title: Komission suositus yhteisön ja jäsenvaltioiden laajoista talouspoliittisista suuntaviivoista - Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti laadittu

eurovoc_concepts:
EU policy
economic convergence
economic growth
economic policy
employment policy

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 15. 05. 1996 KOM(96)211 lopull. Komission suositus yhteisön ja jäsenvaltioiden laajoista talouspoliittisista suuntaviivoista Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti laadittu EUROOPAN KOMISSIO it * Komission suositus yhteisön ja jäsenvaltioiden laajoista talouspoliittisista suuntaviivoista Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti laadittu I. YHTEISÖN JA JÄSENVALTIOIDEN LAAJAT TALOUSPOLIITTISET SUUNTAVIIVAT II. PERUSTELUT 11. 1. EDISTYMINEN VUODEN 1995 LAAJOJEN TALOUSPOLITIIKAN SUUNTAVIIVOJEN TÄYTÄNTÖÖNPANOSSA 11. 2. TALOUDELLISET NÄKYMÄT. «Y -11 Sisällysluettelo I. YHTEISÖN JA JÄSENVALTIOIDEN LAAJAT TALOUSPOLIITTISET SUUNTAVIIVAT 1. 1. Päätavoitteet ja yleiset suuntaviivat 1. 2. Kasvuun, työllisyyteen ja lähentymiseen johtava makrotaloudellisten politiikkojen yhdistelmä 1. 3. Hintojen ja valuuttakurssien vakaus 1. 4. Terve julkinen talous 1. 5. Tuote- ja palvelumarkkinoiden toiminnan parantaminen 1. 6. Työllisyyden ja työmarkkinauudistusten tukeminen II. PERUSTELUT 11. 1. Edistyminen vuoden 1995 laajojen talouspolitiikan suuntaviivojen täytäntöönpanossa 11. 1. 1. Johdanto 11. 1. 2. Hintojen ja valuuttakurssien vakaus 11. 1. 3. Terve julkinen talous 11. 1. 4. Kilpailukyky 11. 1. 5. Työllisyys ja työmarkkinat 11. 2. Taloudelliset näkymät 11. 2. 1. Kasvunäkymät 11. 2. 2. Työllisyyskehitys 11. 2. 3. Lähentyminen 1 1 2 3 S 7 8 10 10 10 13 16 21 23 26 26 28 29 *6 I. YHTEISÖN JA JÄSENVALTIOIDEN LAAJAT TALOUSPOLIITTISET SUUNTAVIIVAT 1. 1. Päätavoitteet ja yleiset suuntaviivat Vastoin vuoden 1995 laajojen talouspoliittisten suuntaviivojen hyväksymisaikaan vallinneita odotuksia yhteisön talous koki viimeksi kuluneiden kahdentoista kuukauden aikana huomattavan taloudellisen toiminnan hidastumisen ja työttömyys kasvoi uudelleen. Vaikka inflaatio odotusten mukaisesti aleni yleisesti ja hintalähentyminen vahvistui, julkistalouksien tervehtyminen eteni riittämättömällä vauhdilla ja sitä vaikeutti talouden laskusuuntaus. Tästä johtuen yhteisö ei merkittävästi edistynyt niiden tärkeiden taloudellisten tavoitteiden saavuttamisessa, joista perustamissopimuksen 2 artiklassa määrätään, nimittäin kestävän, ei- inflatorisen talouskasvun ja korkean työllisyystason edistämisessä. Tämä epäonnistuminen taloudellisten ja sosiaalista hyvinvointia koskevien tavoitteiden ja niiden toteuttamisen välisen kuilun pienentämisessä on pääsyy yhteisössä tällä hetkellä vallitsevaan vähemmän luottavaiseen mielialaan. Yhteisön taloudelliset perustekijät ovat kuitenkin melko suotuisat. Inflaatio on historiallisti ottaen alhainen ja hallittu, korot ovat laskussa, valuuttakurssit saatetaan asteittain perusedellytysten mukaisiksi, maailmankauppa laajenee hyvää vauhtia ja investointien kannattavuus on kohentunut ollen yleisesti ottaen huomattavasti parempi kuin 1980-luvun jälkipuoliskolla. Pitkien korkojen nousu vuonna 1994, kevään 1995 valuuttamyrsky, sitkeät rakenteelliset heikkoudet ja luottamuksen heikkeneminen ovat kuitenkin estäneet näiden perustekijöden vahvistumisen vuonna 1995 ja vuoden 1996 alkupuolella. Kahden ensimmäisen tekijän vaikutuksen jatkuva hiipuminen, yhdessä varastojen purkamisen päättymisen kanssa, keskittävät odotukset taloudellisen toiminnan vilkastumiseen tämän vuoden toisella puoliskolla. Odotetun nousun vauhdin määrää pääasiassa se, missä määrin talouspolitiikkojen yhdistelmä muuttuu kasvua suosivammaksi ja onnistuu luottamuksen palauttamisessa. Odotetun elpymisen tarjoamat mahdollisuudet olisi hyödynnettävä kokonaan, jotta saavutettaisiin riittävä lähentyminen, jolla varmistetaan onnistunut siirtyminen talous-ja rahaliittoon 1 päivänä tammikuuta 1999. Näihin haasteisiin vastaaminen vaatii ensisijaisesti kasvuun ja vakauteen suuntautuvaa makrotalouspoliittista toimintalinjaa. Soveliaiden rakenteellisten aloitteiden niin / o -2 tavara- kuin palvelumarkkinoillakin sekä työmarkkinoiden uudistamisessa tulisi liityttyä makrotalouspolitiikkojen yhdistelmän kestävään uudelleen tasapainottamiseen ja vahvistaa sitä. Tässä esiteltävät suuntaviivat tukevat ja laajentavat edellisissä suuntaviivoissa luonnosteltuja talouspoliittisia suosituksia. Jos tämä strategia ei vielä näytä johtavan tyydyttäviin tuloksiin koko yhteisössä, se johtuu siitä, että strategian toteutuksesta on puuttunut intoa ja uskottavuutta. Siksi kaikkia talouden toimijoita kannustetaan toteuttamaan talouspolitiikkaansa pyrkien edistämään yhteisön tavoitteiden saavuttamista (perustamissopimuksen 102 a artikla), muuttamaan toiminnaksi sen, mitä yli kahden vuoden ajan on lupailtu, ja yhdensuuntaistamaan paremmin talouspolitiikkansa. Viimeksimainittu ei ole vain perustamissopimuksen mukainen velvoite (3 a artikla), vaan myös käytännön velvoite, joka on entistä tärkeämpi jäsenvaltioiden talouksien edelleen yhdentyessä. On korostettava sitä, että nämä suuntaviivat eivät ole vain niiden analyysien loogista uudistamista, jotka on tehty komission vuoden 1996 taloudellisen vuosikatsauksen yhteydessä, vaan niissä otetaan huomioon myös Euroopan parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean tuosta kertomuksesta antamat lausunnot. 1. 2. Kasvuun, työllisyyteen ja lähentymiseen johtava makrotaloudellisten politiikkojen yhdistelmä Yhteisön tavoitteiden saavuttaminen kasvun, työllisyyden ja lähentymisen kannalta vaatii edelleenkin vakaata, investointeja tukevaa lyhyen ja keskipitkän aikavälin makrotalouspolitiikkojen yhdistelmää, jolle on luonteenomaista: (i) vakauteen pyrkivä rahapolitiikka, (ii) jatkuva ponnistelu julkistalouden vakauttamiseksi useimmissa jäsenvaltioissa perustamissopimuksessa esitetyn aikataulun ja tavoitteiden mukaisesti, sekä (iii) nimellispalkkakehitys, joka on hintojen vakauden tavoitteen mukainen sekä reaalipalkkojen kehitys, joka noudattaa työllisyyttä luovien investointien vahvistamisen edellytyksiä. Elpymisen uudelleenkäynnistämiseksi ja keskipitkän aikavälin kasvun ja työpaikkojen luomisen voimistamiseksi on makrotalouden politiikkayhdistelmän kestävä liennytys erittäin tärkeää. Mitä enemmän rahapolitiikan vakaustehtävää helpotetaan soveliailla finanssipolitiikan toimenpiteillä ja sopivalla palkkakehityksellä, sitä enemmän rahamarkkinoiden olosuhteet, mukaanlukien valuuttakurssit ja pitkät korot, suosivat kasvua ja työllisyyttä. Tässä yhteydessä rahapolitiikalla voi olla huomattava vaikutus perustamissopimuksen 105 artiklan 1 kohdan hengessä perustamissopimuksen 2 artiklassa esitettyjen yhteisön tavoitteiden saavuttamiseksi. Keskipitkän aikavälin korkea ja jatkuva talouskasvu, joka perustuu tuotantokykyä lisääviin investointeihin, on tärkeää, koska (i) se laskee merkittävästi ja pysyvästi yhteisön sietämättömän korkeaa työttömyyystasoa, ja estää sosiaalisen syrjäytymisen laajenemista: (ii) sen avulla voidaan parantaa kilpailukykyä ja erityisesti yhteisön talouden tuottavuutta säilyttämällä avoimessa markkinataloudessa unionille luonteenomaiset yhteiskunnalliset perusarvot, ja (iii) siten varmistetaan talous- ja rahaliiton kestävä menestys, jossa vakaus, kilpailukyky ja työllisyys on turvattava samanaikaisesti. Vastuu toivotun makrotalouden politiikkayhdistelmän toteuttamisesta on kolmella toimijaryhmällä (keskuspankeilla, kansallisilla hallituksilla ja työmarkkinaosapuolilla). Talouden toimijoiden välinen ja jäsenvaltioiden välinen tehokas yhteistyö on keskeistä politiikan johdonmukaisuuden varmistamiseksi. Komissio syventää vuoropuheluaan työmarkkinaosapuolten kanssa makrotaloudellisista kysymyksistä ja kutsuu myös Euroopan rahapoliittisen instituutin (ERI) mukaan näihin kokouksiin. Sosiaalista vuoropuhelua sinänsä olisi myös syvennettävä kansallisella tasolla silloin kun se on mahdollistaja soveltuu paikallisiin perinteisiin. Makrotalouspolitiikan puitteiden uskottavuuden ja yhteisön sisäisen yhteensovittamiskehityksen tehokkuuden vahvistamiseksi jäsenvaltioiden on esitettävä ajantasaiset ja poliittisesti vahvistetut lähentymisohjelmat. Näissä ohjelmissa on selkeästi osoitettava, että lähentymisen edistämiseksi suunnitellut poliittiset toimenpiteet kulkevat käsi kädessä keskipitkän aikavälin kasvun ja työllisyyden edistämisen kanssa. Komissio ja neuvosto arvioivat niiden johdonmukaisuutta yhteisön tasolla tiukentaen talouspolitiikan valvontaa perustamissopimuksen 103 artiklan 3 kohdan mukaisesti. 1. 3. Hintojen ja valuuttakurssien vakaus Vakaan makrotaloudellisen ympäristön saavuttaminen ja ylläpitäminen on keskipitkän aikavälin kestävän kasvun edellytys. Tätä tarkoitusta varten ja ottaen huomioon sen, että inflaation odotetaan yhteisössä alenevan tänä vuonna keskimäärin 2,5 prosenttiin, yhteisön on pyrittävä pitämään se näin alhaisena ja pyrkimään edelleen kohti 2 prosentin inflaatiota. -4 Tällä hetkellä kymmenen jäsenvaltiota noudattaa jo edellisissä suuntaviivoissa määrättyä tavoitetta inflaatiolle1, joka ei saa ylittää 2-3 prosenttia, askeleena kohti hintojen vakautta ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa inflaatio on lähellä 3 prosenttia. Niissä seitsemässä maassa (Belgia, Saksa, Ranska, Luxemburg, Alankomaat, Itävalta ja Suomi), joissa inflaatio on alle kaksi prosenttia, ja Tanskassa ja Irlannissa, joissa se on hieman yli kaksi prosenttia, rahapolitiikan uskottavuus inflaationvastaisena keinona on yleensä vahva ja tehtävänä on vain vakiinnuttaa nämä saavutukset keskipitkällä aikavälillä. Ruotsissa, jossa inflaatio on viime aikoina huomattavasti hidastunut, ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa politiikan on pyrittävä inflaationvastaisten toimintatapojen säilyttämiseen ja soveltuvin osin niiden vahvistamiseen. Niiden maiden, joissa inflaation odotetaan olevan 3-5 prosenttia vuonna 1996 (Espanja, Portugali ja Italia), olisi pyrittävä alentamaan inflaatiota edelleen kolmen prosentin alapuolelle vuoteen 1997 mennessä. Espanjan ja Portugalin tulee jatkaa sitkeästi nykyistä politiikkaansa, jotta ne saavuttaisivat toivotun inflaatiotason lähitulevaisuudessa. Italiassa finanssipolitiikka sanelee merkittävältä osin nopeuden, jolla valuuttakurssien uskottavuuden luomisessa ja alhaisten inflaatio-odotusten vakiinnuttamisessa edistytään. Vaikka Kreikassa on tapahtunut viime vuosina huomattavaa edistystä, on ilmeistä, että ponnisteluja on siellä jatkettava ja voimistettava. Tässä suhteessa on korostettava erityisesti kahden viime vuoden aikana toteutettujen finanssipolitiikan korjausten merkitystä sekä 1990-luvun alusta toteutetun harkitun raha-ja valuuttakurssipolitiikan jatkamista. Kuten aiemmissa suuntaviivoissa on korostettu, kaikkien jäsenvaltioiden on edelleen käsiteltävä valuuttakurssipolitiikkaansa yhteistä etua koskevana asiana Euroopan rahajärjestelmän ja sen valuuttakurssimekanismin puitteissa. Valuuttakurssien muutokset vuoden 1995 alkupuolella osoittivat, että useissa jäsenvaltioissa on tarvetta luoda lisää uskottavuutta niiden yleisiin talouspoliittisiin puitteisiin. Toimenpiteet, joilla tähdätään uskottavasti ja päättäväisesti talouspolitiikkojen uuteen tasapainottamiseen ja hintojen vakauteen, kuten näissä suuntaviivoissa suositellaan, eivät edistä vain asianmukaista valuuttakurssien yhdensuuntaistamista yhteisössä vaan myös koko maailmassa. Maille, jotka eivät tällä hetkellä ole mukana valuuttakurssijärjestelmässä, nämä toimenpiteet loisivat myös osaltaan edellytyksiä mukaantulolle. Mitattuna väliaikaisen yhtenäistetyn kuluttajahintaindeksien vuotuisen muutoksen 12 kuukauden keskiarvona. 1. 4. Terve julkinen talous Jonkinlaista, joskin rajoitettua edistystä kohti julkisen talouden tervehdyttämistä tapahtui viime vuonna yhteisössä. Lipsuminen ilmoitetuista budjettitavoitteista heijasti vain osittain kasvun hidastumisen kielteistä vaikutusta. Finanssipolitiikan puutteellinen uskottavuus vaikutti merkittävästi kevään 1995 valuuttamyrskyyn, horjutti taloudellista luottamusta ja johti rahoitusmarkkinoilla yhteisön yhtenäisvaluutan toteuttamisen todennäköisyyttä koskeviin epäilyihin. Sillä välin useat maat ovat tehneet merkittäviä ratkaisuja julkisen taloutensa vakauttamiseksi vuonna 1996 ja monissa tapauksissa myös vuonna 1997. Yhteisön julkisten talouksien edelleen epätyydyttävä tila voi kuitenkin johtaa jäsenvaltiot tarkistamaan ja tarvittaessa voimistamaan talouksiensa vakauttamissuunnitelmia. Uskottavat, ennalta ilmoitetut ja yhteiskunnallisesti tasapainoiset pyrkimykset pienentää julkisen talouden suuria alijäämiä mahdollistavat luottamuksen palautumisen, odotetun elpymisen muuttamisen kestäväksi, työpaikkoja luovaksi keskipitkän aikavälin kasvuprosessiksi ja vakaaksi siirtymiseksi rahaliittoon 1 päivänä tammikuuta 1999. Vaikka taloudelliset edellytykset ovat tällä hetkellä epäsuotuisammat kuin vuoden 1995 suuntaviivoja hyväksyttäessä odotettiin, ei väistämättömän vakauttamisen lykkääminen ole hyväksyttävä vaihtoehto. Viivästymisen vaara luo kielteisiä reaktioita rahoitusmarkkinoilla ja vaikeuttaa vakauttamista tulevina vuosina. Nykyisissä oloissa sellainen politiikka, joka sallii automaattisten vakauttajien toimia, on senvuoksi useimmissa jäsenvaltioissa suurelta osin soveltumaton. Rakenteellisten budjettivajeiden alentamisessa tänä vuonna tapahtunut edistys jatkuu ja vahvistaa vakauttamista suhdannetekijöiden kohentuessa. Lisäksi budjettivajeiden uskottavien supistusten kielteinen lyhytaikainen vaikutus kasvuun on todennäköisesti rajoitettu edellyttäen, että soveliaat reunaehdot sekä rahapolitiikassa että rakennepolitiikassa otetaan käyttöön. Toukokuun alussa 1996 päätettyjen sopeuttamistoimien perusteella julkisen talouden nettolainanotto koko yhteisössä laskee todennäköisesti niukasti alle 3,5 prosentin bruttokansantuotteesta vuonna 1997, kun se vuonna 1995 oli 5 prosenttia. Lähes kaikkien jäsenvaltioiden on pyrittävä alentamaan julkisen talouden alijäämä enintään kolmeen prosenttiin bruttokansantuotteesta vuonna 1997, mikä on askel kohti keskipitkän aikavälin tasapainotavoitetta. Tässä suhteessa on rohkaisevaa, että monet jäsenvaltiot ovat äskettäin ilmoittaneet merkittävistä toimenpiteistä julkisen talouden epätasapainon korjaamiseksi ja toteuttavat jo niitä. Neljästätoista lähentymisohjelman laatineesta jäsenvaltiosta (Luxemburg on poikkeus) kaksitoista on sitoutunut pienentämään vajeensa kolmeen prosenttiin bruttokansantuotteesta vuonna 1996 tai - 6- viimeistään vuonna 1997. Kaksi näistä maista (Tanska ja Irlanti) on jo saavuttanut kolmen prosentin budjcttivajeviitearvon ja ne siirtyvät edelleen kohti kunnianhimoisempia keskipitkän aikavälin tavoitteita. Muiden kymmenen jäsenmaan kohdalla kolmen prosentin viitearvoon pääsemiseen tarvittava lisäponnistus on epäilemättä mahdollinen, ja tavoitteeseen on pyrittävä tarmokkaasti. Tässä ryhmässä moni maa (Saksa, Ranska, Itävalta, Suomi, Ruotsi) on tänä vuonna ilmoittanut huomattavista toimenpiteistä, joilla pyritään pienentämään niiden budjettivajeet kolmeen prosenttiin bruttokansantuotteesta tai sen alapuolelle vuonna 1997. Näiden maiden, kuten Alankomaidenkin, tulee päättäväisesti toteuttaa talouksiensa vakauttamisohjelmia ja tarvittaessa voimistaa niitä varmistaakseen tavoitteiden täydellisen saavuttamisen. Belgiassa sekä odotettua heikomman verotulojen kasvun ja sosiaalisten tulonsiirtojen vaikutus että joidenkin aiempien toimenpiteiden peruuttamattomuus edellyttävät hsäponnistuksia kolmen prosentin viitearvon saavuttamiseksi vuonna 1997. Belgian hallitus on sitoutunut lujasti määrittelemään tarvittavat toimenpiteet valmistellessaan vuoden 1997 talousarviotaan kesä heinäkuussa 1996. Yhdistyneessä kuningaskunnassa budjettivajeen merkittävien supistusten odotetaan jatkuvan seuraavien kahden vuoden aikana pääasiassa suunniteltujen kulujen leikkausten tuloksena. Lähentymisohjelman tavoitteiden noudattamiseksi tarvitaan lisätoimia korvaamaan sekä vuoden 1995 lipsuminen että odotettua hitaampi lyhyen aikavälin rahoitusaseman parannus, joka johtuu osittain ennakoitua vähäisemmästä talouskasvusta. Espanjassa ja Portugalissa tarvitaan lähentymisohjelmien finanssipolitiikkaan liittyvän osan määrätietoista toteuttamista, ja erityistä huomiota on Espanjassa kiinnitettävä sosiaaliturvajärjestelmän uudelleenarviointiin. Kahdesta viimeisestä jäsenvaltiosta Italian on ryhdyttävä huomattaviin toimenpiteisiin saavuttaakseen ja parantaakseen suunniteltua julkisen talouden vakauttamista, joka on politiikan keskeinen tavoite markkinoiden luottamuksen palauttamiseksi. Toiminnan on keskityttävä ennen kaikkea taisteluun veropinnausta vastaan, paikallisviranomaisten budjettikurin koventamiseen ja julkisen hallinnon tehokkuuden parantamiseen. Kreikassa puolestaan jatkuva ponnistelu monella rintamalla, keskeisimmin nykyisten yksityistämisaloitteiden jatkaminen, veropohjan laajentaminen ja nykyiset kululeikkaukset ovat kaikki tarpeellisia. Vaikka vakauttamistoimien laajuus, ajoitus ja suunnittelu on sovitettava kunkin maan oloihin, on aiempien suuntaviivojen toimeenpanossa havaittu joitakin yleisiä periaatteita. Näitä ovat seuraavat: (i) kulujen kasvun rajoittamista, aiemmin yleisen verorasituksen lisäämisen vastakohtana pidetään yleisesti uskottavampana ja tehokkaampana vaihtoehtona. Asioita, joihin on kiinnitettävä huomiota, ovat eläkevarausten saattaminen kestävämmälle perustalle, terveydenhoitokulujen kasvun leikkaaminen ja vääristävien ja kalliiden tukien alentaminen; (ii) hallinnon kulujen suuntaaminen mahdollisimman suuressa määrin tuottavaan toimintaan kuten perusrakenteisiin, inhimilliseen pääomaan ja aktiivisiin työmarkkinatoimenpiteisiin suuntautuviin investointeihin vaarantamatta budjettivajeiden välttämätöntä pienentämistä; (iii) julkisten palvelujen tehokkuuden parantaminen muun muassa joustavammalla johtamisella, julkishallinnon työntekijöiden paremmilla kannustimilla, ja joissakin tapauksissa yksityistämisen ja käyttömaksujen lisäämisellä siinä määrin kuin jäsenvaltiot katsovat näiden toimenpiteiden vastaavan omia tavoitteitaan; (iv) sen varmistaminen, että yleinen verorasituksen lasku, joka on toivottavaa useimmissa jäsenvaltioissa, riippuu siitä, että ensin saadaan budjettivaje vakaaseen laskuun. Väliaikaisesti jäsenvaltiot hyötyvät kuitenkin veropohjan laajentamisesta ja verorakenteiden muuttamisesta niin että työvoimaan kohdistuva verorasitus vähenee. Erityisesti muiden työvoimakustannusten kuin palkkakustannusten alentamista palkka-asteikon alapäässä on harkittava. 1. 5. Tuote- ja palvelumarkkinoiden toiminnan parantaminen Kasvun ja siten työllisyyden tukemiseksi ja samalla alhaisen inflaation säilyttämiseksi on olennaista lisätä makrotasolla toimenpiteitä, joilla pyritään parantamaan tuote- ja palvelumarkkinoiden toimintaa yleensä ja erityisesti luomaan lisää kilpailua ja joustavoittamaan hintamekanismin toimintaa. Tämä vaatii ennen kaikkea kilpailupolitiikan jatkuvaa vahvistamista ja valtion tukien leikkaamista ottaen täysin huomioon perustamissopimuksen 130 a artiklan taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevat tavoitteet. On myös olennaisen tärkeää käyttää täysin hyödyksi sisämarkkinoiden tarjoamia mahdollisuuksia avoimessa ja kilpailullisessa ympäristössä siirtämällä yhtenäismarkkinalainsäädäntö kansalliseen lainsäädäntöön ja panemalla se tehokkaasti täytäntöön. Aloilla, joilla siirtäminen kansalliseen lainsäädäntöön on myöhässä, tarvitaan erityistä ponnistelua, jotta kaikki tarpeelliset lakiesitykset tehdään kansallisille parlamenteille ennen vuoden 1996 loppua. Yhteisön kilpailukyvyn vahvistamiseksi innovaation edistämiseen, tietoyhteiskunnan syntyyn ja aloitteellisuudelle ja PK-yritysten kehittymiselle suopeamman työympäristön kehittämiseen tarkoitetut toimenpiteet on pantava täytäntöön nopeasti. Näillä alueilla avainasemassa ovat tietenkin yksittäiset jäsenvaltiot. Kansallisten toimien voimaa ja tehokkuutta, jotka ovat olennaisen tärkeitä, voidaan lisätä huomattavasti yhteisön tason yhteensovittamisella ja asianmukaisilla toimenpiteillä. Tällä tasolla parhaillaan tavoitteena olevien monenlaisten toimenpiteiden joukossa on erityistä huomiota kiinnitettävä eräisiin komission viimeaikaisiin ehdotuksiin. Toiminta euroopanlaajuisten verkkohankkeiden tehokkaan toteuttamisen jäljellä olevien esteiden poistamiseksi on aloitettava. Työtä tarvitaan myös tällä hetkellä PK-yritysten kehitystä häiritsevien esteiden poistamiseksi. Tutkimus- ja kehitystoiminnan yhteensovittamista tarvitaan sekä jäsenvaltioiden tasolla että jäsenvaltioiden ja yhteisön rahoittamien erityistutkimusohjelmien välillä. Komissio aikoo myös jatkaa politiikkaansa kilpailun parantamiseksi EU-markkinoilla. Lopuksi näiden politiikkojen on ympäristöpolitiikan työpaikkojen luomispotentiaalin kasvattamiseksi - nykyistä suuremmassa määrin - perustuttava markkinapohjaisiin välineisiin, verotus mukaanlukien, niin kansallisella kuin yhteisönkin tasolla. 1. 6. Työllisyyden ja työmarkkinauudistusten tukeminen Yli 2,5 vuoden kuluttua komission kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä käsitelleen valkoisen kirjan julkaisemisesta ja kun Essenissä hyväksyttyä työllisyysstrategiaa on jo jonkin aikaa toteutettu, yhteisön työllisyysluvut ovat kyseisenä aikana olleet synkät. Vaikka odotettu elpyminen johtaa uuteen työpaikkojen luomiseen ja taittaa työttömyyden nykyisen noususuuntauksen, on todennäköistä, että yhteisössä on vuonna 1997 edelleen yli 17 miljoonaa työtöntä. Kestävän ja merkittävän työllisyys- ja työttömyyslukujen paranemisen varmistaminen ei vaadi ainoastaan kestävää ja nopeaa taloudellista kasvua ja tehokkaita tuote- ja palvelumarkkinoita, vaan myös monenlaisia työmarkkinauudistuksia. Olemassaolevien jäykkyyksien poistaminen sekä työmarkkinoiden tehokkaamman toiminnan varmistaminen on keskeistä kansallisissa ponnistuksissa turvata sekä jännitteetön ja vahvempi keskipitkän aikavälin talouskasvu että enemmän työllisyyttä luova kasvumalli. Jäsenvaltiot ovat ponnistelleet työmarkkinoiden uudistamiseksi. Niitä rohkaistaan voimistamaan toimintaansa varmistaen samalla sosiaaliturvajärjestelmän tasapuolisuus ja tehokkuus. Työvoiman ammatillisen ja alueellisen liikkuvuuden parantamiseen ja työllisyyspalvelujen tehostamiseen suunnattujen toimenpiteiden toteuttamisen on vähennettävä pullonkauloja, jotka voivat johtaa kasvun varhaiseen tyrehtymiseen. Soveliaita toimenpiteitä on toteutettava koko koulutusjärjestelmän - ammattikoulutus mukaanlukien - sopeuttamiseksi sekä markkinoiden tarpeisiin että inhimillisen pääoman parantamiseen, millä vahvistetaan talouden kasvumahdollisuuksia. Tässä suhteessa on etusijalle asetettava nuorison, naisten ja työttömien - erityisesti huonon ammattitaidon omaavien ja kokemattomien - työllistettävyyden vahvistaminen ja työmarkkinoilla tarvittavien taitojen luominen tarjoamalla koulutusta, joka soveltuu paremmin työmarkkinoiden muuttuviin tarpeisiin. -9 Talouskasvun suurempaa työintensiivisyyttä tulisi suosia ylläpitämällä tätä tavoitetta tukevaa keskimääräistä palkkakehitystä ja joissakin tapauksissa rohkaisemalla suurempaa palkkahajontaa ammattitaidon, alueen ja jossakin määrin toimialan ja yrityksen mukaan. Tuottavuudeltaan alhaisten työpaikkojen työvoimakustannusten alentamisen joko suoralla palkkakehityksellä (esimerkiksi ottamalla käyttöön aloituspaikat soveltuvissa tapauksissa) tai alentamalla kohdistetusti muita työvoimakustannuksia kuin palkkoja pitäisi lisätä kannustimia vähäisen ammattitaidon omaavan työvoiman työllistämiseen. Tällaisten toimenpiteiden tulisi olla yhteisön kilpailupolitiikan mukaisia. Työajan ja työorganisaation muutokset yritystasolla vaikuttavat samansuuntaisesti. Lopuksi on myös kannustettava paikallisten ja alueellisten aloitteiden edistämistä uusien, paljon työtä sisältävien palvelujen alalla; tätä asiaa on esitelty komission tiedonannossa Euroopan strategiasta paikallisten kehitys-ja työllisyysaloitteiden rohkaisemiseksi. Kaikki edellä mainitut osatekijät on esitetty yhteisön yhteisessä työllisyysstrategiassa, josta tehtiin aloite Essenin Eurooppa-neuvostossa ja jota viimeisteltiin sekä Cannesin että Madridin neuvostoissa. Näissä Eurooppa-neuvoston kokouksissa hyväksyttyjä toimenpiteitä on tehostettava. Siksi jäsenvaltioiden monivuotisia työllisyysohjelmia on kehitettävä edelleen, jotta niistä tehtäisiin työmarkkinapolitiikan tehokkaampia välineitä. Lisäksi komission aloite kaikkien osapuolten liikkeellesaamiseksi työttömyyden vastaiseen taisteluun tähtää olemassaolevien välineiden suurimpaan mahdolliseen käyttöön unionin tasolla. 10 II. PERUSTELUT 11. 1. Edistyminen vuoden 1995 laajojen talouspolitiikan suuntaviivojen täytäntöönpanossa IL 1. 1. Johdanto Maastrichtin sopimuksen mukaisesti hyväksyttiin talouspolitiikan laajat suuntaviivat joulukuussa 1993, heinäkuussa 1994 ja heinäkuussa 1995. Eurooppa-neuvoston valtuutuksen mukaisesti vuoden 1993 suuntaviivojen täytäntöönpanoa arvioitiin joulukuussa 1994. Vuoden 1994 suuntaviivojen toteutusta tutkittiin kahdesti, kerran joulukuussa 1994 ja toisen kerran kesäkuussa 1995. Tässä asiakirjassa tarkastellaan Cannesin Eurooppa-neuvoston toivomuksesta vuoden 1995 laajojen talouspolitiikan suuntaviivojen täytäntöönpanossa tapahtunutta edistystä sen jälkeen kun talous- ja valtionvarainministerien neuvosto hyväksyi ne viime vuoden heinäkuussa. Koska tavoitteena on sekä kehittää valvontamenettelyjä että esittää uusien suuntaviivojen hyväksymiseksi tarvittavia tietoja ja analyyseja, muodostaa aiempien suuntaviivojen arviointi komission perustelujen olennaisen osan. Tässä arvioinnissa tarkastellaan, millainen yksittäisten jäsenvaltioiden sitoutuminen yhteisen politiikan velvoitteisiin on. Koska talouspolitiikassa keskitytään keskipitkään aikaväliin, tässä kertomuksessa tarkastellaan suuntauksia, jotka ovat ilmenneet ensimmäisten suuntaviivasuositusten vuonna 1993 tapahtuneen hyväksymisen jälkeen. Vuoden 1995 suuntaviivoissa esiin otetut politiikkakysymykset perustuivat tilanteeseen, jossa vuoden 1993 jälkipuoliskolla alkanut taloudellinen elpyminen näytti vakiintuneen. Talouden laajenemisen vauhti ja luonne oli vuonna 1994 antanut aihetta optimisesti odottaa, että noin kolmen prosentin kasvuluvut saavutettaisiin sekä vuonna 1995 että vuonna 1996. Sen jälkeen kasvu on kuitenkin hidastunut huonrattavasti. Hidastumisen taustatekijöiden syvempi tarkastelu esitettiin komission vuoden 1996 taloudellisessa vuosikertomuksessa, jonka analyysista vain avainkohdat esitetään tiivistettyinä tässä. Bruttokansantuotteen 3,5 - 4 prosentin kasvuluvut (vuositasolla), joita oli nähty lähes koko vuoden 1994 ajan, hidastuivat noin kahteen prosenttiin vuoden 1995 toisella ja kolmannella neljänneksellä, ja tämä suuntaus huipentui viime vuoden viimeisellä neljänneksellä tapahtuneeseen melko täydelliseen pysähtymiseen. Tämä odotettua vähäisempi tuotannon kasvu kuvastui kielteisenä työmarkkinakehityksenä. Yhteisön yleisen Vuoden 1995 suuntaviivojen alustava tarkistus tapahtui joulukuussa 1995. 11 työllisyyden kohtalainen nousu vuoden 1994 puolivälistä lähtien pysähtyi vuoden 1995 lopulla. Erityisesti niissä maissa, joiden kilpailuasema heikkeni eniten kevään 1995 valuuttakurssikriisin seurauksena, työllisyyskehitys muuttui hyvin kielteiseksi. Mutta myös monissa muissa maissa talouden hidastuminen pysäytti työllisyyden kohentumisen. Kaiken kaikkiaan työllisyyden arvioidaan kasvaneen vain puoli prosenttia viime vuonna koko yhteisössä. Alkuperäisen varastojen täyttämisen luoman kannustimen haihtumisen lisäksi heijasti vuonna 1995 tapahtunut huomattava hidastuminen kahta epäsuotuisaa rahoitusmarkkinoiden kehityssuuntaa. Ensinnäkin pitkien korkojen huomattava nousu maailman ja yhteisön rahoitusmarkkinoilla vuoden 1994 aikana näyttää vaikuttaneen odotettua kauemmin rajoittavasti yritysten ja kotitalouksien kulutuspäätöksiin vuonna 1995. Tuottojen kasvu vaihteli huomattavasti jäsenvaltioittain, mikä kuvasti muun muassa niiden taloudellista suorituskykyä, politiikan asemaa ja uskottavuutta. Erityisesti pitkät korot nousivat huomattavasti enemmän maissa, joiden julkisen talouden ei markkinoilla katsottu olevan pysyvästi supistumaan päin. Taulukko 1 Joulu 1 9 93 7. 2 7. 3 6. 1 19. 9 8. 9 6. 5 6. 3 8. 6 5. 6 5. 8 11. 7 5. 9 7. 7 5. 3 B DK D GR E F IRL 1 NL A P FIN S UK EUR 6. 9 Nimelliskorot (%) Joulu 1 9 94 Tammi 1 9 96 Huhti 1995 Lyhyet korot1 Huhti 1996 Joulu 1993 Joulu 1 9 94 Tammi 1 9 96 Huhti 1 9 95 Pitkät korot2 5. 4 6. 2 5. 3 17. 9 8. 2 5. 9 6. 3 9. 0 5. 4 4. 8 10. 5 5. 7 8. 2 6. 4 6. 6 5. 3 6. 9 4. 6 17. 2 9. 4 7. 7 6. 8 10. 8 4. 7 4. 5 10. 8 6. 0 8. 9 6. 7 7. 2 3. 6 4. 4 3. 5 14. 6 8. 9 4. 7 5. 4 9. 9 3. 3 3. 7 8. 5 4. 2 8. 4 6. 4 5. 8 3. 3 4. 0 3. 3 14. 1 7. 8 3. 9 5. 1 9. 4 2. 9 3. 0 7. 6 3. 9 6. 6 6. 0 6. 6 6. 2 5. 7 8. 3 5. 8 8. 8 5. 7 9. 0 6. 3 8. 3 8. 8 7. 5 7. 9 8. 8 7. 1 11. 5 12. 1 8. 1 8. 6 11. 9 7. 6 7. 6 11. 5 10. 3 10. 7 8. 5 7. 8 8. 7 13. 0 7. 2 7. 4 12. 1 9. 4 11. 5 8. 4 6. 5 7. 0 5. 9 9. 5 6. 5 7. 2 10. 2 5. 9 6. 2 9. 4 7. 0 8. 3 7. 4 Huhti 1 9 96 6. 7 7. 3 6. 4 9. 3 6. 5 7. 6 10. 1 6. 4 6. 5 9. 2 7. 5 8. 4 8. 1 5. 3 (6. 8) (9. 0) (8. 9) 7. 3 7. 6 1 Kolmen kuukauden rahamarkkinakorko. 2 Kymmenen vuoden viitelainan tuotto, paitsi koko Euroopan kohdalla huhtikuuhun 1995 asti, missä tiedot perustuvat valtion obligaatioiden tuotoon Lähde: Komission ennuste, kevät 1996. Toiseksi, ja mikä ehkä oli vielä tärkeämpää, kevään 1995 valuuttamyrsky oli vaikuttanut huomattavasti niin devalvoituneiden kuin revalvoituneidenkin valuuttojen talouksiin. Sen laukaisi Yhdysvaltain dollarin huomattava heikkeneminen Meksikon peson kriisin alkaessa. Mutta tätä seuranneet suuret ja jyrkät Euroopan yhteisön valuuttojen väliset liikkeet näyttävät kuvastavan syvempää perusongelmaa, kansallisten julkisten talouksien vakautussuunnitelmien ja 12 rakenneuudistusten uskottavuuden puutetta ja/tai eräissä jäsenvaltioissa havaittua uusien inflaatiopaineiden vaaraa. Saksassa ja niissä maissa, joiden valuutat ovat läheisesti yhteydessä Saksan markkaan, valuuttakurssin nousu merkitsi lyhyiden korkojen laskusta huolimatta huomattavaa yleisten rahamarkkinaehtojen kiristymistä sekä kilpailukyvyn ja teollisuuden kannattavuuden heikkenemistä. Tämä puolestaan vaikutti edelleen investointeihin ja johti luottamuksen selvään heikkenemiseen. Toisaalta niissä maissa, joiden valuutat devalvoituivat huomattavasti, vientimarkkinaosuuksien lyhytaikaista kasvua laimensi jonkin verran vientimarkkinoiden kasvun hidastuminen ja korkojen nousu sekä kuluttajien ostovoiman supistuminen kotimarkkinoiden korkeamman inflaation vuoksi. Lisäksi koko yhteisön tasolla huomattavat ja jyrkät yhteisön sisäiset valuuttakurssien liikkeet vaarantavat sisämarkkinoiden kunnollisen toiminnan ja johtavat väistämättä vähemmän optimaaliseen voimavarojen kohdentamiseen. Taulukko 2 Nimelliset tehokkaat valuuttakurssit Indeksi, elokuu 1992 = 100 Joulu 1993 Joulu 1994 Huhti 1995 Tammi 1996 Huhti 1996 99. 9 100. 5 100. 8 87. 5 78. 4 100. 9 92. 8 75. 1 102. 6 101. 5 87. 2 82. 5 103. 3 102. 2 103. 1 82. 9 78. 2 102. 4 94. 5 72. 7 104. 3 102. 8 88. 3 91. 5 107. 9 107. 2 109. 3 105. 9 106. 8 106. 7 104. 6 105. 4 104. 9 82. 9 77. 1 106. 3 93. 3 63. 2 109. 0 107. 3 90. 2 95. 8 80. 2 80. 6 106. 7 94. 3 71. 8 107. 0 105. 5 89. 6 95. 8 80. 9 80. 2 106. 0 94. 6 73. 9 105. 8 104. 2 89. 3 91. 1 B DK D GR E F IRL NL A P FIN UK EUR 74. 6 88. 7 77. 5 87. 1 73. 0 83. 2 83. 2 82. 1 84. 8 82. 4 78. 2 80. 2 80. 4 84. 6 83. 6 Lähde: Komissio Yllä esitetty kehitys viittaa tarpeeseen yhdensuuntaistaa menettelytapoja kansainvälisellä tasolla. Se osoittaa myös selvästi, miten kielteinen vaikutus kasvuun, työllisyyteen ja luottamukseen on riittämättömillä toimenpiteillä juuri niillä suoraan jäsenvaltioiden omalla vastuulla olevilla politiikan alueilla, joita tarvitaan talouspolitiikkojen yhdistelmän jatkuvaan tasapainottamiseen vuoden 1995 laajoissa talouspolitiikan suuntaviivoissa suositellulla tavalla. Jäljempänä esitettävä katsaus tapahtuneeseen kehitykseen noudattaa neuvoston suosituksessa käytettyjä neljää laajaa pääotsikkoa: hintojen ja valuuttakurssien vakaus, terve julkistalous, kilpailukyky sekä työllisyys ja työmarkkinat. 13 H. 1. 2. Hintojen ja valuuttakurssien vakaus Hintojen vakaus - Vuoden 1995 suuntaviivoissa vahvistettiin uudelleen vuosina 1993 ja 1994 asetettu tavoite, että inflaatio ei saa ylittää 2-3 prosenttia, mikä on askel kohti hintojen vakautta; vuoden 1995 suuntaviivojen mukaan oli todennäköistä, että tämä tavoite saavutettaisiin useimmissa jäsenvaltioissa vuoden 1996 aikana. Kuval INFLAATIO Väliaikainen yhtenäistetty kuluttajahintaindeksi* (maaliskuu 1996 - 12 kuukauden keskiarvo) Inflaatio on ollut vakaassa laskussa yhteisössä vuodesta 1991 lähtien, ja yksityisen kulutuksen deflaattorin kasvuvauhti on laskenut noin 5,5 prosentista hieman yli kolmeen prosenttiin viime vuonna; useimmat jäsenvaltiot •II B DK D GR E F IRL IH I L NL A ' Tâmé kuluttajahintaindeksi on ensimmäinen valhe yhteisön kanaalisten kukjttaJahlntBlndeksIn harmonisoinnissa P FIN S UK saavuttivat inflaatiotavoitteen jo tfflHHf vuonna 1995. Vuoden 1996 osalta kuluttajahintainflaatio oli yhteisössä tämän vuoden maaliskuussa 2,9 prosenttia mitattuna 12 kuukauden keskiarvona kuluttajahintaindeksien vuotuisesta muutoksesta (IICP). Kymmenessä jäsenvaltiossa inflaatio pysyi suuntaviivoissa määrätyn vaihteluvälin rajoissa ja useimmissa niistä inflaatio oli jopa alle kaksi prosenttia. Yhdistyneessä kuningaskunnassa inflaatio oli lähes kolme prosenttia. Muista jäsenvaltioista Portugali on päässyt suhteellisen lähelle rajaa viime kuukausina. Espanjassa ja Italiassa inflaatio laskee huomattavasti viime vuodesta noustuaan tuolloin niiden valuuttojen arvon laskun ja välillisten verojen korotusten seurauksena. Myös Kreikassa saavutettiin viime vuonna huomattavaa edistystä, mutta inflaation lasku näyttää menettäneen puhtinsa viime kuukausina. Tämä kehitys liittyy kuitenkin ulkoisiin tekijöihin. Tämä suhteellisen rohkaiseva inflaation hidastuminen suuntaviivojen hyväksymisen jälkeen kuvastaa useiden voimien yhteisvaikutusta. Se ei sisällä vain sellaisia vaikutuksia kuin jatkuva ja edelleen laajeneva tuotantokuilu ja hillitty raaka-aineiden hintakehitys, vaan myös rakenteellisia parannuksia sellaisilla alueilla kuin keskuspankin itsenäisyydessä, palkkakäyttäytymisessä ja kilpailussa. Inflaation alentamisessa saavutettu huomattava menestys monissa jäsenvaltioissa ja rahaviranomaisten asianmukainen toiminta niissä maissa, joiden valuuttojen arvo laski, ovat lisänneet inflaation vastaisten toimenpiteiden uskottavuutta. Palkkakehitys oli viime vuonna melko Nämä IICP:t edustavat ensimmäistä vaihetta CPI-laskelmien harmonisoinnissa. IICP:eitä ja niistä johdettuja HICP:eitä (harmonisoidut kuluttajahintaindeksit), jotka alkavat tammikuusta 1997, käytetään arvioitaessa Maastrichtin sopimuksen rahan arvon alenemista koskevien lähentymisperusteiden noudattamista. 14 kohtuullinen; se liikkui suunnilleen hinnannousujen tasolla useimmissa jäsenvaltioissa, ja työntekijöiden nimellispalkat henkilöä kohden nousivat hieman, 3,5 prosenttia koko yhteisön tasolla. Tätä lukua on verrattava lähes kuuden prosentin keskimääräisen vuotuiseen nousuun kaudella 1991-93. Reaalisten yksikkötyökustannusten lasku paransi kannattavuutta noin yhdellä prosentilla tai enemmälläkin monissa jäsenvaltioissa ja 1,3 prosentilla koko yhteisössä suuntaviivoissa esitettyjen suositusten mukaisesti. Taulukko 3 Inflaatiokehitys (vuotuinen muutos prosentteina) Yksityisen kulutuksen deflaattori Nimelliset työvoima kustannukset henkeä kohden Reaaliset yksikkö työkustannukset 1993 1994 1995 1993 1994 1995 1993 1994 1995 3. 1 0. 3 3. 9 3. 0 1. 7 2. 7 13. 10. 8 3. 3 1. 6 4. 3 4. 8 3. 6 3. 2 1. 9 3. 3 3. 8 10. 1 1 1. 12. B DK D GR E F IRL I L NL A P FiN S UK EUR 1. 5 1. 8 2. 0 9. 3 4. 6 1. 6 2. 5 5. 7 2. 0 1. 1 2. 2 4. 2 1. 1 2. 7 2. 6 7 5. 5 2. 2 1. 7 5. 4 7. 0 2. 3 3. 4 7. 1 4. 2 5. 7 3. 5 4. 1 4. 9 1. 8 2. 7 4. 6 2. 4 2. 4 3. 0 5. 2 1. 3 3. 1 2. 5 9 3. 1 2. 1 3. 2 3. 0 3. 4 2. 3 3. 1 5. 2 3. 5 5. 4 3. 5 5 2. 4 2. 4 3. 1 5. 2 3. 9 3. 0 3. 8 4. 6 5. 3 3. 0 3. 1 6. 5 2. 2 4. 9 3. 7 5. 2 3. 1 4. 6 9. 1 1. 0 4. 4 4. 3 4. 0 - 0. 4 -1. 5 -0. 1 - 0. 4 -0. 5 0. 1 -1. 7 -2. 4 -2. 6 0. 6 0. 3 0. 8 -6. 6 - 1. 4 -2. 6 -0. 7 - 3. 0 -2. 6 1. 3 - 3. 4 -1. 9 - 2. 0 - 4. 0 -0. 9 -2. 5 0. 6 -1. 4 -2. 9 -1. 1 -2. 4 -1. 5 0. 5 -0. 7 1. 9 -2. 6 -0. 3 -2. 6 -3. 1 -0. 8 -0. 1 -0. 3 -3. 5 - 0. 4 - 2. 4 - 1. 0 3. 2 3. 0 3. 2 3. 5 •1. 0 -2. 5 -1. 3 Lähde: Komission ennuste, kevät 1996. Joissakin jäsenvaltioissa palkkakehitys tuotti silti pettymyksen - ei vain niissä, joissa inflaation vähentäminen ei vielä ollut onnistunut täydellisesti vaan myös esimerkiksi Saksassa, jossa palkkaratkaisut olivat melko kalliita rahaviranomaisten ilmoittamaan inflaatiotavoitteeseen verrattuna. Yhdessä Saksan markan arvon nousun kanssa nämä palkkasopimukset vaikuttivat kilpailukyvyn ja kannattavuuden rapistumiseen kansainväliselle kilpailulle alttiilla toimialoilla. Italiassa palkkakustannukset nousivat vuonna 1995, mutta nousu pysyi hieman inflaation alapuolella. Jatkuva valppaus on tarpeen palkkojen ja hintojen kierteen välttämiseksi, joka vauhtiin päästyään nostaisi hintojen vakauden saavuttamisen tulevia kustannuksia. Suomessa sekä nimellis- että reaalipalkat nousivat merkittävästi vuonna 1995. Kohtuullisen kaksivuotisen tuloratkaisun vuoksi palkkojen nousu rauhoittuu olennaisesti vuosina 1996 ja 1997. Valuuttakurssien vakaus. - Kevään 1995 valuuttakurssimyrskyn jälkeen tilanne alkoi tasoittua syyskuuhun 1995 mennessä. Tähän kehitykseen vaikuttivat Yhdysvaltain dollarin vahvistuminen elokuuhun asti, Saksan valtionpankin rahapolitiikan väljentyminen maaliskuussa ja monien 15 jäsenvaltioiden voimistuneet ponnistelut julkisen talouden vakauttamiseksi. Tämän suotuisan tilanteen keskeytti jossain määrin syyskuussa Euroopan valuuttakurssien uusi heilahtelu. Tästä uusien jännitteiden synnystä olivat vastuussa dollarin heikkeneminen ja erityiset taloudelliset ja poliittiset tekijät eräissä yhteisön maissa; ne liittyivät EMUn tulevaisuudennäkymiin kohdistuviin huoliin. Tästä keskeytyksestä huolimatta rauha on palannut markkinoille ja vuosien 1994-95 valuuttaliikkeiden jälkeen kurssit ovat palautuneet suurelta osin ennalleen tämän vuoden alkukuukausina. Kreikan, Italian ja Yhdistyneen kuningaskunnan valuutat ovat edelleen valuuttakurssijärjestelmän ulkopuolella. Kolmesta uudesta jäsenvaltiosta vain Itävalta liittyi valuuttakurssijärjestelmään vuoden 1995 alusta. Pitkien ja lyhyiden korkojen kehitys kuvasti vuonna 1995 osittain ulkomaisten valuuttamarkkinoiden jännitteitä. Saksan valtionpankki laski diskonttokorkoa neljästi maaliskuusta 1995 lähtien, koska rahan tarjonta kasvoi Saksassa hitaasti ja toimenpide paransi Saksan inflaationäkymiä, ja tarjosi siten useimmille muille jäsenvaltioille tilaisuuden tehdä samoin. Lyhyiden korkojen erot Saksan vastaaviin korkoihin nähden kapenivat useimmissa jäsenvaltioissa vuonna 1995, vaikka ne olivat kevään valuuttakurssijännitteissä kasvaneet jyrkästi. Korkoerojen pienenemisvauhti on vaihdellut eri jäsenmaiden kesken ja useimmissa tapauksissa se on kuvastanut niiden valuutan suhdetta Saksan markkaan. Huomattavia eroja on jäljellä monissa jäsenvaltioissa, joissa rahoitusmarkkinoilla yhä tunnetaan huolta inflaation vastaisen ja/tai budjettipolitiikan uskottavuudesta. Pitkien korkojen markkinoilla korkojen pysyvä lasku vuonna 1995 (vuoden 1994 nousun jälkeen) kääntyi jyrkästi tämän vuoden alkukuukausina. Viimeaikainen nousu koko yhteisössä kuvastaa laajasti Yhdysvalloissa tapahtuneen kehityksen heijastusvaikutuksia; siellä talouden kasvun on nähty lisäävän valtionvarainministeriön mahdollisuutta kiristää rahapolitiikkaa. Kuten lyhyiden korkojenkin kohdalla, korkoerot Saksan ja muiden jäsenvaltioiden välillä ovat yleensä laskeneet, vaikka ne ovat edelleen huomattavia joissakin jäsenvaltioissa, joissa valuuttakurssien uskottavuus on tiiviisti sidoksissa inflaatioon ja/tai talousarviokehitykseen. 16 //. 1. 3. Terve julkinen talous Laman päättyessä vuonna 1993 monet maat kärsivät vakavasta julkisen talouden epätasapainosta. Aiemmissa suuntaviivoissa tunnustettiin nopean toiminnan tarve tällä alueella. Valitettavasti monet jäsenvaltiot eivät vuoden 1994 ja alkuvuoden 1995 suhteellisen hyvästä taloudellisesta tilanteesta huolimatta olleet tehneet merkittäviä ratkaisuja budjettiongelmiinsa viime vuoden suuntaviivojen julkaisemiseen mennessä. Julkisen talouden tavoitteita koskevissa vuoden 1995 suuntaviivoissa katsottiin, että lyhyellä aikavälillä jäsenvaltioiden ei tulisi vain luottaa automaattisten vakauttajien toiminnasta odotettaviin etuihin talousarviotilanteensa parantamiseksi vaan myös hyödyntää täysin kaikki kasvumahdollisuudet kiihdyttääkseen julkisen talouden vakauttamista vähentämällä rakenteellisia alijäämiä. Jäsenvaltioita kehotettiin alentamaan mahdollisimman pian budjettialijäämänsä alle kolmeen prosenttiin bruttokansantuotteesta. Kaiken odotettua vahvemmasta kasvusta tai suotuisammasta korkokehityksestä aiheutuneen liikkumavaran käyttöä suositeltiin rahoitusaseman vakauttamisen nopeuttamiseksi. Kehitys vuonna 1995 — Yleisesti ottaen useimpien jäsenvaltioiden julkisen talouden rahoitusasemassa tapahtui edistystä vuonna 1995. Parannus oli kuitenkin riittämätön ottaen huomioon sekä ratkaistavien julkisen talouden vaikeuksien määrän että viralliset sitoumukset siitä, että tehtäisiin enemmän. Vuoden kuluessa ja erityisesti vuoden 1995 viimeisellä neljänneksellä joissakin jäsenvaltioissa koettu jyrkkä suhdannelasku vaikeutti ilmeisesti terveemmän julkisen talouden rahoitusaseman tavoittelua. Monissa maissa ilmenneet lipsumiset budjetivajeen korjaamisessa olivat selvästi budjettitasapainottumisen yleisen riittämättömän kehityksen taustatekijä; niitattuna komission yksiköiden laatimilla suhdannekorjatuilla budjettijäämiUä. Itse asiassa julkisen hallinnon nettoluotonotto laski yhteisössä vuonna 1995 vain puolella prosenttiyksiköllä edelleenkin liian korkealle viiden prosentin tasolle bruttokansantuotteesta, joka on huomattavasti korkeampi kuin suuntaviivoja viime vuoden toukokuussa luonnosteltaessa odotettiin. Tapahtuneesta julkisen talouden rahoitusaseman paranemisesta noin puolet johtui muista kuin suhdannetekijöistä; suhdannekorjatun budjettialijäämän arvioitu väheneminen (0,25 prosenttiyksikköä) oli piennempi kuin aiemmin odotettiin Todellisten budjetti]aarnien tasolla kymmenen jäsenvaltiota viidestätoista on saavuttanut jonkinlaista edistystä vuonna 1995; tulos vaihtelee Portugalin 0,5 prosenttiyksikön parannuksesta Kreikan lähes kolmeen prosenttiyksikköön. Yhdeksän näistä kymmenestä maasta paransi myös rakenteellisia alijäämiään. Poikkeuksen muodosti Suomi, jossa alijäämän kasvun selitti lähinnä veronpalautusten maksun ajoitus. Neljässä maassa, Tanskassa, Kreikassa, Italiassa ja Ruotsissa suhdannekorjatun alijäämän parannus vaihteli yhden ja kolmen prosenttiyksikön välillä. Kaikissa 17 viimeksi mainituissa neljässä jäsenvaltiossa Tanskaa lukuunottamatta alijäämä on vuoden 1996 alussa vielä reilusti yli viitearvon, joka on kolme prosenttia bruttokansantuotteesta. Belgiassa, Espanjassa, Ranskassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa alijäämät ovat pienentyneet hienoisesti, 0,5:stä 0,75 :een prosenttiyksikköön. Taulukko 4 Todelliset ja suhdannekorjatut julkisen talouden rahoitusjäämät (% BKT:stä) Todellinen rahoitusjäämä (taso) Todellisen rahoitusjäämän muutos' Suhdannekorjatun rahoitusjäämän muutos' 1 9 93 1 9 94 1995 1993 1 9 94 1995 1 9 93 1 9 94 1995 B DK D QR E F IRL L NL A P FIN S UK - 6. 7 - 3. 9 -3. 5 -14. 2 -7. 5 -6. 1 - 2. 4 -9. 6 1. 8 - 3. 2 -4. 3 -7. 1 - 8. 0 -12. 3 -7. 8 -5. 3 -3. 5 -2. 5 •12. 1 -6. 9<2> -5. 8 - 2. 0 - 9. 0 2. 2 -3. 2 -4. 5 -5. 8 -6. 3 •10. 8 -6. 8 EUR -6. 2 -5. 5 -4. 5 - 1. 4 -3. 5 -9. 2 -6. 2<2> - 5. 0 -2. 4 -7. 1 0. 3 -3. 4 -6. 2 -5. 4 -5. 6 -8. 1 - 6. 0 - 5. 0 0. 4 -1. 0 -0. 7 -1. 9 -3. 3 - 2. 0 0. 1 0. 0 1. 0 0. 7 -2. 2 -3. 7 -2. 2 -4. 5 -1. 5 -1. 1 1. 4 0. 4 1. 0 2. 1 0. 6 0. 3 0. 4 0. 6 0. 4 - 0. 0 -0. 2 1. 3 1. 7 1. 5 1. 0 0. 8 0. 8 2. 1 -1. 0 2. 9 0. 7 0. 8 -0. 4 1. 9 -1. 9 -0. 2 -1. 7 0. 4 0. 7 2. 7 0. 8 0. 5 2. 6 -0. 7 1. 0 -0. 9 -1. 1 - 0. 4 1. 3 1. 4 2. 3 -1. 4 - 2. 2 -0. 7 -1. 7 -1. 5 0. 2 1. 2 -1. 3 0. 8 2. 2 0. 7 - 0. 4 -0. 5 0. 4 0. 1 -0. 3 -0. 5 1. 8 -0. 3 0. 3 0. 1 0. 3 0. 5 1. 6 -0. 9 2. 6 0. 4 0. 5 - 2. 0 1. 3 - 2. 0 -0. 2 -1. 6 0. 2 - 1. 2 1. 1 0. 6 0. 3 1 ) Komission yksiköiden arvioita. + osoittaa rahoitusaseman parannusta, - sen heikentymistä. 2) Tämä aikasarja sisältää sosiaaliturvamaksut kassaperusteella. Alustava lähteiden mukaan suoriteperusteella osoittaa -6,2 prosenttia BKT:stä vuodelle 1 9 94 ja -5,8 prosenttia BKTrstä vuonna 1 9 9 5. Aikasarja päivitetään suoriteperusteella, kunhan eräät tilastollisten määritelmien oikeaa soveltamista koskevat seikat on selvitetty. laskelma kansallisten Lähde: Komission kevään 1 9 96 ennusteet Viidessä jäljellä olevassa maassa sekä todellinen että suhdannekorjattu budjettialijäämä huononi. Suhdannekorjattujen budjettijäämien osalta havaittiin Alankomaissa noin 0,25 prosenttiyksikön heikkeneminen, Saksassa 0,75 prosenttiyksikön heikkeneminen sekä 1,5 -2,5 prosentin heikkeneminen Irlannissa, Luxemburgissa ja Itävallassa. Saksassa ylitys johtui osittain verokertymän odottamattomasta heikentymisestä. Irlannissa politiikka näyttää vahvan talouskasvun aikana olleen suhdannetta vahvistava, vaikka myös joillakin erityistekijöillä, kuten sosiaaliturvajärjestelyillä, oli yhteyttä asiaan. Pienestä vajauksesta huolimatta Luxemburg on Irlannin tavoin edelleen Maastrichtin sopimuksen budjettiviitearvojen rajoissa. Itävallassa puolestaan ongelmaa hoitaa uusi hallitus, mutta on selvää, että julkisen talouden rahoitusasema heikkeni vakavasti vuonna 1995. Ponnistukset viimevuotisen rakenteellisen heikkenemisen kääntämiseksi ovat asianmukaisia kaikissa näissä viidessä jäsenvaltiossa, mutta ovat erityisen tarpeellisia niissä maissa, joiden suhdannekorjatut alijäämät ylittävät kolme prosenttia bruttokansantuotteesta. 18 Myönteisempää on se, että suurin osa kahden viime vuoden aikana tapahtuneesta julkisen talouden sopeuttamisesta on keskittynyt menopuolelle, ja julkisten menojen osuus BKTstä on laskenut noin 1,75 prosenttiyksikköä koko yhteisössä, vaikka se edelleen on yli 50 prosenttia BKTstä. Julkisten menojen lasku oli yleinen suuntaus useimmissa jäsenvaltioissa. Lisäksi muut kuin korkokulut laskivat kaikissa maissa Portugalia lukuunottamatta. Taulukko 5 Julkisen talouden tulot, menot ja korkokulut (% BKT. stä) 1993 49. 6 58. 3 46. 5 34. 4 42. 0 49. 3 38. 9 47. 4 45. 0 53. 1 49. 4 36. 3 53. 8 60. 3 35. 9 46. 2 Tulot 1994 50. 4 58. 8 46. 8 35. 8 41. 0 48. 9 39. 5 45. 2 44. 6 50. 8 48. 1 38. 0 54. 6 59. 6 36. 4 45. 9 1995 1993 1994 199S 1993 1994 1996 Menot (joista) korkokulut 49. 9 58. 3 45. 3 36. 8 39. 9 49. 3 37. 3 44. 8 41. 6 48. 6 46. 9 39. 4 52. 8 59. 5 37. 6 45. 7 56. 3 62. 2 50. 0 48. 5 49. 5 55. 5 41. 3 57. 0 43. 2 56. 3 53. 7 43. 4 61. 9 72. 6 43. 7 52. 5 55. 6 62. 3 49. 3 48. 0 47. 9 54. 7 41. 6 54. 2 42. 4 54. 1 52. 6 43. 8 60. 9 70. 4 43. 2 51. 4 54. 4 59. 7 49. 8 46. 0 46. 0 54. 3 39. 7 51. 8 41. 3 51. 9 53. 1 44. 8 58. 4 67. 6 43. 6 50. 8 10. 5 7. 8 3. 3 12. 8 5. 2 3. 7 6. 7 12. 1 0. 4 6. 4 4. 3 6. 7 4. 6 6. 2 2. 9 5. 5 10. 2 7. 1 3. 4 14. 2 5. 1 3. 8 5. 9 10. 7 0. 4 6. 1 4. 1 5. 8 5. 1 6. 8 3. 3 5. 3 9. 2 6. 7 3. 8 12. 9 5. 4 3. 7 5. 2 11. 2 0. 3 5. 8 4. 3 5. 8 5. 4 7. 1 3. 7 5. 4 B DK D GR E F IRL NL A P FIN S UK EUR Lähde: Komission kevään 1996 ennusteet Julkisen talouden tulojen osalta oli vähäistä laskua havaittavissa koko yhteisössä ja monissa jäsenvaltioissa. Melko huomattava lasku julkisen talouden tulojen osuudessa BKT:stä tapahtui Alankomaissa, Itävallassa ja Luxemburgissa kahden viime vuoden aikana. Toisaalta verorasitus näytti kasvavan Kreikassa, Ranskassa, Portugalissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Yhteisön julkisen talouden budjettien alijäämien alentamisessa saavutettu puutteellinen edistys kuvastui yhteisön keskimääräisissä velka/BKT suhdeluvuissa, jotka nousivat vuonna 1995 kolmella prosenttiyksiköllä, yli 71 prosenttiin. Vaikka Saksan yhdistymiseen liittyvien velkojen siirtyminen Saksan liittohallitukselle, varsinkin Treuhand- anstaltille, oli tärkeä yhteisön kokonaisvelkoja selittävä tekijä, on huomattava, että velan suhde bruttokansantuotteeseen heikkeni edelleen kaiken kaikkiaan yhdeksässä 19 Taulukko 6 Julkinen bruttovelka (% BKT. stä) 1994 1995 Taso Muutos vodessa Taso Muutos vodessa 137. 9 80. 1 48. 2 111. 8 60. 5 45. 4 97. 5 119. 4 6. 2 81. 1 62. 8 67. 2 57. 3 76. 0 48. 5 136. 0 76. 0 50. 4 110. 4 63. 1 48. 3 91. 1 125. 6 5. 9 77. 6 65. 0 70. 0 59. 5 79. 3 50. 2 -1. 9 -4. 1 +2. 2 -1. 4 +2. 6 +2. 9 -6. 4 +6. 2 -0. 3 -3. 5 +2. 2 +2. 8 +2. 2 +3. 3 +1. 7 133. 7 71. 9 58. 1 111. 5 65. 7 52. 4 85. 5 124. 8 5. 9 79. 0 69. 4 71. 6 59. 6 79. 9 54. 0 -2. 3 -4. 1 +7. 7 +1. 1 +2. 6 +4. 1 -5. 6 -0. 8 0. 0 +1. 4 +4. 4 +1. 6 0. 0 +0. 6 +3. 8 B DK D GR E F IRL NL A P FIN S UK jäsenvaltiossa vuonna 1995. EUR 66. 2 68. 2 +2. 0 71. 2 +3. 0 Luxemburgissa ja Suomessa velkasuhde ei muuttunut, kun taas Tanska, Belgia, Lähde: Komission ennuste, kevät 1996. Irlanti ja Italia onnistuivat laskemaan velkansa osuutta 1-6 prosenttiyksiköllä. On korostettava myös sitä, että velkasuhteen nousu useimmissa jäsenvaltioissa julkisen talouden rahoitusaseman yleisesti parantuessa osoittaa, että julkisen talouden supistamisyrityksiä on tarvetta voimistaa. Näin ollen on harkittujen toimenpiteiden vaikutus julkisen talouden vakauttamiseen ollut vähäisempi kuin vuonna 1995 toivottiin. Tämä epäonnistuminen aikaisempien odotusten täydessä toteuttamisessa on pettymys, koska vakaa edistyminen kohti julkisen talouden lähentymistavoitteita on julkisesti tunnustettu tavoitteeksi jäsenvaltioiden kansallisissa lähentymisohjelmissa. On myös pettymys, että edelleen esiintyy laajalti poikkeavuuksia julkisen talouden rahoitusjäämissä, mitä kuvastavat perastamissopimuksessa määriteltyjä liiallisia alijäämiä koskevat talous- ja Taulukko 7 Julkisen talouden alijäämät vuonna 1995: Lähentymisohjelman (CP) ennuste ja viimeisin komission (COM) ennuste Pvm. CP(a) COM 6/92 (6/94) 11/94 11/93 6/94 7/94 11/93 (7/95) 6/94 9/92 (6/95) 10/94 5/95 11/93 (10/94) 9/95 6/95 3/95 3. 8 (4. 3) 3. 0 2-3 10. 7 5. 9 4. 2/4. 1 (5. 0) <3 4. 7(7. 5) 3. 7 4% 3 V* (b) 5. 8) 5. 3 9. 0 3 V* (c) 4. 5 1. 4 3. 5 9. 2 6. 1 5. 0 2. 4 7. 2 3. 4 6. 2 5. 4 5. 6 8. 1 6. 0 B DK D GR E F IRL I NL A P FIN s UK a) Suluissa olevat luvut ovat tarkistettuja virallisia tavoitteita, eivät I yhteisön tason lähentymisohjelmissa esitettyjä. b) Vuosien 1995-1997 keskiarvo. c) Budjettikausi 1995-96. Lähde: Komission ennuste, kevät 1996. | 20 valtionvarainministerien neuvoston päätökset. Budjettinäkymät — Monen maan tärkein tehtävä on jatkaa ponnistelua julkisen taloutensa rahoitusaseman saattamiseksi vahvemmalle kannalle. Nykyiset budjettialijäämät huomioonottaen selvän enemmistön maista on supistettava alijäämiään vuonna 1996. Tähän mennessä ilmoitettujen konkreettisten toimenpiteiden ja elpymisessä ilmenneen odotettua pitemmän pysähdyksen vuoksi eteneminen näyttää kuitenkin riittämättömältä verrattuna niin suuntaviivoissa kuin kansallisissa lähentymisohjelmissakin asetettuihin tavoitteisiin. Vain kolmen jäsenvaltion (Tanskan, Irlannin ja Luxemburgin) alijäämät ovat nyt todennäköisesti alle kolmen prosentin viitearvon tänä vuonna, kun vuoden 1995 suuntaviivoja hyväksyttäessä seitsemän valtion odotettiin saavuttavan tämän rajan. Suuntaviivojen heinäkuussa 1995 tapahtuneen hyväksymisen jälkeen melkein kaikki jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet uusista budjettiehdotuksista vuodelle 1996 ja joissakin tapauksissa myös vuodelle 1997. Kaikki nämä ehdotukset pyrkivät julkisen talouden alijäämien alentamiseen tänä ja ensi vuonna kolmeen prosenttiin BKT:stä tai sen alapuolelle viimeistään vuonna 1997 kaikissa maissa Kreikkaa ja Italiaa lukuunottamatta. Erityisen huomattavista sopeuttamistoimipaketeista ilmoittivat Belgian hallitus syyskuussa 1995 (veronkorotuksia ja menojen supistuksia), Suomi syyskuussa 1995 (menojen supistuksia vuosina 1996 ja 1997), Italia syyskuussa 1995 (toimenpiteitä veronkierron torjumiseksi, sosiaaliturvamaksujen korotuksia ja vähennyksiä muille kuin valtion laitoksille tapahtuvissa maksuissa), Ranska elokuussa 1995 (veroja keskushallinnon alijäämän vähentämiseksi), marraskuussa 1995 (sosiaaliturvajärjestelmän perusuudistus) ja toukokuussa 1996 (menojen supistuksia ja sosiaaliturvan uudelleenjärjestely), Itävallan uusi hallitus huhtikuussa 1996 (menojen supistuksia, veronkorotuksia ja eläkejärjestelmän uudistuksia) ja Saksan hallitus myös huhtikuussa 1996 (menojen supistuksia). Vuoden 1996 keskimääräinen talouskasvu oli hitaampaa kuin useimpia näistä talousarviosuunnitelmista laadittaessa odotettiin, ja se vaikeuttaa alijäämän vähentämistä tänä vuonna. Monet jäsenvaltiot ovat jo ilmoittaneet lisätoimenpiteistä (muun muassa eräiden kululuokkien jäädytyksistä Saksassa ja Ranskassa) torjuakseen sen vajauksen, jota verotulojen heikomman kasvun ja sosiaalisten tulonsiirtojen vaikutus aiheuttaa, ja eräät muut tekevät todennäköisesti niin lähikuukausina. Mikäli asianomaiset jäsenvaltiot toteuttavat kokonaan kaikki ne toimenpiteet, joista on päätetty, on odotettavissa huomattava julkisen talouden rahoitusaseman korjaantuminen. On kuitenkin muistettava, että vaikka nämä toimenpiteet ovat todella tervetulleita, ne ovat joissakintapauksissa - 21 edelleen riittämättömiä sekä ratkaistavan ongelman kokoon että kansallisissa lähentymisohjelmissa asetettuihin tavoitteisiin nähden. II. 1. 4. Kilpailukyky Vuoden 1995 suuntaviivoissa toistettiin kasvun perusvoimien ja yhteisön talouksien dynamismin ja kilpailukyvyn vahvistamiseen tähtäävien uudistusten toteuttamisen tärkeyttä. On selvää, että kullakin jäsenvaltiolla on päävastuu siitä, että edellytykset aidosti kilpailullisen ympäristölle luodaan ja säilytetään. Tämä voi tapahtua vain siten, että kohdistetaan talous-, vero ja sosiaalipolitiikka oikein sen varmistamiseksi, että ne edelleen ovat jäsenvaltioiden tämän alan tavoitteiden mukaisia. Näitä kansallisia ponnistuksia on kuitenkin täydennettävä ja vahvistettava yhteisön tason toiminnalla. Yhteisön tasolla on edelleen korostettava sisämarkkinoiden tarjoamien tilaisuuksien täyttä hyväksikäyttöä. Huhtikuuhun 1996 mennessä 89,7 prosenttia sisämarkkinadirektiiveistä oli siirretty kansalliseen lainsäädäntöön. Tanskassa prosenttiosuus oli korkein (96,6 %), ja seuraavina olivat Alankomaat, Yhdistynyt kuningaskunta, Luxemburg ja Espanja. Eniten ongelmia aiheuttavat valkoisen kirjan direktiivien täytäntöönpanon kannalta edelleenkin julkiset hankinnat, vakuutusala sekä tekijän- ja teollisoikeudet. Kilpailukyvyn vahvistamista voimistetaan yhteisön taannoisen työllisyyttä koskevan luottamussopimuksen yhteydessä, jolla vahvistetaan toimenpiteitä tutkimus- ja kehitystoiminnan erityisaloilla, euroopanlaajuisilla verkoilla sekä kannustamalla dynaamisia pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Tämä komission aloite vahvistaa yhteisössä jo käynnistettyjä toimenpiteitä monilla kilpailukykyyn liittyvillä aloilla. Yhteisö on viime vuosina täydentänyt edelleen yhtenäismarkkina-aloitetta perustamalla toimivan kilpailukehyksen, jolla varmistetaan jäsenvaltioiden yritysten menestyksekäs toiminta ja tehokkuus. Tärkeimpiä kehityskulkuja ovat seuraavat: • Komissio teki televiestinnän alalla viime vuonna tärkeitä aloitteita, joiden tavoitteena on varmistaa sääntelykehyksen suurempi liberalisointi. Tämä vapauttaminen on yhteisön tietoyhteiskuntaan liittyvien tavoitteiden kannalta elintärkeää. Täyden kilpailun toteuttaminen -22 • • televiestintäalalla vaikuttaa koko yhteisön talouden kilpailukykyyn. Komissio teki myös yhteisönpostipalveluja koskevia aloitteita. Kilpailupolitiikan merkitys on kasvanut myös yhteisön teollisuuden kilpailukyvyn kasvattamisessa. Vuonna 1995 komissio on tarkistanut pienten ja keskisuurten yritysten, laivanrakennuksen ja tutkimus- ja kehitystoiminnan yhteisön tukien kehykset. Toimenpiteisiin on ryhdytty myös lainsäädännön ja hallinnon yksinkertaistamiseksi. Komissio nimitti Ciampin puheenjohdolla toimivan kilpailukvkvasioiden neuvoa-antavan ryhmän, joka koostuu korkean tason asiantuntijoista ja teollisuuden edustajista, ja se esitti kertomuksen Madridin Eurooppa-neuvostolle joulukuussa 1995. Madridin Eurooppa-neuvosto otti huomioon komission kertomuksen siitä avainroolista, joka pk-vritvksillä voisi olla tärkeänä kasvua ja työllisyysmahdollisuuksia luovana alana. Komission kertomuksessa kuitenkin osoitettiin, että nämä pk-yritykset tarvitsevat erityistoimenpitein annettavaa tukea ja niiden kehitykselle suotuisan liiketoimintaympäristön. Sen vuoksi neuvosto pyysi komissiota tekemään ehdotuksia pk- yritysten potentiaalin hyödyntämiseksi, niiden kilpailuaseman parantamiseksi ja niiden rohkaisemiseksi liiketoiminnassaan sekä Euroopassa että kansainvälisesti. Komissio puolestaan hyväksyi 20 päivänä maaliskuuta 1996 ehdotuksen uudeksi monivuotiseksi pk- yritysohjelmaksi vuosille 1997-2000 , joka on lähetetty neuvoston käsittelyyn. Edistystä on tapahtunut myös viime vuonna kuljetus-, televiestintä- ja energia-alojen euroopanlaaiuisten verkkojen suhteen. Madridin Eurooppa-neuvosto kehotti jäsenvaltioita asettamaan etusijalle verkkohankkeiden tehokkaan toteuttamisen ja pyysi talous- ja valtiovarainministerien neuvostoa tekemään näihin verkkoihin varattujen rahoitusvarojen täydentämiseksi tarvittavat päätökset. Yhteisön toimenpiteet rakennerahastojen ja koheesiorahaston yhteydessä, joilla pyritään vahvistamaan yhteisön heikkojen alueiden aineellista ja henkistä pääomaa, vaikuttavat edelleen huomattavasti kaikkien alueiden tasapainoiseen kehitykseen. e Yhteisö edistää aktiivisesti ympäristönsuojelualoitteita sekä yhteisön sisällä että kansainvälisillä foorumeilla. Ympäristöpolitiikan työpaikkoja luovan vaikutuksen lisäämiseksi Madridin Eurooppa-neuvosto korostaa, että ympäristöpolitiikan tulisi perustua markkinapohjaisiin keinoihin, veropolitiikan välineet mukaanlukien. 4 KOM(96) 98 lopull. , 20. 3. 1996. - 23 IL 1. 5. Työllisyys ja työmarkkinat Vuoden 1995 suuntaviivoissa korostettiin aktiivisemman ja tehokkaamman työmarkkinapolitiikan merkittävää roolia sekä korkean monivuotisen talouskasvuasteen saavuttamisessa että kasvun työpaikkojen lisäämisessä. Kuten jaksossa 1 todettiin, kasvusuuntaukset vuonna 1995 olivat yleensä pettymys eikä tuotannon kasvunopeusriittänyt aikaansaamaan työllisyyden huomattavaa kasvua. Jos makrotalouspolitiikan kehystä onnistutaan tasapainottamaan edelleen, yhteisö voi edetä kohti kestävää, työllisyyttä luovaa kasvua. Erittäin tärkeä osa yhteisön strategiaa työpaikkojen luomiseksi on lisätä tiettyyn tuotantotasoon liittyvää työpaikkojen määrää ("kasvun työllisyyssisältö"). On kuitenkin huomattava, että ainoastaan lyhyttä ajanjaksoa koskevien havaintojen perusteella on vaikea arvioida, tapahtuuko taustalla työllisyyskehitystä. Tämä johtuu siitä, että mitattu työvoiman tuottavuus vaihtelee huomattavasti suhdanteen mukaan ja heijastaa työllisyyden myöhästynyttä reaktiota taloudellisen kasvunmuutoksiin. Käytettävissä olevat todisteet näyttävät kuitenkin osoittavan, että muutamissa valtioissa kasvun työllisyyssisältö on parantunut jonkin verran, mutta suurimmassa osassa valtioista tai yhteisössä keskimäärin ei ole tapahtunut merkittävää muutosta. Taulukko 8 Kasvu, työllisyys ja tuottavuus BKT:n reaalikasvu (% vuodessa) Työllisyys (% vuodessa) Työvoiman tuottavuus (% vuodessa) 74-85 _ 2. 0 1. 7 2. 5 1. 9 2. 2 3. 8 2. 8 1. 8 1. 9 2. 2 2. 2 2. 7 1. 8 1. 4 2. 0 86-90 91-95 TT 2. 0 1. 8 1. 3 1. 4 1. 1 4. 8 1. 1 2. 4 1. 9 2. 0 1. 1 -0. 8 0. 1 1. 2 1. 3 1. 4 3. 4 1. 9 4. 5 3. 2 4. 6 3. 0 4. 6 3. 1 3. 0 5. 1 3. 4 2. 3 3. 3 3. 3 B DK D GR E F IRL L NL A P FIN S UK EUR USA JAP Lähde: Komission ennuste, kevät 1996. 2. 2 1. 3 2. 3 3. 6 2. 8 4. 5 muistio 7995 1. 9 2. 6 1. 9 2. 0 3. 0 2. 2 8. 6 3. 0 3. 2 2. 4 1. 8 2. 5 4. 2 3. 0 2. 4 2. 5 2. 0 0. 9 74-85 86 90 91-95 -0. 3 0. 5 -0. 2 1. 0 -1. 4 0. 1 0. 1 0. 9 0. 5 -0. 1 0. 7 -0. 4 0. 3 0. 8 -0. 2 0. 0 1. 8 0. 7 TT 0. 3 1. 5 0. 9 3. 3 0. 8 1. 0 0. 6 3. 1 1. 9 0. 7 1. 1 0. 2 1. 0 1. 8 1. 3 2. 1 1. 5 -0. 4 0. 0 0. 9 -0. 4 -0. 1 1. 5 -1. 0 2. 7 0. 7 1. 1 -0. 4 -3. 6 -2. 2 -1. 2 -0. 5 1. 0 0. 8 nuÉstio 1995 0. 4 1. 5 -0. 3 0. 9 2. 7 1. 2 3. 8 -0. 4 2. 5 1. 4 -0. 1 -0. 6 2. 2 1. 6 0. 6 0. 6 1. 5 0. 3 74-85 86-90 91-95 2. 1 1. 5 1. 9 1. 6 3. 4 2. 1 3. 7 1. 8 1. 2 2. 0 1. 6 2. 6 2. 4 1. 0 1. 6 2. 0 0. 5 3. 0 1. 9 1. 2 1. 9 1. 0 1. 2 2. 4 3. 6 2. 4 1. 5 1. 2 2. 2 3. 9 3. 2 1. 2 1. 5 1. 9 0. 6 3. 0 1. 7 2. 4 2. 6 0. 7 1. 8 1. 2 3. 3 2. 3 -0. 3 1. 2 0. 9 1. 5 2. 9 2. 3 2. 4 2. 0 1. 1 0. 5 nudtto 1995 1. 6 1. 1 2. 2 1. 1 0. 3 1. 0 4. 6 3. 4 0. 7 1. 0 1. 9 3. 1 2. 0 1. 4 1. 8 1. 9 0. 6 0. 6 - 2 4- Espanjassa aivan viime vuosina toteutetut työmarkkinauudistuksct ovat näköjään edistäneet erittäin voimakasta työllisyyden kasvua vuonna 1995 (2,7 prosenttia BKT:n kasvaessa 3 prosenttia) ja suuntauksen uskotaan jatkuvan vuonna 1996. Myös Ranskassa, Alankomaissa ja pienemmässä määrin Belgiassa viimeaikaiset toimenpiteet ovat näköjään edistäneet sitä, että kasvu on vaikuttanut jossain määrin suotuisammin vuonna 1995 kuin aikaisemmin kehityksen perusteella olisi odotettu. Tanskan osalta suotuisa työllisyysreaktio voi osittain johtua aktiivisesta työmarkkinapolitiikasta. Pääasiassa taloudellisen toiminnan vilkastumisen seurauksena Irlannissa koettiin vuonna 1995 toisena vuotena peräkkäin erittäin voimakas työllisyyden kasvu. Sitä vastoin Saksassa ovat työllisyyttä vaikeuttaneet jatkuvat irtisanomiset tehdasteollisen suurilla aloilla kansainvälisen hintakilpailukyvyn huonontumisen aiheuttaman paineen alla, kun taas Italiassa työpaikkoja on menetetty huomattavasti niillä palvelualoilla, jotka ovat entistä alttiimpia kilpailupaineille ja ovat useita vuosia kärsineet erittäin heikosta kotimaisen kulutuksen kasvusta. Suuntaviivoissa korostettiin myös sekä Essenissä kokoontuneen Eurooppa-neuvoston tunnustamia viittä avainaluetta että Eurooppa-neuvoston jäsenvaltioille esittämää pyyntöä, että nämä toteuttaisivat tämän strategian alan. politiikkaa käsittelevillä monivuotisilla ohjelmilla. Kun näissä ohjelmissa esitellään yhdenmukaisesti olemassa olevat tai suunnitellut kansalliset toimenpiteet strategian täytäntöönpanemiseksi, niistä tulee tärkeä työmarkkinapolitiikkojen täytäntöönpanemisessa tapahtuneen edistyksen valvonnan ja arvioinnin väline. Ohjelmien tehokkuuden varmistamiseksi niiden koordinointia on parannettava lähentymisohjelmilla, koska lähentymisen saavuttaminen, kasvu ja työllisyys liittyvät erottamattomasti toisiinsa. Niiden tämänhetkiseen sisältöön ja muotoon on myös tehtävä joitakin muutoksia, mukaan lukien kansalliset tavoitteet tietyille toimenpiteille sekä keskipitkän ja pitkän aikavälin ongelmien suurempi painottaminen. Ensimmäinen arvio yhteisön työllisyysstrategian täytäntöönpanemisessa saavutetusta edistyksestä esitettiin talous- ja finanssiministerien neuvoston sekä sosiaaliministerineuvoston ja komission yhteisessä kertomuksessa Madridin Eurooppa-neuvostolle. Kertomuksessa korostettiin ja kiitettiin jäsenvaltioiden Essenin-kokouksen jälkeisiä suuria ponnisteluja, erityisesti sitä, että jäsenvaltiot hyväksyivät välttämättömyyden käyttää integroitua lähestymistapaa, joka perustuu makrotalouden ja rakenteellisten työllisyyspolitiikkojen väliseen yhteyteen. Lisäksi korostetaan kuitenkin, että jos aiotaan saada aikaan ratkaiseva parannus yhteisön työllisyystilanteessa, on annettava lisää vauhtia jäsenvaltioidentyömarkkinauudistuksille. Kertomuksessa otettiin erilleen joukko toimenpiteitä, jotka ovat oiemiaisia kansallisten aloitteiden vahvistamiselle työUisyysuudistusten osalta. Yhteisen kertomuksen sisältämien suositusten perusteella Madridin Eurooppa-neuvosto kehotti 25 jäsenvaltioita asettamaan monivuotisissa työllisyysohjelmissaan etusijalle eräitä toiminta-aloja. Yhteistä yritystä sekä työllisyystilanteen että toimenpiteiden tehokkuuden parantamiseen arvioidaan yhteisön tasolla ohjelmien ja tiettyjen mittareiden perusteella. Madridin huippukokouksen jälkeen keskustelu työmarkkinauudistuksesta on keskittynyt ja tiivistetty komission puheenjohtajan ehdotukseen työllisyyttä koskevasta luottamussopimuksesta. Tämän sopimuksen tarkoitus on tehdä totta Madridin neuvoston vakuutuksesta, että tavoite luoda työpaikkoja säilyy tulevina vuosina Euroopan unionin politiikan avainalueena. Sopimuksen makrotaloudellinen ja rakenteellinen kehys perustuu näissä ja edellisissä suuntaviivoissa kehitettyyn strategiaan ja samalla käytetään asiaankuuluvia yhteisön välineitä dynamismin, kasvun ja työllisyyden synnyttämiseksi. Sopimuksen tavoitteena on päästä konkreettisiin poliittisiin sitoumuksiin yhdessä sosiaalisten kumppaneiden kanssa erityisesti työllisyyden luomiseen liittyvillä toimenpiteillä. 2 6- 11. 2. Taloudelliset näkymät Huonontuva taloudellinen ilmapiiri vuoden 1995 lopussa ja vuoden 1996 alussa on vaikeuttanut edistymistä tavoitteina olevissa työttömyyden vähentämisessä ja terveen julkistalouden palauttamisessa yhteisössä. Kuitenkin taloudellisen toiminnan odotetaan elpyvän vuoden 1996 loppupuolella ja vuonna 1997. Tämä johtaa uudelleen työpaikkojen syntymiseen ja kääntää nykyisen nousevan työttömyyssuuntauksen. Jotta työttömyys vähenisi merkittävästi ja kestävästi, on ylläpidettävä kuitenkin voimakasta taloudellista kasvua pitkän ajanjakson ajan ja edistyttävä edelleen rakenteiden uudistamisessa. 11. 2. 1. Kasvunäkymät Viimeaikainen taloudellinen hidastuminen, epävarmuus työpaikoista ja tulojen epävarmuus ovat heikentäneet kuluttajien luottamusta. Liike-elämän luottamus on kärsinyt perusteettomista valuuttakurssien muutoksista, lopullisen kysynnän parantumismerkkien puuttumisesta ja kestävästä rakenteellisesta heikkoudesta. Esiin on kuitenkin nousemassa merkkejä siitä, että luottamuksen väheneminen on pysähtynyt ja että kysyntä voi olla taas elpymässä useissa maissa. Sen vuoksi taloudellisen toiminnan yhteisössä odotetaan saavuttavan pohjan ja kääntyvän nousuun tämän vuoden alkupuoliskolla. Tarjontapuolen terveen perustan (erityisesti alhaisen inflaation ja suhteellisen vahvan investointien Taulukko 9 Reaalinen bruttokansantuote (Vuosittainen reaalimuutos prosenteissa) keskimääräisen tuottavuuden) ja suotuisamman raha- ja 1993 1994 1995 1996 1997 rahoitustilanteen perusteella yhteisön talouden odotetaan elpyvän vuoden 1996 alkupuoliskolla, ja elpymistä vahvistaa käynnissä olevan varastojen sopeuttamisen päättyminen. Kasvun odotetaan vahvistuvan asteittain vuonna 1997. Komission viimeisimmissä talousennusteissa taloudellisen kasvun koko yhteisössä odotetaan olevan noin 1,5 prosenttia tänä vuonna ja noin 2,5 prosenttia vuonna 1997. Nousun uskotaan johtuvan suhteellisen voimakkaasta viennistä yhteisön ulkopuolelle, pääoman muodostuksen uudesta voimistumisesta ja B DK D GR E F IRL NL A P FIN S UK -1. 6 1. 5 -1. 2 -1. 0 -1. 2 -1. 5 3. 1 -1. 2 0. 0 0. 2 0. 4 -1. 2 -1. 2 -2. 2 2. 2 2. 2 4. 4 2. 9 1. 5 2. 1 2. 7 6. 7 2. 1 3. 3 2. 7 3. 0 1. 0 4. 0 2. 6 3. 8 1. 9 2. 6 1. 9 2. 0 3. 0 2. 2 8. 6 3. 0 3. 2 2. 4 1. 8 2. 5 4. 2 3. 0 2. 4 1. 1 1. 3 0. 5 2. 0 2. 0 1. 0 5. 6 1. 8 2. 6 1. 8 0. 7 2. 3 3. 0 1. 2 2. 4 2. 3 2. 7 1. 8 2. 5 2. 9 2. 1 4. 9 2. 7 3. 0 2. 5 1. 1 2. 8 3. 6 2. 0 3. 0 EUR -0. 6 2. 8 2. 5 1. 5 2. 4 jatkuvasta kohtuullisesta, mutta vähitellen lisääntyvästä Lähde: Komission ennuste, kevät 1996. yksityisestä kulutuksesta. 27 Saksassa, Ranskassa ja eräissä niiden naapurimaissa keväällä 1995 tapahtuneen voimakkaan valuuttojen nousun haitalliset vaikutukset väistyvät vähitellen osaksi sen seurauksena, että alkuperäinen liioiteltu valuuttakurssikehitys on kääntynyt merkittävästi. Korkokantojen huomattavan alenemisen ja luottamuksen odotetun palautumisen avulla taloudellisen toiminnan odotetaan elpyvän vuoden 1996 aikana ja vahvistuvan vuonna 1997. Italiassa, Ruotsissa, Espanjassa ja muissa valtioissa jatkuva makrotaloudellisten politiikkojen yhdistelmän tasapainottaminen, joka on auttanut niiden valuuttoja vaihtelevissa määrin saamaan takaisin menettämäänsä arvoa, auttaa todennäköisesti lyhyt- ja pitkäaikaisten korkokantojen alentamisessa ja luottamuksen edistämisessä tukien siten kotimaisen kysynnän elpymistä viimeistään vuoden 1996 loppupuoliskolla ja vähentäisi kasvun riippuvuutta viennistä. Yhdistyneessä kuningaskunnassa rahamarkkinatilanteen viimeaikainen helpottuminen, kehitys asuntomarkkinoilla ja suotuisa kilpailuasema pitävät käynnissä jatkuvaa, inflaatiota torjuvaa kasvua. Taloudellisiin näkymiin liittyy kuitenkin huomattavaa epävarmuutta. Ne valtiot, joiden valuuttojen arvo nousi vuonna 1995, eivät ole vielä täysin selvinneet kilpailukyvyn menetyksen aiheuttamista vaikutuksista, ja useimmissa niistä valtioista, joiden valuutan arvo aleni vuosina 1994- 1995,korkokantaero verrattuna Saksan markkaan on pysynyt suhteellisen korkeana. Nykyisen levottoman ympäristön ja korkean työttömyydenvuoksi liike-elämän ja kuluttajien kulutusreaktio parantuneeseen raha- ja rahoitusmarkkinatilanteeseen sekä valtiontalouden epätasapainoon voisi olla heikompi tai tapahtua tavallista myöhemmin. Jos yhteiskunnallinen ja poliittinen vastustus estäisi edistystä kohti terveempää julkista taloutta ja rakenteellista uudistusta, tämä heikentäisi esitettyjen talouspolitiikan tavoitteiden uskottavuutta ja voisi lisätä joidenkin tarkkailijoiden epäilyjä siitä, pystyykö kyllin moni jäsenvaltio osallistumaan talous-ja rahaliittoon (EMU)sen alkamispäivänä 1 päivänä tammikuuta 1999. Tällainen kehitys johtaisi todennäköisesti pitkien korkojen nousuun ja voisi luoda jännitteitä ulkomaisille valuuttamarkkinoille. Tällä olisi vakavia vaikutuksia uuden ja kestävän elpymisen ja työpaikkojen luomisen mahdollisuuksiin. Kuitenkin jotkut ennusteeseen liittyvät epävarmuustekijät voivat myös olla luonteeltaan myönteisiä. Koska taloudellinen perusta yhteisössä on tällä hetkellä suotuisa ja politiikkojen tasapainottamisen uskotaan jatkuvan, taloudellistentoimintojen elpyminen voisi yllättää myönteisesti luottamuksen palauttamisen jälkeen. - 2 8- 11. 2. 2. Työllisyyskehitys Työllisyys - Koska taloudellinen toiminta kasvoi ennakoidun heikosti vuoden 1996 alussa, työllisyyden uskotaan kehittyvän heikosti seuraavina kuukausina. Jos talouskasvu elpyy ennustetusti, työpaikkojen luomisessa edistyttäisiin taas vuoden 1996 loppupuoliskolla ja se kiihtyisi vuonna 1997. Kokonaistyöllisyyden ennustetaan kasvavan vajaalla prosenttiyksikön neljänneksellä tänä vuonna ja puolella prosenttiyksiköllä ensi vuonna. Kaikkien jäsenvaltioiden ei odoteta pääsevän osallisiksi tästä vaatimattomasta työpaikkojen synnyn elpymisestä vuonna 1996. Saksassa ja Itävallassa työllisyyden odotetaan laskevan huomattavasti. Jos tämä ennuste pitää paikkansa, vuodesta 1996 tulee viides perättäinen vuosi, jolloin korkean suhteellisen kustannustason vaivaamassa Saksassa menetetään työpaikkoja. Useimmissa muissa jäsenvaltioissa odotukset työpaikkojen lisääntyihisestä ovat samoin olleet alhaalla. Belgiassa, Tanskassa, Ranskassa ja Portugalissa työllisyyden odotetaan nyt pysyvän ennallaan tai laskevan tänä vuonna. Toisaalta työllisyyttä odotetaan yhä luotavan suhteellisen voimakkaasti (yksi prosentti tai enemmän) Kreikassa, Espanjassa, Irlannissa, Luxemburgissa, Alankomaissa, Suomessa ja Yhdistyneessä Taulukko 10 Työmarkkinaennusteet Työllisyyden kasvu (prosenttia vuodessa) Työttömyysaste (prosenttia työvoimasta) 1996 1996 1997 1995 1996 1997 B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK EUR 0. 4 1. 5 -0. 3 0. 9 2. 7 1. 2 3. 8 -0. 4 2. 5 1. 4 -0. 1 -0. 6 2. 2 1. 6 0. 6 0. 6 -0. 1 0. 0 -0. 8 1. 0 1. 4 0. 0 2. 3 0. 2 1. 7 1. 0 -1. 0 -0. 1 1. 7 0. 6 0. 9 0. 2 0. 7 0. 7 -0. 1 1. 2 1. 5 0. 6 1. 7 0. 4 2. 6 1. 4 -0. 4 0. 5 2. 1 1. 0 1. 0 9. 9 6. 8 8. 3 9. 1 22. 9 11. 5 14. 4 11. 8 2. 9 7. 3 4. 0 7. 2 17. 2 9. 2 8. 8 10. 1 6. 1 9. 3 9. 1 22. 5 11. 7 13. 4 11. 8 3. 0 7. 2 4. 6 7. 4 16. 3 8. 8 8. 4 9. 8 5. 8 9. 4 9. 0 22. 1 11. 7 12. 8 11. 7 2. 9 7. 0 5. 1 7. 2 15. 0 8. 3 8,0 0. 6 10. 9 10. 9 10. 8 Lähde: Komission ennuste, kevät 1996. kuningaskunnassa. Nykyisillä kasvuoletuksilla työllisyyden ennustetaan elpyvän laajemmin vuonna 1997. Koska työpaikkojen irtisanomisten odotetaan jatkuvan Saksassa teollisen valmistuksen alalla, työllisyyden kasvun odotetaan pysyvän Saksassa negatiivisena, samoin myös Itävallassa alhaisen talouskasvun vuoksi. Työttömyyskehitys —Koska työpaikkojen määrä on lisääntynyt hitaasti yhteisössä vuosina 1996- 1997, työttömyyden odotetaan nousevan yhä tulevina kuukausina ennen kuin se alkaa hitaasti alentua vuoden 1996 loppupuoliskolla. Kun tarkastellaan koko vuotta, työttömyysasteen odotetaan pysyvän muuttumattomana viime vuoden tasolla, joka on noin 11 prosenttia siviilityövoimasta. Ensi vuonna se voi alentua hitaasti keskimäärin 103/4 prosenttiin ja vuoden loppuun mennessä voidaan mahdollisesti päästä lOYi prosenttiin. Yksittäisten jäsenvaltioiden työttömyyskehitys heijastaa suuressa määrin odotettuja työllisyyssuuntauksia. Tänä vuonna työttömien määrän odotetaan nousevan merkittävästi (puolella 29 prosenttiyksiköllä tai enemmän) Saksassa ja Itävallassa, vaikka työttömyys pysyykin Itävallassa suhteellisen alhaisena verrattuna yhteisön keskiarvoon. Myös Belgiassa, Ranskassa ja Portugalissa tilanne voi huonontua, ja Italiassa työllisyyden hidas kasvu riittää ainoastaan vakiinnuttamaan työttömyyden. Toisaalta työttömyyden odotetaan jatkavan laskuaan kuudessa jäsenvaltiossa. Näihin kuuluvat korkeasta työttömyydestä eniten kärsineet kolme maata (Irlanti, Suomi ja Espanja), vaikka työttömien määrä näissä maissa on jatkossakin erittäin korkea. Kaikissa näissä kolmessa maassa voimakkaan työllisyyden kasvun vaikutusta työttömien määrään tasoittaa osittain työvoiman merkittävä lisääntyminen. Kehityksen odotetaan olevan myönteisintä Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Tanskassa, joissa noin puolen prosenttiyksikön lisävähentymisen odotetaan saattavan työttömyysasteen tasolle, joka on huomattavasti yhteisön keskiarvon alapuolella. Vuonna 1997 työttömyystason ennustetaan laskevan jonkin verran kaikissa jäsenvaltioissa kolmea lukuunottamatta. Saksassa ja Ranskassa työttömyysaste todennäköisesti vakiintuu ja Itävallassa se voi nousta edelleen. Koko yhteisössä viimeaikainen kasvu- ja työttömyyskehitys on ollut pettymys. Edistys kohti perustamissopimuksen 2 artiklan tavoitteita, nimittäin kestävän kasvun, joka ci edistä rahan arvon alenemista, ja työllisyyden korkean tason edistämistä, ei ole ollut riittävää. Niin viimeaikainen kuin ennustettukin kehitys on luonut epäilyjä siitä, voidaanko komission vuoden 1993 valkoisessa kirjassa kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä asetetut tavoitteet luoda 15 miljoonaa uutta työpaikkaa ja leikata työttömyys puoleen (suhteessa sen tasoon vuonna 1994) saavuttaa vuoteen 2000 mennessä. Sen vuoksi on ryhdyttävä määrätietoisiin toimenpiteisiin sekä makrotaloudessa että rakenteiden uudistamisessa työllisyyden kasvun vahvistamiseksi. 11. 2. 3. Lähentyminen Hintojen vakaus -- Inflaation vähentämisen yhteisössä ja jäsenvaltioissa odotetaan edistyvän tänä ja ensi vuonna. Keskimääräisen inflaation yhteisössä, mitattuna yksityisen kulutuksen deflaattorilla, odotetaan laskevan noin 214 prosenttiin tänä vuonna ja pysyvän hieman tämän tason alapuolella vuonna 1997. Alhaisen ja laskevan inflaation näkymät eivät johdu pelkästään yhteisön taloudessa vallitsevan tuotantovajauksen viimeaikaisesta laajenemisesta ja sen odotetusta pysyvyydestä vaan myös vahvistuvasta luottamuksesta siihen, että talouspolitiikan puitteet toimivat inflaatiota vastaan. Tämä luottamus on juurtunut hyvin Saksassa ja muissa maissa, joiden valuutat on liitetty läheisesti 30 Saksan markkaan. Eräissä muissa maissa rahapolitiikkaa on hoidettu huomattavalla menestyksellä tarkoituksena laskea inflaatio aikaisemmin määrättyyn tavoitteeseen. Italiassa, Ruotsissa, Espanjassa ja Portugalissa luottamusta inflaation torjuntaan on lisännyt se, että keskuspankit ovat itsenäistyneet, ja Suomessa tapahtuu huomattavaa edistymistä tähän suuntaan. Näissä maissa finanssipolitiikalla on tärkeä rooli alhaiseen inflaatioon liittyvien odotusten vahvistamisessa ja valuuttojen uskottavuuden säilyttämisessä. Kaikissa näissä maissa päättäväinen inflaation vastainen asenne rahapolitiikassa sekä uskottavammat ponnistukset saattaa julkinen talous terveelle pohjalle ovat usein johtaneet Taulukko 11 Hintojen ja palkkojen kehitys1 (Vuosimuutos prosenteissa) Hinnat Nimellispalkka henkeä kohden 1995 1 9 96 1 9 97 2. 0 1. 8 1. 6 8. 3 3. 6 1. 8 2. 3 4. 1 1. 7 1. 9 2. 1 3. 1 1. 0 1. 7 2. 7 2. 6 1. 8 2. 4 1. 6 7. 0 3. 2 1. 6 2. 4 3. 5 2. 1 2. 0 1. 6 3. 0 1. 5 2. 5 2. 5 2. 4 1995 T. 9 3. 3 3. 8 12. 5 2. 4 2. 4 1 9 96 1. 7 3. 9 2. 6 11. 1 3. 8 2. 3 3. 1 5. 2 3. 9 3. 0 3. 8 4. 6 5. 3 3. 0 3. 1 3. 5 4. 0 5. 4 3. 5 1. 9 3. 0 4. 6 4. 0 5. 2 3. 6 3. 4 1 9 97 T. 2 3. 6 2. 4 9. 6 3. 6 2. 5 5. 0 4. 8 3. 8 2. 5 2. 9 4. 0 4. 0 4. 5 3. 6 3. 2 B DK D GR E F IRL NL A P FIN S UK 1. 5 1. 8 2. 0 9. 3 4. 6 1. 6 2. 5 5. 7 2. 0 1. 1 2. 2 4. 2 1. 1 2. 7 2. 6 EUR 3. 0 1 Yksityisen ja työvoimakustannukset työntekijää kohden. kulutuksen deflaattori nimelliset niiden valuuttojen arvonnousuun aikaisemmista Lähde: Komission ennuste, kevät 1996. pohjalukemista. Tämä on omiaan auttamaan inflaation torjunnassa ja sen pitäisi mahdollistaa kotimaista kysyntää näissä maissa rajoittaneen rahapolitiikan asteittainen löysentäminen. Koko yhteisössä ja suurimmassa osassa jäsenvaltioita työntekijäkohtaisten nimellispalkkojen odotetaan pysyvän oikeassa suhteessa tarpeeseen vakiinnuttaa alhainen inflaatio ja edistää työpaikkojen luomista. Keskimäärin nimellispalkkojen odotetaan nousevan tänä vuonna noin 314 prosentilla ja ensi vuonna hieman vähemmän, kun odotettu inflaatioaste on noin 2/4 prosenttia vuodessa. Tosiasialliset palkkakustannukset kasvavat todennäköisesti jatkossakin vähemmän kuin tuottavuus, mikä osaltaan nostaa liiketoiminnan kokonaiskannattavuutta. Joissakin alhaisen inflaatiotason maissa, erityisesti Saksassa, suhteellisen vaimea kysyntä ja valuutan revalvoitumiseen liittyvät kilpailukyvyn menetykset ovat rajoittaneet mahdollisuuksia siirtää työvoimakustannuksia hmtoihin, mikä merkitsee huomattavaa painetta kyseisten alojen katetuottoihin. On ilmeistä, että palkat eivät voi välittömästi sopeutua valuuttakurssien liikkeisiin, ja tapauksissa, joissa tavoite selvästi ylitetään, markkinoiden aikaansaama valuuttakurssien korjaus on selvästi toivottavin ratkaisu. Maan kilpailuaseman ja yksityisten sijoitusten houkuttelukyvyn turvaamiseksi on tärkeää pidättäytyä tekemästä palkkasopimuksia ja toteuttaa samanaikaisesti toimenpiteitä tuottavuuden ja työllisyyden lisäämiseksi. 31 Sitä vastoin joissakin maissa, joissa valuutan arvo on alentunut, erityisesti Italiassa, reaalipalkoilla odotetaan saatavan takaisin osa edellisien vuosien menetyksistä. Näissä maissa on olemassa riski, että työntekijät pyrkivät liian nopeasti saamaan hyvityksen edellisten vuosien ostovoiman menetyksistä vaatimalla korkeampia palkkoja ja käynnistävät siten hinta/palkkakierteen. Sen sijaan kohtuullisen palkkakehityksen jatkaminen yhdessä uskottavien talouspoliittisten toimien kanssa saisi aikaan näiden valuuttojen arvonnousun ja vähentäisi siten (tuotuja) inflaatiopaineita. Tällaista politiikkayhdistelmää toteutettiin menestyksellä Ruotsissa viime vuonna. Mutta vuonna 1996 nimellispalkkojen kasvuvauhdin Ruotsissa ennustetaan nousevan huomattavasti kuluttajahintojen odotetusta jarruttamisesta huolimatta. Tämä palkkakehitys voi olla ristiriidassa vakaustavoitteen kanssa eikä näytä heijastavan riittävästi työpaikkojen säilyttämisen ja luomisen tarvetta. Liitettynä kruunun arvon huomattavaan nousuun se voi lisäksi uhata maan ulkoista kilpailuasemaa. Inflaation (yksityisen kulutuksen deflaattorin) odotetaan pysyvän alle kolmen prosentin vuosina 1996-1997 niissä maissa, jotka jo ovat saavuttaneet tämän tavoitteen. Ja niissä seitsemässä maassa, joissa inflaatio ei viime vuonna ylittänyt kahta prosenttia(Belgia, Tanska, Saksa, Ranska, Luxemburg, Alankomaat ja Suomi), sen uskotaan pysyvän tämän tason alapuolella tänä ja ensi vuonna (mahdollisena poikkeuksena Tanska ja Luxemburg). Vuoden 1995 laajoissa suuntaviivoissa jäsenvaltioita, joiden inflaatioaste on 2-3 prosenttia, suositeltiin asettamaan tavoitteeksi edistymisen kohti kahta prosenttia tai sen alle. Tässä suhteessa jotain edistystä odotetaan tapahtuvan vuonna 1996 (Irlanti, Itävalta ja Ruotsi) mutta, ainakin nykyisten ennusteiden mukaan, vuonna 1997 vähemmän (syynä inflaation mahdollinen kasvu Tanskassa, Irlannissa, Luxemburgissa ja Ruotsissa). Näkyvää edistystä odotetaan tapahtuvan niissä neljässä maassa, joissa inflaatio tällä hetkellä ylittää kolme prosenttia. Jos ponnisteluja jatketaan edelleen, inflaatio Espanjassa ja Portugalissa saavuttaa todennäköisesti suuntaviivojen tavoitteen ylärajan (3 prosenttia) vuoteen 1997 mennessä. Koska tuontihintojen nousu on hidastunut selvästi eikä välillisiä veroja ole edelleen nostettu, kuluttajahintainflaation Italiassa odotetaan hidastuvan 3 Vi prosenttiin vuonna 1997. Kreikassa määrätietoisemmalla toiminnalla, erityisesti budjettiasioissa, pitäisi olla mahdollista pienentää inflaatiota siitä seitsemästä prosentista, jota vuodelle 1997 tällä hetkellä ennustetaan. Julkisen talouden näkymät vuosille 1996-1997— Useat jäsenvaltiot ovat toteuttaneet merkittäviä toimia julkisen taloutensa vakauttamiseksi vuonna 1996 ja useissa tapauksissa myös vuonna 1997. Suhdannekorjatuista julkisen talouden rahoitusjäämästä tehdyn komission arvion mukaan nykyiset talousarviosuunnitelmat merkitsevät taustalla olevien julkisen talouden alijäämien vähentämistä 3A prosenttiyksiköllä yhteisön bruttokansantuotteesta vuonna 1996 ja tällä hetkellä tunnettujen toimenpiteiden mukaan 3A prosenttiyksiköllä vuonna 1997. Kuitenkin komission viimeisimmän -32 ennusteen mukaan, jossa otetaan huomioon aikaisemmin odotettua hitaampi kasvu, julkisen talouden velka vähenee yhteisössä vuonna 1996 huomattavasti vähemmän kuin aikaisemmin oli ennustettu. Keskimääräistä julkisen talouden alijäämää vähennetään odotusten mukaan puolella prosenttiyksiköllä juuri alle 4'/2 prosenttiin yhteisön bruttokansantuotteesta vuonna 1996 (verrattuna VA prosenttiin BKTstä, mitä ennustettiin syksyllä 1995). Taloudelliset ennusteet sisältävät skenaarion vuodelle 1997 sellaisten toimenpiteiden perusteella, jotka on jo toteutettu tai joista on julkistettu riittävästi yksityiskohtia. Skenaarioon eivät sisälly yleiset poliittiset aikomukset, joihin liittyviä erityistoimenpiteitä ei vielä tunneta. Ennusteissa otetaan huomioon talouspoliittiset paketit, jotka Saksan, Ranskan, Itävallan ja Ruotsin hallitukset julkistivat yksityiskohtaisesti huhtikuussa ja toukokuun alussa. Ne eivät kuitenkaan sisällä Belgian hallituksen äskettäin julkistamia suunniteltuja sopeuttamistoimenpiteitä vuodelle 1997, koska toteutettavia toimenpiteitä ei tunnettu riittävän yksityiskohtaisesti ennusteiden laatimisen aikaan. Edellä mainittujen lisäksi useiden muiden jäsenvaltioiden odotetaan ryhtyvän toimenpiteisiin budjettitilanteensa parantamiseksi tämän hetken ja vuoden 1997 välillä. Tällä hetkellä tiedossa olevien toimenpiteiden perusteella, ja parantuvien suhdanteiden ja alhaisten korkokantojen avulla, skenaario vuodelle 1997 osoittaa keskimääräisen todellisen budjettialijäämän pienentymistä 3Î4 prosenttiin bruttokansantuotteesta ensi vuonna. Taulukko 12 Todellinen ja suhdannekorjattu julkisen talouden rahoitU8iäämä(% BKT:stä) Todellinen jäämä Taso Suhdannekorjattu jäämä Vuosimuu tos* Taulukko 13 Julkisen talouden bruttovelka (% BKT:stä) Taso Vuosimuutos 1 9 95 1 9 96 1 9 9 71 1995 1 9 96 19971 1995 1 9 96 1 9 9 71 1 9 96 1 9 9 71 B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK -4. 5 -1. 4 -3. 5 -9. 2 •6. 2» - 5. 0 - 2. 4 -7. 1 0. 3 - 3. 4 - 6. 2 - 5. 4 -5. 6 -8. 1 - 6. 0 -3. 2 - 0. 9 - 3. 9 -8. 1 -4. 8 - 4. 2 - 2. 0 - 6. 3 0. 7 -3. 5 -4. 6 - 4. 4 -3. 3 - 5. 2 - 4. 4 -3. 7 -0. 6 - 2. 9 - 6. 9 -3. 7 - 3. 0 -1. 6 - 5. 2 0. 3 -2. 9 -3. 1 -3. 7 -1. 6 -3. 1 -3. 7 0. 5 1. 6 -0. 9 2. 6 0. 4 0. 5 -2. 0 1. 3 -2. 0 -0. 2 -1. 6 0. 2 -1. 2 1. 1 0. 6 EUR - 5. 0 - 4. 4 - 3. 4 0. 3 1. 8 1. 0 0. 3 1. 0 1. 5 1. 1 0. 3 0. 8 0. 4 0. 2 2. 2 0. 9 1. 5 2. 8 1. 5 0. 9 -0. 9 -0. 2 1. 2 0. 8 0. 7 0. 9 0. 6 0. 8 -0. 6 0. 4 2. 0 0. 5 0. 7 1. 5 0. 3 0. 8 B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK EUR 133. 7 7 1. 9 58. 1 111. 5 6 5. 7 5 2. 4 85. 5 1 2 4. 8 5. 9 7 9. 0 6 9. 4 7 1. 6 5 9. 6 7 9. 9 5 4. 0 71. 2 1 3 2. 2 7 1. 0 61. 5 111. 8 6 7. 8 56. 1 8 1. 3 124. 5 6. 2 7 9. 4 7 2. 4 7 2. 2 62. 5 8 0. 8 5 5. 5 13 0. 6 6 8. 7 6 2. 4 1 1 1. 4 6 8. 0 5 7. 8 7 7. 3 1 2 2. 8 6. 8 7 8. 7 7 3. 9 7 1. 8 63. 2 79. 6 56. 2 -1. 5 -0. 9 3. 4 0. 3 2. 1 3. 7 - 4. 2 - 0. 3 0. 3 0. 4 3. 0 0. 6 2. 9 0. 9 1. 5 -1. 6 - 2. 3 0. 9 - 0. 4 0. 2 1. 7 - 4. 0 -1. 7 0. 9 -0. 7 1. 5 -0. 4 0. 7 - 1. 2 0. 7 7 3. 9 7 4. 3 2. 7 0. 4 1 Perustuu tällä hetkellä julkistettuihin toimenpiteisiin. 1 Perustuu tällä hetkellä julkistettuihin toimenpiteisiin. ' Positiivinen numero ilmoittaa suhdannekorjatun jäämän Lähde: Komission ennuste, kevät 1996 parantumista. 1 Tämä aikasarja sosiaaliturvamaksut sisältää kassaperusteella. Kansallisten viranomaisten tekemä suoriteperusteisen -5,8 lukuja BKT:stä vuodelle 1995. Aikasarja prosentin eräitä päivitetään tilastollisten liittyviä kysymyksiä on selvennetty. suoriteperusteisesti, kunhan käsitteiden oikeaan käyttöön ennakkolaskenta osoittaa Lähde: Komission ennuste, kevät 1996 33 Odotettu julkisen talouden rahoitusaseman parantumisen määrä ei vielä riitä pysäyttämään keskimääräisen bruttovelan ja BKT:n suhteen kasvua yhteisössä; sen ennustetaan kasvavan melkein kolmella prosenttiyksiköllä 74 prosenttiin bruttokansantuotteesta tänä vuonna ja vakiintuvan suunnilleen sille tasolle vuonna 1997. Vuonna 1996 velkasuhteen odotetaan nousevan kaikissa jäsenvaltioissa neljää lukuunottamatta (Belgia, Tanska, Irlanti ja Italia), mutta vuonna 1997 velkasuhteen odotetaan vakiintuvan tai laskevan noin kahdessa kolmasosassa jäsenvaltioista. Kaikkien maiden Saksaa ja Alankomaita lukuunottamatta ennustetaan supistavan todellisia alijäämiään vuonna 1996, mutta kehityksen odotetaan yleensä jäävän niin kansallisissa lähentymisohjelmissa kuin vuoden 1995 suuntaviivoissakin asetettujen tavoitteiden alapuolelle. Vain kolmen jäsenvaltion (Tanskan, Irlannin ja Luxemburgin) odotetaan saavan todelliset alijäämänsä tänä vuonna kolmen prosentin viitearvon alapuolelle. Erityisen suuria julkisen talouden alijäämän supistuksia (lähes yksi prosentti bruttokansantuotteesta tai enemmänkin) odotetaan tänä vuonna Belgiassa, Ranskassa, Kreikassa, Espanjassa, Italiassa, Itävallassa, Portugalissa, Suomessa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Vuotta 1997 koskevan "muuttumattoman politiikan" skenaariossa Saksa, Ranska, Alankomaat ja Suomi pääsisivät ryhmään, jossa alijäämät ovat pienempiä kuin Maastrichtissa asetetut viitearvot, ja Itävalta ja Ruotsi pääsisivät hyvin lähelle tätä arvoa. Eräissä maissa, joissa toteutettavista toimenpiteistä ei ole vielä annettu kyllin yksityiskohtaisia tietoja, tarvittaisiin kolmen prosentin viitearvon saavuttamiseksi lisätoimenpiteitä, jotka olisivat suunnilleen 3/4 prosenttia bruttokansantuotteesta (Belgia, Espanja, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta). Vain Italiassa ja Kreikassa alijäämän odotetaan nykyisessä skenaariossa olevan selvästi viitearvoa suurempi, jolloin Italian alijäämäksi ennustetaan 5,25 prosenttia ja Kreikan 7 prosenttia bruttokansantuotteesta. * * * Koska kasvun ja työllisyyden kehitys ei ole tyydyttävää, on yhteisössä polttava tarve käynnistää elpyminen uudelleen. Poliittisten päättäjien haasteena on vahvistaa jälleen luottamusta ja työpaikkojen syntymistä lyhyellä aikavälillä ja tukea vahvemman kasvun ja työllisyyden edellytyksiä keskipitkällä aikavälillä. Tämä vaatii sekä kehitystä tukevaa makrotalouspolitiikka, johon sisältyy makrotaloudellisten toimenpiteiden terve tasapainottaminen, että entistä suurempia ponnistuksia alentaa työttömyyttä ja vahvistaa yhteisön kilpailukykyä rakennepoliittisin toimin. Komission vuoden 1996 talouskertomuksessa analysoitiin yksityiskohtaisesti nykytilanteessa tarjolla olevia menettelytapavaihtoehtoja. Lisäksi komissio on saanut kertomusta koskevat Euroopan parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean lausunnot ja keskustellut kertomuksesta työmarkkinaosapuolten kanssa. Näin -34 ollen vuoden 1996 laajojen talouspolitiikan suuntaviivojen suosituksissa luonnostellaan toimintapolitiikat, jotka ovat tarpeen yhteisön tavoitteiden saavuttamiseksi kasvun, työllisyyden ja lähentymisen osalta. 3T ISSN 1024-4492 KOM(96) 211 lopullinen ASIAKIRJAT FI 10 Luettelonumero : CB-CO-96-237-FI-C ISBN 92-78-04434-2 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg