrencemæssige opbygning og til at bidrage til at give brugerne et varieret programudbud. Et par konkrete eksempler kan tjene til at belyse Kommissionens bestræbelser for at overvåge, at konkurrencereglerne overholdes nøje og samtidig holde øje med, hvordan de påvirker mangfoldigheden: * MSG Media Service, hvor Kommissionen modsatte sig, at de store koncerner Bertelsmann og Deutsche Bundespost Telekom opretter en stor fælles virksomhed, på det grundlag, at en sådan fælles virksomhed ville afskære betalings-tv fra at få adgang til det tyske marked og altså begrænse de konkurrerende leverandører i deres adgang til markedet. * Nordic Satellite Distribution, hvor et nej fra Kommissionen førte til et lignende resultat. * Holland Media Group (HMG). hvor Kommissionen har bedt parterne (herunder RTL4 og RTL5 samt kanalen VERONICA) om at finde frem til en passende måde at sikre, at det hollandske marked forbliver åbent for konkurrerende leverandører. Kommissionen har endvidere i sin meddelelse af 21. februar 1990 haft lejlighed til at udtale sig om, hvor vigtigt det er, at der værnes om mangfoldigheden i mediesektoren. Det er således blevet sagt, at EU's audiovisuelle politik også bør have til formål at sikre, at den audiovisuelle sektor ikke udvikler sig på bekostning af mangfoldigheden, men at den tværtimod bidrager til at styrke denne, ved specielt at fremme variationen i de programmer, der tilbydes offentligheden. Men det er ikke kun mangfoldigheden, der optager sindene, for Kommissionen har også gentagne gange gjort sig til talsmand for, at der sikres publikum adgang til information, herunder om større begivenheder, f. eks. af kulturel art. Som eksempel kan nævnes sagen MGM/UA, hvor Kommissionen med udgangspunkt i traktatens artikel 85 og 86 undersøgte om de indrømmede eksklusive rettigheder ikke var for omfattende på det pågældende område. Det er imidlertid på grund af konkurrencereglerne principielt begrænset, i hvor stort omfang der kan tages hensyn til de kulturelle aspekter, og det er således lidet sandsynligt, at beskyttelsen af et kulturelt aspekt kan være grund nok til at indføre en særlig undtagelse. Det skal dog bemærkes, at Kommissionen har taget hensyn til andre kriterier, der ikke udtrykkeligt fremgår af artikel 85, stk. 3, nemlig det sociale kriterium i forbindelse med omstruktureringen af karteller i krise (f. eks. beslutning 89/340 om aftalen om syntetiske fibre) eller for nylig i forbindelse med miljøbeskyttelsen. Det er således ikke udelukket, at Kommissionen fremover direkte kan tage hensyn til kulturelle kriterier, uden at der dog derfor kan stilles spørgsmålstegn ved hovedformålet med det indre marked. 22 Uf Politik gældende for statsstøtte til kulturelle formål A/ Støtte til kultursektoren Aktuel Situation Kommissionen har ved en række beslutninger gjort sin holdning til støtte til kulturelle formål klar. Den har i denne forbindelse godkendt den kulturelle mangfoldighed som begrundelse for støtte til specielt den bildende kunst og bogeksporten. Generelt skaber støtte til det kulturelle område ikke særlige problemer set fra en konkurrence politisk synsvinkel. Kommissionen har dog set sig foranlediget til at modsætte sig støtten, ikke på grund af dens art, men fordi tildelingskriterierne ofte går imod Fællesskabets grundlæggende principper. Der er således støtteordninger, der har forbrudt sig mod det grundlæggende princip om ikke at forskelsbehandle på grundlag af nationalitet, som er nedfældet i den nye artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union, og ifølge hvilket andre medlemsstaters statsborgere skal behandles på samme måde som statsborgerne i det land, der yder støtten. Kommissionen har f. eks. forkastet den tyske regerings betingelse om, at filminstruktører for at kunne opnå støtte skulle være tyske statsborgere eller have tysk kulturel baggrund. Den aktuelle debat Efter at artikel 128 og bestemmelsen om støtte til fremme af kulturen (art. 92, stk. 3, litra d) er blevet en del af traktaten, er Kommissionen for at skabe større klarhed på området gået i tænkeboks for at overveje mulighederne for at indføre retningslinjer for området. På dette grundlag vil visse former for støtte til aktiviteter, der ikke virker konkurrenceforvridende, og som ikke i væsentlig grad påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne (teatre, kunstgallerier, etc. ) kunne tillades uden indskrænkning, såfremt de tilbydes alle potentielle støttemodtagere i den pågældende medlemsstat. 23 B/ Støtte til den audiovisuelle sektor Støtte til tv og til spillefilmsproduktionen Medlemsstaterne fremmer udviklingen i den audiovisuelle industri på flere forskellige måder, herunder gennem direkte støtte til konkrete spillefilmsproduktioner, gennem skattefordele ved investering i sektorens virksomheder, ved at finansiere uddannelse og gennem støtte til filmfestivaller. Generelt indgår disse foranstaltninger som følge af deres formal fast i Fællesskabets audiovisuelle politik, der bl. a. sigter mod at styrke den europæiske programindustris konkurrenceevne. Støtteforanstaltningerne kan være af lokalt, regionalt eller nationalt tilsnit. Så længe foran staltningerne ikke skaber korikurrenceforvridninger eller i væsentlig grad påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne, finder artikel 92 i EF-traktaten, der omhandler reglerne for statsstøtte, ikke anvendelse, og Kommissionen har da ingen grund til at skride ind. Da de økonomiske aktører på det pågældende marked dog ofte konkurrerer med hinanden, kan støtteforanstaltninger til fordel for film- og tv-produktionen have en ikke uvæsentlig indvirkning på konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne. Kommissionen har allerede i længere tid godkendt hensynet til den kulturelle mangfoldighed som begrundelse for offentlig støtte til filmindustrien og produktionen af tv-programmer på den betingelse, at støtten ikke må skabe konkurrenceforvridninger. I artikel 3, litra p, i traktaten om Den Europæiske Union hedder det, at Fællesskabets virke skal indebære et "bidrag til kvalitetsuddannelser og udfoldelsesmuligheder for medlemsstaternes kulturer". Artikel 92, stk. 3, litra d, og artikel 128 er indføjet i traktaten om Den Europæiske Union på grundlag af dette princip - uden at det nødvendigvis medfører en grundlæggende ændring af politikken på området. Kommissionen har allerede i det forgangne taget hensyn til den slags befragtninger, når den skulle vurdere støtteforanstaltninger inden for sektoren. Og den vil i forbindelse med kommende vurderinger af offentlig støtte til den audiovisuelle sektor fortsat søge at finde en balance mellem kravet om at støtte kulturen og kulturarven på den ene side og om at åbne samhandelen og konkurrencen i det indre marked på den anden side, i hvilken forbindelse det er nødvendigt at undgå konkurrenceforvridning. Finansiering af offentlige tv- og radioselskaber I forbindelse med statsstøttereglerne har private tv- og radioselskaber i Frankrig, Spanien og Portugal over for Kommissionen rejst spørgsmålet om de offentlige tv- og radioselskabers finansiering. De gør gældende, at staten ved at finansiere de offentlige tv- og radioselskaber gennem licens, direkte støtte eller regelmæssig kapitaltilførsel udsætter de private for illoyal konkurrence. Spørgsmålet er af største vigtighed i hele Fællesskabet. Kommissionen har derfor bedt eksterne konsulenter se på balancen i staternes finansiering af de offentlige tv- og radioselskaber og vil behandle de løbende sager på grundlag af denne analyse (der også dækker de nye medlemsstater). 24 Retningslinier For bedre at kunne definere sin politik på området er Kommissionen i færd med at gennemgå retningslinjer for støtte til kulturen, kunsten og den audiovisuelle sektor. Den fastholder i denne forbindelse sin positive indstilling til produktionsstøtte til film og tv-programmer, herunder videoer og musikoptagelser, såfremt det kan påvises, at den er nødvendig for at fremme og/eller bevare den europæiske kultur, og at støttens størrelse står i et fornuftigt forhold til formålet. Kommissionen sikrer sig i øvrigt, at der ikke forekommer forskelsbehandling af borgere i EU-medlemsstaterne på grund af nationalitet, eller stilles hindringer i vejen for den fri bevægelighed for varer, tjenesteydelser, personer og ideer noget sted i Unionen. I tilfælde, hvor hensynet til kulturen er vigtigst, stiller Kommissionen sig velvilligt over for støtte til kulturarven gennem tilskud til distributionen af tv-programmer, videoer, etc. Kommissionen vurderer, at de offentlige tv- og radioselskaber spiller en vigtig rolle i forbindelse med fremme af den regionale, nationale og europæiske kultur, og for udviklingen af den audiovisuelle industri i EU. Kommissionen er klar over, at de offentlige tv- og radioselskaber skal forsyne borgerne med informations- og undervisningsprogrammer, med kultur, underholdning og sport, og den er for en udvidelse af de offentlige og kommercielle tv- og radioselskaber og forsøger at finde en balance mellem de to målsætninger. Konklusion Artikel 92, stk. 3, litra d, handler specifikt om de kulturelle formål. Den europæiske produktions- og -distributionsindustri for film og tv-programmer er en vigtig del af det europæiske kulturlandskab. Kommissionen har accepteret fremme af kulturen som begrundelse for statsstøtte til spillefilmsindustrien og produktionen af tv-programmer på den betingelse, at den ikke giver anledning til konkurrenceforvridninger. 25 KAPITEL V KULTURGODERNE OG DET INDRE MARKED Den frie bevægelighed, der er et grundlæggende princip i EF-traktaten og en betingelse for gennemførelsen af det indre marked, gælder også for kulturgoderne, og de relevante bestemmelser i traktaten (særligt artikel 9, 10, 12 ff (told) og artikel 30 til 34 (kvantitative restriktioner, etc. )) finder således også anvendelse på disse. Ikke desto mindre skal princippet om den fri bevægelighed jo forenes med den helt lovlige beskyttelse af vore landes kulturarv, herunder vore nationale skatte. Og medlemsstaterne kan derfor i henhold til traktatens artikel 36 afvige fra bestemmelserne i artikel 30 til 34 ved at vedtage eller opretholde forbud, restriktioner eller foranstaltninger, der på lignende måde påvirker indførsel, udførsel eller transit inden for Fællesskabet, hvor der er tale om nationale skatte af kunstnerisk, historisk eller arkæologisk værdi22. Artikel 36 udgør en undtagelse fra princippet om den fri bevægelighed, som er fastlagt i samme artikel, og skal af denne grund fortolkes snævert. Det påhviler i princippet hver af medlemsstaterne at skabe de rette betingelser for, at målene i artikel 36 kan nås - inden for de grænser, EU-retten sætter. I praksis indebærer det at definere, hvad der skal regnes som nationale skatte efter statens egen vurdering og værdiskala, under den forudsætning, at der lægges et rimeligt niveau, der gør det muligt at forene principperne om kulturarvens bevarelse og den fri bevægelighed. Men den beføjelse, artikel 36 giver medlemsstaterne, er ikke vilkårlig, da de skal tage hensyn til de store principper i EU-retten i forbindelse med artiklens anvendelse, som i øvrigt kontrolleres af EU's institutioner. I. Problemet med at afgrænse begreberne nationale skatte og kulturgoder Begrebet nationale skatte er meget vanskeligt at afgrænse, og det er et dårligt tidspunkt at forsøge at finde fremrtil fælles kriterier for, hvor meget det skal omfatte. Lovgivningen og praksis er forskellig fra den ene medlemsstat til den anden, hvilket skyldes forskellene i kultur og traditioner og divergerende interesser på området. Der er to hovedopfattelser af, hvad der skal forstås ved nationale skatte, nemlig: 22 Det skal bemærkes, at der findes en bestemmelse svarende til artikel 36 i den forordning, der fra 1970 har indført en fælles ordning for udførslen af varer til tredjelande (forordning 2609/69, artikel 11). Undtagelsen gældende for samhandelen mellem medlemsstaterne i artikel 36 er således også aktuel for udførslen til tredjelande. Disse restriktioner i samhandelen er ikke i strid med GATT-reglerne (artikel 20 omhandler ligeledes nationale skatte). 26 den brede fortolkning, der er fremherskende i lande, der eksporterer kulturgoder, og som har en righoldig kulturarv, der kun sjældent findes fuldstændige opgørelser over, og den snævre fortolkning, der forekommer i lande, der importerer kulturgoder, og som har en mere begrænset kulturarv - ofte de lande, hvor de store kunstauktionshuse hører hjemme. Det er problematisk at få rammerne for, hvad der skal forstås ved kulturgoder, lagt fast, når det indebærer at bestemme, hvor langt landenes forpligtelse til at samarbejde om at bevare disse goder skal strække sig internationalt og på EU-plan23. II. EU-ledsageforanstaltninger for kulturgoder i det indre marked Gennemførelsen af det indre marked har fra den 1. januar 1993 betydet, at der ikke længere foretages kontrol ved EU's indre grænser, hvilket uden undtagelse gælder for alle produkter. For så vidt angår kulturgoderne har medlemsstaterne derfor i henhold til artikel 36 ret til dels at definere, hvad der skal anses for nationale skatte, dels til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at bevare dem. Medlemsstaterne har dog ikke længere mulighed for at benytte grænsekontrollen ved de indre grænser til at forvisse sig om, at de trufne foranstaltninger er effektive. EU har derfor valgt at sørge for, at grænsernes fald ikke medfører uønskede konsekvenser for beskyttelsen af de nationale skatte. For effektivt at beskytte de 15 medlemsstaters "nationale skatte" i et indre marked uden intern grænsekontrol kræves der faktisk, at hver enkelt medlemsstat bidrager til at beskytte de andres nationale skatte. Det er i denne. forbindelse absolut nødvendigt, at alle medlemsstater kontrollerer udførslen af nationale skatte til tredjelande. Og ikke kun udførslen af deres egne skatte, men også af de andre medlemsstaters, som på grund af de indre grænsers fald i første omgang har kunnet befinde sig på statens territorium. Det er formålet med forordning 3911 af 9. 12. 1992 om udførsel af kulturgoder. I øvrigt er det faktum, at et kulturgode befinder sig i en medlemsstat frem for en anden af afgørende betydning, da begrebet fælleseuropæisk kulturarv jo ikke eksisterer på nuværende tidspunkt. 23 Denne vanskelighed har været anstødsstenen for forhandlingerne om de vigtigste dokumenter og konventioner om etablering af et samarbejde om bevarelse af eller forebyggelse af ulovlig handel med kulturgoder (1970: Unescos konvention om foranstaltninger til forbud mod og forebyggelse af ulovlig indførsel, udførsel og overdragelse af ejendomsretten til kulturgenstande, 1985: Europarådets konvention om lovovertrædelser vedrørende kulturgenstande, 1980 og følgende år: stjålne og ulovligt udførte kulturgenstande behandles af Det Internationale Institut for Udarbejdelse af Ensartede Regler inden for Privatretten (Unidroit) 1995: Unidroits konvention om international tilbagelevering af stjålne og ulovligt udførte kultur genstande). 27 fra deres område, skal Medlemsstaterne ønsker, at kulturgoder, der regnes for nationale skatte, og som på ulovlig vis er formålet med en anden EU- tilbageleveres. Det er fjernet ledsageforanstaltning - nemlig Rådets direktiv 93/7/EØF af 15. marts 1993 om tilbagelevering af kulturgoder, som ulovlig er fjernet fra en medlemsstats område - at udvirke, at den medlemsstat, på hvis område godet er blevet fundet, garanterer, at det tilbageleveres til den stat, fra hvis område det er fjernet ulovligt efter den 1. januar 1993. "Tilbageleveringsdirektivet" har således til formål at give en medlemsstat mulighed for at få sin kulturarv tilbage ved gennem en søgsmålsret at indføre en tilbageleveringspligt, hvis omfang og anvendelsesbetingelser er nøje afgrænsede. I mangel af en ordning til gensidig anerkendelse af hinandens definitioner på, hvad der forstås ved nationale skatte, har udgangspunktet til disse to retsakter været at skabe en gensidig, men dog til at begynde med begrænset forpligtelse mellem medlemsstaterne som en slags EU-sikkerhedsnet under "den hårde kerne" af kulturgoder og som supplement til de forskellige nationale beskyttelsesmetoder, der har været anvendt siden 1992, men hvis effektivitet anses for forringet, efter at der ikke længere foretages kontrol ved de indre grænser. Formålet er at sikre denne fælles hårde kerne (som formodes at omfatte størstedelen af, om end ikke alle de nationale skatte) et godt imedens principperne om den fri bevægelighed og beskyttelsesniveau på EU-plan, alt transaktionernes gennemførlighed overholdes. "Den hårde kerne" er defineret i det fælles bilag til ovennævnte forordning og direktiv. Bilaget indeholder en liste over nogle fælles kategorier af kulturgenstande, som er defineret af eksperter (ud fra kriterierne godets art, alder og værdi), og som udgør de kategorier, medlemsstaterne i øjeblikket af hensyn til bevarelsen af deres respektive kulturarv er indstillet på at udstrække deres samarbejdsforpligtelse til. Bilaget definerer altså ikke, hvad der skal forstås ved begrebet nationale skatte i artikel 36, hvilket forbliver medlemsstaternes område. Det er således muligt, at kulturgenstande af kategorien nationale skatte ikke er omfattet af bilaget. Selv om bilagets indhold (kategorier af kulturgenstande) er det samme for forordningens og direktivets vedkommende, er anvendelsesområderne ikke helt ens. Hvad angår toldbehandlingen, gælder det for alle kulturgenstande, der er nævnt i bilaget - uanset om der er tale om nationale skatte eller ej - at der skal forelægges en udførselstilladelse til støtte for enhedsdokumentet. Om de af bilaget omfattede kulturgenstande er nationale skatte eller ej, er således ikke et kontrolkriterie af betydning for toldbehandlingen. Der kan nævnes andre mindre forskelle, bl. a. i forbindelse med den undtagelse, der gælder for mindre vigtige arkæologiske genstande. Til gengæld udløses tilbageleveringspligten i henhold til direktivet kun for kulturgoder, der anses for nationale skatte i henhold til artikel 36, og altså ikke for alle de kategorier af kulturgenstande, der opremses i bilaget. Direktivets materielle anvendelsesområde er således præcist defineret. Kernen i drøftelserne har været at opnå enighed om, hvor meget eller lidt de forskellige kategorier i bilaget skulle omfatte. Resultatet er et politisk kompromis og lader i følge sin natur meget tilbage at ønske. Det politisk følsomme emne har ført til bestemmelse om, at ændring af bilaget foretages efter proceduren i traktatens artikel 100A. 28 III. Den aktuelle debat 1. Eksisterende EU-lovgivning (forordning og direktiv) Kommissionen vil på grundlag af medlemsstaternes rapporter i løbet af 1996 forelægge sin første treårsberetning i henhold til de to retsakter med det formål at gøre status over, hvilke vanskeligheder man er stødt på og nødvendigheden af eventuelt at tilpasse de to retsakter. Kommissionen er i øvrigt inden treårsberetningen blevet bedt om at forelægge et ændrings forslag vedrørende et bestemt punkt, nemlig klassificeringen af akvareller og gouacher i det fælles bilag til forordningen og direktivet (KOM(95)479 endelig udg. af 19. 10. 1995). 2. Det administrative samarbejde om kulturgoder uden for forordningens og direktivets rammer Der er for nylig blevet afsat plads til kulturgoderne i IDA-programmet (telematisk data udveksling mellem administrationerne), der blev vedtaget i november 1995 (Rådets afgørelse 95/468/EF), og som sigter mod at fremme administrationernes indbyrdes udveksling af oplysninger. I øvrigt er Kommissionen inden for rammerne af det 4. rammeprogram for forskning med til at finansiere et projekt med titlen GRASP, som har til formål at udvikle samarbejdet mellem de 15 medlemsstaters politistyrker ved hjælp af et telematisk system til registrering af forsvundne og stjålne genstande. Samarbejde vedrørende ulovlig handel inden for rammerne af samarbejdet om retlige og indre anliggender (politisamarbejdet i tredje søjle) Politisamarbejdet vedrørende ulovlig handel med kunstgenstande er placeret her. 3. Samarbejdet mellem kulturmyndighederne og andre relevante myndigheder i medlems staterne Generelt set er udviklingen af EU-samarbejdet mellem kulturmyndighederne og andre relevante myndigheder i medlemsstaterne vejen frem for beskyttelsen af de kulturgoder i Unionen, der regnes for nationale skatte. I forbindelse med et så komplekst problem er det vigtigt at undgå dobbeltarbejde og at sikre, at de eksisterende EU-foranstaltninger og -værktøjer anvendes i fuldt omfang. På grundlag af de bestemmelser, der lidt efter lidt er vedtaget og evalueringen af deres virkning (jfr. treårsberetningerne), vil man inden for det administrative samarbejde kunne identificere nye behov, efterhånden som de opstår. Fællesskabet vil uden at krænke nærhedsprincippet eller overskride sine beføjelser i henhold til traktaten søge at fremme og supplere den indsats, der ydes af de relevante myndigheder i medlemsstaterne, herunder specielt kulturmyndighederne, for bedre at opfylde behovene og i sidste ende nå frem til en optimal beskyttelse af Unionens kulturarv. 29 KAPITEL VI: TRADITIONELLE OG REGIONALE LANDBRUGS-PRODUKTER Traktatens bestemmelser på landbrugsområdet, bl. a. om den fælles landbrugspolitik, omhandler ikke de kulturelle aspekter. Ikke desto mindre indgår der et kulturelt element i landbrugsaktiviteterne, eftersom landbruget i flere tusinde år har været en af civilisationens drivkræfter. Landbruget har ligeledes haft betydning for den fysiske planlægning, for udformningen af landskaber og for miljøet i Europa som helhed. Det Europæiske Fællesskab bør sikre, at den kulturelle mangfoldighed i medlemsstaterne og regionerne bevares. I Europa har lokale eller regionale færdigheder ført til, at der er fremstået en stor mængde traditionelle egnsprodukter, som er en del af den pågældende egns eller regions kulturelle identitet. Den omstændighed, at det indre marked er blevet en realitet, har givet disse produkter mulighed for at få en større udbredelse. Men Fællesskabet har måttet gribe ind for at sikre, at produkternes lokale tilhørsforhold beskyttes. I den forstand kan man sige, at Fællesskabet har taget hensyn til de kulturelle aspekter i forbindelse med sin landbrugslovgivning. To initiativer har bidraget til at bevare traditionelle landbrugsprodukter eller produkter med et bestemt geografisk tilhørsforhold: forordning oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler; beskyttelse 2081/92) (nr. om af geografiske betegnelser og forordning (nr. 2082/92) om specificitetsattestering af landbrugsprodukter og levnedsmidler. De to forordninger har fælles formål: dels at understrege visse produkters egenart med hensyn til fremstillingsmade eller oprindelse, dels at beskytte forbrugeren mod illoyal handelspraksis og efterligninger. For at opnå ensartethed i de nationale beskyttelsesordninger indeholder forordning 2081/92 en række definitioner inden for området geografiske betegnelser. Den sondrer mellem de geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelserne, som anvendes på produkter, der er tæt knyttet til en bestemt region. Forordning 2082/92 giver mulighed for, at et produkts særlige karakter og traditionelle fremstillingsform kan fremhæves gennem specificitetsattestering. Den kulturelle betydning af disse lovtekster fremkommer således ved, at de kan anvendes til at fremhæve et område, beskytte en lokal færdighed eller en traditionel fremstillingsmetode. Det skal ligeledes nævnes, at der i november 1994 blev indført et grafisk symbol til anvendelse i forbindelse med landbrugsprodukter fra de yderstliggende regioner (oversøiske departementer, De Kanariske Øer, Azorerne og Madeira) for at fremme landbrugsprodukter af høj kvalitet, som er specifikke for disse områder. 30 Desuden er der inden for flere af de sektorer, der er omfattet af den fælles landbrugspolitik, en række vigtige kulturelle aspekter. F. eks. er dyrkningen af oliven og fremstillingen af olivenolie en integreret del af kulturen i EU's Middelhavsregioner. Det skal bemærkes, at Europa-Kommissionens forslag til en reform af den fælles markedsordning for vin (KOM(94) 117) tager hensyn til denne sektors betydning på det miljømæssige og kulturelle plan, idet det respekterer forskelligartetheden og traditionerne inden for vinfremstilling i EU. En af de foranstaltninger, der ledsagede reformen af den fælles landbrugspolitik i 1992, er forordning EØF nr. 2078/92, som omhandler produktionsmetoder i landbruget, som er forenelige med beskyttelsen og bevarelsen af landmiljøet. De programmer, hvorom der er indgået aftale med medlemsstaterne som led i denne foranstaltning, omfatter betydelige kulturelle aspekter, f. eks. bevarelse af traditionelle og historiske landskaber. Således tager programmet for alperegionen Bolzano (Italien) sigte på at fremme ekstensiv græsning og at bevare de alpine dyrkningsmetoder. Programmet omfatter også støtte til bevarelse af typiske landskaber. "Country Steward Ship Scheme" i Det Forenede Kongerige er en af de foranstaltninger, der er vedtaget i henhold til forordning EØF 2078/92, og programmet tager sigte på at bevare, vedligeholde eller genopbygge særligt naturskønne områder, et varieret dyreliv, historiske eller rekreative værdier, samtidig med at traditionelle dyrkningsmetoder kan opretholdes. 31 KAPITEL VII: DET KULTURELLE ASPEKT AF DOMSTOLENS AFGØRELSER I UNDERSØGELSE AF RETSPRAKSIS For så vidt angår undtagelser i forbindelse med den frie bevægelighed for varer, personer og tjenesteydelser, foretager Domstolen en klar sondring mellem diskriminerende og ikke- diskriminerende foranstaltninger. De diskriminerende foranstaltninger er kun forenelige med fællesskabsretten, hvis de kan henføres til en udtrykkelig undtagelsesbestemmelse, som f. eks. artikel 36, 56 og 66. Undersøgelsen af retspraksis viser, at Domstolen ved sin restriktive fortolkning af traktatens artikel 36, artikel 48, stk. 3, artikel 56 og 66 i betydelig grad afviser at tage hensyn til kulturelle aspekter, der er begrundet i den offentlige orden25. Domstolen foretager nemlig normalt en streng fortolkning af begrebet "den offentlige orden", idet den mener, at anvendelse af begrebet forudsætter "at der foreligger en alvorlig trussel mod en af samfundets grundlæggende interesser"26. Selv når den grundlæggende betingelse, som anføres i ovennævnte dom, er opfyldt, anvender Domstolen proportionalitetsprincippet restriktivt, eftersom "artikel 56, som betegner en undtagelse fra et grundlæggende princip i traktaten, skal fortolkes således, at dens virkninger skal begrænses til, hvad der er nødvendigt for at beskytte de interesser, den tager sigte på". Denne restriktive holdning tyder på, at Domstolen vil afvise at tage hensyn til ethvert kulturelt aspekt, der er begrundet i den offentlige orden. Ikke desto mindre er det blevet anset for berettiget at sikre en vis beskyttelse af kulturel egenart gennem anvendelse af en bestemt retspraksis. Denne er baseret på, at der skal foreligge tvingende årsager af betydning for almenheden, men kun når det drejer sig om foranstaltninger, der ikke er diskriminerende med hensyn til nationalitet. Således vidner Domstolens retspraksis med hensvn til den frie bevægelighed for tjenesteydelser om denne åbning over for kulturpolitiske målsætninger, som ikke er grundlæggende diskriminerende. I "Mediawef-dommene27 har Domstolen anerkendt, at "en kulturpolitik' kan være en tvingende grund, der kan henføres til almenhedens interesse, og som kan berettige en begrænsning af den frie udveksling af tjenesteydelser. Det samme gælder "opretholdelsen af den pluralistiske ytringsfrihed for de sociale, kulturelle, religiøse og filosofiske komponenter i et land". På samme måde er det tilladt at tage hensyn til visse tjenesteydelsers særlige karakter, selvom dette medfører særlige krav, f. eks. for at kunne beskytte en kunstner28. 25 26 27 28 Dom af 16. 12. 1992, Kommissionen mod Belgien, 211/91 Dom af 27. 10. 1977, Boucherau, 30/77 Domme af 25. 07. 1991, Mediawet, 353/89 og 288/89 Dom af 18. 01. 1979, Van Wesemael, 110/78 32 I de såkaldte "turistfører-sager"29 er "bevarelsen og fremhævelsen af den nationale historiske og kunstneriske arv" blevet anerkendt som tvingende grunde, der kan henføres til almenhedens interesse, og som kan berettige en begrænsning i den frie udveksling af tjenesteydelser. Også på området arbejdstagernes frie bevægelighed har Domstolen taget hensyn til de særlige krav, som opstår i forbindelse med, at den kulturelle identitet søges bevaret. Dette kan illustreres ved Groener-dommen30, hvor Domstolen fastslog, at "traktatens bestemmelser ikke er til hinder for, at der vedtages en politik, som tager sigte på at beskytte og fremme en medlemsstats sprog, som både er det nationale sprog og det første officielle sprog". Endelig kan man på området varers frie bevægelighed konstatere den samme vilje fra Domstolens side til at bevare den kulturelle forskelligartethed. Således bestemte Domstolen i Cinéthèque- dommen31, at en national ordning, som "for at fremme produktionen af biograffilm uden hensyn til deres oprindelse bestemmer, at disse film i en begrænset indledende periode først og fremmest skal forevises i biografsale", er udtryk for en målsætning, som er berettiget i henhold til fællesskabsretten. På samme måde har Domstolen med "B&Q"-dommen32 bekræftet, at når det drejer sig om, hvorvidt forretninger skal holde lukket om søndagen, tilfalder det medlemsstaterne at foretage valget under hensyntagen til de nationale eller regionale socio-kulturelle forhold, og med overholdelse af de krav, der følger af fællesskabsretten. En tvingende grund kan beskrives, som det fremgår af generaladvokat Van Gervens konklusioner i sag C-17/9233, som "beskyttelse, fremme og udbredelse af en medlemsstats eller en regions kulturelle arv i en pluralistisk sammenhæng og som en del af en kulturel arv, der er fælles for medlemsstaterne. Domstolen har imidlertid klart fastslået en række begrænsninger for en sådan anerkendelse. Den har således bestemt, at de såkaldte tvingende grunde ikke kan berettige anvendelsen af hindringer, som ikke er egnede til at gennemføre målsætningen, eller som går ud over, hvad der objektivt er nødvendigt for at nå det fastsatte mål. Domstolen har ligeledes begrænset rækkevidden af disse tvingende grunde, eftersom der skal være tale om forskelle mellem medlemsstaterne, som ikke er blevet udbedret, eller som er utilstrækkeligt udbedret gennem en harmoniseringsforanstaltning eller ved anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse. Endvidere har Domstolen klart tilkendegivet, at kultur ikke må være et alibi for økonomisk protektionisme over for andre medlemsstater. Som eksempel kan anføres dommen i sagen 29 30 31 32 33 Dom af 26. 02. 1991, Turistførere, 154/89 Dom af 28. 11. 1989, Groener, 379/87 Dom af 11. 07. 1985, Cinéthèque, 60 og 61/84 Dom af 16. 12. 1992, B&Q, 169/91 Dom af 4. 05. 1993, Fédicine mod Spanien, 17/92 33 Kommissionen mod Belgien af 16. 12. 199234, hvor Domstolen afviser de kulturelle begrundelser, den belgiske regering påberåber sig, eftersom de har "til formål at begrænse konkurrencen til rent faktisk at foregå mellem de nationale selskaber, således at disse bevarer deres reklameindtægter". Denne restriktive holding udelukker dog ikke, at Domstolen kan tillade, at der forekommer sekundære økonomiske virkninger af sådanne bestemmelser, som den allerede har gjort det inden for sanitetssektoren i "Omroep Organisatie"-sagen35, hvor den tillod, at "nationale regler, som er begrundet i objektive omstændigheder, som er i overensstemmelse med de pågældende interesser, også kan gøre det muligt at nå andre mål, f. eks. af økonomisk natur". Domstolen ønsker således ikke at benægte, at fremme af kulturelle målsætninger ofte er afhængig af økonomiske faktorer, men den søger snarere at forhindre, at medlemsstaterne først og fremmest benytter dette begreb til at fremme deres økonomiske politik. Balancen i denne retspraksis ligger således mere i, at der foretages en vurdering af primære og sekundære virkninger af en national foranstaltning på det kulturelle område. Hvad angår den sidste begrænsning, dvs. foranstaltningens ikke-diskriminerende karakter, forekommer retspraksis at være meget restriktiv, hvilket bekræftes af en række domme (f. eks. Mediawet og Kommissionen mod Belgien). Domstolen vil dog sandsynligvis være nødt til nærmere at præcisere sin retspraksis på dette punkt. Endelig skal det bemærkes, at flertallet af disse domme blev afsagt på det tidspunkt, hvor Maastricht-traktaten, nærmere bestemt artikel 128, endnu ikke var gældende. Der er således kun tale om en prætorisk afgørelse fra Domstolens side, idet denne har været nødsaget til at udtale sig, uden et specifikt retsgrundlag, om de begrundelser af kulturel art, som medlemsstaterne har påberåbt sig. Da princippet om kulturel forskellighed er anerkendt i EU-traktaten, er spørgsmålet nu, hvilken betydning denne nye bestemmelse vil få på retspraksis. De første domme ("Piageme" og "Bosman"36) i sager, hvor man har påberåbt sig artikel 128, viser klart, at Domstolen ikke har til hensigt at fravige sin traditionelle retspraksis, ligesom den har mindet om, at artikel 128 ikke burde anvendes af medlemsstaterne til at omgå den eksisterende fællesskabslovgivning. Det fremgår ligeledes af disse domme, at bestemmelsen hverken kan have indflydelse på rækkevidden af grundlæggende rettigheder, som er anerkendt i traktaten, eller på den kompetence, som Fællesskabet har i henhold til andre bestemmelser i traktaten. Den eneste forpligtelse består i, som fastsat i artikel 128, stk. 4, at Fællesskabet i sin indsats skal tage hensyn til de kulturelle aspekter. Det vil være nødvendigt, at Domstolen, ligesom på miljøområdet, præciserer omfanget af denne forpligtelse. 34 35 36 Dom af 16. 12. 1992, Kommissionen mod Belgien, 211/91 Dom af 6. 10. 1987, Omroep Organisatie Nertsvooederfabriek, 118/86 Dom af 12. 10. 1995, Piageme, 85/94 Dom af 15. 12. 1995, Bosman, 415/93 34 II. KULTUREN OG FÆLLESSKABETS INTERNE POLITIKKER Kapitel 1: KULTUR, SAMHØRIGHED OG HARMONISK REGIONALUDVIKLING 1. Kultur og regionale programmer Regioner under mål 1 Regioner under mål 2 Regioner under mål 5b 2. 3. Kulturen og EU's initiativprogrammer med regionalt sigte EFRU-forordningens artikel 10 Kapitel II: KULTUR, SOCIALPOLITIK OG MENNESKELIGE RESSOURCER 1. 2. Kultur, beskæftigelse og social samhørighed Kultur og menneskelige ressourcer Kapitel III: KULTUR OG AVANCEREDE INFORMATIONS- OG KOMMUNIKATIONSTEKNOLOGIER 1. Avancerede informations- og kommunikationsteknologier Kommunikationsteknologier og kultur Telematiske applikationer og kultur Informationsteknologier og kultur 2. Indholdsindustrien og informationsmarkedet Telekommunikationsnet og kulturen Informationsmarkedet og kulturen Kapitel IV: KULTURPOLITIKKEN OG ANDRE INTERNE POLITIKKER 1. 2. 3. 4. 5. 6. Miljø og kultur Turisme og kultur Forskning og kultur Små og mellemstore virksomheder Den kooperative sektor og kulturen Fællesskabets indsats til fordel for vénskabsforbindelser mellem kommuner i EU 35 DEL II: KULTUREN OG FÆLLESSKABETS INTERNE POLITIKKER I rapportens anden del er det hensigten at finde frem til, hvilke af de forskellige fællesskabsaktiviteter, der har en kulturel dimension, enten direkte eller indirekte. Denne gennemgang skal bidrage til for første gang at give et samlet overblik over Fællesskabets indsats på det kulturelle område. Den skal gøre opmærksom på de opnåede resultater og gøre de eksisterende foranstaltninger mere effektive, men også fastslå, på hvilke områder Fællesskabet vil kunne forbedre sin indsats ved at skabe en bedre synergi mellem de forskellige foranstaltninger. Undersøgelsen af det kulturelle element i fællesskabspolitikkerne tager udgangspunkt i følgende fire store aktionsområder: Kultur, samhørighed og harmonisk regionaludvikling Kultur, socialpolitik og menneskelige ressourcer Kultur og avanceret teknologi I. II. III. IV. Kultur og andre interne politikker (miljø, turisme, forskning, små og mellemstore virksomheder, den kooperative sektor mv. ) KAPITEL I: KULTUR, SAMHØRIGHED OG HARMONISK REGIONALUDVIKLING Politikken for økonomisk og social samhørighed blev iværksat på grundlag af artikel 130 A ff. i EF-traktaten for at fremme en harmonisk udvikling inden for det indre marked. Da den tegner sig for over 30% af fællesskabsbudgettet, er det en af de vigtigste EU-politikker. Politikken finansieres via Fællesskabets strukturfonde, og den skal gøre det muligt at formindske forskellene mellem de dårligst stillede regioner og de mest begunstigede områder. Indsatsen via strukturfondene (Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, EUGFL-Udviklingssektionen, FIUF (det finansielle instrument til udvikling af fiskeriet)) er koncentreret om tre hovedakser: støtte til de tilbagestående regioner (mål 1) støtte til omstilling i regioner, der er ramt af industriel tilbagegang (mål 2) støtte til bevarelse og udvikling af følsomme landdistrikter (mål 5b). En yderligere akse (det såkaldte "mål 6") er kommet til efter Unionens udvidelse og omfatter støtte til tyndt befolkede skandinaviske områder. Disse målsætninger tilsammen repræsenterer 85% af bevillingerne til samhørighedspolitikken (165 mia. ECU for perioden 1994-1999), som er rettet mod de geografiske områder, der kan komme i betragtning til at modtage støtte over strukturfondene. Der sondres mellem tre hovedtyper af foranstaltninger: operationelle programmer, der gennemføres i partnerskab mellem Europa-Kommissionen, medlemsstaterne og regionerne (90% af strukturfondmidlerne); "fællesskabsinitiativer", som gennemføres på initiativ af Kommissionen (9%); "nyskabende aktioner" (1%). 36 Målsætningerne for disse programmer er økonomisk og social udvikling. Det kulturelle aspekt kommer ind i det omfang, de kulturelle aktiviteter indgår som en del af foranstaltninger til udnyttelse af regionale eller lokale ressourcer og af en strategi for økonomisk udvikling, ligesom de kan indeholde et beskæftigelsesmæssigt potentiale. Igennem de senere år har der været en tendens til en kraftig stigning i disse aktiviteter, hvilket skyldes socio-økonomiske forandringer, den betydning, det tillægges at fremhæve den kulturelle arv og at udvikle de håndværksmæssige aktiviteter og det sociale net på lokalt plan. I. Kultur og regionale programmer A) Støtten til de tilbagestående regioner (mål 1) berører de regioner, hvis bruttonationalprodukt ligger 75% under EU-gennemsnittet. Støtten udgør 96 mia. ECU for perioden 1994-1999 (+ 166 mio. til Østrig for perioden 1995-1999). De områder, der kan modtage støtte under mål 1, blev udpeget af Rådet for Den Europæiske Union i 1993; de omfatter 27% af EU's befolkning. De aktioner, der finansieres inden for denne ramme, er blevet forelagt af de nationale myndigheder som en integrerende del af en udviklingsstrategi og derefter forhandlet med og vedtaget af Europa-Kommissionen. Fællesskabets støtte til de enkelte medlemsstaters regionaludviklingsforanstaltninger giver anledning til, at der udarbejdes et "samlet programmeringsdokument". Dokumentet omfatter målsætningerne og hovedlinjerne for strukturfondsaktionerne for de pågældende områder. Derefter foreslår medlemsstaterne over for Kommissionen de operationelle programmer, der skal iværksættes for at virkeliggøre de fastsatte målsætninger. De operationelle programmer fastslår målsætningerne for de aktioner, der skal iværksættes, samt deres art og finansiering. En undersøgelse af de 75 operationelle programmer, der er vedtaget for perioden 1994-1999, viser, at de 11 omfatter underprogrammer, som indeholder foranstaltninger på det kulturelle område (kultur, kulturarv, kunst). Heraf kan ikke sluttes, at de 64 øvrige operationelle programmer ikke omfatter nogen kulturelle foranstaltninger. Det betyder kun, at i disse operationelle programmer er kulturarv eller kunst ikke valgt som målsætning eller middel til regionaludviklingen. De 11 operationelle programmer, som bl. a. omfatter kulturelle foranstaltninger, tegner sig for 12,5% af det samlede budget for de 75 operationelle programmer. Som eksempel kan nævnes, at Kommissionen har vedtaget et operationelt program for udvikling af øerne i den nordlige del af Det Ægæiske Hav, som omfatter fem hovedakser (turisme, landbrugs- og industriaktiviteter, udvikling af landdistrikter, menneskelige ressourcer, lokal udvikling). Den første akse, dvs. udvikling af turisme, omfatter fremme af alternative turistaktiviteter (sejlsport f. eks. ), udbygning af transportmidler og telekommunikation samt udnyttelse af øernes kulturelle og ærkæologiske værdier. Denne akse tegner sig for 38 mio. ECU, dvs. 18% af EU- midlerne til gennemførelse af dette operationelle program. 37 I de operationelle programmer indgår en lang række aktioner, som berører det kulturelle område. Nogle af dem omfatter direkte finansiering af infrastruktur og udstyr til kulturelle formål (f. eks. etablering af kulturcentre eller teatersale i landdistrikter). Andre omfatter ledsageforanstaltninger til udnyttelse af kulturarv (etablering af grønne områder eller fodgængerområder i forbindelse med bygninger og monumenter af kulturhistorisk interesse, skiltning mv. ) eller til udnyttelse af lokale færdigheder (produktion og salg af traditionelle håndværksprodukter). B) Støtten til omstilling i regioner, der er ramt af industriel tilbagegang (mål 2) tager sigte på regioner med industritradition, hvor antallet af beskæftigede inden for industri samt arbejdsløsheden ligger over EU-gennemsnittet. Områderne tegner sig for ca. 17% af EU's befolkning, og de vil modtage 15,3 mia. ECU i den nuværende programmeringsperiode for strukturfondene, hvortil kommer en støtte på 444 mio. ECU for 1995-1996 til Unionens tre nye medlemsstater. Hovedformålet med omstillingsstøtten til disse regioner er at udvikle jobskabende økonomiske aktiviteter. I denne forbindelse er "den kulturelle dimension" koncentreret som tre akser: af det "naturlige miljø", hvilket kulturen som et element i beskæftigelse og uddannelse; omdannelse omfatter bevarelse/udnyttelse af den eksisterende "industrielle kulturarv" (men af ikke længere benyttede industrigrunde f. eks. ); restaurering af kulturarven i form af bygninger, hvad enten det drejer sig om arbejdspladser (f. eks. arbejderbyer). fabrikker mv. ) eller beboelser (industribygninger, således ikke 1. Eksemplet Lowry Centre: - Der er tale om opførelse af et kulturcenter for visuel kunst (regionerne Greater Manchester, Lancashire og Cheshire) til en forventet samlet pris af 71,8 mio. ECU, heraf 12,2 mio. ECU i EU-støtte (ca. 17%). De forventede resultater af projektet er oprettelsen af ca. 6 500 arbejdspladser inden for handels-, turist- og fritidssektoren. Ud over de besøg af professionelle kunstnere, som centret vil give anledning til (forestillinger, koncerter mv. ), anslås det, at der vil komme ca. 700 000 besøgene om året. Gennemførelsen af projektet vil ske på grundlag af et partnerskab mellem erhvervsdrivende inden for handel og kunst, et universitet, en række organisationer for vedvarende uddannelse, turistindustrien og miljøagenturer. I projektet indgår etablering af lokale infrastrukturer (tilkørselsveje, sporvogn, flodkanal) samt forbedring af vandkvaliteten. 2. Eksemplet i Basse-Normandie - To lokale beskæftigelsesområder (Cherbourg og Caen) er kvalificeret til at modtage støtte under mål 2 for perioden 94-96 (EU-bidrag på 57,8 mio. ECU). Cherbourg-områdethar allerede modtaget støtte fra strukturfondene under mål 2 mellem 1989 og 1993 og fra EF- initiativprogrammet RENAVAL. Cherbourg-området fik endvidere i 1993 støtte fra KONVER- programmet. De to beskæftigelsesområder modtager en støtte, der tager sigte på at få gennemført en række strategier, som varierer alt efter områdets stærke sider: for Caens vedkommende er målsætningen at bremse den industrielle tilbagegang, som skyldes lukning af en jern- og stålvirksomhed, og i Cherbourg drejer det sig om at skabe større spredning inden for området underleverance, som har været meget afhængig af sektorerne kernekraft og skibsbygning. I begge tilfælde skal områdernes havnefunktion styrkes. 38 - Med henblik herpå er der fastlagt tre hovedakser: akse 1: Støtte til regionale virksomheder og til uddannelse af erhvervsaktive (fælles akse) - (13,72 mio. ECU); akse 2: Genindustrialisering af Caen-området (25,92 mio. ECU), med underaksen 2. 3 "Spredning af den økonomiske aktivitet", som tager sigte på "Kollektive foranstaltninger til fordel for håndværk og tjenesteydelser [. ]. Etablering af turistmæssige faciliteter og udnyttelse af den kulturelle og arkitektoniske arv med henblik på at øge Caen-områdets turistmæssige potentiel" (2,59 mio. ECU) dvs. 10%). akse 3: Forsættelse af omstillingen i beskæftigelsesområdet Cherbourg (17,53 mio. ECU), med underaksen 3. 5 "Turistmæssig udbygning af beskæftigelsesområdet", som tager sigte på "overnatningsmuligheder for turister, maritimt centrum, lystbådehavn, kulturarven": (7,0 mio. ECU, dvs. ca 40%). På grundlag af en undersøgelse af ca. 20 regioner under mål 2, som repræsenterer en fjerdedel af det samlede beløb, der er tildelt de regioner, der er kommet i betragtning, og som de to ovennævnte tilfælde er eksempler på, kan den andel af de tre akser, der vedrører investeringer i "den kulturelle dimension", anslås til 14%. En undersøgelse af disse 3 akser viser, at lidt under en tredjedel af foranstaltningerne er foranstaltninger af kulturel art. Mere end to tredjedele er foranstaltninger til integrering på arbejdsmarkedet, forbedring af industriområder og arealer, som kun har meget lidt tilknytning til det kulturelle område. Således kan andelen af finansieringer under mål 2 med henblik på kulturelle foranstaltninger anslås til 4% af den samlede finansiering. 3) Støtten til bevarelse og udvikling af følsomme landdistrikter (mål 5b) vedrører områder, som lever op til mindst 2 af følgende tre kriterier: høj andel af landbrugsbeskæftigede, lav indkomst i landbruget, ringe befolkningstæthed. Disse regioner omfatter 8% af EU's befolkning og vil modtage en støtte på 7 mia. ECU indtil 1999. Opdelingen afmål 5 i to adskilte dele, dvs. akse a): tilpasning af landbrugs- og fiskeri strukturerne og akse b): landdistrikterne, afspejler til i stigende grad at sondre mellem tendensen foranstaltninger, der vedrører landdistrikterne og foranstaltninger, der vedrører selve landbruget, hvilket også afspejles i landbrugspolitikken. Sideløbende hermed er forventningerne om en tilbagegang i landbrugsbefolkningen - som medførte ønske om en politik for bekæmpelse af afvandringen fra landet - gradvis blevet erstattet af frygten for affolkning af visse regioner. Dette kræver en mere global politik mod affolkning af områder, en politik, der er baseret på mere grundlæggende udviklingsfaktorer. En af følgerne af denne udvikling er den mere betydningsfulde rolle, som "kultur" spiller i forbindelse med udviklingen af landdistrikterne, både når det gælder analyser og konkrete projekter. I denne forbindelse skal det bemærkes, at selv om EUGFL-Garantisektionen - ganske vist helt marginalt - finansierer en række (ikke regionaliserede) foranstaltninger til fremme af visse landbrugsprodukter, som f. eks. olivenolie, er det hovedsagelig EUGFL-Garantisektionen (bl. a. i henhold til dennes artikel 8), der sammen med de to andre strukturfonde (Socialfonden og Regionalfonden) bidrager til gennemførelsen af projekter med en kulturel dimension i områderne under mål 5b. En undersøgelse af fordelingen af EU-midlerne til mål 5b efter udviklingsakse viser, for perioden 1994-1999, at 7,9% af bevillingerne er tildelt lokal udvikling og renovering af landsbyer (dvs. 39 532,8 mio. ECU i løbende 94/95-priser), og 12,3% (831,3 mio. ECU) turisme, dvs. akser, som omfatter kulturelle foranstaltninger. Af det samlede beløb på 227 mio. ECU pr. år, er det kun en del, der berører det kulturelle område. Det kulturelle aspekt omfatter desuden en række særlige projekteringsstrategier, der er forskellige fra de tidligere nævnte. Foranstaltninger, som direkte eller indirekte kan betegnes som kulturelle, findes på følgende områder: - På det turistmæssige område findes der udtrykkelige henvisninger til kultur eller kulturarv, som f. eks. "restaurering af kanaler", "udnyttelse af kultur og kulturarven på landet" samt planer for turisme, lokale undersøgelser, fremme af turisme i landdistrikter". - På det miljømæssige område findes der projekter vedrørende "udnyttelse og beskyttelse af naturområder", "forvaltning af arealer", "landskabsplanlægning", "bevarelse og forvaltning af fauna og flora, genetablering og forvaltning af biotoper, beskyttelse afvandmiljøer". - Endelig er der kulturmæssige aspekter i forbindelse med projekter til forbedring af levevilkårene, f. eks. "genopbygning og udnyttelse af beboelsesområder", "forbedring af anlæg og renovering af landsbyer" samt "udvikling og forbedring af byarealer". I betragtning af den store forskelligartethed i eksemplerne (de regioner, der kan komme i betragtning under mål 5b repræsenterer ca. 1/3 af EU's territorium), er det vanskeligt at få et præcist billede af den kulturelle virkning af finansieringen. I denne forbindelse kunne det være interessant i fremtiden at undersøge nogle udvalgte områder, som har valgt at tillægge det kulturelle aspekt stor betydning som et middel til en afbalanceret udvikling. Faktisk har disse regioner, på trods af deres forskelligartethed med hensyn til fysiske betingelser (klima mv. ) og arealanvendelse og også med hensyn til kulturarvens omfang, det til fælles, at de råder over plads, hvorved de har mulighed for at udnytte denne "ressource" på nye måder med stærkt udviklingsfremmende potentiale, som f. eks. "grøn turisme", "naturstier", "naturparker og - reservater". Alle disse muligheder bidrager til udnyttelse af "naturarven". På dette grundlag kan der opstå nye identitetsrelaterede værdier, som kan være baseret på faktorer som sprog, livsformer, arkitektur mv. , og som kan være udgangspunkt for kunstnerisk og kulturelt skabende arbejde. Det kulturelle element i de foranstaltninger, der tager sigte på at fremme en varig udvikling af følsomme landdistrikter, bør tillægges stadig større betydning. Det er et velegnet middel til at etablere alternative aktiviteter, der kan danne grundlag for investeringer, som vil være jobskabende på lokalt plan. En sådan strategi vil i øvrigt være i overensstemmelse med det stadig voksende ønske om miljøbeskyttelse. 40 II. KULTUREN OG EU's INITIATIVPROGRAMMER MED REGIONALT SIGTE tilhører den særlige gruppe strukturpolitiske EU's initiativprogrammer instrumenter, som Kommissionen på eget initiativ foreslår medlemsstaterne. De tegner sig for 9% af strukturfondene (dvs. 13,45 mia. ECU for 1994-1999). Der er således med henblik på denne periode blevet vedtaget 13 initiativer, hvoraf de 8 tager sigte på en afbalanceret territorial udvikling. Initiativerne bidrager til virkeliggørelsen af strukturpolitikkens store målsætninger for perioden 1994-1999. 1) Støtte til samarbejde på tværs af grænserne - INTERREG II Til dette program er der i perioden 1994-1999 afsat 1,9 mia. ECU. I det tværnationale samarbejde (internt og eksternt) indtog kulturen i perioden 1989-1993 stadig kun en beskeden rolle, tunge infrastrukturarbejder. En række af de initiativer, der er blevet finansieret, har dog i visse sammenhænge berøring med det kulturelle område: idet størstedelen af midlerne blev anvendt til såkaldt Programmet for Spanien og Portugal (1990-1993) dækkede mere end halvdelen af Portugal og en del af de spanske regioner (Galicien, Castilien-Leon, Extremadura og Andalusien) eller i alt ca. 6 mio. mennesker. Fra EU blev der bevilget 410,82 mio. ECU ud af det samlede budget på 592,83 mio. ECU. De vigtigste områder var forbedring af kommunikations- og samfærdselsmidlerne (76,4% af bevillingerne), tættere forbindelser mellem byerne og en samordnet forvaltning af de naturmæssige, kulturelle og miljømæssige rigdomme. På sidstnævnte område er der bl. a. blevet afsat penge til etablering af naturparker og reservater. Programmet for Belgien (Vestflandern) og Frankrig (Nord-Pas-de-Calais), der blev gennemført mellem 1991 og 1993, og som havde et budget på 28,33 mio. ECU, inkl. 13,87 mio. ECU i støtte fra EU, tog for en stor dels vedkommende sigte på at fremme turisterhvervet (40,2%), og der blev i denne forbindelse lagt stor vægt på det miljømæssige aspekt (20,6%), bl. a. gennem bekæmpelse af erosionen af klitterne; blandt de udvalgte tværnationale projekter kan f. eks. nævnes et fremstød for de flamske kniplinger. I planlægningsperioden 1994-1999 anslås den kulturelle del at udgøre 1% af de samlede bevillinger, dvs. ca. 3 mio. ECU pr. år. Disse beløb anvendes til at finansiere forskellige former for kulturelt samarbejde, foranstaltninger til fremme af turisme generelt og turisme i landdistrikter samt udvikling af landdistrikter. 2) Støtte til meget perifert beliggende områder (REGIS II) Formålet med dette program er at gøre det muligt for de meget perifert beliggende områder fuldt ud at deltage i det tværnationale samarbejde. Til dette program er der i perioden 1994-1999 afsat 600 mio. ECU. Områderne (Guadeloupe, Guyana, Martinique og Réunion (franske oversøiske departementer), Azorerne og Madeira 41 (Portugal) og De Kanariske Øer (Spanien) skal anmode om støtte i form af operationelle programmer eller globaltilskud. De foranstaltninger, der er støtteberettigede i henhold til REGIS II, koncentrerer sig især om 5 områder. "Turismen" er et af de støtteberettigede områder under hovedområdet "spredning af de økonomiske aktiviteter". Det oplyses, at der ydes "støtte til investeringer i forbindelse med udvikling af "opdagelsesturisme" uden for områder med turistkoncentrationer, som er bedre integreret i det lokale miljø, og som ikke bringer biologisk følsomme områder i fare (f. eks. : herberger, familiehoteller, turistmæssige tiltag i forbindelse med oprettelse og udvikling af naturparker, rundture i skove og på floder i tropeområder, naturstier, fremhævelse af den lokale byggeskik og den lokale kultur" Der kan i forbindelse med REGIS II kun ydes støtte til investeringer, der tager sigte på at udvikle opdagelsesturismen, herunder fremhævelse af den lokale byggeskik og den lokale kultur. Der er altså ikke tale om kulturforanstaltninger, der eksplicit tager sigte på at fremhæve disse helt specielle kulturer. 3) LEADER H-programmet ("Indbyrdes forbindelse mellem aktioner til erhvervsmæssig udvikling af landdistrikterne") Dette program er især henvendt til områderne under mål nr. 1 og 5b (90%). Programmet er en fortsættelse af LEADER I-programmet (1991-1993), og det har et budget på 1 400 mio. ECU for perioden 1994-1999, hvoraf de 900 mio. ECU er beregnet på områderne under mål nr. 1. Der at foranstaltningerne er nyskabende og har en vis demonstrationsværdi. lægges vægt på, Foranstaltningerne gennemføres dels af "lokale aktionsgrupper" (defineret allerede i LEADER I), dels af aktører med en mere institutionel karakter (lokale myndigheder, handelskamre, landbrugsorganisationer osv. ), og de skal tage udgangspunkt i den lokale udvikling. SPARC-projektet (South Pembrokeshire Partnership for Action with Rural Communities - lokal aktionsgruppe under LEADER I-programmet) er et eksempel på et initiativ, der har til formål atter at få gang i udviklingen i et landområde i det sydlige Wales, hovedsagelig ved hjælp af en indsats på det kulturelle område. Området er meget dårligt stillet, f. eks. ligger levestandarden på 70% under EU-gennemsnittet. Ideen bag projektet er at få hele befolkningen inddraget i arbejdet og at gøre det muligt for de 35 lokale fællesskaber at nå frem til nogle projekter, som berører dem alle. Det første af disse kulturelle initiativer bestod i at forny det system af gangstier, der forbinder landsbyerne, i alt ca. 80 km. Det blev herigennem klart, at den egentlige opgave bestod i at genetablere det landlige miljø. Alle landsbyerne begyndte at interessere sig for renovering af deres kulturarv, istandsættelse af bondemøbler, gamle bygninger og landbrugsredskaber. Blandt de bygninger, der blev istandsat, kan nævnes et middelalderligt hospital (Llangollen Medieval Hospice), et gammelt ølbryggeri osv. Desuden er der blevet startet en årlig festival, hvor der især vises værker, der beskæftiger sig med den walisiske kultur. Efter dette initiativ, som var det første, blev der taget initiativ til beskyttelse af det walisiske sprog. Målet med dette initiativ er dog ikke sprogets beskyttelse i sig selv, men derimod en bedre forståelse af det lokale samfund. Der er således blevet igangsat 300 projekter, som tilsammen beløber sig til 2,5 mio. engelske pund, hvoraf LEADER I-programmet har finansieret en femtedel. Tæt ved 3 000 mennesker har arbejdet som frivillige i de oprettede foreninger og i de projekter, som siden er blevet gennemført. Disse initiativer, især dem der baserer sig på kulturelle foranstaltninger, har ændret betydningen af landdistrikternes udvikling, eftersom den nu i højere grad er koncentreret om "livskvalitet" og den lokale befolknings deltagelse. Dette er således årsagen til, at LEADER Il-initiativet bl. a. omfatter foranstaltninger til fremme af den regionale identitet (inkl. sproglige identitet), bevarelse og fremhævelse af kulturarven og gennemførelse af kulturelle aktiviteter. 4) EU-initiativer til fordel for omstilling i områder præget af én industri Den europæiske integration, der tog sit udgangspunkt i kul- og stålsektoren, har gradvist bevæget sig bort fra denne sektorbestemte tilgang. Denne sektor, der i høj grad har været afgørende for den industrielle udvikling i Europa, kom imidlertid i krise i 1980'erne, og der blev derfor på EU's initiativ indført en omstillingsstøtte for de områder, der var hårdest ramt af krisen i de "traditionelle" sektorer. Støtten ydes gennem programmerne RESIDER I fra 1988 (omstilling i kul- og stålområder), RECHAR I fra 1989 (kulområder), RETEX fra 1992 (tekstil og beklædning), KONVER fra 1993 (militær- og forsvarsaktiviteter) og endelig PESCA fra 1994 (fiskerisektoren). Disse programmer er blevet vedtaget på forskellige tidspunkter og dækker derfor ikke de samme perioder, og deres budgetramme er forskellig: RESIDER I (1988-93) er blevet efterfulgt af et nyt RESIDER li-program, hvortil der er afsat 500 mio. ECU, og som løber i 6 år (1994-99). RECHAR I (1989-93) er blevet efterfulgt af RECHAR li-programmet, hvortil der er afsat 500 mio. ECU, og som løber i perioden 1994-97. RETEX, som oprindelig blev besluttet for 2 år (1992-93), er blevet forlænget indtil 1999 og har et budget på 500 mio. ECU. De omstillingsprojekter på det militære område, der blev iværksat på Europa-Parlamentets foranledning i 1991 (PERIFRA I) og i 1992 (PERIERA II) førte til KONVER-programmet, der i første omgang blev gennemført for et år (1993), men som herefter blev forlænget for en flerårig periode indtil udgangen af 1997 (500 mio. ECU). PESCA blev vedtaget i 1994 for en femårig periode med et budget på 250 mio. ECU. Disse EU-initiativer har alle til formål at sikre en økonomisk omstilling gennem en spredning af erhvervsaktiviteterne. De støtteberettigede foranstaltninger drejer sig således om styrkelse af det lokale erhvervsliv, bl. a. ved hjælp af nye former for aktiviteter inden for rammerne af små og mellemstore virksomheder, og tilpasning af arbejdsstyrken gennem støtte til uddannelse og beskæftigelse. Ud over disse to hovedområder skal det bemærkes, at rækken af støtteberettigede foranstaltninger under de ældste EU-initiativer er blevet udvidet, især til områder vedrørende miljø og turisme. Det er inden for disse to områder, at man finder foranstaltninger med et kulturelt aspekt. I RESIDER II (6 typer støtteberettigede foranstaltninger) og i RECHAR II (7 typer støtteberettigede foranstaltninger) og i mindre grad i KONVER (9 typer støtteberettigede foranstaltninger) findes der 2 foranstaltninger med et kulturelt aspekt, nemlig "miljøforbedringer og anvendelse af gamle industribygninger til andre erhvervsformål" og "fremme af turismen, især på grundlag af den industrielle kulturarv". 43 For RETEX' vedkommende er der kun en foranstaltning, nemlig "renovering af nedlagte industriarealer, herunder ombygning af nedlagte fabrikker, støtte til behandling af spildevand og industriaffald og teknisk bistand til udvikling af mindre forurenende metoder". Endelig skal nævnes en af delforanstaltningerne under PESCA, som drejer sig om "indretning af fiskerihavne og støtte til nye aktiviteter (turisme, håndværk)". Man genfinder altså her de samme elementer som i forbindelse med tildelingen af støtte i henhold til mål nr. 2, dog med den forskel, at der her er færre foranstaltninger til fordel for bevarelse af kulturarven, som dog ville være oplagt som ledsageforanstaltninger til disse ændringer. F. eks. på fiskeriområdet kunne man forestille sig, at "den kroniske overkapacitet i næsten alle fiskerflåder, som medfører, at et stort antal fiskerfartøjer skal hugges op"37, kunne kombineres med støtte til bevarelse og fremhævelse af de gamle erhverv, de gamle både og de gamle navigations- og fiskeredskaber. Afslutningsvis skal det bemærkes, at de beløb, der bevilges til støtteberettigede foranstaltninger, der helt eller delvist har en kulturel dimension, kun synes at udgøre en beskeden del (ca. 5 mio. ECU om året eller 1,15%) af bevillingerne til disse EU-initiativer. De øvrige foranstaltninger er nemlig meget udgiftstunge (infrastruktur, kollektivt udstyr, opførelse af nye bygninger osv. ). III. ARTIKEL 10 I EFRU-FORORDNINGEN Sideløbende med strukturfonderies interventioner til fordel for medlemsstaternes programmer og EU's initiativprogrammer finansierer EFRU med henvisning til artikel 10 en række nyskabende undersøgelser og pilotprojekter med det formål enten direkte eller indirekte at fremme overførslen af knowhow. Denne artikel er med andre ord et finansieringsinstrument for regionalpolitikken38, og bevillingerne på 395 mio. ECU i perioden 1995-1999 er blevet fordelt efter fire prioriteringer: 1. internt og eksternt samarbejde mellem regionerne (180 mio. ECU) 2. nyskabende foranstaltninger i den regionale udvikling (90 mio. ECU), herunder 3 akser: - mobilisering af det eksisterende lokale potentiale - teknologisk og telematisk udvikling (informationssamfundet) - kultur og økonomisk udvikling 3. byplanlægningspolitik (80 mio. ECU) 4. fysisk planlægning (45 mio. ECU) Foranstaltninger af kulturel art eller med kulturelt sigte kan indgå i et stort antal projekter, f. eks. de tværregionale samarbejdsforanstaltninger og pilotprojekter i byplanlægning. Hvad angår bvplanlægningsforanstaltningerne. blev de påbegyndt i perioden 1989-1993, hvor Fællesskabet var med til at finansiere 32 pilotprojekter til i alt 101 mio. ECU. Et af de fire emner var "fornyelse af de historiske bycentre". 37 EU-initiativ vedrørende omstrukturering af fiskerisektoren - PESCA (EFT nr. C 180 af 1. 7. 94, s. l) 38 fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 2052/88 om strukturfondenes opgaver. 44 Som eksempel kan nævnes Lissabon, hvor der er blevet gennemført et projekt på grundlag af tekniske undersøgelser, som er blevet finansieret i henhold til EFRU-forordningens artikel 10. Formålet er at forny de økonomiske aktiviteter i to af byens historiske kvarterer. I forbindelse med Muralha do Livramento-projektet skabes der således et udsigtspunkt, et museum og flere værksteder for kunsthåndværkere. Det andet initiativ drejer sig om renoveringen af Pancas Palha-slottet, som var uhyre forfaldent, og som skal huse et nyt center for almennyttige videnskabelige og kulturelle organisationer. En af dem skal fungere som laboratorium for byplanlægning og regionale undersøgelser. Der vil samtidig blive afprøvet en række byggeteknikker, som skulle gøre det muligt at forbedre bygningernes modstand over for jordskælv. Til dette projekt, som er afsluttet for Pancas Palha-slottets vedkommende, er der afsat en EU-støtte på 5,665 mio. ECU. Ud over renoveringen af historiske monumenter og udviklingen af forskellige kulturelle aktiviteter forventes projektet at føre til øget industri- og handelsvirksomhed på lokalt plan. De tværregionale samarbejdsforanstaltninger, som gennemføres på grundlag af EFRU-forordningens artikel 10, har især været baseret på to programmer, nemlig RECITE (48 mio. ECU - etablering af 36 samarbejdsnet på tværs af regionerne internt i EU siden 1990) og OUVERTURE/ECOS, som blev startet i 1991 (20 mio. ECU afsat til hver af programmerne, som vedrører eksternt decentraliseret samarbejde - 250 finansierede projekter). I forbindelse med de europæiske samarbejdsnet er det kun initiativet vedrørende "Turisme i Middelhavsområdet", der har et klart kulturelt indhold. Med udgangspunkt i den faldende turisme i det sydlige Europa foreslås en udbygning af sejlsportsturismen og turismen med vægt på det kulturelle og landdistrikterne. EU bidrager med 1 mio. ECU til dette projekt (de samlede udgifter er på 1,3 mio. ECU). For sejlsportsturismens vedkommende har projektet til formål at opvurdere 540 udvalgte små og mellemstore marinaer, hvilket bl. a. skal ske ved at tilbyde sejlsportsfolk nogle tværregionale muligheder for rundsejladser i form af en "samlet pakke", men også gennem dannelse af tværregionale sammenslutninger, som ved hjælp af moderne edb- og telematikudstyr skal forbedre vilkårene og markedsføringen af denne form for turisme. Med hensyn til den kulturelle turisme og turismen i landdistrikter drejer det sig om at forene kræfterne for at fremme de mindre kendte steder med kulturel og historisk betydning og turistområdernes opland, som ofte er fraværende i turistkatalogerne. Inden for rammerne af det tværregionale samarbejde iværksatte Europa-Parlamentet desuden i 1990 PACTE-programmet (uden for EFRU-forordningens artikel 10). Oprindelig bestod PACTE- initiativet af to særskilte programmer, som blev slået sammen i 1994. PACTE har gjort det muligt for de regionale myndigheder at samarbejde på tværs af landegrænserne inden for rammerne af en erfaringsudveksling med deltagelse af mindst 3 myndigheder fra forskellige EU-lande. 1) På området "kultur og udvikling" gennemførtes der i 1992-1993 en projekt af Aude departementsråd (F) i samarbejde med byerne Mytilini (GR), Anos Siros (GR), Torroella de Montgri (E) og Bologna (1), som alle har været berørt af kætterfænomenet i middelalderen. Møderne har drejet sig om, hvilke metoder der kan anvendes til at udnytte den historiske, naturmæssige og kulturelle arv i et områdes økonomiske udvikling. De erfaringer, som det franske departement Aude (katharernes land) har indhøstet i forbindelse med den overordnede udvikling, har fungeret som referenceramme for udvekslingerne. Med Aude som eksempel har de øvrige samarbejdspartnere kunnet se, hvor langt man kan gå i udnytelsen af kulturarven i den økonomiske udvikling. Deltagerne har besluttet at indgå en venskabsbyaftale og at samarbejde om udveksling af erfaringer og støtte hinanden teknisk på så forskellige områder som miljø, historieforskning og mærkning af produkterne. 2) På området "kultur og udvikling" skal desuden nævnes TV REGIO-projektet (av-området og de regionale fjernsynssendere i Europa) (1994-1995), hvori en lang række områder har deltaget under ledelse af The Midlands (UK), nemlig Alsace (F), Piemonte (I), Rheinland Pfalz (D), Bornholm (DK), Norte (P), Valencia (E) Madrid (E), Catalufia (E), Lisboa og Vale de Tejo (P), København (DK) og Noord-Holland (NL). I forbindelse med dette projekt, som samler forskere og fagfolk fra medieverdenen på tværs af landegrænserne, er der blevet skabt et netværk, som gør det muligt for de deltagende regioner at sammenholde deres målsætninger og ideer med henblik på at skabe fælles produktioner, herunder nyhedsprogrammer på tværs af 45 grænserne, dokumentarudsendelser og musikprogrammer. Det er meningen, at der skal udarbejdes en årbog for de regionale fjernsynssendere, et katalog over fælles produktioner og et nyhedsbrev. For øjeblikket arbejdes der desuden med et uddannelsesprogram for journalister og en databank over regionale udsendelser. Dette projekt gør det muligt at opnå en række praktiske resultater inden for det tværregionale samarbejde og det endda på et udpræget innovationsområde. Blandt de områder, hvor der samarbejdes tværregionalt, ligger "kultur og økonomisk udvikling" (2%) stadig langt bagefter de andre samarbejdsområder som f. eks. "offentlig administration og territorial forvaltning" (22%) og "økonomisk udvikling, beskæftigelse og bistand til smv'er" (23%). I planlægningsperioden 1995-1999 har EU i henhold til EFRU-forordningens artikel 10 mulighed for at bidrage med maksimalt 600 000 ECU pr. projekt til finansiering af pilotprojekter med kulturelt indhold, der gennemføres inden for det tværregionale samarbejde, og som sigter mod øget økonomisk udvikling. Der er til hele perioden afsat i alt 15 mio. ECU til denne form for finansiering. Formålet med projekterne er at styrke den økonomiske og sociale samhørighed gennem bidrag til oprettelse af netværksforbindelser mellem forskellige EU-regioner og -byer med udgangspunkt i kulturelle emner og foranstaltninger til fremme af den regionale og lokale kulturarv, alt sammen ud fra ønsket om at styrke det tværregionale samarbejde og den økonomiske udvikling39. Samarbejdsområderne er (ikke udtømmende): - den historiske og bygningsmæssige kulturarv (den bymæssige, arkæologiske, religiøse, militære og maritime kulturarv) - den industrielle kulturarv (tekstil, jern- og stålindustri osv. ) - kulturarven inden for håndværk (kunsthåndværk, traditionelle håndværk, faglig kunnen osv. ) Ud over det specifikt kulturelle område, hvortil der er afsat 15 mio. ECU, tegner de kulturelle foranstaltninger under de fire prioriterede områder under EFRU-forordningens artikel 10 sig for lidt over 2 mio. ECU om året (i den foregående periode var det 1 mio. ECU). Udvælgelsen af specielt kulturelle områder i forbindelse med gennemførelsen af nyskabende regionale udviklingsforanstaltninger har således været forbundet med ikke blot et kvalitativt spring fremad, men også et kvantitativt, eftersom de kulturelle foranstaltningers andel af samtlige foranstaltninger er steget fra ca. 0,5% til ca. 6%. 39 Indkaldelse af forslag til netværk fra regionale og lokale myndigheder, der på basis af et tværregionalt samarbejde ønsker at gennemføre pilotprojekter med kulturelt indhold for at styrke den økonomiske udvikling i henhold til EFRU-forordningens artikel 10 (EFT nr. C 38 af 15. februar 1995). 46 KAPITEL H: KULTUR, SOCIALPOLITIK OG MENNESKELIGE RESSOURCER Unionen bør gennem en struktureret sammenhængende indsats bidrage til at genskabe høj beskæftigelse, som er et af traktatens mål. Arbejdsløsheden udgør en trussel mod vores samfund, i og med at den berører næsten 20 mio. mennesker i Unionen, herunder især de unge. På baggrund af ændringerne i de socio-økonomiske forhold, livsvilkårene og forbrugsmønstrene bør man være opmærksom på, at der i kulturforanstaltningerne på grund af Europas uhyre rige og forskelligartede kulturarv ligger nogle store beskæftigelsesmuligheder, som man bør udnytte. 1. KULTUR. BESKÆFTIGELSE OG SOCIAL SAMHØRIGHED Ud over interventionerne under de regionale mål nr. 1, 2 og 5b, hvori ESF deltager ved at finansiere uddannelsesforanstaltninger på det kulturelle område, så gennemføres den økonomiske og sociale samhørighedspolitik ligeledes ved hjælp af ESF-interventionerne i henhold til mål nr. 3 og 4. Sideløbende med disse initiativer findes de to EU-initiativer EMPLOI og ADAPT samt for de nyskabende foranstaltningers vedkommende foranstaltningerne i henhold til artikel 6 i ESF- forordningen. Neden for nævnes en række foranstaltninger, som gennemføres i forbindelse med disse interventioner, og som enten berører eller indeholder et kulturelt aspekt, der virker berigende for de mennesker, der er berørt, og dermed mindsker deres risiko for marginalisering. Mål nr. 3 drejer sig om bekæmpelse af langtidsledighed og fremme af den erhvervsmæssige integrering af unge og af personer, der er udsat for udelukkelse fra arbejdsmarkedet. Mål nr. 4 sigter mod at lette arbejdstagernes tilpasning til de industrielle ændringer og udviklingen i produktionssystemerne. Til disse to mål er der i indeværende planlægningsperiode fra 1994-1999 afsat 14 mia. ECU. EU-initiativet EMPLOI, der har et budget på 1,4 mia. ECU, består af 3 dele, som tilsammen skal løse de udstødnings- og marginaliseringsproblemer, der er på arbejdsmarkedet. EMPLOI/NOW yder støtte til udvikling af såvel nyskabende som effektive fremgangsmåder og redskaber til brug i forbindelse med faglig uddannelse og erhvervsmæssig integrering af kvinder. EMPLOI/HORIZON sigter mod større erhvervsmæssig integrering af handicappede og dårligt stillede personer, for herigennem at bekæmpe økonomisk og social udstødning. EMPLOI/YOUTHSTART yder støtte til projekter, der har til formål at fremme den erhvervsmæssige integrering af unge uden erhvervsmæssige kvalifikationer, især unge som risikerer at blive langtidsledige og gradvist at blive udelukket fra det aktive liv. Til EU-initiativet ADAPT er der ligeledes afsat 1,4 mia. ECU. Det omfatter fire indbyrdes afhængige dele, nemlig: hjælpe arbejdstagerne med at tilpasse sig til de industrielle ændringer hjælpe virksomhederne med at øge deres konkurrenceevne forebygge arbejdsløshed ved at forbedre arbejdstagernes kvalifikationer fremme skabelsen af nye arbejdspladser og indførelsen af nye aktiviteter 47 ADAPT-initiativet retter sig først og fremmest mod de arbejdstagere, der er berørt af de industrielle ændringer, det være sig arbejdstagere, der er i beskæftigelse, der er truet af arbejdsløshed, eller som lige har mistet deres arbejde som følge af omlægning i virksomheden. erhvervsmæssig I perioden 1989-1993 bidrog EU aktivt til gennemførelsen af en politik, der både sigtede mod langtidsledige, unge uden social og erhvervsuddannelse, migranter og handicappede; et af kendetegnene ved de foranstaltninger, der blev gennemført i løbet af disse fem år, er, at kulturen indtager en bemærkelsesværdig plads i erhvervsuddannelsesforanstaltningerne. integrering af dårligt stillede, Uddannelsestilbuddene retter sig bl. a. til unge, der allerede har valgt et fag, som har berøring med det kulturelle område. Eksempel 1 - Uddannelsesforanstaltninger til fordel for bevarelse af den historiske og kunstneriske kulturarv i Italien flere f. eks. fag og vedrører forskellige områder, I Umbria er der blevet gennemført kurser i restaurering af gamle bøger og kurser for museumsansatte. Så godt Denne form for foranstaltninger er især siden 1993 steget i antal overalt i Italien. En lang række unge er uddannet inden for det kulturelle område, men har svært ved at komme ind på arbejdsmarkedet. De omtalte uddannelsesforanstaltninger lægger vægt på det erhvervsmæssige og produktionsorienterede aspekt af de kunstneriske forlagsvirksomhed, museer, musik, bygningsrestaurering osv. Det kulturelle aspekt har vist sig at være både givende og motiverende for deltagerne. Blandt de initiativer, der har fået tilskud, kan nævnes følgende: - som alle har fået arbejde efter kurserne. -1 Toscana og Emilia-Romagna har kurserne dækket en bred vifte af uddannelser inden for musik, restaurering (af f. eks. lydbånd fra gamle film) og teater. I Toscana har ca 80% fået arbejde efter kurserne. - Endelig har der i Veneto, hvor der er et stort behov for istandsættelse af den kunstneriske kulturarv, været afholdt en række kurser i bygningsrestaurering for teknikere. Det formodes, at omkring 80% har fået arbejde efter kurserne. I de fleste tilfælde har deltagerne i disse uddannelsesforanstaltninger fundet arbejde i det offentlige eller i de private virksomheder, som havde arrangeret kurserne, eller i kooperative værksteder, hvilket er det mest almindelige. Eksempel 2 - Belfort-området. ESF og unge kunstneres integration på arbejdsmarkedet De europæiske iværksætterkurser giver unge kunstnere mulighed for i en 3-9 måneders periode at hellige sig deres planlægnings- og skaberarbejde. Ud over de faciliteter, som værtsbyen stiller til rådighed, modtager kunstnerne et stipendium fra iværksættercentret, som ikke blot sætter dem i stand til at færdiggøre deres projekt, men også giver dem mulighed for gennem det kunstneriske arbejde at blive integreret på arbejdsmarkedet og i kulturel sammenhæng. Kurserne giver kunstnere inden for samme fag, men fra forskellige lande, mulighed for at udveksle erfaringer og gennem forskellige arrangementer at møde publikum omkring de udførte værker (udstillinger, kataloger, publikationer, forestillinger osv. ). ESF støttede i 1993 denne ordning, som fremmer unge kunstneres integration på arbejdsmarkedet. Den Europæiske Socialfond støtter desuden en række andre projekter med en kulturel dimension, ikke fordi der er tale om uddannelse af kunstnere, men fordi de ansættelsesmuligheder, der åbner sig, findes på det kulturelle område. Uddannelserne henvender sig til unge, som har vanskeligt ved at finde fodfæste på arbejdsmarkedet på grund af manglende uddannelse, hvilket er en grundlæggende forudsætning. Eksempel - "Escuelas-Talleres" (værkstedsskoler) og "Cases de Oficios" (fagskoler) i Spanien 48 Der er i begge tilfælde tale om offentlige programmer, som forvaltes af det nationale institut for beskæftigelse. Foranstaltningerne er henvendt til unge, som ikke har afsluttet den almindelige skolegang, hvilket hindrer dem i at få en erhvervsuddannelse. Uddannelsesforløbet skifter mellem teoretisk undervisning og praktik og omfatter desuden rådgivning og vejledning. Eleverne får en 1-3 år lang uddannelse inden for rammerne af offentligt ledede projekter på områder, hvis beskæftigelsespotentiale er blevet fastsat i hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse, f. eks. istandsættelse af den kunstneriske, historiske, kulturelle og bymæssige kulturarv, miljøbevarende foranstaltninger (vedligeholdelse af parker) og oplæring i håndværk. De offentlige myndigheder, der er inddraget i disse programmer, ansætter i visse tilfælde de arbejdstagere, der går på disse værksteds- og fagskoler, til at udføre de arbejdsopgaver eller tjenesteydelser, som de har under deres ledelse. Denne form for programmer er allerede gennemført i de andre medlemsstater under andre benævnelser og er derfor anvendelig i hele Fællesskabet. Eksempel - Bygning af et fartøj fra det 16. århundrede (Batavia) som led i et beskæftigelsesprojekt for unge arbejdsløse uden erhvervskvalifikationer (NL) I perioden mellem 1990 og 1995 deltog årligt 50 lærlinge i dette projekt, der blev finansieret inden for rammerne af mål nr. 3, og som havde til formål at integrere unge arbejdsløse på arbejdsmarkedet. De unge var inddelt i små grupper under ledelse af en faglært arbejder. Arbejdet, som for det meste bestod i tømrerarbejde, førte til, at ca. 350 unge fik en uddannelse, og at 224 fik varig beskæftigelse. Som det tredje eksempel på, hvordan kulturen indgår i socialpolitikken, skal nævnes kulturens betydning som udtryksmiddel for dårligt stillede personer, altså som middel til at styrke deres selvtillid og at fremme deres integration, navnlig på arbejdsmarkedet. Eksempel - Centret for teaterkunst i Blvth: styrkelse af langtidslediges evner Projektets formål var at skabe et nyt koncept baseret på en kombination mellem en praktisk uddannelse og en nøje personlig evaluering, hvorved det skulle være muligt effektivt at tilfredsstille behovene på lang sigt. Målet var at udstyre deltagerne med en grundlæggende kompetence, så de senere kunne følge et andet uddannelsesforløb. Ifølge lederne af projektet henvendte det sig til personer over 25, som havde været uden beskæftigelse i over 17 måneder, og som bevisligt havde et uddannelsesbehov. Som led i uddannelsen skulle de deltage i en aktivitetsgruppe med et fælles emne, nemlig opsætningen af et teaterstykke, hvis formål var at udvikle deltagernes selvtillid, motivation og initiativ, at udvide allerede erhvervede evner og at bibringe dem nye evner. Deltagerne har under hele forløbet udarbejdet rapporter efter nogle retningslinjer, som var tilpasset deres behov. Rapporterne er siden blevet forelagt Royal Society of Arts (RSA) til godkendelse. Som et andet resultat af analysen af perioden fra 1989-1993 har det vist sig, at kulturen er et område med mange beskæftigelsesmuligheder og som sådan er den godt placeret i rækken af sektorer med et "beskæftigelsespotentiale". Problemet består i at nå frem til en erkendelse af kulturens betydning for beskæftigelsen, og det er derfor nødvendigt at udbygge de kulturelle statistikker. For det første skal vægten lægges på udarbejdelse og offentliggørelse af kulturelle statistikker i de forskellige EU-lande og på de muligheder, der er for at harmonisere arbejdet på europæisk plan. Med henblik herpå er der med udgangspunkt i tre standardmetoder blevet gennemført en undersøgelse af, hvilke områder der kan defineres som kultur, hvilke kilder der kan anvendes til vurdering af disse områder, og hvordan resultaterne skal godkendes. Hvad angår definitionen af, hvad der tilhører det kulturelle område, har man på basis af UNESCO' s nomenklatur fastsat følgende kategorier: 49 kulturarven trykte tekster og litteratur musik og teaterkunst visuel kunst lydbaserede og audiovisuelle medier socio-kulturelle aktiviteter På grund af det store antal oplysninger, der foreligger i de fleste lande, har det været nødvendigt at opstille nogle kriterier for, hvilke oplysninger der skal udvælges med henblik på en nærmere undersøgelse på EU-niveau. Indtil videre har man udvalgt de informationskilder, der opfylder tre krav, nemlig kravene om, at de skal være nationale, varige og tilgængelige. Udvælgelsen er blevet godkendt i direkte samarbejde med medlemsstaternes vigtigste indsamlere af oplysninger, idet disse er blevet præsenteret for, hvad oplysningerne skal bruges til, og der kan herefter fastlægges en ramme for EU's overvejelser baseret på: - omfanget af de offentlige midler, der anvendes på det kulturelle område - en evaluering af kultursektorens betydning underafdelinger) - kendskab til praksis på det kulturelle område (inkl. kultursektorens for beskæftigelsen For det andet skal der lægges vægt på at opnå et bedre kendskab til kulturens betydning for EU- politikkerne. Dette skal bl. a. ske ved hjælp af Eurostat's undersøgelser af beskæftigelsen og husholdningernes fritid, men også gennem en mere systematisk udnyttelse af de oplysninger, der findes i sammenhæng med strukturfondene eller EU's beskæftigelsesinitiativer. i de projekter, der fremlægges Der bør derfor udvikles nogle redskaber, der kan anvendes til at vurdere det kulturelle områdes betydning i EU's socialpolitik. I dag er der f. eks. lige så mange ansatte inden for fritids-, kunst- og den generelle kultursektor som inden for autûmobilindustrien, og der er flere end inden for beklædnings- og skoindustrien (1994-rapporten om beskæftigelsen i EU). For at få den nuværende beskæftigelse øget har EU iværksat en målrettet undersøgelse og har i den forbindelse udvalgt 17 beskæftigelsesområder med et særligt stort beskæftigelsespotentiale, herunder bl. a. bevarelse af kulturarven, udvikling af lokale kulturelle aktiviteter og den audiovisuelle sektor. EU har i henhold til artikel 10 i EFRU-forordningen iværksat en række nyskabende foranstaltninger på disse områder (jf. kapitel I). Disse nyskabende foranstaltninger tjener et dobbelt formål, nemlig at fremme fastlæggelsen af strategier på lokalt eller gerne højere niveau og at fremme gennemførelsen af projekter, der støtter beskæftigelsesfremmende initiativer på lokalt plan. Disse foranstaltninger er baseret på en integreret udvikling og tager sigte på de prioriterede aktivitetsområder blandt de 17 sektorer, som er udvalgt i hvidbogen. På EU-plan suppleres disse foranstaltninger gennem en række særskilte foranstaltninger rettet specielt mod langtidsledige. - Integreret udvikling Af hensyn til de lokale jobskabelsesinitiativer bør der gøres en integreret indsats, både med hensyn til de anvendte instrumenter og valget af samarbejdspartnere. Man bør basere sig på et meget bredt spektrum af samarbejdspartnere omfattende de vigtigste aktører inden for det offentlige, men også foreningssektoren og den private sektor. 50 - Aktivitetsområder Aktivitetsområderne, som er blevet udvalgt på grundlag af hvidbogen, drejer sig allesammen om forbedring af livskvaliteten, og de kan opdeles i 3 undergrupper: - beskæftigelse med betydning for det enkelte menneske, f. eks. kulturelle og audiovisuelle tjenesteydelser på lokalt plan - beskæftigelse med betydning for livsvilkårene, f. eks. nye former for turisme - beskæftigelse med betydning for miljøet, f. eks. beskyttelse og bevarelse af naturområder Det er et krav, at de støtteberettigede foranstaltninger omfatter disse to på hinanden følgende faser: - udarbejdelse af en regional eller lokal jobskabelsesstrategi (varighed: 8 mdr. ) - gennemførelse af pilotprojekter med henblik på en strukturering af tjenesteydelsesudbuddet (varighed: 16 mdr. ) I denne periode forpligter de udvalgte deltagere sig desuden til at fremme og udbrede deres foranstaltninger. I forbindelse med den beskæftigelsespolitik, der anbefales i hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse, er de lokale udviklings- og beskæftigelsesinitiativer (EFT nr. C 265 af 12. 10. 95, s. 3) helt afgjort interessante set ud fra et cost-benefit synspunkt. På grundlag af den makro-økonomiske analyse af jobskabelsespotentialet, der er blevet foretaget i Frankrig, Det Forenede Kongerige og Tyskland, kan det slås fast, at en beskæftigelsespolitik med en klar kulturel dimension årligt vil kunne øge beskæftigelsen i EU med 140 000-400 000 arbejdspladser, hvilket svarer til ca. 40% af den vækst i beskæftigelsen, der kræves i hvidbogen, hvis det skal være muligt at halvere den nuværende arbejdsløshed inden år 2000. 1 denne henseende er de nye beskæftigelsesområder en mulighed, der især skal udnyttes til at øge beskæftigelsen (navnlig blandt kvinder) og til at bekæmpe langtidsledigheden blandt unge. Som led i bestræbelserne på at finde nye områder, hvor beskæftigelsen vil kunne øges, deltager EU i samarbejde med de vigtigste aktører i en række analyseaktiviteter og erfaringsudvekslinger koncentreret om beskæftigelsen på det kulturelle område. I andre tilfælde yder den finansiel støtte til dette arbejde, Som eksempel kan nævnes: - Planlægning inden for rammerne af LED A-programmet (Local employment development action) af en tematisk rundrejse vedrørende de nye beskæftigelsesmuligheder på kulturområdet. - Undersøgelse af byfestivalers økonomiske betydning og deres bidrag til beskæftigelsen. Dette projekt omfatter 13 festivaler i 5 EU-lande, nemlig i Thessaloniki og Heraklion i Grækenland, Spoleto, Pesaro og Torino i Italien, Wexford i Irland, Edinburgh og Manchester i Det Forenede Kongerige, Avignon, Lorient og Bourges i Frankrig og Graz og Salzburg i Østrig. - Undersøgelse af museers økonomiske betydning og deres bidrag til, beskæftigelsen (NEMUS). I dette projekt deltager lederne af 20 museer i forskellige byer og regioner i 7 EU-lande. - Undersøgelse af jobskabelsespotentialet på det kulturelle område i Sydeuropa. - Støtte til stævnet "Making music work", som afholdtes i forbindelse med "Europadays" i maj 1996 med deltagelse af 150 kompagnier fra hele EU. - Støtte til projektet vedrørende internationale beskæftigelsesmuligheder på det kulturelle område, som har til formål at øge mobiliteten blandt kulturarbejdere. - Støtte til afholdelse af seminarer om økonomien på det kulturelle område (Perugia i 1995, Temple Bar i Dublin 1994, Liverpool Institute of Performing Arts i 1994 osv. ). 51 Endelig skal det bemærkes, at EU gennem HELIOS Il-programmet til fordel for handicappede yder finansiel støtte (235 000 ECU i 1995) til handicappede kunstnere i EU. 52 2. KULTUR OG MENNESKELIGE RESSOURCER Erhvervsuddannelse var med i Rom-traktaten, men det var først ved Maastricht-traktaten, at uddannelsen som sådan kom ind under EU's kompetenceområde. Fællesskabets intervention med hensyn iværksættelsen af samarbejdsprogrammer mellem universiteter og mellem erhvervsuddannelsesinstitutioner. til erhvervsuddannelse har udviklet i 80'erne med sig I 1993 understregedes i Kommissionens hvidbog om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse vigtigheden af uddannelse, når det gælder om at udmønte den økonomiske vækst i arbejdspladser. Dette emne blev senere taget op i Kommissionens hvidbog fra 1995 om almen uddannelse og erhvervsuddannelse (KOM (95) 590, "undervise og lære - på vej mod det kognitive samfund"). For bedre at opfylde sin rolle har Kommissionen siden 1995 omorganiseret og rationaliseret sine programmer vedrørende almen uddannelse og erhvervsuddannelse og samlet dem i tre programmer, nemlig "Socrates" (almen uddannelse) og "Leonardo" (erhvervsuddannelse) samt "Ungdom for Europa". Socrates-programmet Dette program, der omfatter perioden 1995 - 1999 , har fået tildelt et samlet budget på 850 mio. ECU, og det er baseret på de indvundne erfaringer fra ERASMUS, LINGUA og forskellige tidligere pilotaktioner. Det vedrører alle uddannelsesniveauer fra førskolealderen til højere uddannelse, sprogundervisning, fjernundervisning, voksenuddannelse samt fremme af udvekslingen af oplysninger og erfaringer på uddannelsesområdet. Da kulturen og dens mangfoldighed er en væsentlig del af al uddannelse, indgår den i de fleste af programmets aktioner. Det overordnede mål er at udbygge den europæiske dimension inden for almen uddannelse for at styrke den europæiske bevidsthed med udgangspunkt i hver enkelt medlemsstats kulturarv. Dette indebærer både arbejde for et bedre kendskab til fremmedsprog til fremme af udviklingen af den tværkulturelle samarbejde mellem undervisningsinstitutionerne, mobilisering af studerende og lærere samt tilskyndelse til akademisk anerkendelse af eksamensbeviser og studieperioder og øget udveksling af oplysninger og erfaringer osv. undervisningen, dimension bedre et i "Erasmus" og den interkulturelle dimension indenfor højere uddannelse "Erasmus- programmet" (budget for 1995 : 128 mio. ECU), der vedrører højere uddannelse, tilskynder først og fremmest til mobilitet af studerende og lærere ved at give dem stipendier og den tilstrækkelige sproglige forberedelse. Det støtter endvidere projekter for universitetssamarbejde inden for områder af fælles interesse, de såkaldte "tematiske net". Den kulturelle dimension i et sådant initiativ er til stede på alle niveauer i de udviklede aktiviteter, men det er vanskeligt at isolere den eller måle den. Den afhænger bl. a. af deltagelsen af studerende og lærere fra kultursektoren, som har lejlighed til at komplettere deres uddannelse på udenlandske universiteter og forbedre deres sprogkundskaber og endelig at give kulturnetværkerne i deres hjemland mulighed for at drage nytte af denne "europæiske merværdi". 53 Den kulturelle karakter af en sådan foranstaltning fremgår endvidere af åbningen over for og bevidstgørelsen om de forskellige europæiske kulturer, som programmet bidrager til at skabe. Eksempel - Polvphonia (europæisk musiknet) : 12 europæiske musikinstitutter og -konservatorier har sluttet sig sammen i et net for at samarbejde og fremme deres studerendes og læreres mobilitet (fælles intensive undervisningsforløb). Dette net har ført til skabelsen af et kammerorkester og et messingblæserensemble. "Comenius" og samarbejdet på forskole-, primær- og sekundærtrinnet "Comenius", som har til formål at fremme den europæiske og tværkulturelle dimension i førskole- og skoleundervisningen omfatter en række aktioner med sigte på at stimulere samarbejde mellem forbedre til at øge skoler og bidrage skoleundervisningens kvalitet i Europas forskellige lande. lærernes professionalisme og derigennem Dette program kan støtte projekter, der bygger på et kulturelt emne, som betragtes som et samlende element og idégrundlag for net af skoler med meget forskellig baggrund. Eksempler fra den indledende fase af iværksættelsen af Comenius-programmet: Eksempel 1 - Meithal Meithal-nettet ("arbejde sammen" på gælisk), der har sørget for grunduddannelse af lærere og fokuseret på den europæiske dimension siden 1990, samler i en måned lærere og lærerstuderende fra 12 uddannelsesinstitutioner fra 8 EU-lande om et bestemt emne (i 1984 var emnet Kunst i Europa) - og målet er at stimulere udveksling af ideer om en europæisk dimension i lærernes grunduddannelse. Eksempel 2 - Leve sammen i Europa Projektet "How to live together in Europe - Le forme della convivenza in Europa", der blev udarbejdet i 1992 - 1994 inden for rammerne af pilotaktionen for multilaterale skolepartnerskaber forud for Socrates-programmet, er blevet koordineret af et gymnasium i Palermo (Italien) og gennemført af et net bestående af skoler i Østrig, Frankrig, Tyskland, Det Forenede Kongerige, Nederlandeneog Spanien. Projektet, der er tværfagligt, med deltagelse af lærere fra flere fagområder, omfatter så forskellige undervisningsdiscipliner som historie, filosofi, litteratur, sociologi, antropologi, videnskab, kunst osv. , og projektet har bidraget til at fremme bevidstheden om den fælles kulturarv, en^søgen efter kulturelle rødder samt forståelse af forbindelserne mellem det enkelte lands historie og historien i andre lande i Europa og resten af verden. Eksempel 3 - Skolen adopterer en historisk seværdighed Dette projekt, der blev iværksat i 1992 af et italiensk fond og koordineres på europæisk plan af Pegasus-fonden og modtager støtte fra EU, har ført til skabelsen af et net af mere end 350 skoler i 12 byer inden for EU, der arbejder sammen om temaet den europæiske kulturarv. Hver skole, der deltager i projektet, adopterer symbolsk en historisk seværdighed i sin egen by, foretager et indgående studium af den, bl. a. ved hjælp af nye multimediateknikker, organiserer guidede besøg, udarbejder informationsmateriale osv. i snævert samarbejde med de lokale myndigheder og med dem, der har ansvaret for forvaltningen af bevaringsværdige historiske bygninger og anlæg. Projektet omfatter desuden et tværnationalt samarbejde med offentliggørelse af en månedsbulletin, møder mellem repræsentanter for lærere og elever i de deltagende skoler, udveksling af elever mellem skoler osv. 54 Endvidere tager Comenius-programmet sigte på at støtte integration af og lige chancer for børn af vandrende arbejdstagere samt sigøjnere og andre personer med ikke-bofaste erhverv. Her skal støtten til projekter til fremme af bevidstgørelse om det værdifulde ved sproglig og kulturel forskellighed bidrage til at bekæmpe social marginalisering, racisme og fremmedhad. Det er samme fremgangsmåde, der benyttes i de projekter, der modtager støtte som "tværkulturel undervisning". Disse tager sigte på gennem et sammenlignende studium af de forskellige kulturer at hjælpe eleverne til at blive klar over, hvilke faktorer der forener og hvilke der adskiller mennesker, og til at udvikle et både kritisk og forstående syn på kulturelle forskelle. Den kulturelle dimension i de tværgående Socrates-foranstaltninger:Lingua, Arion osv. En kulturel dimension, der - ligesom for de øvrige aktioner - knytter sig til udvekslingen mellem forskellige uddannelsessystemer og forskellige kulturelle universer, karakteriserer ligeledes de tværgående foranstaltninger inden for Socrates. Det er imidlertid vanskeligt præcist at definere den og endnu mere at sætte tal på den. Sådan forholder det sig for aktionen til styrkelse af uddannelsen i fremmedsprog (LINGUA), der benytter en række foranstaltninger for at forbedre kendskabet til et stigende antal europæiske sprog. Da hovedvægten lægges på de sprog, der anvendes mindst og hvori der undervises mindst, bidrager dette til deres overlevelse, ligesom det beriger EU kulturelt. For så vidt angår de foranstaltninger, der organiseres til fremme af udvekslingen af oplysninger og erfaringer, herunder specielt den aktion, der vedrører spørgsmål af fælles interesse inden for uddannelsespolitikken eller informationsnettet om uddannelse inden for Det Europæiske Fællesskab (EURYDICE), kan de selvfølgelig også omfatte aspekter vedrørende uddannelse på kulturområdet. Anerkendelsen af eksamensbeviser og af uddannelser i andre lande (som Det Europæiske Fællesskabs net af nationale informationscentre vedrørende akademisk anerkendelse, NARIC, arbejder for), der vedrører studier såvel på kulturområdet som på andre områder. Et af de vigtigste mål med den aktion, der kaldes "Voksenuddannelse", er at udbrede kendskabet til kulturer, traditioner og forskellige europæiske sprog ved at støtte pilotprojekter, der fremlægges af net af institutioner og organisationer fra mindst tre medlemsstater. Det anslås, at 29% af det budget på 3 mio. ECU, der var afsat til denne aktion i 1995, er anvendt til støtte af projekter af kulturel art. Mødet mellem uddannelse og kultur: EU's initiativ til fordel for kunstnerisk uddannelse Dette EU-initiativ, der blev iværksat i 1994, tager sigte på at fremme det tværnationale samarbejde mellem uddannelsesinstitutioner, på det kunstneriske område inden for EU. Initiativet vedrører specielt videregående uddannelser og søger at bøde på den meget beskedne plads, som de kunstnerisk betonede fag indtager i uddannelsessystemerne. Det omfatter organisation af en række uddannelsesaktiviteter på alle kunstneriske områder fra det audiovisuelle (biograf, fotografi, video osv. ), dans og design (grafisk kunst, tekstiler- og møbelkunst) til de bildende kunster (maleri og skulptur), musik (både klassisk og populær) og teater. Under den forberedende fase i 1994 finansierede Kommissionen 61 demonstrationsprojekter inden for alle de nævnte områder. /1995 blev der udvalgt og finansieret 52 projekter til et samlet beløb af 700 000 ECU. Eksempel 1 : granit - træ - bronze 55 Dette projekt består i et tværnationalt efteruddannelseskursus, hvor studerende fra kunstakademier og unge kunstnere følger kurser, der afholdes af professionelle kunstnere, der arbejder med skulptur i granit, bronze og træ. De ser nærmere på forbindelsen mellem de tre materialer. Ved at blande materialerne under kurserne tvinges lærerne og deltagerne til at arbejde sammen og udveksle erfaringer og metoder og få et nyt forhold til skulptur. Gennem et dokument, der offentliggøres ved afslutningen af projektet, tilskyndes aer til et bedre samarbejde på europæisk plan mellem kunstakademier og kulturworkshopper. Projektet, der koordineres er en skotsk kulturworkshop, omfatter også irske og svenske workshopper. Eksempel 2: indførelse af en "fælles struktur" for videregående kunstuddannelser i EU Dette projekt, der koordineres af Universidad de la Laguna på Tenerifa og gennemføres med deltagelse af l'Ecole régionale des Beaux-Arts et des arts appliqués i Toulouse samt Nationaal hoger inst. en koninklijke Akademie voor schone kunsten i Antwerpen, tager sigte på nærmere at undersøge kunstakademiernes stilling inden for EU og deres sociale rolle samt jobskabelsen i forbindelse med uddannelserne. Der vil blive udarbejdet et dokument om de forskellige uddannelser og eksamensbeviser fra kunstakademierne inden for EU. Projektets endelige mål er at skabe en fælles struktur for alle medlemsstaterne, der skal imødekomme de studerendes behov med hensyn til deres forberedelse til arbejdslivet og overførslen af deres kompetencer til andre medlemsstater. De projekter, der blev udvalgt i 1994 og 1995, viser de forskellige måder at gribe uddannelse inden for de kunstneriske fag an på og falder i tråd med de forskellige initiativer, programmet lægger op til: at styrke det tværnationale samarbejde meliem kunstuddannelsesinstitutioner inden for EU, at øge mobiliteten for studerende og lærere, at støtte initiativer, der fremmer udbredelsen af oplysninger og erfaringer samt at tilskynde til udarbejdelse af moduler, specialkurser og internationale workshops og seminarer, der bibringer den kunstneriske uddannelse en europæisk dimension. Projekterne er ofte tværfaglige, og mange af dem benytter endvidere ny informations- og kommunikationsteknologi. Endvidere rummer de en ikke ubetydelig socioøkonomisk dynamik. Leonardo da Vinci-programmet og den kulturelle dimension i erhvervsuddannelserne I dette program, der ligesom Socrates omfatter perioden 1995-1999 og har et samlet budget på 620 mio. ECU, har man ud fra ønsket om at rationalisere samlet omfatter det de tidligere EU- programmer for erhvervsuddannelse, specielt FORCE (efter- og videreuddannelse), PETRA (grunduddannelse), COMETT (samarbejde mellem universiteter og virksomheder) og EUROTECNET (fremme af kvalifikationer i forbindelse med teknologisk innovation). Over dette program ydes der støtte til pilotprojekter, praktik- og udvekslingsprogrammer, undersøgelser og analyser, altsammen inden for rammerne af tværnationale partnerskaber, bl. a. med sigte på en forbedring af og bedre kendskab både til de nationale erhvervsuddannelsessystemer og til de aktioner, virksomhederne gennemfører (herunder samarbejdet mellem universiteter og virksomheder). Programmet, der indeholder en bred vifte af tilbud, giver således anledning til kulturprojekter til fremme af uddannelse og efteruddannelse af kunstnere og kunsthåndværkere. Eksempel 1 : efter- og videreuddannelse af kunstkeramikere Dette projekt, der koordineres af en spansk virksomhedssammenslutning inden for keramiksektoren, har til formål at skabe et system af efter- og videreuddannelseskurser til afhjælpning af de store mangler i uddannelsen af kunsthåndværkere og virksomhedsledere, specielt med hensyn til anvendelsen af ny teknologi. De aktiviteter, der gennemføres inden for rammerne af projektet, tager sigte på at klassificere de forskellige erhverv efter deres niveau, at studere deres teknologiske indhold, at udarbejde kurser, der er tilpasset dette indhold og de specifikke uddannelsesbehov for i sidste instans i praksis at afprøve de løsninger, man finder frem til. 56 Andre projekter har til formål at foretage metodiske overvejelser på europæisk plan af et erhverv inden for kunstsektoren for at forbedre dets måde at fungere på og gøre det mere effektivt. Eksempel 2: museumsansatte - uoverensstemmelse mellem uddannelse og profession Dette projekt har til formål at reducere uoverensstemmelsen mellem den traditionelle uddannelse af museumspersonalet og disse institutioners specifikke behov. Det sker gennem en dialog mellem de forskellige universitetetsinstitutter for museumsstudier og de museumsansattes faglige organisationer. Denne udveksling skal munde ud i en analyse af de eksisterende uddannelsessystemer med henblik på udformning af nye undervisningsmetoder, der er bedre tilpasset denne sektors behov. Konkret vil projektet bestå af en række seminarer, der omhandler de forskellige aspekter i problematikken. En fælles publikation vil afslutte dette initiativ, hvis resultater lige ledes vil blive udbredt gennem nyhedsbreve, tidsskrifter og seminarer i deltagerlandene. I projektet, der koordineres af et svensk organ, deltager partnere fra Danmark, Nederlandene og Det Forenede Kongerige. Programmet "Ungdom for Europa" Dette program, hvortil der er afsat 105 mio. ECU for perioden 1995-1999, har til formål at fremme udvekslingen af unge og udviklingen af initiativer for denne aldersgruppe. Generelt er kulturelle emner af stor interesse og betydning for kommunikation mellem og udveksling af unge. Kunst kan fungere som katalysator, et instrument til bevidstgørelse, personlig udvikling og integration i samfundet. I dette perspektiv har "Ungdom for Europa" støttet en række initiativer som f. eks. : Graffiti: et projekt, der indebærer tilrettelæggelse af møde og udstilling om graffiti samt udgivelse af en publikation (hiphop-kulturen. ). Musik for ungdommen: etablering af indspilningsstudier til optagelse for unge musikere og udveksling af disse indspilninger blandt unge i Europa. 57 Aktion til fordel for regional- og mindretalssprog og -kulturer Efter Europa-Parlamentets ønske har Kommissionen siden 1983 administreret en aktion til fremme og bevaring af regional- og mindretalssprog og -kulturer. Budgettet for 1996 andrager 4 mio. ECU. Aktionen tager især sigte på at fremme udviklingen af initiativer inden for uddannelse, kultur og information, at styrke den europæiske dimension og at stimulere samarbejdet mellem alle, der arbejder for bevaring og fremme af de pågældende sprog og kulturer, at forbedre udvekslingen af oplysninger og erfaringer samt at systematisere, forbedre og fremme undervisningen af regionale sprog og mindretalssprog overalt i uddannelsessystemerne lige fra børnehave til voksenuddannelse. De godkendte projekter omfatter en bred vifte af aktiviteter af uddannelsesmæssig og kulturel art såsom undervisning i disse sprog på alle niveauer, lærer- og voksenuddannelse, publikationer for børn seminarer, og kulturarrangementer, produktion af videofilm og radio- og fjernsynsudsendelser. terminologiarbejde, sprognorms- konferencer voksne, og og Eksempel 1 : Europas sprog Dette projekt, der blev iværksat i 1994 af TIDOC-gruppen i Barcelona, har givet mulighed for udarbejdelsen af en grafisk database over de sprog, der tales i Europa. Materialet, der er udarbejdet på katalansk, engelsk og fransk og optaget på diskette, er et flersproget undervisningsmiddel i form af et pædagogisk spil for børn fra 10-15 år. Eksempel 2: Keltisk filmfestival "International Celtic film festival" er en. kulturbegivenhed af stor betydning for sprog og kultur i Skotland, Bretagne, Irland, Wales og Cornwall. Den 16. festival blev afholdt i Fort William (Skotland) i april 1995 med deltagelse af film- og fjernsynsproducenter samt repræsentanter for faglige organisationer inden for denne sektor. Festivalen omfattede også kollokvier, seminarer og uddeling af præmier til de bedste film. Eksempel 3: Marixtu Berritsu Et radioprogram for baskisktalende børn i Frankrig og Spanien. Disse udsendelser, en time om dagen, er udarbejdet i samarbejde med lærere og elever fra grundskolen for at hjælpe børnene til at udvikle deres evner til at kommunikere på baskisk. 58 KAPITEL III: KULTUR OG AVANCERET TEKNOLOGI Dette kapitel indeholder en oversigt over de forskellige EU-programmer, der giver mulighed interaktion mellem avanceret kommunikationsteknologi og informationsmarkedet på den ene side og kultursektoren på den anden side, hvorefter der følger en række eksempler på pilotprojekter og vigtige initiativer med anvendelse af avanceret teknologi i kultursektoren. De udvalgte eksempler vedrører så vidt muligt museer for at rette undersøgelsen mod et specielt område inden for kultursektoren. Det er endvidere oplagt at benytte multimediaresourcer i museer og gallerier, hvilket klart illustrerer fordelene ved at integrere den kulturelle dimension i avancerede teknologiprojekter. Museerne finder i øvrigt, at avanceret informationsr og kommunikationsteknologi er et enestående redskab til at stimulere dem til yderligere samarbejde og hjælpe dem til at varetage deres særlige opgave bedere. 1. AVANCERET INFORMATIONS- OG KOMMUNIKATIONSTEKNOLOGI Forskning, udvikling og avanceret teknologi er blandt EU's vigtigste aktivitets- og udgiftsområder. Formålet med indsatsen er at styrke den europæiske industris teknologiske fundament og støtte dens internationale konkurrencedygtighed. Aktionerne rammeprogram (med et budget på 12 700 mio ECU for perioden 1994-1998), der specielt tager sigte på at opnå sammenhæng mellem politikken for forskning og teknologisk udvikling (FTU) og den sociale og økonomiske samhørighed. Udgangspunktet er viljen til at benytte videnskab og teknologi til at opnå en forbedring af den europæiske industris konkurrencemæssige stilling og livskvaliteten i Europa. indgår i det fjerde FTU-politikken er af afgørende betydning for kultursektoren, bl. a. i form af støtte til museers og bibliotekers aktiviteter. Det er nødvendigt at indføre avanceret teknologi i kultursektoren af hensyn til den fremtidige udbredelse og anvendelse af informations- og kommunikationsteknologi. I det følgende beskrives en række programmer, der støtter og fremmer forskning og udvikling inden for kultursektoren og samtidig befordrer et mere snævert samarbejde mellem de europæiske kulturorganisationer. 1. Kommunikationsteknologi og kultur for (program i Europa), der forskning og udvikling tager sigt på avanceret RACE-programmet kommunikationsteknologi forskellige kommunikationsteknologier, er forløbet i to faser, nemlig RACE I (1988-1992) og RACE II (1992- 1995), med et samlet finansielt bidrag fra EU på 1 103 mio. ECU (mindre end halvdelen af de nødvendige midler, der anslås til 2 500 mio. ECU). Formålet med RACE var at skabe de nødvendige betingelser for, at europæerne kunne opnå en række telekommunikationstjenester af bedre kvalitet billigere, og at give Europa en stærk telekommunikationssektor, der kan klare sig i konkurrencen på verdensplan. inden integration af de for 59 To projekter bør særlig fremhæves i forbindelse med anvendelsen af avanceret telekommunikation på det kulturelle område - og især på arkitekturarven - som led i RACE-programmet. (1) (2) RACE I: EMN-projektet (European Museums Network), hvor hovedvægten lægges på databaser. Der er herunder udviklet et helt digitaliseret multimedie testsystem på grundlag af kundeserver-princippet. Systemet er installeret på 8 museer, hvor der er skabt en fælles multimedie database om 800 emner, og hvor hvert emne i sig selv er et multimedie datadokument, der er sammenkoblet med andre multimediedokumenter. Ved dette projekt har der kunnet opbygges et redskab, hvorved de enkelte museer kan fremstille og komponere deres egne multimediedokumenter. Den anden anvendelse er et præsentationssystem for almindelige besøgende, således at de kan søge ud fra emner med nøgleord, der er udtryk for de besøgendes individuelle associationer eller indtryk. Systemet blev udviklet mellem 1989 og 1992 og har modtaget et EU-tilskud på ialt 5 mio. ECU. RACE II: RAM A-projektet (fjernadgang til museernes arkiver) udvikledes mellem 1992 og 1995 med et tilskud fra EU på ialt 8,6 mio. ECU. Dets formål er at udvide brugen af de billeddatabaser og -banker, der er tilgængelige på museer, der er koblet sammen via systemet, og åbne fjernadgang til bredbånds forsøgstjenester, hvor museernes arkiver benyttes som kilde. Ved hjælp af RAMA kan museerne opbygge elektroniske arkiver, forslå nye former for multimedie præsentation til udstilling af deres egne samlinger (eller andre museers) og stille denne information til rådighed over store afstande. RAMA- projektet skal føre til oprettelsen af et museumsnet med fjernadgang til museernes arkiver for forskere, forlæggere, skoler og internationalt arbejdende specialister. Udvælgelsen af kunstværker sker således elektronisk på grundlag af avanceret multimedieinformationer om museerne. Race-programmet er nu erstattet af ACTS-programmet (avancerede teleteknologier og - tjenester), hvortil der er ydet et tilskud over budgettet på 671 mio. ECU i perioden 1995-1999. Med ACTS ønsker EU som led i 4. rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (1994-1998) at arbejde videre med F&U (forskning og udvikling) inden for telekommunikation på de prækonkurrentielle stade. Iværksættelsen af ACTS-programmet er en afgørende etape på vejen til indførelse af informationssamfundet i Europa. for inden telekommunikation Fremskridtene er en drivkraft bag denne udvikling. Telekommunikation er således både en betydelig erhvervssektor og en uundværlig infrastruktur for inden for kulturen. Med henblik på at udnytte udviklingen af andre telekommunikationens potentiale fuldt ud må der planlægges en stabil struktur, hvor de talrige aktører - og konkurrenter - inden for sektoren på konstruktiv måde kan spille deres respektive roller. tjenester, også 60 Også ud fra andre aspekter end de økonomiske er fremskridtene inden for telekommunikation imidlertid betydelige, fordi de berører kulturelle og sociale aspekter. Teleteknologierne må passere det stadium, hvor der er forbedres kvalitativt (kommunikationskvalitet) og med hensyn til relevans (kommunikation med den rigtige partner eller opnåelse af den tjeneste eller information der søges). tale om kvantitative fremskridt, og Et af informationssamfundets store fortrin bliver den lettere adgang til kulturinformation og især til multimediedata om resultater inden for kultur. Det kræver en udvidelse af samarbejdet at få overført kulturarven til et digitalt system og få opbygget et logisk driftsklart system for oplagring og adgang. Det vil således ikke blive let at nå frem til fuldstændig interoperabilitet mellem de forskellige adgangssystemer, der i øjeblikket bruges af de forskellige brugere rundt omkring. Samarbejdet må lægge vægt på en konsensus om beskyttelsen af den intellektuelle ejendomsret, ophavsretten og forvaltningen og beskyttelsen af den kulturelle og sproglige mangfoldighed. Formålet er at optimere fordelene ved integrationen og den nyskabende udvikling, oprette en samrådsmekanisme og fremme synergieme med beslægtede områder og tilkoblede tjenester, hvorunder indsatsen koncentreres om samarbejde mellem de forskellige sektorer. Det er en vigtig opgave at fastlægge hovedretningslinjerne og prioriteringerne og således opstille mål for (1) (2) (3) (4) (5) (6) digitaliseringen af informationer om samlingerne (multimedie); fortolkningen af multimediekommunikation og adgangssystemer; samling/digitalisering af oversigter over sårbare værdier eller sådanne, der trues af udslettelse; mulighederne for adgang fra biblioteker, skoler, universiteter og offentlige installationer; samspillet med multimediedata; de overordnede principper for intellektuel ejendomsret, ophavsret, fakturering osv. 2. Kultur og brugen af telematik (Telematics Application Programme), der er orienteret efter TAP informations- og kommunikationsteknologier (TIC), indgår i 4. rammeprogram (1994-1998). Det er med en informationsaktion inden for dette programs rammer, at der søges skabt lettere og mere selektiv adgang til alle former for information, og denne søges forenklet ved mere udstrakt brug af telematiske metoder og systemer med vægt på informationsindholdet. Målsætningen er således adgang, brugervenlighed og multimedieprincippet. Der er over budgettet til dette nye område afsat 37 mio. af de ca. 900 mio. ECU, der er bestemt til TAP som helhed i den nævnte periode. Hovedformålene med denne aktion er følgende: 61 - brugertilfredshed (hovedvægt på brugerne og deres behov og brugernes deltagelse i - - opby gningsprocessen) ; integration af udgifterne til de brugervenlige redskaber og metoder, der anvendes på de forskellige stadier af informationskæden; lettere udnyttelse og brug af informationen (lokal udformning af form og indhold samt informationssøgning og - benyttelse) - forvaltning af multimedieinformation (vægt på ikke-tekstbaserede informationsoversigter). Denne aktion har et kommercielt sigte, idet den mere bestemmes af efterspørgslen end af teknologien. Den kræver forsøgsvis inddragelse af de tre vigtigste led i informationskæden (elektronisk udformning koncentreret om skaberne og kreativiteten; informationsspredningen koncentreret om markedsdistribution og - penetration; informationssøgning med vægt på brugerne og brugervenlighed), hvilket i udviklingsprocessen, får tildelt en række præcise søgningsopgaver og skal gennemføre forskellige realsituationer. indebærer, at et stort antal brugere, der deltager igen AOUARELLE-programmet multimedieredskaber), der er et projekt med en uomtvistelig kulturdimension, samfinansieres. (fælles udnyttelse af kulturarven ved hjælp af telematiske Projektet blev påbegyndt i begyndelsen af 1996 og dets formål er at afprøve et decentraliseret multimedieinformationssystem, til multimediereferencedokumenter, standardiserede artikler, faste og levende billeder af kulturarven: malerier, skulpturer, monumenter, musikinstrumenter, historiske møbler osv. Alle databaser, der forvaltes og fødes af de instanser på lokalt og nationalt plan, hvis opgave er at føre fortegnelser over kulturarven, samt private forlæggere og organer, forbindes indbyrdes til et homogent interoperationelt net, der på overskuelig måde både giver brugerne adgang og et samlet billede af den europæiske kulturarv. adgang giver der Systemet tager hovedsagelig sigte på professionelle brugere og brug: konservatorer på museerne, indeksering, arkivering og beskyttelse af kulturarven, private forlæggere af kunstbøger og compact disks, udstillingsarrangører, kunsthistorikere og kunststiftelser. Formålet er udover at beskytte brugernes intellektuelle ejendomsret at sætte dem i stand til at udsende flersproget information i hele verden, give dem sikker adgang til avancerede redskaber til oprettelse af supermediedokumenter med benyttelse af egnede informationsressourcer samt mulighed for effektiv online-søgning af disse informationsressourcer. Dette projekts succes afhænger af, om man kan skabe den fornødne interoperabilitet mellem sektorens forskellige aktører og partnere i det konsortium, der oprettes med henblik på projektet og som består af informationsteknologivirksomheder, forskningsinstitutter, kulturorganisationer og - sammenslutninger, private forlæggere og rettighedsindehavere, specialister og organisationer til samordning og forvaltning af projektet. 62 For så vidt angår de TAP-aspekter, der vedrører myndighederne er formålet at fremme det grænseoverskridende samarbejde mellem lokale organisationer, der arbejder uden gevinst for øje, at støtte EU's kulturpolitik og lette samordningen, planlægningen og iværksættelsen af denne samt at imødekomme ønsket om et redskab, der stiller Europas kulturelle og turistmæssige muligheder til rådighed for de enkelte borgere. På kulturområdet er museumssektoren af stor interesse i denne sammenhæng. Europas 15 000 museer og gallerier er ledende i verden, fordi de hvert år modtager over 500 millioner besøgende - hvoraf mange kommer fra andre egne af Europa eller fra oversøiske lande - hvilket betyder, at de har en vigtig økonomisk rolle udover den rolle, som de spiller i kulturel sammenhæng enten direkte eller via undervisere og forfattere. På grund af pladsmangel og for få midler kan en stor del af deres samlinger imidlertid ikke udstilles. Derfor ville mange have stor fordel af lettere adgang, nemlig de borgere, der bor i fjerne regioner eller handicappede og alle dem, der mener, at museer og gallerier "ikke er for dem". Disse institutioner kan formentlig blive en vigtig ressource i det informationssamfund, der er ved at blive virkelighed. Den nævnte udvikling sætter dem ligeledes i stand til at skaffe sig de ekstra indtægter, de behøver som erstatning for de faldende statstilskud. Der er allerede igangsat flere projekter på EU-plan og internationalt, men de trues af amerikanske projekter, der råder over store finansielle midler. (Museums and Galleries New Technology Study titel: MAGNET-projektet RINASCIMENTO & EMMA) er et af initiativerne under TAP (myndigheder), der fortjener at nævnes specielt. Dets formål er at foretage en dybtgående analyse af brugerkravene og af de vigtigste kommercielle og tekniske spørgsmål som led i en international undersøgelse af museernes behov og erfaring. Konklusionerne heraf vil lette udarbejdelsen af kommende EU-programmer og målrette museernes og galleriernes "visioner" i perspektivet af det fremtidige informationssamfund. - officiel Denne undersøgelse betyder en støtte for planlægningen og forvaltningen af projekter og programmer for systemer vedrørende kulturen på europæisk, nationalt og regionalt plan. Herved defineres behovene og kravene og de disponible og mulige ressourcer, samt løsninger og perspektiver fastlægges. Forståelsen af virkningerne af information om museumssamlinger og af adgang til allerede foreliggende viden om kulturarven vil øges. Analysen, der er koncentreret om de visuelle kunstarter, arkæologi og historie, kan også tjene som eksempel for andre områder. Konklusionerne af denne analyse kan vise sig at være af øjeblikkelig interesse for flere museer og gallerier samt for de kompetente offentlige myndigheder. MAGNET-projektet forvaltes af en sammenslutning bestående af 40 store museer. Det råder over en database med billeder af 100 000 kunstværker fra det 20. århundrede (VIDEOMUSEUM). En "SMV på det kulturelle område", der selv er resultatet af et af de første EF-projekter om systemer inden for kulturen, VASARI Enterprises, deltager i forvaltningen. Udgifterne til projektet anslås til 2,5 mio. ECU. TAP dækker ligeledes søgning inden for bibliotekssektoren for at lette adgangen til den videnmasse, der er lagret på samtlige biblioteker i EU. Sigtet med programmet er især at opbygge net, udarbejde 63 kataloger og finde frem til ressourcer. Andre interesseområder er billeder, multimedier, fjernundervisning, standarder og ophavsrettigheder. Efter de forberedende aktioner (1986-1990) med et budget på 5 mio. ECU indledtes Libraries Programme med 3. rammeprogram (1990-1994) og et budget på 25 mio. ECU. Formålet var at opmuntre til partnerskaber mellem biblioteker (60%), SMV, forskningsinstitutter og universiteter (30%). Programmet har givet opmuntrende resultater på nye områder som f. eks. arbejdet inden for netværk, billed- og hypertekstsystemer, udarbejdelse af maskinaflæsbare kataloger. Prototyper til nye bibliotekstjenester er under udvikling, navnlig lyd- og billedarkiver. Telematics for Libraries-programmet, der indgår i 4. rammeprogram (1994-1998) med et budget på 30 mio. ECU, er mere orienteret efter opbygningen af net. Ifølge arbejdsprogrammet skal der udvides mod samtlige informationsnet, hvor bibliotekerne kan optræde som formidlere af viden. Projektets centrale element er integration af tidligere resultater i sammenkoblede og åbne tjenester. Bibliotekerne er kulturinstitutioner, der, efterhånden som den adgang udvides til information via netværk, der tilsigtes med programmet, vil se deres historiske og kulturelle materiale stadig dybere integreret i deres elektroniske tjenester. Flere af de udvalgte projekter omfatter materiale af stor kulturel interesse inden for billedkunst, kunsthistorie og historiske manuskripter og bibliografier (f. eks. VAN EYCK-, ELISE-, HISTORIA-, BAMBI- og INCIPIT-projekterne). Som led i arbejdet inden for TASK FORCE for "educational software and multimedie" omfatter visse programmer et forstærket indsats på det kulturelle område. 3. Kulturen og informationsteknologien Under 2. (1987-1990) og 3. (budget på 1 532 mio. ECU for 1990-1994) rammeprogram blev ESPRIT-programmet for informationsteknologi) orienteret efter informationsindustrien, der var i rivende udvikling. De ESPRIT-projekter, der vedrører kulturen tegnede sig for 19,6 mio. ECU for perioden 1987-1994. (europæisk strategiprogram forskning og udvikling inden for Under 4. rammeprogram (budget på 2 035 mio. ECU for perioden 1994-1998, hvoraf 8,5 mio. allerede er afsat til projekter inden for kulturområder) blev der lagt større vægt på F&U vedrørende informationsinfrastrukturerne, altomfattende informationssamfund. Programmet imødekommer derfor i stort omfang brugernes og markedets behov og kulturprojekter tillægges større betydning. Det overordnede mål er at bidrage til, at informationsinfrastrukturerne kan udvikle sig tilfredsstillende og dermed forbedre den samlede europæiske industris konkurrenceevne, dvs. ikke blot informationsindustriernes, og øge borgernes livskvalitet. der vil blive grundlaget fremtidens for 64 Et vigtig led i programmet er, at virksomhederne, myndighederne og private skal have let adgang til informationer, tjenester og teknologier. Hovedformålet med aktiviteterne som led i dette tiltag er let adgang til og anvendelse af teknologierne samt tilfredsstillende praktisk viden. Flere områder inden for informationsteknologierne har særlig interesse for kulturkredse, f. eks. museer, gallerier og skabere af av-produkter. Således kan der drages fordel af avanceret teknik, f. eks. ved præsentation på flad skærm, virtual reality og simuleringer, hvis hurtighed gør interaktivitet mulig med projektlederen. Driftsomkostningerne for disse tjenester bliver overkommelige også for SMV. Et antal projekter inden for ESPRIT kan igangsættes som forsøgsprojekter. Museer og gallerier opmuntres til at deltage i udviklingen af de projekter, der er af direkte interesse for dem. Ved multimedieprojekterne lægges der særlig vægt på spørgsmål som intellektuel ejendomsret. Arbejdet med henblik på at finde en konsensus om standarderne har medført en bedre koordination mellem de involverede. På samme måde opfordres museer og gallerier samt andre kulturkredse til at yde et bidrag. I det følgende nogle eksempler på projekter, der er udviklet inden for rammerne af ESPRIT: VASARI (visuelt system til arkivering og fremdragning af kunstbilleder). Det vigtigste formål med dette projekt, der lededes af Brameur (UK) mellem 1989 og 1992, var at opbygge et højdefintionssystem med stor farvepræcision og et tilkoblet programmel til skabelse af billeder af museernes billedværker. Dette projekt har klart vist, at dette er muligt, og påpeget fordelene ved digitale højdefinitionsteknikker, der kvalitetsmæssigt er bedst til fremvisning af værker inden for den bildende kunst. (EU-finansiering 2,1 mio. ECU af et samlet budget på 3,66 mio. ECU). MARC (metode til farvereproduktion af kunstværker). Formålet med dette projekt, der lededes af Thomson (F) mellem 1992 og 1995, var at udvikle et integreret system til digitalisering, oplagring og manipulation af billedkunstværker med kolorimetriske parametre til udgivningsformål. Bag dette projekt lå dels et ønske om at fastholde offentlighedens opmærksomhed omkring billedkunsten og dels de kommercielle muligheder i forbindelse med trykningen af disse billeder. Der skal på grundlag af digitaliserede billeder udarbejdes kataloger af høj kvalitet med gengivelser afbilleder fra forskellige europæiske museer. MARC-projektet støtter sig på de erfaringer, der er indvundet fra VASARI-projektet, og er i virkeligheden en udvidelse af dette til bogformen. (EU-finansiering på 2,98 mio. ECU af et samlet budget på 5 232 mio. ECU). 65 MUSA (multimedier til bevarelse af kulturarven i Europa). Formålet med MUSA-projektet (1992- 1994) var på grundlag af resultaterne fra ESPRIT inden for digitalteknik til billedskabelse og multimediet at give multimedieudgiverne direkte adgang til bedre data vedrørende og billeder af museernes billedkunst, herunder tredimensionale visualiseringer, og at give museerne nye midler i hænde (herunder nye indkomstmuligheder) til bevarelsen og udbredelsen af kunstværker. Via MUSA kan museerne forelægge udgiverne elektroniske kataloger med billeder og tekst til visualisering og beskrivelse af malerier og andre kunstværker. (EU-finansiering: 1,4 mio. ECU af et samlet budget på 2,5 mio. ). 3D-MSC (center for 3D-multimedier): Projektets formål er at bidrage til udviklingen af 3D- teknologier bestemt til museer og andre institutioner. Alle disse projekter giver museerne mulighed for at anvende og drage fordel af de nye teknologier. 66 II INDHOLDSINDUSTRIEN OG INFORMATIONSMARKEDET De avancerede informations- og kommunikationsteknologier kan i høj grad være med til at stimulere samarbejdet mellem kulturinstitutioner. Omvendt kan aktører på kulturområdet spille en væsentlig rolle ved udarbejdelsen af tjenester og produkter i det fremtidige informationssamfund. Deres betydelige kulturelle ressourcer efterspørges i stadig højere grad, når det drejer sig om at forøge on-line indholdet af de nye "supermotorveje" på informationsområdet og off-line indholdet på markedet for elektronisk information, med det dobbelte formål at forbedre livskvaliteten og skabe supplerende indtægter. 1. Telekommunikationsnet og kultur Etableringen af de transeuropæiske net, specielt telekommunikationsnettene, vil betyde en åbning af det europæiske marked for en række nye applikationer og tjenester, der vil komme til at udgøre selve grundlaget for fremtidens irrformationssamfuhd. Sådanne net er nødvendige ikke blot for etableringen af informationssamfundet i Europa og i den øvrige verden, men også for det indre markeds funktion, virkeliggørelsen af målsætningen om at bevare og øge velstanden i fremtidens Europa, oprettelsen af nye arbejdspladser og styrkelsen af den økonomiske og sociale samhørighed i Unionen. Der er på fællesskabsbudgettet afsat 30 mio. ECU til transeuropæiske telenet i 1996, 35 mio. ECU i 1997, 77 mio. ECU i 1998 og 114 mio. ECU i 1999. Der er udarbejdet konkrete projekter af fælles interesse på 10 specifikke områder inden for de transeuropæiske telenet. Det enkelte projekt er foreslået af et konsortium af erhvervsdrivende inden for sektoren og andre deltagere, der ønsker at udvikle applikationer, der hovedsagelig er af interesse for samfundet som helhed. Et af projekterne vedrører transeuropæisk adgang til den europæiske kulturarv. Transeuropæisk adgang til den europæiske kulturarv Netadgang til museer og kunstsamlinger giver dels lettere adgang til kontakt med den europæiske kulturarv, dels supplerende indtægter, der fremkommer ved betaling af gebyrer for adgang og udnyttelse, og disse indtægter giver igen mulighed for bedre bevaring og præsentation af samlingerne. Europas museer og kunstmuseer ligger inde med den største samling af kunstgenstande i hele verden, men en væsentlig del af den er - på grund af pladsmangel og utilstrækkelige midler - utilgængelig både for eksperter og publikum. Etableringen af en transeuropæisk infrastruktur, der giver adgang via elektroniske net, er således af stor kulturel og kommerciel værdi. Formålet med projektet er at få etableret det tekniske, praktiske og kommercielle grundlag for transeuropæisk elektronisk adgang til den europæiske kulturarv. De første evalueringer vil formodentlig komme til at dreje sig om den tekniske gennemførlighed samt spørgsmålet om, hvorvidt en sådan infrastruktur er forenelig med de deltagende kunstmuseers og museers overordnede opgave, som er at tilgodese publikums interesser; endvidere vil de komme til at dreje sig om skolers, universiteters og publikums hovedinteresser og behov, infrastrukturens levedygtighed og styringen af markedet, navnlig indsamling og distribution af de gebyrer, der opkræves for adgang til museer og kunstmuseer. 67 Disse evalueringer af projektets gennemførlighed skulle i princippet være gennemført i løbet af et år. Der skal derefter i de fleste EU-medlemsstater gennemføres pilotforsøg i løbet af det andet år med henblik på en udvidelse af markedet. De deltagende organisationer skal fastlægge retningslinjer, der kan skabe en god praksis, når det drejer sig om elektronisk adgang til kulturarven. 2. Informationsmarkedet og kulturen Kommissionen har taget en række initiativer, der skal lette adgangen til information på europæisk plan. Blandt disse skal næves IMPACT, et handlingsprogram, der tager sigte på oprettelse af et marked for informationstjenester og styrkelse af den europæiske informationstjenesteindustris konkurrenceevne. Programmet tilskynder forlæggere og andre aktører til at gå ud på markedet for elektronisk information med produkter (til undervisningsbrug eller rekreative formål), der kan give et større publikum, herunder skolerne, adgang til at udnytte og - gennem betaling af entré -støtte bevaringen af den europæiske kulturarv og den europæiske kultur i almindelighed. Den kulturelle målsætning er at tilvejebringe fælleseuropæiske informationskilder og tjenester, så man på europæisk plan kan sikre dynamisk udnyttelse af det offentliges kulturressourcer med henblik på dels at øge publikums interesse, dels at udvide markedet for kulturgoder. Ifølge programmet skal der være et nært samarbejde mellem instanser, der ligger inde med informationer (museer etc. ), forlæggere og multimedia producenter. Det første IMPACT-program, hvor formålet var at fremme de kulturelle aspekter af informationsmarkedet, fik tildelt bevillinger på 36 mio. ECU for perioden 1989-1990. Som led i programmet samfinansieredes følgende projekt med en klar kulturel dimension: NARCISSE (Network of Art Research Computer Images Systems in Europe), der har skabt en bank af højopløsningsbilleder af kunstsamlingerne i europæiske museer. Det franske Laboratoire de Recherche des Musées de France har stået som leder af projektet. Programmet IMPACT II, der udnytter erfaringerne fra NARCISSE-projektet, og som har fået tildelt bevillinger på 64 mio. ECU for perioden 1991-1995, har finansieret 22 projekter vedrørende etablering af interaktive multimedia informationssystemer med henblik på produktion af CD-ROM og CD-I. Blandt disse 22 interaktive multimedia projekter vedrørte de ni (med et samlet budget på ca. 2 mio. ECU ) kultur og kunst, og projekterne har haft betydelig indflydelse på bevidstgørelsen om kulturarven. Følgende projekter skal fremhæves: Via Lucis - Museums for the Community: Via Lucis er en CD-I, der fortæller om barokkens fantastiske verden gennem en stor samling af billeder og film samt andre særlige effekter. Museum of London - Journey through 19th Century London: denne CD-ROM, der udnytter Museum of London's store materiale, indeholder over 1 000 billeder kombineret med originale lydoptagelser og nogle af de første filmoptagelser. 68 The Genesis of European Art - the Flemish Contribution: denne CD-ROM vedrører først og fremmest malerier og tegninger af flamske kunstnere fra 14. til 17. århundrede og disses indflydelse på europæisk kunst. The Gothic Cathedrals of Europe: det drejer sig om første titel i en planlagt serie af elektroniske publikationer, der kaldes "Monumenta", og som behandler den europæiske arkitekturarv. Gennem film og fotografier kan brugerne i detaljer studere arkitekturen i 35 europæiske katedraler. I forbindelse med alle ovennævnte projekter er der udviklet materiel og programmel til de nye multimedia produkter. Disse kan tjene ikke blot til at bevidstgøre publikum, men kan også bruges som undervisningsmidler over for et bredt eller mere specialiseret publikum. IMPACT-programmerne har nu veget pladsen for INFO2000, et fællesskabsprogram, som Kommissionen har foreslået for at stimulere udvikling og anvendelse af multimedia informationsmateriale. Der foreslås et budget på 65 mio. ECU for perioden 1996-1999, og målet er at tilskynde europæiske leverandører af sådant materiale til dels at udvikle nye multimedia produkter og tjenester, dels fremme efterspørgslen efter sådanne tjenester og produkter. I flere fora har man erkendt betydningen af multimedia materiale. Rådet (industriministrene) opfordrede således på mødet den 6. og 7. november 1995 Kommissionen til at gå videre med sine initiativer til fordel for informationsmaterialeindustrien, da det er nødvendigt at udbrede materiale og tjenester til hele industrisektoren. INFO2000 drejer sig hovedsagelig om udvikling af en europæisk informationsmaterialeindustri, der er konkurrencedygtig på verdensplan, og som kan dække europæiske virksomheders og borgeres behov sikre økonomisk vækst, konkurrencedygtighed og beskæftigelse, dels den enkeltes faglige, sociale og kulturelle udvikling. informationsmateriale, samtidig må idet man for Hvad angår kulturarven tager INFO2000 sigte på at fremme den økonomiske udnyttelse af den europæiske kulturarv gennem etablering af nye multimedia informationstjenester. Projekterne vil skabe nyt multimedia informationsmateriale og gøre det tilgængeligt i interaktiv eller ikke-interaktiv form. Det er et krav til de nye tjenester, at de skal benytte bredt tilgængelige adgangskanaler, der er velegnede til at varetage de ønskede funktioner. De skal endvidere kunne tilbyde et informationsmateriale af høj kvalitet, så fordelene ved den viste teknologi klart kommer frem. Projekterne skal tilstræbe udvikling af innovative produkter til undervisnings- eller rekreative formål, der giver mulighed for bedre forståelse af kulturarven. De skal endvidere bidrage til dannelsen af en europæisk industri på multimedia informationsområdet ved f. eks. at vise de fremskridt, der er sket med hensyn til multimedia informationstjenester, netværksforsøg og udnyttelse af kommunikationsnet. Projekterne skal specielt tilstræbe sammenlægning og tilrådighedsstillelse af digitale dataressourcer, som den elektroniske forlagssektor kan genanvende under udviklingen af nye produkter og tjenester. 69 KONKLUSIONER Den plads, der indrømmes kulturen inden for avanceret teknologi, er endnu beskeden, men udviklingen tegner lovende. Vi berører her et område, hvor de nye teknologier (som bærere) er klar til at formidle et kulturelt indhold, idet kulturen netop vil være et område, hvor de avancerede teknologier med fordel vil kunne anvendes. Den følgende etape består således i at give kulturinstitutionerne mulighed for at udnytte informations- og kommunikationsteknologierne i forbindelse med udførelsen af deres særlige mission. Deres medvirken er f. eks. helt nødvendig ved løsningen af den opgave at bringe kulturarven på elektronisk form. Der kan konstateres et ønske om at fremskynde udviklingen på dette område, da der er tale om en udfordring ikke blot på europæisk plan, men på verdensplan: dette fremgår bl. a. af det pilotprojekt vedrørende multimedia adgang til verdenskulturarven, der blev besluttet på G7-gruppens konference i februar 1995 om informationssamfundet, og som koordineres af det italienske og det franske ladturministerium. Behovet for samarbejde er så meget desto større, som aktørerne på det kulturelle og det teknologiske område, forskellige som de er af natur, anvender metoder og har behov, som er komplementære. De ønsker, der fremsættes af aktørerne på kulturområdet, bør fra første færd integreres i udviklingsarbejdet, så applikationerne tilpasses indholdet og det formål, de skal bruges til, idet der samtidig - af hensyn til effektiviteten - sikres sammenhæng mellem de forskellige applikationer. Følger man ikke denne fremgangsmåde, vil den deraf følgende spredning af aktionerne kunne medføre overlapning og eventuelt lakuner. Et sådant samarbejde mellem den kulturelle og den teknologiske sektor kommer allerede til udtryk i visse fællesskabspolitikker, der bygger på et samspil mellem de interesserede parter, det gælder navnlig på museumsområdet. Den Europæiske Union bør spille en katalyserende rolle ved at tilvejebringe grundlaget for dette samarbejde mellem kulturens verden (der ligger inde med "indholdet") og erhvervs- og handelsinteresserne (informations- og materielindustrien, forvaltning af telenet etc. ). Der er opstået partnerskaber mellem den offentlige og den private sektor som en konkretisering af denne vilje til at inddrage samtlige berørte parter. Disse har nu, for så vidt de er ordentlig repræsenteret, mulighed for sammen at drøfte og planlægge deres indsats, definere deres mål for så vidt angår museer og avanceret teknologi og klart definere deres strategi. Under hensyntagen til de hidtidige erfaringer og resultater er hovedformålet at få etableret et solidt europæisk grundlag ved at anvende en konsekvent og sammenhængende fremgangsmåde. Indførelsen af en kulturel dimension i den avancerede teknologi vil medføre, at museerne vil kunne udnytte mindst følgende tre af de ovenfor anførte fordele: (a) (b) (c) museerne vil i højere grad blive tilskyndet til at samarbejde på dette område og således fremskynde digitaliseringen af deres samlinger projekternes samlede værdi vil blive forøget ved, at der findes en ligevægt mellem på den ene side en højnelse af den kulturelle kvalitet, og på den anden side en forbedring af den teknologiske kvalitet og de socio-økonomiske virkninger museerne vil gennem dygtighed og kreativitet i højere grad kunne medvirke til at give det fremtidige informationssamfund en synlig kulturel dimension. 70 Museer og kunstmuseer er den sektor, der er kommet længst med at integrere en kulturel dimension i de avancerede teknologier. Der er dog også gjort en betydelig indsats for så vidt angår biblioteker og arkiver. Også inden for andre sektorer af kulturområdet er der et stort udviklingspotentiale i denne henseende: bygningsværker, teater, musik og dans f. eks. KAPITEL IV : KULTUR POLITIKKEN OG ANDRE INTERNE POLITIKKER 1. Kultur og miljø I 1972 blev Fællesskabet for første gang opfordret til hurtigst muligt at iværksætte en fælles miljø- og forbrugerbeskyttelsespolitik. Det følgende år kom det første miljøprogram, og dette blev senere fulgt af tre andre lignende programmer. 11987, med vedtagelsen af den europæiske fælles akt, og senere med traktaten om Den Europæiske Union (afsnit XVI, artikel 130 r, s, t), blev miljøbeskyttelsen anerkendt som en integrerende del af Unionens politikker og målsætninger. Det femte miljøprogram, der blev vedtaget i februar 1993 for en periode på otte år, hedder "En bæredygtig udvikling". Formålet med programmet er, at miljøbeskyttelse nok skal dreje sig om korrigerende foranstaltninger, men samtidig skal give plads til den nødvendige økonomiske vækst. Det er et sådant integreret og langsigtet syn på miljøproblematikken, der ligger bag de forskellige initiativer, Kommissionen for øjeblikket er i færd med at iværksætte. Det finansielle instrument for miljøet (LIFE) Fællesskabet har siden 1984 skabt en række finansielle instrumenter til gennemførelse af miljøpolitikken. Det seneste i rækken er Det finansielle Instrument for Miljøet (LIFE), der blev vedtaget i maj 1992 for en første periode på 3 år (1993-1995) og med et samlet budget på ca. 400 mio. ECU. Programmet dækker flere prioriterede områder, idet de vigtigste målsætninger er at tilstræbe en udvikling og god miljøkvalitet (LIFE-miljø, der tegner sig for ca. 40% af de disponible midler), og at beskytte levesteder og naturområder (LIFE-natur, der tegner sig for ca. 45% af de samlede ressourcer). Inden for sidstnævnte område finansieres projekter, der skal tilskynde til yderligere aktiviteter, og som skal ses i sammenhæng med gennemførelsen af Rådets direktiv 92/43/EØF om beskyttelse af levesteder samt af vilde dyr og planter (levesteds-direktivet) og af Rådets direktiv 79/409/EØF om beskyttelse af vilde fugle (fugle-direktivet). LIFE-natur, der først og fremmest drejer sig om at bevare naturen og biodiversiteten, er baseret på en anden kulturopfattelse end den, der er lagt til grund for denne rapport, og som er nærmere beskrevet i traktatens artikel 128. Miljø og kultur "Miljø"-delen af LIFE-instrumentet finansierer derimod projekter, der har en mere specifik kulturel dimension, og som henhører under en af følgende prioriteter: 71 - foranstaltninger, der har til formål at koncipere og udvikle modeller for, hvorledes miljøhensyn kan integreres i den fysiske planlægning og i de socio-økonomiske aktiviteter. Der sondres mellem udvikling af landdistrikter og bæredygtig turisme. - foranstaltninger, der skal forbedre miljøet i byer, både i de centrale og perifere områder. Blandt de projekter, der støttes som led i udviklingen af landdistrikter, er der mange, der vedrører forbedring eller restaurering af "historiske" landskaber, og hvis kulturelle dimension ligger i samspillet mellem det naturlige miljø og indbyggerne samt de muligheder for turisme, der ligger heri. eksempel kan nævnes produktion og fra Som Middelhavsområdets maki med det formål at bevare områdets landskabsformer ud fra en både økonomisk, økologisk og turistmæssig målsætning (Sicilien). Der er dog her tale om en ret marginal definition af kulturen i forhold til den, som ifølge nærværende rapport kommer til udtryk i de forskellige politikker. forbedring af plantearter Foranstaltningen til fordel for bæredygtig turisme omfatter derimod en række projekter, hvis kulturelle indhold ligger nærmere den definition, der er givet i traktatens artikel 128. Projektet "Indretning og bedre præsentation af stenalderbopladserne ved Carnac" (Bretagne, Frankrig) blev lanceret i juli 1994 for en periode på 54 måneder med det formål at rehabilitere og restaurere udgravningsstedet og dets naturlige miljø. Den intense besøgsaktivitet, der er koncentreret i tid og sted, udgør en alvorlig fare for plantedækket. Dette medfører en gradvis udvaskning og erosion af det jordlag, der ligger oven på de underliggende klipper, og dette kan undergrave bautastenene. Formålet med projektet er at nå frem til en tilpasning af besøgsordningerne under hensyn til samtlige relevante økologiske, bevaringsmæssige og turistmæssige forhold efter en integreret fremgangsmåde, der kan anvendes i andre lignende tilfælde rundt om i Europa. Ud af de samlede omkostninger på 15 164 634 ECU har LIFE betalt ca. 1,68% (254 614 ECU). På det prioriterede område, der vedrører forbedring af miljøet i byerne, findes der projekter, som drejer sig om bæredygtig forvaltning af adgangen til vigtige turistattraktioner og af miljøet omkring dem. Projektet "Offentlighedens adgang til den historiske og handelsmæssige bykerne i Kos" (Grækenland) strækker sig over 20 måneder fra november 1995. Projektet drejer sig om forbedring af miljøet i de centrale bydele og bedre adgang og bevægelsesmuligheder for besøgende i den gamle by. Blandt de mange foranstaltninger - hovedsagelig vedrørende byplanlægning - der skal træffes for at virkeliggøre disse målsætninger, skal fremhæves forbedring af miljøet omkring gamle monumenter. LIFE yder 232 439 ECU i støtte til projektet, der har et samlet budget på 826 960 ECU (svarende til 28,11%). 72 Betragtes miljøet i ordets videste betydning, både det naturlige og det af mennesket formede miljø, i landdistrikterne såvel som i byerne, og de meget forskelligartede problemer, der gør sig gældende de forskellige steder, må det siges, at LIFE-miljø frembyder en ikke ubetydelig kulturel dimension. Programmet kan - som de nævnte eksempler viser - bidrage direkte til forvaltning og bæredygtig udvikling af steder, der kan betragtes som "kulturlandskaber" (arkæologiske udgravninger eller historiske steder, by- eller landmiljøer, menneskeformede landskaber etc. ). 73 Kulturelle aspekter af LIFE-miljøprogrammet Budget udtrykt i 1000 ECU Medlemsstat eller LIFE-prioritet Samlede omkostnin ger ved projekter med kulturelle aspekter LIFE'S deltagelse i "kulturelle" projekter "kulturelle" projekters procent vise andel af LIFE-bevillingerne For sa vidt angår 1992 og 1993 er UFE's deltagelse i "kulturelle" projekter kun et skøn LIFE 92 LIFE 93 LIFE 94 LIFE 95 I ALT 92-95 AIS A17 I ALT A15 A17 IALT Belgien > Tyskland Grækenland Spanien Frankrig Irland Italien Portugal Det Forenede Kongerige Andre lande A151 A152 IALT Belgien Tyskland Grækenland Spanien Frankrig Italien Portugal Det Forenede Kongerige Andre lande A17 IALT 2 763 2 392 5 155 5 227 3 159 8 386 513 713 1464 1361 2 111 680 1015 903 1459 0 4 715 5 504 10 219 935 290 720 1 180 915 342 80 616 0 5 078 5 078 28 838 90% 80% 19% 90% 80% 14% 21% 10% 33% 29% 30% 26% 16% 52% 21% 0% 86% 100% 19% 26% 4% 22% 25% 14% 5% 7% 12% 0% 81% 11% 15% 1202 1 445 3 230 4 271 19 112 1 507 2 305 2 049 2 932 0 11 181 26 872 38 053 2 079 579 1 813 4 840 2 226 824 212 1 871 0 14 444 14 444 74 Nogle tal Hvis man for årene 1994 og 1995 medregner alle foranstaltninger henhørende under prioriteten "bæredygtig turisme" og en stor del af dem, der vedrører "udvikling af landdistrikterneM og "miljøforbedringer i byområder" (idet projekternes kulturelle præg afgøres ud fra deres betegnelser) kan der fremsættes følgende vejledende skøn over den del af LIFE-miljø- bevillingerne, der anvendes til støtte for projekter med kulturelle aspekter. For så vidt angår 1994 udgjorde LIFE's bidrag til projekter af denne type 10 219 000 ECU ud af et samlet budget på 53 085 000 ECU, dvs. 19%. I 1995 udgjorde de 5 078 000 ECU ud af et samlet beløb på 48 147 000 ECU, dvs. 11%. Tallene for 1992 og 1993 er fremkommet ved ekstrapolation af tallene for 1994 og 1995. For 1992 er der således tale om 5 155 000 ECU ud af et samlet budget på 27 038 000 ECU til "kultur"-projekter, dvs. 19%. 11993 udgjorde udgifterne på dette område 8 386 000 ECU ud af et budget på 58 517 000 ECU svarende til 14%. Et omtrentligt skøn for hele perioden 1992-1995 er således, at 15% af de samlede LIFE-miljøbevillinger blev anvendt til at støtte projekter med et kulturelt præg. Projektet "bæredygtige byer" og afbalanceret forvaltning af bymiljøet Projektet "bæredygtige byer", som Kommissionen lancerede i 1993, er et godt eksempel på, at der inden for miljøpolitikken kan anlægges en kulturel synsvinkel. Formålet med projektet er at foretage en grundig undersøgelse af, hvorledes der kan skabes en bæredygtig udvikling af de europæiske byområder og senere gennemføres konkrete projekter på dette område. Projektet forvaltes af en gruppe byplanlægningseksperter og støttes fra mange sider, bl. a. af repræsentanter for medlemsstaterne, kommunale myndigheder, arbejdsmarkedets parter, miljøorganisationer, organisationer med speciale i byforvaltning og Kommissionens tjenestegrene. De første resultater blev offentliggjort i 1994 i en rapport med betegnelsen "Bæredygtige byer", og der forventes en ny udgave i 1996. 1 det afsnit, der vedrører "Afbalanceret planlægning af arealudnyttelsen", findes der et kapitel om bevarelse af kulturarven. Problematikken analyseres ud fra tre hovedsynsvinkler: (a) kvaliteten af bymiljøet, således som det afspejles i de europæiske byers kulturarv og naturressourcer (b) turisme og fritidsliv (c) sidstnævntes indflydelse på byernes kulturarv og miljøkvalitet. I rapporten foreslås en række foranstaltninger vedrørende byfornyelse og byforbedring, restaurering af historiske bygninger, nybygningers æstetiske standard og indpasningen af dem i det eksisterende byggeri mv. 75 Konklusion Miljøindsatsen omfatter en ikke ubetydelig kulturel komponent, navnlig hvis der ses på den del af miljøet, der er fremkommet gennem samspillet mellem menneske og natur. Det skal dog understreges, at de forskellige komponenter af det samlede miljøbegreb er nært sammenknyttet, og at den kulturelle dimension således kun vanskeligt lader sig udskille og beregne talmæssigt. I øvrigt er grænserne mellem de to områder, kultur og natur, som miljøet omfatter, flydende og varierer meget, afhængigt af hvilket synspunkt der anlægges. I den forbindelse skal det nævnes, at den mere økologisk orienterede opfattelse af miljøbegrebet (der er udviklet af LIFE-natur), skønt den repræsenterer størstedelen af Fællesskabets indsats, ikke er lagt til grund i dette kapitel. Til gengæld findes der en mere specifikt "kulturel" dimension i projekter vedrørende arkitekturarven, der betragtes som en væsentlig del af miljøet, både i by og på land, og som en væsentlig del af livskvaliteten. Arkitekturarven påvirkes mere eller mindre direkte af menneskelige faktorer (demografi, sociologi, økonomi og kultur), fysiske faktorer (trafik, tæthed, morfologi, materialer, funktioner) og miljøfaktorer (forurening, bevaring og bæredygtig forvaltning), og der bør tages hensyn til alle disse faktorer ud fra en helhedsbetragtning. Der tages sideløbende hensyn til disse problemer inden for en række politikker, nemlig miljøpolitikken, politikken for forskning og teknologisk udvikling, regionalpolitikken samt turisme- og kulturpolitikken, under udnyttelse af det eksisterende samspil eller udvikling af nye former for samspil, og Unionen vil således kunne gennemføre en integreret politik, der opfylder de krav, som den fysiske planlægning og bevaringen af kulturarven for øjeblikket stiller. 76 2. Turisme og kultur De af Fællesskabets initiativer, som direkte vedrører turisme, er baseret på Rådets afgørelse nr. 92/421/EØF, hvori det hedder: "Fællesskabets foranstaltning har til formål dels at udnytte kulturarven i turistmæssig henseende, dels at fremme et bedre kendskab til de europæiske landes kulturer, traditioner og levevis". 40 I afgørelsen understreges således udtrykkeligt den snævre forbindelse mellem turisme og kultur, specielt mellem turisme og kulturarv. Disse to begreber er blevet næsten uadskillelige elementer i en omfattende kulturel og identitetsmæssig bevidstgørelse. Samtidig er kulturturismen, fordi den indebærer åbenhed og udveksling, en vigtig faktor, når det drejer sig om at udvikle unionsborgerskabsidéen, og endelig medfører den en række stadig større økonomiske og sociale gevinster i mange af Unionens medlemsstater. I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, der ligger til grund for Fællesskabets indsats, ligger kompetencen - når det drejer sig om udvikling og forvaltning af turismen - først og fremmest hos medlemsstaterne, der således har mulighed for at udnytte rigdommen og variationen i deres respektive kulturer. Fællesskabets rolle i den forbindelse er at give initiativerne på turistområdet en europæisk dimension ved navnlig at støtte udveksling af information, knowhow og god praksis gennem tværnationale projekter. Den flerårige "EF-handlingsplan for turisme" og kulturturismen Kommissionen har vedtaget en flerårig "EF-handlingsplan for turisme" for perioden 1993-1995 med et samlet budget på 18 mio. ECU. En lang række projekter, der støttes som led i handlingsplanen, har et kulturelt præg. Det gælder ikke mindst: a) Støtten til initiativer, der har til formål at udvikle nye kulturelle turistmål i Europa i samarbejde med de pågældende medlemsstater, regioner og lokale myndigheder og at sprede kendskabet til dem gennem brochurer og andre publikationer eller multimedia kanaler (udbud 93/C 128/09, EFT C 128 af 8. 5. 93, s. 7). b) Fremme af og støtte til anvendelse af europæiske kontaktnetværker, der vil give operatører i turisterhvervet og kulturelle institutioner mulighed for at udveksle information og erfaringer og således fremhæve kulturarvens værdier (indkaldelse af forslag 94/C 122/07, EFT C 122 af 4. 5. 94, s. 9). - "Kunstbyer i Europa", der gennemføres af Sammenslutningen af Turistkontorer i Europa (1994- 1995), tager sigte på at etablere et europæisk net bestående af 31 byer af kunstnerisk og historisk interesse beliggende i 11 af Unionens medlemsstater. Projektet er baseret på et samarbejde mellem kulturinstitutioner og turistbureauer, både offentlige og private. Hovedvægten vil blive lagt på byturisme, der skal bringes til at fungere bedre og gøres mere attraktiv gennem udvikling af "pakkerejser" og bedre egnede marketings- og informationsredskaber, navnlig ved anvendelse af edb og ny teknologi. 40 En analyse af Fællesskabets samlede indsats for turismen findes i dokument KOM(96) 29, endelig udg. af 5. 2. 96 77 - "Europæiske byer inden for rækkevidde" (European Cities within reach) er et projekt udarbejdet af Royal National Institute for the Blind (1993-94-95). Det tager sigte på at få udarbejdet publikationer i blindeskrift, der fortæller blinde om turistattraktioner i en række europæiske byer. Der skal laves kulturelle rundture specielt beregnet for blinde, eller eksisterende ture af denne art skal udvides. På grundlag af arbejdsprogrammet for 1993 blev der i 1994 gennemført 18 projekter vedrørende udvikling af nye kulturelle rejsemål. Fællesskabet bidrog med 1 200 000 ECU. Hvad angår 1994 støttede Kommissionen i alt 21 turistrelaterede projekter til gennemførelse i 1994-1995. Heriblandt var der 11 kulturprojekter. Målet var at fremme udvekslingen af erfaringer mellem rejsebureauer og kulturinstitutioner, idet hvert af projekterne indebar etablering af et kulturnet. De udvalgte projekter afspejler forskellige holdninger og sigter mod forskellige kulturelle mål: lige fra fremhævelse af arkitekturarven med henblik på at give de flest mulige turister lejlighed til at opdage dette område, til en mere social målsætning, f. eks. fremme af etniske mindretals kultur gennem etablering af turistruter eller udarbejdelse af publikationer i blindeskrift om seværdigheder i europæiske byer, beregnet for blinde (jf. ovenstående eksempel). Af de samlede fællesskabsbevillinger på 6 566 400 ECU blev 1 093 863 ECU ydet i støtte til sådanne kulturelle projekter (svarende til 16,66%). Konklusion Den nære forbindelse mellem turisme og kultur er ubestridelig, og fællesskabets indsats på dette område giver således en klar gevinst. Kulturturismen er et område, der foruden store kulturelle muligheder har et betydeligt økonomisk og socialt potentiale. Turistmæssig udnyttelse af kulturarven kan bidrage både til bevaring af monumenterne og til udvikling af den pågældende egn. Men dette kan også vise sig at være et tveægget sværd: åbning af historiske steder og museer for en ukontrolleret strøm af turister og de deraf følgende ændringer af det fysiske miljø, kan udgøre en stor fare for kulturarvens integritet og bevaring på længere sigt. Tænker man sig en forøget indsats fra Unionens side på turismeområdet vil det derfor være nødvendigt, i samarbejde med den kulturelle sektor, at tage hensyn både til publikums forventninger, men også - og ikke mindst - til behovet for bevaring og afbalanceret forvaltning af kulturarven. Dette kræver bl. a. en bedre styring af strømmen af besøgende samt information og bevidstgørelse af turisterne og af den lokale befolkning. 3. Kultur og forskning Fællesskabets forskningsprogrammer henhører under 4. rammeprogram for forskning (1994-1998) med en samlet budgetramme på 12,7 milliarder ECU. Videnskab og teknologi udgør en integrerende del af kulturen. De er en af de vigtigste kilder til ny viden og knowhow, og samtidig omdanner og afspejler de værdierne og verdensbilledet i det samfund, hvor de udvikles. 78 Betragtet i sin helhed har Unionens politik for forskning og teknologisk udvikling således unægteligt en kulturel dimension. Denne politik bidrager til at styrke videnskabens og teknologiens position i den europæiske kultur, samtidig med at den fremmer den europæiske og de nationale kulturers udtryksmuligheder. Den kulturelle dimension af politikken for forskning og teknologisk udvikling kommer klart til udtryk i følgende større grupper af foranstaltninger: A) Unionens foranstaltninger vedrørende forbindelserne mellem videnskab og kultur : denne indsats tjener to formål : - Den skal på europæisk plan stimulere debatten om videnskab og teknologi. Det vigtigste redskab er her "Europæisk forum for videnskab og teknologi", der danner ramme omkring undersøgelser og konferencer om den europæiske videnskabs og teknologis kulturelle, historiske, sociale og etiske aspekter (budget: ca. 800 000 ECU om året). Dette forum blev lanceret i 1994 og danner hvert år ramme omkring 4-5 projekter. - Forummets indsats suppleres gennem udgivelse af tidsskriftet "Euroscientia Forum", der udkommer en gang i kvartalet. Formålet er at inddrage et bredere publikum i debatten om videnskab og teknologi i Europa og at udvide den emnekreds, der tages op af Forummet. - Indsatsen skal på europæisk plan stimulere publikums kendskab til og forståelse af videnskab og teknologi. Det vigtigste redskab er her "Europæisk uge for videnskabelig og teknologisk kultur" (budget : 1 mio. ECU om året). Arrangementet er siden 1993 blevet afholdt en gang om året, i efteråret, og danner ramme om forskellige projekter (åben dør-dage, særlige fjernsynsprogrammer, foredrag, udstillinger, underholdning m. m), der skal bringe publikum nærmere til videnskaben og teknologien set ud fra en europæisk synsvinkel (videnskabeligt og teknologisk samarbejde inden for Fællesskabet, videnskab og teknologi i de andre europæiske lande). Der udarbejdes hvert år 20- 30 sådanne projekter i samarbejde med organisationer i de forskellige lande. B) Unionens FTU-indsats med henblik på beskyttelse og bevaring af den europæiske kulturarv 1. "Miljø"-programmet : udnyttelse af forskning og teknologi i forbindelse med bevaringen af den europæiske kulturarv Fællesskabet begyndte i 1986 at yde en mere systematisk støtte til forskningsprojekter med en kulturel dimension, nemlig gennem "miljø"-programmet. Den generelle målsætning for dette program er at udvide og styrke de igangværende forskningsaktiviteter ved at yde støtte til tværnationale og tværfaglige projekter, der skal muliggøre en industriel udvikling og samtidig medføre en forbedring af miljø og livskvalitet. Siden da har programmet dannet ramme om fire forskellige aktivitetsperioder med en specifik kulturel dimension : 79 1. "Luftforureningens virkninger på historiske bygninger og monumenter" (1986-1990). 2. "Beskyttelse og bevaring af den europæiske kulturarv" (STEP-programmet 1989-1992). 3. "Miljøbeskyttelse og bevaring af den europæiske kulturarv (Miljø-programmet 1991-1994). 4. "Teknologier til beskyttelse og rehabilitering af den europæiske kulturarv" (programmet Miljø og klima - 1995-1998). Som det klart fremgår af titlerne hænger disse initiativers kulturelle dimension nært sammen med den nære forbindelse, der er mellem videnskabelig forskning & teknologisk udvikling og bevaring af kulturarven. De projekter, der støttes inden for denne ramme, vedrører lige fra årsagerne til monumenters og bygningers nedbrydning (materialers iboende egenskaber og de ydre forhold som f. eks. klima- og miljøforhold) til de foranstaltninger, der træffes for at beskytte og bevare kulturarven. De vedrører således et bredt spektrum af problemstillinger, men har det fællestræk, at de udnytter avanceret forskning og teknologi til virkeliggørelsen af et kulturelt mål. Som eksempel skal nævnes et projekt, der gennemføres af en række universiteter og centre i Italien, Belgien, Spanien, Portugal og Grækenland, og hvori endvidere Malta og Rumænien deltager. Projektet, der går under betegnelsen "Marine spray and polluted atmosphere as factors of damage to monuments in the Mediterranean coastal environment", blev startet den 1. januar 1993 og strækker sig over 36 måneder. Projektet drejer sig om en videnskabelig undersøgelse af, hvilken indflydelse klimatiske og miljømæssige forhold har på nedbrydelse og ødelæggelse af de stenarter, hvoraf momumenter i Middelhavsområdet er bygget, med særlig vægt på den samlede virkning af havsalt og luftforurening. Projektet drejer sig desuden om at få udviklet en undersøgelsesmetode til vurdering af egenskaber ved sten, så der kan opnås en bedre forståelse af aldringsfænomenerne. Dette vil kunne danne grundlag for udvikling af bedre bevaringsteknikker. Projektet støttes af Kommission med 1 200 000 ECU. De projekter, der støttes som led i dette program, gennemføres af universiteter, forskningscentre og specialiserede SMV. De strækker sig over 2 eller 3 år og skal have en europæisk dimension (flere lande skal deltage). De skal endvidere have et højt teknologisk indhold, være nyskabende i metodologisk henseende og give optimale muligheder for udnyttelse af resultaterne. I løbet af de seneste tre programperioder (1986-1990, 1989-1992 og 1991-1994) har ca. 130 af de vigtigste europæiske forskningslaboratorier og -institutter forelagt og gennemført projekter vedrørende bevaring af kulturarven. endvidere Programmet omfatter spredningen af foranstaltninger, der forskningsresultater. Der kan f. eks. være tale om foredrag eller workshops om bestemte emner (eksempel: bevaring af murstensbyggeri, Leuven, oktober 1994), nedsættelse af arbejdsgrupper organiseret i net og offentliggørelse af rapporter om de vigtigste projekter, der er blevet støttet som led i programmet; endelig kan nævnes udgivelsen af "European Cultural Heritage Newsletter on Research". fremme skal For perioden 1990-1994 blev der af et samlet budget på 315 mio. ECU tildelt i alt ca. 11 mio. ECU til gennemførelse af 18 projekter med et kulturelt indhold, dvs. 3,5%. Det svarer til en årlig støtte på ca. 2,2 mio. ECU. 80 2. "Miljø og klima" : 1995-1998 Det nuværende program, der går under betegnelsen "Miljø og klima", strækker sig over perioden 1995-1998. For den del af programmet, der drejer sig om forskning vedrørende beskyttelse og bevaring af kulturarven, er der opstillet følgende generelle mål: - Opnå bedre kendskab til, hvilke ydre faktorer der forårsager nedbrydningen, samt vurdere af de risikofaktorer, der ligger i overdreven anvendelse af moderne teknologi (f. eks. opvarmning, luftkonditionering, nye byggematerialer) samt i masseturisme. - Fremme udvikling og anvendelse af metoder og teknologi med hovedvægten på en vurdering af deres begrænsninger og fordele og af mulighederne for at anvende dem på passende måde i forbindelse med undersøgelser af miljøskaders opståen, forløb, virkninger og behandling. - Bidrage til etableringen af en videnskabelig database vedrørende bevaring. Der er bevilget i alt 566,5 mio. ECU til programmet. Det vil være rimeligt at forestille sig, at mindst samme procentdel heraf som i den foregående periode (3,5%) vil blive anvendt til finansiering af projekter med et kulturelt indhold. Det vil give et anslået beløb på mindst 20 mio. ECU for perioden 1994-1998, hvilket svarer til et årligt beløb på ca. 4 mio. ECU. 3. Målingers og analysers bidrag til bevaring af kulturarven : programmet "Standardisering, måling og prøvning" (1994-1998) Blandt de øvrige initiativer, der for øjeblikket gennemføres inden for rammerne af 4. rammeprogram for forskning, er der foraristaltninger, der kan have en vis indflydelse på den kulturelle sektor, ikke mindst kulturarven. Det overordnede mål for programmet "Standardisering, måling og prøvning" (1994-1998) er at få udviklet en harmoniseret metode, der kan tilvejebringe pålidelige og reproducerbare målinger og analyser med det formål at forbedre den europæiske industris konkurrenceevne. Programmets tema HL vedrørende "Målinger i forhold til samfundets behov", skal fremme forskning, der bidrager til at forbedre enkeltpersoners sundhed og sikkerhed samt miljøet (herunder bevaring af den europæiske kulturarv). I den forbindelse udvikles der nye måleinstrumenter og målemetoder til bestemmelse af parametre, der har betydning for bevaring og vedligeholdelse af kulturgoder og for konstatering af opståede skader, metoder til vurdering af effektiviteten af de behandlinger og midler, der anvendes i bevaringsarbejdet, stikprøveteknikker, metoder til bestemmelse af genstandes oprindelse og sammensætning. Programmet har fået tildelt et samlet budget på 184 mio. ECU. Det kan anslås, at der vil blive anvendt ca. 4 mio. ECU til aktiviteter af kulturel art. Det svarer til et årligt beløb på ca. 800 000 ECU. 4. Programmet INNOVATION Inden for rammerne af programmet INNOVATION gennemføres der pilotprojekter, der går ud på at finde frem til og integrere en samfundsmæssig og således også en kulturel dimension i indsatsen for at få udviklet et miljø, der fremmer spredning af videnskabelige og tekniske resultater i Europa. Helt generelt er formålet at fremme innovationen i Europa. 81 Systematisk spredning af hensigtsmæssige fremgangsmåder og metoder, der tjener til at inddrage sociale aktører i forskellige innovationsprocesser, hvilket er almindeligt i nogle lande, men slet ikke findes i andre, indebærer afgørende fordele og er med til at styrke den europæiske samhørighed. Betingelserne for, at en sådan overførsel af knowhow kan lykkes, er blevet analyseret og grundigt afprøvet i praksis (mere end 500 eksperter af forskellig art, kommunalpolitikere og indbyggere i ca. 15 byer har deltaget heri) i forbindelse med en særlig metode, der er udviklet i Danmark, men som i dag er på vej til at blive anvendt i en halv snes byer i Europa, endnu inden projektet er afsluttet (Initiative European Awareness Scenario Workshops - EASW). Effektiviteten af denne fremgangsmåde fremgår af den støtte, der er givet udtryk for fra forskellig side, bl. a. en række net og organisationer som Rådet for Europas Kommuner og Regioner, Eurocities, Kampagnen for bæredygtige byer, der koordineres af GD XI, D, FN's miljøprogram og andre tilsvarende programmer gennemført af grupper, der fungerer inden for mindre formelle net. På det grundlag vil der om kort tid blive igangsat en række lignende projekter, der tager fat på nye forskningsemner, som i høj grad er inspireret af det kommende informationssamfund (sundhed og livskvalitet, mobilitet og adgang, den aldrende befolkning etc. ), og der vil blive indført nye metoder og en ny praksis på forskellige områder. Der er med henblik herpå netop offentliggjort en indkaldelse af forslag. Budgettet er på ca. 2 mio. ECU. C. Unionens indsats i øvrigt I en del af Unionens foranstaltninger til fordel for forskeres uddannelse og mobilitet træder den kulturelle dimension klart frem. I andre tilfælde er det vanskeligere at sætte tal på de bevillinger, der ydes til kulturbetonede aktiviteter inden for programmer eller aktioner under rammeprogrammet for forskning. Formålet med programmet "Forskeres uddannelse og mobilitet" (1994-1998) er - i overensstemmelse med hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse - at fremme forskeres mobilitet og etablere forskningsnet på europæisk plan. Dette mål søges virkeliggjort ved at give europæiske forskere stipendier, så de i en vis periode (fra 3 måneder til 3 år) kan uddanne sig uden for deres hjemland, og ved at etablere forskningsnet, der skal fremme afholdelse af møder, gennemførelse af forsøg, udveksling af resultater m. v. Programmet omfatter endvidere ledsageforanstaltninger, f. eks. afholdelse af Eurokonferencer og sommerkurser. andre videnskabelige Programmets kulturelle dimension hænger naturligvis sammen med, at der deltager forskere fra de humanistiske og sociale videnskaber. Programmet omfatter således projekter med en klar kulturel dimension (projekter om videnskabshistorie, kulturantropologi, arkæologi, værdisociologi, sprogstudier m. m. ). samt uddannelseskurser, herunder sammenkomster Blandt andre initiativer knyttet til rammeprogrammet for forskning, der ikke har en kulturel dimension, men som alligevel kan have en vis indflydelse på det kulturelle område, skal nævnes et program med betegnelsen "Technology Stimulation Measures for small and medium size enterprises" (1994-1998, med et budget på 700 mio. ECU). Programmet, der skal fremme SMV's deltagelse i fællesskabets FTU-programmer, kan støtte SMV, der ønsker at anvende ny teknologi i forbindelse med kunst og kulturarv. 82 Konklusion Der har i de senere år udviklet sig en kulturel dimension i Unionens politik for forskning og teknologisk udvikling. Det har vist sig på følgende tre måder: der tages nu mere hensyn til de kulturelle aspekter ved videnskab og teknologi, forskning til fordel for kulturarven støttes og endelig forskes der i sociale problemer med en kraftig kulturel komponent. Denne udvikling vil formodentlig fortsætte de kommende år inden for rammerne af de målsætninger for forskningspolitikken, der er fastsat i traktaten. 83 Forbindelser med FTU-programmet for miljø (A) Videnskab og forskning (B) Samlede midier til foranstaltninger (C) Foranstaltninger med en kulturel dimension Beløb tildelt foranstaltninger med en kulturel dimension Følgende procentdel af de samlede midler er anvendt til foranstaltninger med en kulturel dimension Miljøprogrammet 315 mio. ECU 18 11 mio. ECU 3,5 Oversigt over projekter vedrørende miljøbeskyttelse og bevaring af den europæiske kulturarv finansieret som led i FTU-programmet for miljø (1990-1994) Koordinator Partnere Projektets betegnelse Fællesskabets bidrag (ECU) Varighed (måneder) Syremont Spa (Italien) Grækenland, Spanien, Italien, Frankrig Undersøgelse - ved hjælp af helt nye radarmetoder - af den mikrostrukturelle nedbrydning af stenmonumenter forårsaget af miljøfaktorer Institut fur Instandhaltung GmbH (Tyskland) UK, Grækenland, Holland Klassifikation af jordarkiver vedrørende europæiske udgravninger efter kriterierne miljøvirkning og mulighed for bevaring af kulturarven English Heritage (UK) UK, Irland Træbeskyttelse : forståelse af forholdet mellem råd i træ forårsaget af plettede borebiller og aldring af træ i europæiske historiske bygninger med henblik på at finde alternative behandlingsmuligheder i forhold til de nuværende, der er skadelige og ineffektive Gifford & Partners Ltd (UK) Tyskland, Portugal, UK Fornyet behandling af konsoliderede stenfacader Birbeck College (UK) Holland, Italien Miljøforskning vedrørende bevaring af den kunstneriske arv (ERA) Kunstakademiet (Danmark) Middlesex University (UK) Patras universitet (Grækenland) Frankrig, Belgien, UK Portugal, Østrig, UK Italien, Spanien Nedbrydning og bevaring af vegetabilsk garvet læder Partikelforurening og nedbrydning af sten Aflejringer fra luftarter og partikler og deres indflydelse på overfladenedbrydningen af kultur- og kunstgenstande anbragt på museer 84 600 000 518 000 500 000 164 000 580 000 480 000 471 000 280 000 30 24 36 24 36 24 24 24 University of Manchester (UK) Carl von Ossietzky Universitåt, Oldenburg (Tyskland) Danmark Forbedring af teknikker til bevaring af arkæologiske jerngenstande 300 000 Italien, Spanien Biologiske og mineralogiske reaktioner i forbindelse med monumenter i Middelhavsområdet 116 000 TNO, Bouw (Holland) Belgien, Italien Effektiviteten af overfladebehandlinger i forbindelse med bevaring af murstensbyggeri Katholieke Universiteit Leuven (Belgien) Fraunhofer Institut for Silicatforschung Wurtzburg (Tyskland) Holland, Italien, Tyskland Ekspertsystem til vurdering af nedbrydningen af murstensarbejder i forbindelse med gamle historiske bygninger UK, Portugal Vurdering og overvågning af miljøet omkring bygninger af kulturel interesse Fraunhofer Institut fur Silicatforschung Wurtzburg (Tyskland) UK, Danmark, Rumænien, Tjekkiet Nye metoder til bevaring af friluftsskulpturer af bronze Universiteit Gent (Belgien) Sammenslutningen af universiteter i Middelhavsområdet (Italien) Universita degli Studi di Trieste (Italien) Spanien, Belgien, Tyskland, Italien Interaktiv fysisk undersøgelse, ved hjælp af tomografi per datamat, af bygningsstens nedbrydning og bioreceptivitet Spanien, Grækenland, Portugal, Belgien, Tyskland, Italien, Malta Frankrig, Italien Havgus og luftforurening som medvirkende faktorer ved nedbrydning af monumenter langs Middelhavet Ikke-destruktive forsøg til vurdering af diagnosemetoder og konsolideringsteknikker anvendt på historiske bygninger Université Paris Val-de- Marne (Frankrig) Italien, Schweiz, Frankrig Eksperimenter og modelforsøg med nedbrydning af monumenters overflade 410 000 600 000 900 000 714 000 600 000 1 200 000 660 000 250 000 24 24 24 24 36 24 30 36 36 27 85 4. Små og mellemstore virksomheder, handel og kultur Produktionen inden for små og mellemstore virksomheder, kunsthåndværk, handel og distribution er omfattet af en lang række EU-støtteaktioner som led i det flerårige program til fordel for erhvervslivet og små og mellemstore virksomheder (1994-1996). Med dette program, som bl. a. tager sigte på en modernisering af handelen og distributionen og understreger handelens rolle i udviklingen på lokalplanet, iværksættes nogle aktioner, som indirekte har en kulturel dimension, især på grund af, at der opmuntres til kunst- og kiinsthåndyærksaktiviteter, i forbindelse med disse aktioner. Der skal nævnes tre initiativer i denne forbindelse. Initiativet med titlen "Støtte til seminarer, konferencer og undersøgelser" med et samlet budget på 300 000 ECU går til støtte til ikke- udbyttegivende aktioner af interesse for handelen og distributionen. Disse konferencer og seminarer kan have en kulturel karakter. I 1994 blev der afholdt en konference om "fremtiden for de små detailhandlere og tjenesteydere i landområderne". Her analyserede man, hvilken rolle handelen spiller for bevarelsen af landområderne og den aftagende afvandring derfra. I 1996 blev der afholdt et seminar i Empoli i Italien om handelens sociale og økonomiske virkning på de historiske bykerner i de forskellige medlemsstater med særlig henvisning til turismen. andet initiativ bestod i Kommissionens støtte til og deltagelse i konferencen om Det kunsthåndværk, der blev afholdt af British Craft Council i juni 1994 i London. CRAFT. - Endelig drejede diskussionerne sig under den anden europæiske konference om kunsthåndværk og de små virksomheder, der blev afholdt i Berlin fra 26. - 27. september 1994, også om kunsthåndværk, og bl. a. om indførelse af en europæisk pris for kunsthåndværk. Kommissionen er rede til at sponsorere et sådant initiativ, som skulle gennemføres af repræsentanter for den private sektor. Initiativet skulle gå ud på at give kunsthåndværkerne en anerkendelse, gøre kunsthåndværket mere synligt og at forankre det i dens europæiske sammenhæng. Én pris skulle tildeles som en påskønnelse af anerkendte kunsthåndværkeres talent, mens en anden pris skulle tildeles de unge kunsthåndværkere som en opmuntring. De små og mellemstore virksomheder og især de, der beskæftiger sig med kunst og kunsthåndværk, repræsenterer en vigtig kulturel dimension i bevarelsen af kulturarven, men også inden for de nye teknologier, der anvendes på disse områder, selv om det er vanskeligt at påvise og vurdere med den fællesskabspolitik, der føres i øjeblikket. EU's indsats på et område som dette, der er så betydningsfuldt i økonomisk og social henseende, kan, hvis den styrkes, bidrage betydeligt til dels at bevare og genoplive de traditionelle fag og dels til, at der opstår ny sagkundskab på det kulturelle område. 86 5. Den kooperative sektor og kulturen Fondene er blandt de vigtigste aktører i den kulturelle indsats, og det skønnes, at de investerer omkring 152 mio. ECU på dette område i EU. Mindst 150 fonde3 yder en indsats her, enten gennem den støtte, de yder til kulturelle begivenheder, eller ved at gennemføre dem selv. Som frivillige persongrupper, der samles for at nå et fælles mål, benyttes kooperativerne og andelsselskaberne ofte som arrangører af kulturbegivenheder. De er særligt aktive i integrerede kulturtiltag, som også dårligt stillede grupper som fattige og mindretalsgrupperne er med i. Udarbejdelsen af europæiske vedtægter for kooperativerne, de gensidige selskaber og andelsselskaberne fremmer lige som andre prioriterede områder i arbejdsprogrammet for den kooperative sektor den kulturelle indsats på tværs af grænserne i Europa. Kulturen giver EU flere og flere konkurrencedygtige fordele. Det er derfor ønskeligt, at organisationerne i den kooperative sektor hele tiden praktiserer erhvervsuddannelse inden for kulturen, f. eks. ved uddannelsesprojekter støttet af ESF inden for musik, teater og lystspil. Under tiden indgår disse aktioner i multidisciplinære projekter til fornyelse af bykernerne. Nogle af de projekter, der har modtaget støtte som led i Kommissionens flerårige program (1994- 1996) for kooperativerne, de gensidiges selskaber, andelsselskaberne og fondene i Fællesskabet, har en kulturel dimension. På nuværende tidspunkt er programmets budget i størrelsesorden 2,5 mio. ECU om året, og en mindre del heraf anvendes til støtte for kulturelle aktiviteter. 6. Fællesskabets indsats til fordel for venskabsforbindelser mellem kommuner i EU Denne foranstaltning tager sigte på at opmuntre byer og kommuner i EU til at rykke tættere sammen gennem venskabsforbindelser. Hidtil har omkring 15 000 byer deltaget i denne foranstaltning. Den finansielle støtte fra Fællesskabet kommer først og fremmest små kommuner og byer i dårligt stillede regioner i yderområderne til gode og tjener til at udvikle de multilaterale udvekslinger og fælles handlingsplaner. Disse aktiviteter kan vedrøre eller omfatte kulturen og kulturarven. Budgettet for denne foranstaltning var i 1995 på 3,5 mio. ECU. For 1996 er det steget til 7,5 mio. ECU. Ca. 10% af foranstaltningens samlede budget skønnes at gå til støtte for aktiviteter af kulturel art. / 3 Jfr. "Cultural Funding in Europe", European Foundation Centre, 1995. 87 TREDJE DEL: DEN AUDIOVISUELLE POLITIK Udviklingen af EU's audiovisuelle politik tilstræber to grundlæggende mål: - at skabe og sikre et velfungerende europæisk område for audiovisuelle tjenester - at iværksætte en strategi til styrkelse af den europæiske programindustri. i tillæytning til udviklingen af markedet og industripolitiken forfølges under Disse to mål fuldstændig hensyntagen til den kulturelle dimension i den audiovisuelle sektor. Dette hensyn viser sig både i retsforskrifterne for det europæiske audiovisuelle område og i de forskellige støtteforanstaltninger. 1. FØRSTE MÅL - ET EUROPÆISK OMRÅDE FOR DE AUDIOVISUELLE TJENESTER (FORSKRIFTSMÆSSIGE ASPEKTER) Direktivet om "fjernsyn uden grænser"41, som Rådet vedtog i 1989, udgør hovedhjørnestenen i forskrifterne for det europæiske område for audiovisuelle tjenester. Hovedformålet er at muliggøre den frie bevægelighed for fjernsynsudsendelser i EU og således anspore til skabelsen af grænseoverskridende tjenester. Direktivet er derfor baseret på artikel 57, stk. 2, og artikel 66 i EF-traktaten. Den frie bevægelighed hviler på det dobbelte princip om et lands lovgivning og fri modtagelse: - alle tv-radiospredningsorganer kan udelukkende være underlagt den medlemsstats lovgivning, de hører under (eller hvor de er etableret), og skal overholde et minimum af fælles regler på de såkaldte "samordnede" områder - medlemsstaterne må ikke hindre modtagelse eller retransmission på deres område af udsendelser fra andre medlemsstater af grunde, der falder inden for de samordnede områder. Den anvendte metode er således en samordning af de nationale regler, hvor dette er nødvendigt, for at forskellene mellem disse ikke mere kan udgøre juridiske forhindringer for den frie bevægelighed for fjernsynsudsendelser. Den frie bevægelighed er det vigtigste mål i direktivet, men der tages også hensyn til andre mål som f. eks. forbrugerbeskyttelse og beskyttelse af mindreårige, fremme af europæiske audiovisuelle virksomheder, beskyttelse af folkesundheden osv. Blandt de samordnede områder er fastlæggelse af kriterierne for tv-radiospredningsorganerne tilknytning til en medlemsstats jurisdiktion, fjernsynsreklamer og sponsorering (reklamernes omfang og indhold), beskyttelse af mindreårige, ret til berigtigelse og et særligt kapitel om fremme af produktionen og distributionen af fjernsynsprogrammer. • 4I Rådets direktiv nr. 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative radiospredningsvirksomhed. EFT L 298 bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv- af 17. 10. 1989. 88 Dette kapitel indeholder en strukturregel, der tager sigte på en styrkelse af den uafhængige produktion, samt en regel, der skal sikre, at flertallet af de af de europæiske tv- radiospredningsorganer udsendte værker er europæiske. Sidstnævnte regel har helt klart en kulturel dimension, idet den sikrer, at der vises et minimum af de nationale og europæiske kulturer på de europæiske fjernsynsskærme. For at sikre en effektiv fri bevægelighed for tjenesteydelser suppleres den grundramme, der er skabt med direktivet "fjernsyn uden grænser", på forskellige andre områder med andre juridiske instrumenter, hvori der ligeledes tages hensyn til den audiovisuelle sektors kulturelle dimension. * Direktivet om ophavsret ved kabel og satellit42 kom i 1993 som et supplement til direktivet om fjernsyn uden grænser i forbindelse med grænseoverskridende radio- og tv-udsendelser. * Desuden indeholder grønbogen om retlig beskyttelse af krypterede tjenester43 en analyse af spørgsmål i forbindelse med piratangreb på audiovisuelle betalingstjenester og således indirekte på audiovisuelle værker. Det anføres bl. a. , at en retsforskrift på fællesskabsplan med henblik på at etablere et ens beskyttelsesniveau for alle medlemsstaterne kunne vise sig nødvendigt for at supplere bestemmelserne for det europæiske audiovisuelle område, der er indført med direktiverne "fjernsyn uden grænser" og "kabel og satelit". * Ganske vist bevarer medlemsstaterne på andre områder i forbindelse med radio- og tv udsendelser retten til at lovgive i overensstemmelse med fællesskabsretten, navnlig under overholdelse af princippet om ikke at diskriminere samt proportionalitetsprincippet. På disse områder undgås med anvendelsen af artikel 59 i traktaten, som omhandler afskaffelse af hindringerne for den fri udveksling af tjenesteydelser, nye opsplitninger af det europæiske audiovisuelle område. Med anvendelsen af denne artikel i den audiovisuelle sektor tages der også hensyn til særlige kulturelle forhold: det anerkendes bl. a. , at medlemsstaterne har mulighed for at opretholde visse nationale foranstaltninger med henblik på sprogpolitiske mål (jf. 1. del, kapitel VII - kulturen og Fællesskabets retspraksis). * Endelig forudsætter et velfungerende europæisk audiovisuelt område, at der er fri konkurrence. Hvad statsstøtte angår, bør imidlertid de nye muligheder, som gives i henhold til artikel 92, stk. 3, litra d i "Maastricht-traktaten", udnyttes fuldt ud. Den audiovisuelle sektor er i rivende udvikling, både teknologisk og økonomisk. Denne udvikling viser sig navnlig i, at der opstår nye former for audiovisuelle tjenester på begge sider af den traditionelle grænse mellem på den ene side radio- og tv-udsendelser og telekommunikation på den anden. På et tidspunkt, hvor viften af satellitkanaler og betalingsfjernsyn begynder at rodfæste sig i det audiovisuelle landskab i Europa, kan det med de revolutionerende digitaludsendelser forudses, at programtilbuddet mangedobles, og at der opstår tjenester som f. eks. pay-per-view eller video- on-demand. V 42 43 Rådets direktiv 93/83/EØF om samordning af visse bestemmelser vedrørende ophavsrettigheder og ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med radio- og tv-udsendelse via satellit og viderespredning pr. kabel. KOM (96) 76 endelig udg. 89 Ligeledes bliver telekommunikationsnettene i kraft af de fremskridt, der gøres inden for digital kompression egnede bærere til udsendelse af billeder og udvikling af nye multimedia- og interaktive tjenester. I betragtning af disse forskellige udviklinger er det en forudsætning for, at grundprincipperne om det europæiske audiovisuelle område kan bevares, at der både foretages visse tilpasninger af de eksisterende regler og fremtidsorienterede overvejelser om de rammer, der kan tænkes at fremme udviklingen af nye tjenester. På alle disse nye områder tages der behørigt hensyn til sektorens kulturelle dimension. Ud over en begrænset ændring af direktivet "fjernsyn uden grænser" kommer der i løbet af 1996 en grønbog om de nye audiovisuelle tjenester. 2. ANDET MÅL - STYRKELSE AF DEN EUROPÆISKE PROGRAMINDUSTRI - (STØTTEFORANSTALTNINGER) Selv om den europæiske programindustris kulturarv er så rig og forskelligartet, har dens biograf- og fjernsynsfilm vist deres strukturbetingede svagheder over for den stigende konkurrence på de internationale markeder. En styrkelse af denne industri og ønsket om at gøre den mere konkurrencedygtig har derfor lige fra begyndelsen været et grundlæggende mål for Fællesskabets audiovisuelle politik. Ud over den erhvervsmæssige dimension i dette mål er det klart, at man her også finder en stærk kulturel dimension. Biograf- og fjernsynsfilmene er jj^e s om andre produkter, da de som privilegerede kulturformidlere bevarer deres særpræg blandt de nye former for audiovisuelle produkter, som der bliver flere og flere af. Som levende beviser på hvert lands traditioner og identitet fortjener de støtte. Kun en stærk europæisk programindustri vil på én gang kunne sikre programmernes mangfoldighed og den genklang de europæiske kulturer finder på internationalt plan. Da det er billedet af vort samfund, det drejer det sig om, er der tale om en større kulturel udfordring. 90 løb er diagnosen blevet mere raffineret, og Fællesskabet har I årenes støtteforanstaltninger. De vigtigste støtteforanstaltninger, som er MEDIA-programmet44 og handlingsplanen for det avancerede tv i Europa45, der begge to er baseret på artikel 235 i EF-traktaten, er et effektivt supplement til indsatsen på nationalt plan. Under overholdelse af nærhedsprincippet sigter de mod strukturelle mål, som har en direkte og indirekte indvirkning både på produktionen af europæiske værker og på deres udbredelse i medlemsstaterne. Ligeledes sigter den europæiske garantifond for det audiovisuelle område som foreslået af Kommissionen46 på at skabe et finansieringsinstrument, der kan rejse midler til fordel for den europæiske audiovisuelle programindustri. indført Dette fornyende instrument skal supplere foranstaltningerne i MEDIA Il-programmet og indsættes direkte i den audiovisuelle produktionsfase. Hermed sker der en effektiv forbedring af finansieringen af europæiske produktioner, der kan vinde genklang overalt i Europa og på verdensplan. MEDIA II og garantifonden er baseret på artikel 130 (industri) i EF-traktaten, da deres hovedformål er at fremme udviklingen af programindustrien. Men i handlingsplanen tages der med disse instrumenter fuldt ud hensyn til de kulturelle aspekter i industrisektoren, som det er tanken at fremme som anført i artikel 128, stk. 4. lige som For øvrigt kan der som led i med støtten til priser og festivaler under overskriften "Den Europæiske Dimension i den Audiovisuelle Sektor" ydes økonomisk støtte til audiovisuelle festivaler, navnlig biograffestivaler, hvor der vises europæiske kvalitetsprodukter, når andre biografer hovedsagelig viser amerikanske film. Denne foranstaltning, der har kørt siden 1992, tager sigte på følgende tre mål, som ikke er uden betydning set fra et kulturelt synspunkt: - den fremmer europæiske værker - den fremmer udbredelse og distribution heraf (det er nemlig kun en ubetydelig del af hver enkelt medlemsstats film, der programsættes i andre medlemsstater) - den letter det gensidige kendskab til de nationale biograffilm, hvilket bidrager til en rigere kulturel udveksling. 44 45 46 MEDIA-programmet er iværksat med Rådets afgørelse 90/685/EØF af 21. december 1990 om iværksættelse af et handlingsprogram til fremme af den europæiske audiovisuelle industri (MEDIA 1991- 1995). Dette program er blevet omarbejdet til MEDIA ll-programmet baseret på: Rådets afgørelse nr. 95/563/EF af 10. juli 1995 om iværksættelse af et program til fremme af udvikling og distribution af europæiske audiovisuelle produktioner (MEDIA H-Udvikling og Distribution) (1996-2000) og Rådets afgørelse nr. 95/564/EF af 22. december 1995 om et uddannelsesprogram for branchefolk indenfor den europæiske audiovisuelle programindustri (MEDIA II-Uddannelse)( 1996-2000). Rådets afgørelse nr. 93/424/EØF af 22. 7. 1993 om en handlingsplan for indførelse af avancerede tv- tjenester i Europa, EFT L 196 af 5. 8. 1993 Forslag til Rådets afgørelse om oprettelse af Den Europæiske Garantifond til Fremme af Produktionen af Biograf- og Tv-film. Dok. KOM (95) 546 endelig udg. af 14. 11. 1995. 91 Den interesse for denne foranstaltning, som alle branchefolk i biografverdenen har udvist, og som den nylige oprettelse af Det Europæiske Koordineringscenter for Biograffestivaler vidner om, skyldes bortset fra den økonomiske støtte, at den giver mulighed for et rigere programudvalg. Herved undgås kravene fra distributørerne, og det medfører en "blåstempling", der gør det nemmere at opnå national og regional støtte som f. eks. til Festen til Minde om Hundredåret for Biografen i 1996 i visse medlemsstater. KONKLUSION Den audiovisuelle politiks instrumenter er på en vis måde en slags model for, hvordan Fællesskabet skal tage hensyn til de kulturelle aspekter i retsakter, der er vedtaget i henhold til andre bestemmelser i traktaten, således som det er anført i artikel 128, stk. 4. Denne hensyntagen blev allerede praktiseret inden Unionstraktaten og dens bestemmelser om kulturen trådte i kraft i 1993 (direktivet om fjernsyn uden grænser blev vedtaget i 1989 og MEDIA I-programmet i 1990), og der er med desto større ret ingen grund til, at dette hensyn skulle spille en mindre rolle i dag. Denne model skal tjene som approach på andre områder. For selv om hovedmålene i direktivet "fjernsyn uden grænser" (fri bevægelighed) og i MEDIA Il-programmet (udvikling af den audiovisuelle industri) utvivlsomt ikke er de samme som dem, der er anført i artikel 128, stk. 2, og de derfor retligt er baseret på andre bestemmelser i traktaten, så er der heller ingen tvivl om, at det netop er i sådanne tilfælde, at artikel 128, stk. 4, bør finde anvendelse. Gennem de forskellige fællesskabsforanstaltninger, der er udviklet som led i den audiovisuelle politik, yder EU ubestrideligt et bidrag til de europæiske kulturers bevarelse og udbredelse, samtidig med at deres forskelligartethed respekteres. Den industri- og markedstænkning, der ligger til grund for denne indsats i overensstemmelse med reglerne i traktaten, har ikke forhindret, at der også tages hensyn til det dobbelte aspekt i den audiovisuelle sektor, som økonomien og kulturen udgør. Tværtimod har den kulturelle dimension i denne politik en tendens til at blive styrket som led i de nye initiativer. Således vil Kommissionen bl. a. sørge for at udnytte de forskellige synergier, som opstår mellem den kulturelle indsats og den audiovisuelle politik til fordel for multimediernes udvikling. 92 FJERDE DEL: KULTUREN I FÆLLESSKABETS EKSTERNE FORBINDELSER KAPITEL I: EKSTERNE SAMARBEJDSFORANSTALTNINGER Det internationale kulturelle samarbejde har fået en stigende betydning i verden. Den kulturelle dimension synes nu at være en af komponenterne i de internationale forbindelser og udenrigspolitikken og supplerer således de politiske Og økonomiske dimensioner. Denne udvikling er også kommet til udtryk i Det Europæiske Fællesskab, Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Fællesskab kræver nemlig i artikel 128, stk. 3, at Fællesskabet og dets medlemsstater fremmer (det kulturelle) samarbejde med tredjelande. Efter Lomé III (1986-1990) og på grundlag af artikel 131, stk. 3, i EF-traktaten har Fællesskabet indføjet en henvisning til kulturen i de forskellige former for aftaler, den indgår med tredjelandene. I de fleste tilfælde henvises der til kulturen, bl. a. fordi Fællesskabet ikke mere opfattes som kun værende en økonomisk magt. Dette er således sket med landene i Latinamerika (samarbejdsaftaler). Efter forandringerne i Europa i slutningen af 80'erne er denne proces blevet forstærket gennem aftalerne med de central- og østeuropæiske lande (Europa- og samarbejdsaftaler), med De Nye Uafhængige Stater (samarbejds- og partnerskabsaftaler) og for nylig med Middelhavspolitikken (associeringsaftaler med Middelhavslandene). Der er altså siden 1986 sket en mangedobling af de aftaler mellem Fællesskabet og tredjelandene, hvori der henvises til kulturen. De er karakteriseret af mange forskellige formuleringer som følge af de forskellige rammer, som de er indgået i. For Fællesskabets kulturelle samarbejde med tredjelandene og de internationale organisationer kan der skelnes mellem seks former for aftaler: 1. Kulturelt samarbejde med AVS-landene. Lomé IV-konventionen, der blev undertegnet i 1991 med et budget på 14,6 mia. ECU for tidsrummet 1996-2000, omhandler i artikel 139 det kulturelle samarbejde. Som led i denne konvention anføres i ca. 45% af de 70 vejledende nationale programmer for AVS-landene i øjeblikket formelt den kulturelle sektor som et særligt samarbejdsområde. Europa-Kommissionen har hidtil som led i Lomé-konventionerne finansieret omkring 250 kulturprogrammer på over 62 mio. ECU. Næsten en tredjedel af de finansierede kulturprogrammer vedrører den audiovisuelle sektor (90 foranstaltninger), enten ved medfinansiering af filmproduktioner - over 60 - eller gennem støtte til distributionen af dem eller til uddannelse eller biograffestivaler. På dette område er EU blevet den største kapitalindskyder for Afrika og bidrager til en effektiv styrkelse af sit image som promotor for kulturen over for et stort afrikansk og europæisk publikum. 93 Det andet betydningsfulde kapitel var støtten til meget betydningsfulde kulturelle arrangementer som f. eks. "Marché des Arts du Spectacle Africain" i Abidjan, Biennalen i Dakar, musikfestivalen for det sydlige Afrika og det store kulturarrangement AFRICA 95 i Det Forenede Kongerige. Blandt resten af de finansierede arrangementer skal navnlig nævnes den store betydning, der er tillagt bevarelsen og udnyttelsen af kulturarven. På dette område har Europa- Kommissionen finansieret adskillige foranstaltninger, først og fremmest til fordel for AVS-landenes materielle arv, uden at lukke øjnene for den åndelige komponent i kulturarven, der er af afgørende betydning for AVS-landenes identitet, som f. eks. bevarelsen af den mundtlige tradition, støtten til lokale sprog og den traditionelle musik. 2. I visse tilfælde er det i de af Fællesskabet og medlemsstaterne indgåede aftaler fastsat, at der skal iværksættes fælles kulturprogrammer. [paraferet] , Albanien [udkast - Aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Island, Norge og Liechtenstein) -Associeringsaftaler med landene i Central- og Østeuropa (Polen, Ungarn, Den Tjekkiske Republik, Den Slovakiske Republik, Rumænien, Bulgarien, Estland, Letland, til direktiver for en ny Litauen, Slovenien samarbejdsaftale under forberedelse] ). - Associeringsaftaler med Cypern og Malta (iværksættelsen er omtalt i teksten til programmerne "Kaleidoscope", "Ariane" og "Raphael") - Associeringsaftaler med Middelhavslandene Tunesien og Marokko. I de associeringsaftaler, der er ved at blive forhandlet med Libanon og Egypten, Jordan og Israel, er der ligeledes omtalt nye programmer. I denne forbindelse skal det understreges, at der med Barcelona-erklæringen af 27. -28. november 1995 indføres en multilateral dimension i de kulturelle forbindelser med Middelhavslandene. Således "erkender deltagerne, at kulturens og civilisationens i hele Middelhavsområdet, dialogen mellem disse kulturer og udvekslinger på det menneskelige, videnskabelige og teknologiske plan er en væsentlig faktor i forsøget på at bringe folkene tættere sammen og fremme forståelsen mellem dem". Ved afslutningen af konferencen i Barcelona blev det besluttet at afholde en Euro- Middelhavskonference den 22. og 23. april 1996 i Bologna med kulturarven som emne. traditioner Tredjelandes deltagelse i Fællesskabets kulturprogrammer sker "på grundlag af supplerende bevillinger, der skal ydes i henhold til de procedurer, der aftales med disse lande" (artikel 4 i beslutningen om Kaleidoscope og beslutningen om Ariane). Islands, Norges og Liechtensteins deltagelse er fastsat i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde og for de Central- og Østeuropæiske lande i tillægsprotokollerne til Europa-aftalerne. 3. I følge aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde skal Island, Norge og Liechtenstein: - have adgang, efter en beslutning fra det blandede udvalg, til programmerne under aftalen, herunder de kulturelle programmer 94 - have samme rettigheder og pligter som medlemsstaterne i de udvalg, der bistår Kommissionen i gennemførelsen af programmerne - bidrage økonomisk til programmerne i forhold til deres BNP. 4. I tillægsprotokollerne til Europa-aftalerne er betingelserne for Island, Norge og Liechtenstein i henhold til konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i København (21. - 22. juni 1993) tilpasset de særlige forhold for de central- og østeuropæiske lande og deres begrænsede finansieringsmuligheder. Således skal i henhold til disse protokoller: i henhold - Associeringsrådet, der er oprettet fastsætte retningslinjerne og betingelserne for det pågældende lands deltagelse i Fællesskabets programmer - det pågældende lands deltagelse i finansieringen af programmet beregnes ud fra princippet om, at dette land påtager sig udgifterne for dets egen deltagelse - Fællesskabet eventuelt kunne beslutte fra sag til sag at yde et tilskud til dette bidrag. til Europa-aftalen, 5. I andre tilfælde er det fastsat, at der skal udvikles et kulturelt samarbejde af mere generel art, hvor gennemførelsen af arbejdet og opfølgningen af det varetages af blandede komitéer eller udvalg, der har til opgave at forvalte disse aftaler: - Partnerskabs- og samarbejdsaftaler med De Nye Uafhængige Stater (Rusland, Ukraine, Belarus, Moldova, Kasakhstan, Kirgistan; der er forhandlinger i gang med Georgien, Armenien, Aserbajdsjan og Usbekistan) -Samarbejdsaftaler med Latinamerika ( Chile, Mexico, Uruguay, Brasilien og Paraguay), Centralamerika (Costa Rica, Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua og Panama), landene i Andes-pagten (Bolivia, Columbia, Ecuador, Peru og Venezuela), Mercosur og deltagerstaterne. - Samarbejdsaftaler med de asiatiske lande (Indien, Macao, Sri Lanka; forhandlinger i gang med Sydkorea). indeholdende Samarbejdsaftaler hvorved samarbejdsområderne i aftalen kan udvides til at omfatte andre emner. For eksempel er det fastsat i artikel 15, stk. 2, i den paraferede samarbejdsaftale med Vietnam: "Within the framework of this Agreement, either of the Parties may put forward suggestions for expanding the scope of the cooperation, taking into account the experience gained in its application". udviklingsbestemmelse, en 95 Bortset fra nogle få undtagelser, f. eks. MED-MEDIA for Middelhavsområdet (5 mio. ECU, 1994-1995) og " Cross Cultural project" med Indien (30 mio. ECU over 5 år) råder Fællesskabets kulturelle samarbejde med tredjelandene ikke over særlige finansieringskilder og kan derfor ikke udvikles på struktureret vis og vil fortsat være afhængigt af omskiftelserne i udenrigspolitikken. 6. Fælleserklæringerne som Fællesskabet og en række udviklede lande (USA, Canada og Japan) har underskrevet som led i det politiske samarbejde, indeholder ligeledes et kulturelt afsnit uden særlige budgetbestemmelser. Det skal understreges, at der ofte også gøres brug af kulturen som "PR-faktor" for Fællesskabet udadtil (støtte til kulturelle enkeltarrangementer, f. eks. orkesterturnéer, koncerter osv. ), der ledsager et eller andet politisk initiativ som led i de eksterne forbindelser. 96 På grund af disse udenrigspolitik. interventioners karakter hører de også under Fællesskabets Og endelig, som det ofte er nævnt, men sjældent præciseret, har Fællesskabet og dets medlemsstater (artikel 128, stk. 3) mandat til at samarbejde med de andre internationale organisationer, der beskæftiger sig med kulturelle forhold, herunder navnlig Europarådet og Unesco. Dette samarbejde med de internationale organisationer er ikke nyt, når det drejer sig om teknisk samarbejde (deltagelse interesse og udveksling af informationer). Forbindelserne mellem Europarådet og Det Europæiske Fællesskab er baseret på en brevveksling af 16. juni 1987 vedrørende en styrkelse og udvideise af samarbejdet, afholdelse af periodevise møder på højt niveau mellem embedsmænd fra Europarådets sekretariat og Kommissionen, bl. a. på kulturområdet. i møder af gensidig Selv om 112 lande er knyttet til Fællesskabet gennem aftaler, der indeholder kulturelle bestemmelser, har Fællesskabet hidtil ikke haft et effektivt organisations- og koordineringssystem og ej heller et tilstrækkeligt stort budget til at klare denne store udfordring i den fælles politik. Den aktuelle tendens i Fællesskabet, navnlig hvad angår finansieringskildernes oprindelse - i det omfang der er tænkt på disse - er at skelne mellem lande, der indbydes til at deltage i Fællesskabets kulturelle programmer på den ene side, og de andre tredjelande på den anden side. Der skal mindes om, at medlemsstaternes kulturministre og udenrigsministre har ansvar over og et særligt budget til udviklingen af kultursamarbejdet udadtil. Disse handler ud fra et meget forskelligt tankesæt. Selv om disse myndigheders respektive ansvar er vanskeligt at indkredse, sættes der dog sjældent spørgsmålstegn ved princippet om denne dobbelte kompetence, der genfindes på fællesskabsplan. 97 KAPITEL II: HANDELSPOLITIKKEN 1. Fællesskabets handelspolitik er baseret på artikel 110 - 115 i traktaten. Under behandlingen af handelsspørgsmål på europæisk plan er de kulturelle aspekter normalt kun blevet nævnt, når de havde større konsekvenser for økonomien og handelen. Størst omtale i denne henseende fik for ganske nylig forhandlingerne under GATS (den almindelige overenskomst om handelen med tjenesteydelser). Dette spørgsmål gav anledning til lange drøftelser om, hvorvidt der burde anmodes om en "undtagelse for kulturen" - et spørgsmål, som aldrig er blevet løst, og vore forhandlingspartnere afviste klart dette princip og dets anvendelse i den audiovisuelle sektor. 2. GATS' udgangspunkt var klart i den forstand, at lovgivningsrammen for WTO ikke omhandler nogen "undtagelse for kulturen" eller en bestemmelse om de audiovisuelle tjenesters "særlige kulturelle karakter". Men den omstændighed, at EU og dens medlemsstater ikke har indgået nogen forpligtelse om adgangen til markedet og behandlingen på nationalt plan, giver dem i ikke ringe grad mulighed for at beskytte deres kulturelle politikker og mål. 3. På den anden side er to fritagelser i henhold til mestbegunstigelsesklausulen, som EU havde bedt om på det audiovisuelle område, af betydning for kulturen. Den første vedrører kriterierne for definition af værker af europæisk oprindelse, så at den nationale behandling vedrørende radio- og tv-udsendelser eller lignende former for udsendelser kan udvides til også at omfatte audiovisuelle værker, der opfylder visse sproglige og oprindelsesmæssige kriterier, og som stammer fra lande, der har underskrevet Europarådets konvention om grænseoverskridende fjernsyn, eller fra europæiske lande, som der kan indgås en aftale med. Berettigelsen for denne fritagelse er, at man ønsker at fremme kulturværdier og nå visse til anden mestbegunstigelsesklausulen vedrører produktion og distribution af biograffilm og tv- programmer og dækker rammeaftaler mellem to regeringer om coproduktion af audiovisuelle værker, der er omfattet af national behandling, især hvad angår distribution og adgang til finansiering. Denne afgiftsfritagelse tager også sigte på at fremme de kulturelle bånd mellem de pågældende lande. Disse bestemmelser udgør et gyldigt udgangspunkt på betingelse af, at det kulturelle argument ikke tjener som påskud til at tage et helt klart protektionistisk skridt. Dog skal der mindes om, at det i GATS-aftalen slås fast, at disse fritagelser i princippet ikke bør forlænges ud over et tidsrum på 10 år, og at de under alle omstændigheder vil blive taget op til fornyet overvejelse under de næste forhandlingsrunder. Forhandlingerne om statsstøtte - artikel XV - er en udmærket prøvesten (selv om der endnu ikke er fastsat nogen tidsplan, er det muligt, at de starter i løbet af de nærmeste måneder). Det er vigtigt, at EU står samlet for at forsvare støtteordningerne for den audiovisuelle og kulturelle sektor, som uden at have en større økonomisk indvirkning på handelsforbindelserne er af stor betydning for det multikulturelle Europa. Spørgsmålet må derfor beredes bedre, hvis man ønsker, at resultaterne af de kommende forhandlinger skal være mere tilfredsstillende, end det var tilfældet med GATS, når det drejer sig om at nå EU's og dets medlemsstaters kulturelle mål. 4. Den teknologiske udvikling, udviklingen inden for informationssamfundet, multimedia produkter med et stærkt kulturelt indhold og kulturvirksomheder og tjenesteydelser og den dertil hørende markedsføring vil kræve, at der tages mere hensyn til kulturen - i alle dens former - i morgendagens handelsforhandlinger. sprogpolitiske mål. Den henvisning fritagelse under 98 DEL V: KONKLUSIONER Kommissionens undersøgelser af, hvordan Fællesskabet tager hensyn til de kulturelle aspekter i sin indsats, fører til to konstateringer: Den første konstatering er, at retsakterne og Domstolens retspraksis i adskillige tilfælde har skullet bringe gennemførelsen af traktatens mål i samklang med kulturpolitikkernes egne mål. De initiativer, der er taget på fællesskabsplan, eller Domstolens afgørelser har kunnet styrke de ideer, som på adskillige områder har afgørende indflydelse på gennemførelsen af kulturelle aktiviteter, såvel internt som eksternt. Denne konstatering er særligt slående på, når det gælder ophavsret eller fremme af audiovisuelle værker. I andre sektorer har det vist sig at være vanskeligere at bringe tingene i samklang med hinanden på grund af de pågældende kulturelle aktiviteters økonomiske og handelsmæssige karakter. Det har været nødvendigt at foretage en afvejning mellem bestemmelserne i traktaten og de kulturelle mål. Denne afvejning har medført en vis hensyntagen til de kulturelle aspekter uden at give dem den fortrinsbehandling, som de kan få i visse medlemsstater (f. eks. spørgsmålet om bogpriser, beskatning af visse kulturgoder og - tjenester eller endog på konkurrenceområdet). Den anden konstatering er, at langt størstedelen af Fællesskabets politikker og foranstaltninger nu indeholder en kulturel dimension eller har indflydelse på visse kulturelle områder. Denne "investering" på det kulturelle område er sket gradvis i kølvandet på den betydning, ledsagepolitikkerne for gennemførelsen af det indre marked har fået: økonomisk og social samhørighed, miljø, forskning og teknologi og navnlig socialpolitik. Der findes mange forskellige kulturelle aspekter i Fællesskabets foranstaltninger eller politikker, og det skal derfor endnu engang slås fast, at der i denne rapport kun delvis kan gøre status over hensynet hertil. Vort kendskab til foranstaltninger, der er under indflydelse fra Fællesskabet, men som gennemføres på et meget decentraliseret plan, kan kun være ufuldkomment, med mindre der gennemføres omfattende undersøgelser af indvirkningen på regionalt eller lokalt plan. Sådanne undersøgelser vil imidlertid kun give supplerende oplysninger om et fænomen, der kan opfattes ud fra disses hovedlinjer, og hvor det allerede nu er muligt at drage nogle konklusioner for fremtidens politiske indsats. 1. Foreløbige konklusioner: 1. Der er mange betydningsfulde og forskelligartede kulturelle aspekter i Fællesskabets forskellige støtteordninger. De fleste af de fælles politikker har en kulturel dimension, der påvirker det kulturelle område og mobiliserer aktørerne i den kulturelle sektor. Der findes betydelige midler. 2. Hvis disse betydelige midler ydes til kulturelle aktiviteter eller aktiviteter med en kulturel dimension, hører de gennemførte foranstaltninger ikke eller sjældent under en bestemt politik, som ville svare til de opgaver, der er pålagt Fællesskabet på det kulturelle 99 område. De svarer ikke til et kulturelt projekt og har ingen eller kun lidt fælles kulturel målrettethed. 3. Da Unionstraktaten giver Fællesskabet en klar myndighed på det kulturelle område, skal dette fremover bringe støtteordningernes egne mål i samklang med de kulturelle mål. Dette indebærer dels, at målene og midlerne for Fællesskabets kulturpolitik præciseres i forvejen, og dels at disse mål og midler i forvejen integreres i fastlæggelsen og gennemførelsen af de pågældende fællesskabspolitikker. Kulturpolitikken omfatter de foranstaltninger til ansporing, der gennemføres på grundlag af artikel 128, samt de retsakter og politikker, der har et andet retsgrundlag, og som skal tage hensyn til de kulturelle aspekter. 2. Mål og midler for en EU-kuIturpolitik EU's kulturpolitik, der især gennemføres ud fra artikel 3 p) og afsnit IX i EF-traktaten, må ikke blandes sammen med medlemsstaternes, regionernes og de andre decentraliserede institutioners kulturpolitik. Den er i overensstemmelse med de nøje definerede opgaver, der er pålagt Det Europæiske Fællesskab. Kulturpolitikken skal ses i lyset af den europæiske integration, og den udgør i denne forbindelse en integrationsfaktor for at opnå "en stadig snævrere sammenslutning mellem de europæiske folk" (præamblen til traktaten). I denne forbindelse skal kulturpolitikken medvirke til at styrke "den europæiske samfundsmodel, som er baseret på en række værdier, der er fælles for de europæiske samfund" (Kommissionens udtalelse med henblik på regeringskonferencen i 1996). Kulturen er med sin rigdom og forskelligartethed en meget vigtig bestanddel i denne europæiske samfundsmodel. Fællesskabet skal gøre en indsats for at fremme bevarelsen og berigelsen af det, som udgør de europæiske folkeslags kulturelle og sproglige identitet og virkelighed. Fællesskabet skal bestræbe sig på at styrke borgernes følelse af at tilhøre det samme fællesskab. Det er dette ønske, som stats- og regeringscheferne gav udtryk for i Madrid i december 1995: "Det Europæiske Råd bekræfter, at kulturelle aktioner er af stor betydning, når det gælder om at fremme en fællesskabsdimension i kulturerne i alle EU's medlemsstater". Ud fra denne synsvinkel bør der især sættes ind på følgende tre områder: - Udnyttelse af de fælles europæiske rødder og strømninger, som har bidraget (og stadig gør det) til udformningen af de europæiske folks identitet og virkelighed. Kulturen er udtryk for et samfund, og den er også resultatet af samfundenes indbyrdes udvekslinger og konfrontationer. Der er kun få filosofiske, videnskabelige eller kunstneriske i Europa. strømninger, som Fællesskabets kulturpolitik skal kunne berige disse udvekslinger, men også sørge for, at alle folkeslagenes kulturelle identitet og udtryks- og skaberevne respekteres. ikke har haft grænseoverskridende dimensioner - En kulturel indsats, der kan bidrage til, at der opstår permanente netværk mellem kulturarbejderne i de forskellige lande, og til at de får midlerne til at indgå et varigt samarbejde, som borgerne lægger mærke til. 100 - Fællesskabet skal fastlægge prioriterede områder, så det sikres, at de pågældende støtteforanstaltninger mere og mere kommer til at løbe i samme retning. Fordelene ved denne metode er, at den bringer mere sammenhæng i indsatsen på det kulturelle område, og man undgår at vække det indtryk af tilfældighed, som man ellers får, når man gennemgår visse af de gennemførte foranstaltninger. Endelig skal Fællesskabets kulturpolitik uden for EU fremhæve de europæiske folkeslags kultur og den europæiske samfundsmodel. Samtidig med at den inden for EU udgør en intergrationsfaktor, repræsenterer den udadtil et samarbejdsinstrument, som skal fremme dialogen mellem kulturerne. 3. Henstillinger vedrørende hensynet til de kulturelle mål i Fællesskabets indsats Siden traktaten om Den Europæiske Union trådte i kraft har EU's institutioner skullet tage hensyn til kulturen i deres virksomhed. Denne rapport kan være dem til hjælp, når de skal vurdere omfanget af denne forpligtelse, og den kan forhåbentlig bidrage til overvejelserne over, hvorledes den fælles kulturpolitik bør udvikle sig ud fra de ovennævnte mål og midler. Rapporten påviser, at det med de midler, man har, er muligt at udfolde kulturelle bestræbelser på europæisk plan, hvis der er politisk vilje til at samordne dem. Ønsket om atter at anbringe borgerne i centrum for den europæiske integration kan der gøres noget ved, nu hvor EU skal tage en række nye afgørende skridt. For sit vedkommende vil Europa-Kommissionen forholdsregler for at sikre: træffe de nødvendige interne - at de forslag til afledte retsakter, som den skal forelægge for Parlamentet og Rådet, samt dens beslutninger svarer til de kulturpolitiske mål i henhold til artikel 128 i traktaten - at mål og midler for hvert instrument, der har konsekvenser for det kulturelle område, svarer til målene og midlerne for Fællesskabets kulturpolitik, når de interne politikker skal defineres og føres ud i livet. Med henblik herpå vil Kommissionen lade sig lede af foranstaltningerne på andre områder, som f. eks. den indsats, der gøres for at sikre, at der indgår miljøhensyn i Fællesskabets politikker. 101 "*"",',. V y. m ni- ii'ithiiiii«iirY,*1lriirftJttiffti ISSN 0254-1459 KOM(96) 160 endelig udg. DOKUMENTER DA 16 Katalognummer : CB-CO-96-183-DA-C ISBN92-78-03018-X Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg