title: BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET - EVALUERING AF DE HIDTIDIGE TEMPUS-RESULTATER SAMT BETRAGTNINGER VEDRØRENDE PARTNERLANDENES RESTERENDE BEHOV

eurovoc_concepts:
Central and Eastern Europe
EU programme
educational exchange
higher education
international cooperation

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 08. 05. 1996 KOM(96) 197endelig udg. BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET EVALUERING A F DE HIDTIDIGE TEMPUS-RESULTA TER SA MT BETRA GTNINGER VEDRØRENDE PARTNERLANDENES RESTERENDE BEHOV EVALUERING AF DE HIDTIDIGE TEMPUS-RESULTATER SAMT BETRAGTNINGER VEDRØRENDE PARTNERLANDENES RESTERENDE BEHOV INDHOLDSFORTEGNELSE INDLEDNING I. EVALUERING AF HIDTIDIGE TEMPUS-RESULTATER 1. 2. 3. II. 1. 2. 3. Programmets udvikling Tempus-resultater Tempus-politikkens baggrund EN FREMTIDIG ROLLE FOR TEMPUS I de associerede Phare-lande A. Tempus og strategien forud for tiltrædelsen - Det Europæiske Råd i Essen - Forholdet til Socrates B. Støtte til politiske initiativer inden for de videregående uddannelser C. Behovet for at klare forandringerne og udvise ansvarlighed: optimering af universitetsressourcer D. Bedre udnyttelse af Tempus-resultaterne I de ikke-associerede Phare-lande I Tacis-landene A. B. C. Hovedudfordringerne for den videregående uddannelse Strategiske overvejelser Fremtidig kurs for Tempus-Tacis III. AFSLUTTENDE BEMÆRKNINGER &~ EVALUERING AF DE HIDTIDIGE TEMPUS-RESULTATER SAMT BETRAGTNINGER VEDRØRENDE PARTNERLANDENES RESTERENDE BEHOV INDLEDNING 1. Anden fase af programmet for tværeuropæisk samarbejde inden for de videregående uddannelser (Tempus II) blev ved Rådets afgørelse af 29. april 1993 (EFT L 112/34, 6. maj 1993) vedtaget for en fireårig periode, der løber fra den 1. juli 1994. Ifølge afgørelsens artikel 11 skal der inden den 30. april 1996 forelægges en foreløbig rapport, der omfatter evalueringsresultaterne samt eventuelt et forslag til videreførelse eller tilpasning af Tempus li-programmet for perioden fra den 1. juli 1998. 2. Nærværende foreløbige rapport har derfor til formål at orientere om de resultater, der hidtil er opnået med TEMPUS. I rapporten undersøges det, hvad der taler for at videreføre Tempus efter afslutningen af Tempus II, ud fra en vurdering af Tempus programmets hidtidige indvirkning på reformen af de videregående uddannelser i de partnerlande, der er omfattet af Phare- og Tacis-programmerne. I. EVALUERING AF HIDTIDIGE TEMPUS-RESULTATER 1. Programmets udvikling 3. Tempus har siden Rådets vedtagelse af programmet den 7. maj 1990 og begyndelsen af den indledende forsøgsfase den 1. juli 1990 vist sig at være et dynamisk program, der hele tiden har tilpasset sig de skiftende betingelser for sin iværksættelse. Disse betingelser er til dels bestemt af udviklingen i og tilknytningen til Phare- og Tacis-strategierne, partnerlandenes behov og muligheder og de politiske rammer, der er fastsat i Rådets og Tempus-udvalgets afgørelser. Hertil kommer, at retningslinjerne stedse er blevet forbedret på grundlag af de erfaringer, der er opnået med programmet, og som den fremtidige gennemførelse bygger på. 4. Tempus-programmets gennemførelse kan opdeles i tre faser. Den første fase er præget af behovet for at skabe, udvide og uddybe forbindelserne mellem de personer, der beskæftiger sig med den videregående uddannelse i partnerlandene, og Den Europæiske Union. I denne forbindelse har mobilitet afgørende betydning som middel til at samle et mindstehold af akademikere og politikere, som vil være villige til og i stand til at gennemføre uddannelsesreformer i partner landene. Den næste fase indebærer mobilisering og målretning af dette potentiale og udnyttelse af det til gennemførelse af konkrete og varige reformer inden for de videregående uddannelsessystemer. Denne opbygningsfase omfatter fornyelse af kurser, udvikling af læseplaner, innovation og indførelse af bedre undervisningsmetoder. Udfordringerne vokser, efterhånden som de behandlede fagområder i stadig højere grad afspejler kvalifikationsbehovene på arbejdsmarkedet. Der er nemlig tale om områder, på hvilke den akademiske verden kun har få, om overhovedet nogen, erfaringer at bygge videre på. I den tredje fase skal der opstilles en strategi for gennemførelsen af disse reformer inden for den videregående uddannelse og for påvirkning af de politiske beslutningstagere og andre, der står for den praktiske gennemførelse af reformerne, i undervisningsministerierne. Dette indebærer til en vis grad en gradvis ændring af målgrupper og retningslinjer, efterhånden som programmet skrider frem, og vertikale emnebaserede prioriteter erstattes af horisontale systemiske prioriteter. 5. Disse faser indtræder ikke på samme tidspunkt i de forskellige lande, men afhænger af situationen i disse. På denne generelle baggrund er det muligt at indkredse visse hovedtendenser i Tempus-programmets udvikling, nemlig: der fokuseres mindre på udveksling og mobilitet som mål i sig selv og mere på strukturelle og strategiske mål. i antallet af koordinatorer og kontrahenter partnerlandene får stadig større indflydelse. Dette viser sig især ved den pludselige stigning i de støtteberettigede lande. Dette har haft den glædelige virkning, at projektudformningen og -styringen er blevet stadig mere efterspørgselsbestemt i stedet for at være bestemt af de vestlige partnerlandes udbud. Det bør også nævnes, at de nationale Tempuskontorer (NTO) i Phare-landene er ved at blive mere professionelle og markerer sig kraftigere. NTO'erne har optrådt som effektive bindeled ved udarbejdelsen og koordineringen af reformplanerne. projekterne fastlægges i stigende grad efter nationale prioriteter. Disse prioriteter bliver stadig oftere fastsat inden for rammerne af sammenhængende nationale strategier for reform af de videregående uddannelser. Tempus' rolle i denne forbindelse er navnlig at opfylde behovene for kvalifikationer, der er i overensstemmelse med de generelle Phare-/Tacis-mål for de enkelte lande. der er fastsat retningslinjer, som afspejler denne mere strategiske indfaldsvinkel ved at føje en 'top-down' dimension til den traditionelle og succesrige 'bottom-up' model. universiteter der lægges stadig mere vægt på horisontale spørgsmål som f. eks. forbindelser mellem fleksible kursusstrukturer og kvaliteten af universitetsledelse, der skal sikre videregående uddannelser, der kan opfylde de skiftende krav på arbejdsmarkedet og fra visse af arbejdsmarkedets parter. og virksomheder, tværfaglighed og der fokuseres stadig mere på bæredygtigheden og udbredelsen af den voksende række omsættelige Tempus-resultater. 2. Tempus-resultater 6. Tempus-resultater må vurderes i forhold til de mål, der er opstillet for programmet i henhold til den pågældende rådsafgørelse. Tempus I-målene fokuserede på fremme af samarbejdet med partnere i Fællesskabet, studerendes og underviseres mobilitet og mulighederne for at undervise i og lære fællesskabssprog. Først i forbindelse med Tempus II, som begyndte den 1. juli 1994, var der i afgørelsen sket en udtrykkelig sammenkædning med Phare- og Tacis-programmernes mål for de økonomiske og sociale reformer. De specifikke mål blev mere strukturelle med hensyn til læseplansudvikling og -revision, reform af de videregående uddannelsers strukturer, institutioner og ledelsesmetoder og udvikling af kompetencegivende uddannelse med henblik på at afhjælpe manglen på kvalifikationer på et højt niveau under de økonomiske reformer. 7. Oplysningerne om Tempus-resultaterne hidrører navnlig fra en ekstern evaluering1, suppleret med en række monografier om de enkelte lande, som er udarbejdet på grundlag rapporten af undersøgelser på stedet offentliggjort 'Strengthening East-West Inter-University Cooperation: From Assistance to Partnership' udarbejdet af CRE (Conférence des Recteurs Européens) i samarbejde med Liaison Committee of Rectors' Conferences3 samt besøgsrapporter med bidrag fra eksterne eksperter4. af Europa-Kommissionen2, 8. Trods mangfoldigheden af kilder synes der at være udstrakt enighed om vurderingen af Tempus-resultaterne og om, hvilke områder der kræver yderligere indsats. Evalueringen fører til den konklusion, at 'de af Tempus støttede projekter i det store og hele kan betragtes som vellykkede og af betydning for udviklingen af den videregående uddannelse i EØF's partnerlande. Selv om det kan konstateres, at Tempus I bidrager væsentligt til udviklingen af den videregående uddannelse i EØF's partnerlande, vil det i hvert fald i nogle af disse være nødvendigt med yderligere fornyelser og omstruktureringer inden for de videregående uddannelser, som sikrer en bedre udnyttelse af Tempus-programmet med henblik på at opnå de i programmet fastsatte mål'. 9. CRE-rapporten er meget klar i sin bedømmelse af Tempus-programmet og dets betydning som led i den hjælp, der ydes til reformen af de videregående uddannelser: 'Samarbejdet mellem universiteter i Øst og i Vest er meget komplekst og antager mange former. Det ville være forkert at betragte det som et område, der styres af et enkelt støtteorgan, hvor magtfuldt og stort dette end måtte være. Det viste sig alligevel meget klart under projektets gennemførelse, at der var ét støtteprogram, nemlig Tempus, som spillede og spiller en absolut central rolle blandt de forskellige tidligere og nuværende samarbejdsordninger. For mange institutioner var Tempus langt det vigtigste internationale program inden for rammerne af Øst-Vest-samarbejdet, ikke alene på grund af de omfattende eksterne ressourcer, der var involveret, men også på grund af de tanker om hjælp udefra, det er udtryk for. Efter manges opfattelse har Tempus mere end noget andet program åbnet op for og fremmet internationaliseringen af den videregående uddannelse i Central- og Østeuropa, og det kan roligt påstås, at de lande, der har nydt fordel af programmet, bedømmer det meget positivt. ' 1 (i) Evaluation of the First Phase of Tempus 1990-91 - 1993-94. Final Report, februar 1996, (ii) Evaluation of the Second Phase of Tempus 1994-95 - 1995-96, Final Report, april 1996, udarbejdet af University of Kassel, Centre for Research on Higher Education og GES Maiworm&Over, Gesellschaft fur Empirische Studien bR, Kassel. 2 Tempus Country Monograph: The Slovak Republic, 1994, af Prof. R. Gwyn. Der er ved at blive udarbejdet Tempus monografier for Bulgarien, Tjekkiet, Ungarn, Polen, Rumænien og Slovenien. 3 September 1994. 4 Kommissionen foretog i 1992-94 en række besøg på stedet for at kontrollere Tempus-programmets kvalitet, navnlig for så vidt angår de fælleseuropæiske projekter, fra et akademisk og økonomisk synspunkt. Nærmere oplysninger findes i Tempus Site Visit Programme, Annual Report 1992-93. Tilsvarende hedder det i monografierne, at Tempus 'har skabt et højt aktivitetsniveau, som har haft yderst positive følger for innovationsprocessen inden for den videregående uddannelse'. 10. Denne enighed gælder ligeledes vurderingen af de mere specifikke Tempus-resultater. Evalueringen og monografierne sondrer på hver sin måde mellem det, der i monografierne kaldes proces- og projektresultater. Med hensyn til procesresultaterne nævner evalueringen som det vigtigste 'integreringen af EØF-partnerne i et internationalt fællesskab af akademikere og i visse tilfælde administratorer. De vænnede sig til at arbejde inden for denne ramme, de blev alsidige og blev integreret i forskellige mindre og større net. Og endelig fik de undervisning og anden hjælp til at forbedre deres kvalifikationer og højne deres status'. 11. Ser man ud i fremtiden kan det hævdes, at Tempus gennem disse processer har skabt og fortsat skaber en platform for bæredygtig forandring og udvikling inden for de videregående uddannelser i partnerlandene. For de associerede lande skulle de netværk, færdigheder og holdninger, som Tempus skaber, have den særlige fordel, at de letter den akademiske verdens fremtidige aktive deltagelse i EU-programmer af forskellig art. For de øvrige Phare- og Tacis-lande vil disse fordele bidrage til at forankre de demokratiske værdier og nye perspektiver i det videregående uddannelsessystem og til at udvikle de færdigheder, der har betydning for reformerne på andre samfundsområder. 12. Måske har det vigtigste konkrete resultat af Tempus-projekterne fundet sted i forbindelse med fornyelserne i universitetslæseplanerne, herunder udvikling af nye kurser, undervisningsmateriale og undervisningsmetoder. Disse aktiviteter er i stigende grad blevet underlagt den nationale prioritering, som især er kendetegnet ved: fremme af tværfaglige studier og udvikling af nye kursusstrukturer, særlig korte bacheloruddannelser og kurser for kandidater. prioritering af fag inden for visse akademiske områder, der har tilknytning til den økonomiske og demokratiske reform eller mere specifikt til Phare's og Tacis' sektorprogrammer, f. eks. ledelse, offentlig forvaltning, miljøbeskyttelse, landbrug og sundhed. 13. Selv om Tempus-programmets gennemslagskraft på dette område generelt vurderes positivt, lod de oprindelige resultater noget tilbage at ønske. Dette er der rettet op på i forbindelse med Tempus især kurser og undervisningsmaterialer, der blev udviklet, nemlig gennem selektiv fornyelse og tilpasning. Der var ikke tale om fuldstændig nye programmer, og udviklingen skete typisk på institutniveau. Selv i tilfælde, hvor et universitet havde flere institutter involveret i en række forskellige projekter, var der ofte ingen eller kun lidt synergi mellem dem, som kunne fremme de institutionelle reformer. I Tempus I-evalueringen hedder det: II. Under Tempus I var det 'I en lang række institutter i EØF-landene blev der opnået vidtrækkende læseplansfornyelser, og der blev ofte udviklet nyt undervisningsmateriale af øvrige strategisk undervisningsmæssige aktiviteter var ikke alle steder lige omfattende og gav ikke alle steder lige gode resultater. ' læseplansudviklingen karakter. Men og de 14. Når man betænker de mål, der i rådsafgørelsen var sat for Tempus I, er det meget naturligt og forståeligt, at resultaterne af de Tempus-projekter, der blev iværksat i de første tre-fire år, manglede de bredere dimensioner, der betragtes som et højt prioriteret mål for Tempus II. Men grunden til den manglende strategiske virkning inden for institutionerne i den indledende fase synes ikke blot at være et spørgsmål om mål, men derimod om forskellige bindinger, der sandsynligvis fortsat vil bestå i større eller mindre grad under gennemførelsen af Tempus II, og som derfor er relevante for planlægningen af de næste faser i programmet. Bindingerne skyldes den interne fragmentering og udviklingen af ekstreme former for uafhængighed inden for de videregående uddannelsesinstitutioner efter deres frigørelse fra den centrale ledelsesform, der var rådende i 1989/90. Såvel evalueringen som monografierne peger på denne manglende institutionelle samhørighed og strategi som en væsentlig begrænsende faktor. F. eks. henvises der i evalueringen til: '. resultater på bestemte områder, der var udvalgt med henblik på fornyelserne inden for rammerne af TEMPUS-programmet. Virkningerne heraf inden for de respektive institutioner var moderate og overvejende af marginal karakter. ' Det er interessant at bemærke, at der såvel i evalueringen som i monografierne anlægges et mere nuanceret synspunkt for så vidt angår mindre universiteter, hvor en højere grad af institutionel identitet og ledelse har ført til flere strukturreformer på grundlag af Tempus-projekter. Spørgsmålet om universitetsledelse vil blive taget op igen senere i rapporten. 15. I Tempus II fremhæves særlig nødvendigheden af at påvirke institutionerne som helhed. Forsøgene på at anvende Tempus som middel til at fremme en bæredygtig udvikling på institutionelt plan har fået nyt liv, efter at der er stillet krav om, at universiteterne i partnerlandene skal vise, hvorledes et planlagt projekt passer ind i deres institutionelle udviklingsstrategier. En anden faktor, der har bidraget til at styrke de centrale institutionsorganers engagement i Tempus-projekter, har været, at lokale universiteter kan optræde som projektkoordinatorer i alle partnerlande og som kontrahenter i de fleste af dem. I Tempus li-evalueringen vurderes de stedfundne tilpasninger som følger: i de videregående 'Den funktion, der udøves af de centrale organer uddannelsesinstitutioner, har gradvis ændret sig under gennemførelsen af Tempus II. Særlige fælleseuropæiske projekter og supplerende foranstaltninger har fået støtte med henblik på at styrke institutionernes ledelse. Endvidere har man oftere forsøgt at integrere Tempus-aktiviteter i en institutionel strategi. ' 16. Selv om levering af udstyr, bøger og tidsskrifter er et middel og ikke et mål i sig selv, synes dette at være et højt værdsat resultat af Tempus-projekter. I evalueringen tales der om, at det nye udstyr er 'de respektive institutters stolthed i de central- og østeuropæiske lande'. Anskaffelsen af nyt udstyr blev naturligvis kun godkendt, når det klart var til støtte for relevante uddannelsesmæssige aktiviteter og/eller infrastruktur i ledelsesprojekter, forbindelse hermed. Som eksempel kan nævnes PC'er sproglaboratorier til sprogprojekter eller fotokopimaskiner til at lette udarbejdelsen af undervisningsmateriale og kommunikationen med partnere. I både evalueringen og til monografierne bekræftes det, at der faktisk var en sådan tilknytning til uddannelsesmæssige aktiviteter. I monografierne tales der om den gavnlige virkning, anskaffelsen af computere har haft for undervisningsprogrammer, og mere generelt om fotokopimaskiners, telefoners og faxers store bidrag til forbedringen af kommunikationen. I evalueringen formuleres dette således: 'Mens det (det nye udstyr) i nogle tilfælde havde tæt forbindelse med de respektive uddannelsesforanstaltninger, blev det som regel betragtet som en forbedring, der også var nyttig i almindelighed, idet det generelt fremmede kvaliteten af uddannelsesvirksomheden, lettede det fremtidige internationale samarbejde, støttede forskningsinfrastrukturen osv. Der var bred enighed om, at strukturudvikling var en væsentlig støttefaktor. ' 17. Mange af disse betragtninger gælder ligeledes for leveringen af bøger og tidsskrifter. I monografierne hedder det: 'Kvaliteten af biblioteket er en vigtig indikator for kvaliteten af universitetet som helhed. Tempus har ydet et stort bidrag. Programmet har gjort det muligt for institutioner at udfylde hullerne i deres biblioteker med mange nye titler, ofte fra Vesteuropa og Nordamerika, som ikke var tilgængelige under det tidligere regime, og som universiteterne stadig ikke ville kunne skaffe uden støtte fra programmet alene på grund af prisen. ' Ligesom tilfældet var med udstyr, gavnede de nye bøger og tidsskrifter såvel undervisningsmetoderne som indholdet af uddannelserne. Men det må tilføjes, at der lægges stadig større vægt på, at der, når en væsentlig del af dette 'underskud' er fjernet, også på lokalt plan udvikles publikationer og andet materiale (navnlig case studies), der opfylder nationale behov. 18. Personalemobiliteten har været lige så meget til gavn for processen som for projektresultaterne. Mobiliteten har været stor, idet der inden for rammerne af Tempus programmets fælleseuropæiske projekter (JEP) er ydet ca. 57. 000 mobilitetstilskud til personale, heraf 60% til støtte for besøg fra Østlandene til Vesten. I evalueringen tales der om vidtrækkende fordele i form af bedre kendskab til partnere i andre lande, deres aktiviteter og måde at tænke på, og i form af oprettelse af net, moderate kompetenceforbedringer og tilpasning til andre kommunikations- og adfærdsformer. I monografierne hedder det: 'personalemobiliteten i JEP (og for den sags skyld også studentermobiliteten) og alt, hvad mobiliteten har ført med sig, er, selv om den er et middel og ikke et mål i sig selv, en af de store succeshistorier i Tempus-sammenhæng'. Blandt de øvrige fordele kan nævnes erhvervelse og opdatering af specialviden, indførelse af nye undervisningsmetoder, erfaring med opstilling af moderne strategier for læseplansudvikling og evne til at arbejde med og lede projekter. Projektudviklings- og ledelsesfærdigheder har vist sig at være særlig værdifulde praktiske værktøjer, idet de har bidraget væsentligt til, at partnerlande har påtaget sig en større del af ansvaret for projekter ved gradvis at påtage sig rollen som kontrahent. Hertil kommer den ikke mindre væsentlige faktor, som hedder nye holdninger til forandring og reform og den nødvendige tillid til at sætte spørgsmålstegn ved eksisterende strukturer og fremgangsmåder. Denne positive analyse skæmmes af én negativ faktor, nemlig at de institutioner, som personalet vender tilbage til i deres hjemland, ikke altid har forstået at værdsætte de muligheder, der ligger i de nyerhvervede færdigheder. Dette skyldes igen følgerne af den institutionelle opsplitning, som vil blive behandlet senere i rapporten. 19. Der har også været en betydelig studentermobilitet, idet der er ydet knap 27. 000 stipendier i forbindelse med Tempus JEP'erne. I evalueringen bemærkes det, at 'studenterudvekslinger stort set blev betragtet som meget værdifulde for de studerende, der faktisk kom til udlandet, men også som noget, der ikke havde nogen sammenhæng med de øvrige reformaktiviteter'. Ganske vist har studenterudvekslinger ikke haft så megen direkte tilknytning til de uddannelsesmæssige fornyelser og reformer. Men man må ikke undervurdere de indirekte virkninger, der opstår, når studerende vender hjem med nye synspunkter og holdninger og med en styrket selvtillid og evne til at formulere deres synspunkter og sætte spørgsmålstegn ved status quo. En af konklusionerne fra et seminar for eksperter, der var involveret i Tempus-programmets besøg "på stedet", var følgende: 'Alle eksperter betragter studentermobilitet som en omkostningseffektiv aktivitet, idet uddannelsen i udlandet virkelig kan bidrage til at fremme udviklingen af nye undervisningsmetoder og -teknikker samt læseplaner. ' inden for Studentermobilitetens katalysatorvirkning forklares ved den rolle, der spilles af de tilbagevendende, der påvirker holdningerne institutterne, blandt såvel medstuderende som personalemedlemmer, og ofte tvinger sidstnævnte til at overveje at ændre læseplan og undervisningsmetoder. I forbindelse med Tempus I er det vigtigste kritikpunkt måske, at studieperioderne i EU alt for ofte ikke blev anerkendt af den institution i hjemlandet, som den studerende tilhørte. Dette spørgsmål behandles i Tempus II. I Tempus II har projekter vedrørende studentermobilitet spillet en stadig mindre rolle i JEP-sammenhæng, og sådanne projekter betragtes nu kun som et led i foranstaltninger, der skal lette fremtidig mobilitet og samarbejde gennem akademisk anerkendelse og meritoverførsel. 20. Ovennævnte resultater har hver for sig - og i forskellig grad - givet anledning til betragtninger med hensyn til deres bæredygtighed ud over et Tempus-projekts løbetid. I programmet er dette kommet til udtryk på tre måder: JEP-ansøgere anmodes om at foreslå planer for fremtidig bæredygtighed som del af deres projekt, og det gøres klart, at en vurdering af disse planers kvalitet vil være et af de kriterier, der benyttes ved den generelle vurdering af ansøgningens kvalitet. Endvidere godkendes JEP'er i Tacis-landene kun efter den vellykkede afslutning af en etårig forberedende fase, som tager sigte på at analysere de nøjagtige problemer, der skal løses, og udarbejde en levedygtig projektplan. Der er iværksat en fælleseuropæisk netværksaktion (dvs. begrænset finansiering af supplerende aktiviteter efter afslutningen af en JEP), som specifikt behandler spørgsmålet om bæredygtighed. Det har i sidste instans muligvis større betydning, at den tilskyndelse, JEP'er giver til at knytte bånd til og udvikle tjenesteydelser for virksomheder, navnlig efter- og videreuddannelse, indirekte er ved at give institutionerne mulighed for at skabe fremtidige indtægter og således råde over deres egne ressourcer, ikke alene til at opretholde udstyr og lagre af publikationer, men også til at fremme nationalt og internationalt samarbejde. 21. Det kan konkluderes, at der er meget, der tyder på, at JEP-projekterne har stor gennemslagskraft og succes, navnlig når de bedømmes på grundlag af Tempus I-målene. Ifølge evalueringen synes de fleste iagttagere 'at være enige om, at der er en bemærkelsesværdig stor andel af virkelig vellykkede projekter, og at der i de fleste tilfælde kan konstateres nyttige forandringer'. Blandt deltagerne selv, der er blevet spurgt om, hvor tilfredse de i almindelighed har været med resultaterne af deres eget JEP, har over 90% af de adspurgte fra partnerlande, og næsten 80% af de adspurgte EU-deltagere udtrykt stor tilfredshed. 3. Tempus-politikkens baggrund 22. Beslutninger om Tempus-politikken træffes på forskellige planer. I hvert enkelt partnerland er der to hovedbegivenheder, der former politikken, nemlig fastlæggelsen af nationale prioriteter og mål for Tempus-projekter (i medfør af artikel 5 i rådsafgørelsen om Tempus II) og tildelingen af midler til Tempus inden for rammerne af de samlede Phare- og Tacis-bevillinger. De vigtigste politiske beslutningstagere på nationalt plan er Undervisningsministerierne og Phare-/Tacis-koordinatorerne. Andre ministerier kan være involveret. I Phare-landene spiller de nationale Tempus-kontorer en væsentlig rolle, idet de stimulerer hele processen og samordner universiteternes bidrag. Forholdet mellem de forskellige aktører er ret indviklet og har givet anledning til en del misforståelser i de første år. Hvad dette angår siges det i Tempus li-evalueringen, at 'procedurerne i forbindelse med udformningen af Tempus-politikken er blevet mere rutineprægede og stabile. I modsætning til Tempus I har vi fundet, at de beslutninger, der træffes af nøgleaktørerne på nationalt plan, spiller en væsentligere rolle i programmets udformning. ' 23. De fleste Phare-lande har oprettet Tempus tilsyns- eller rådgivningsudvalg, hvori alle relevante aktører er repræsenteret. I Tempus I-evalueringen hedder det: 'Oprettelsen af Tempus tilsyns- eller rådgivningsudvalg som et forum for dialog og samarbejde mellem alle hovedaktører, der er med til at træffe politiske beslutninger vedrørende Tempus, har vist sig at være en god idé med henblik på den nødvendige koordinering. For at disse udvalg kan fungere, kræves det, at alle aktører er villige til at samarbejde med hinanden. ' 24. I Tempus' første år var hovedaktørernes rolle i den politiske beslutningsproces ikke altid velafbalanceret. Undervisningsministeriernes indsats var hæmmet af en række faktorer. Universiteter og selv fakulteter udøvede deres nyfundne uafhængighed, uden at der var fastsat en lovgivningsramme for den videregående uddannelse. Og ministeriernes egne strukturer og ansatte var ustabile. Denne situation har ændret sig med årene, og i Tempus li-evalueringen tales der om Undervisningsministeriernes mere proaktive rolle og indsatsen for bedre at integrere de muligheder, Tempus giver, i den samlede nationale politik for de videregående uddannelser. 25. Fastlæggelsen af Tempus-programmets prioriteter og mål har i stadig højere grad påvirket rækkevidden af og profilen i de støttede projekter. Med prioriteringen kan der siges at være tilføjet en 'top-down' dimension til den 'bottom-up' model, der sædvanligvis benyttes af Tempus. Herved har man til en vis grad indarbejdet partnerlandenes uddannelsesmæssige, økonomiske og sociale reformpolitikker i programmet. Prioriteterne er efterhånden blevet fastsat for så vidt angår de generelle Phare- og Tacis-mål, og til en vis grad, Phare's og Tacis' sektorpolitik. Navnlig i Tacis-landene er rækkevidden og antallet af de valgte prioriterede områder blevet begrænset af de begrænsede midler, der var tildelt Tempus. 26. I Tempus li-evalueringen hedder det, at 'de fleste af de nationale prioriteter er blevet stadig mere udspecificeret i erklæringer om yderligere betingelser og præferencer', og endvidere at 'de nationale prioriteter hvert år ændres til en vis grad. Ændringerne i emnerelaterede prioriteter skyldes hovedsagelig hensyn til ligevægt og rotation. Ændringer i tematiske eller strukturelle prioriteter skyldes den politiske udvikling. Politiske ændringer afspejles også hyppigt i udformningen af præferencer. ' * * ** 27. Ved overvejelserne om en eventuel videreførelse af Tempus-programmet skal der tages hensyn til den økonomiske og politiske sammenhæng. Der er sørget for finansiering af såvel Phare- som Tacis-programmet indtil 31. december 1999. Da finansieringen af Tempus er fastsat inden for rammerne af disse programmer, må en eventuel fortsættelse af Tempus ske inden for denne bevillingsramme. Den sidste indkaldelse af ansøgninger i henhold til Tempus II vil dække perioden 1997-98 ( 1997-budgettet), og de sidste fælleseuropæiske projekter (JEP) vil blive påbegyndt den 1. september 1997. Derfor fokuserer denne foreløbige rapport på årene 1998 og 1999, nemlig den periode, i hvilken Tempus kan videreføres på grundlag af det nuværende budget. Samtidig ses der i rapporten på faktorer, der taler for en fortsættelse af visse Tempus-aktiviteter efter 1999, såfremt der kan skaffes bevillinger hertil. 28. Den politiske og operationelle sammenhæng bevirker, at de forskellige grupper af partnerlande ikke gør sig de samme overvejelser om Tempus' fremtid. Denne forskel afspejles i opbygningen af denne foreløbige rapport. 29. Den første gruppe er de associerede lande i Central- og Østeuropa, som forbereder sig på at blive integreret i Den Europæiske Unions indre marked som led i den strategi forud for tiltrædelsen, der blev vedtaget af Det Europæiske Råd i Essen i december 1994. Som påpeget i den efterfølgende hvidbog af maj 1995 vil integrationen i det indre marked være en proces, der bl. a. stiller nye færdigheds- og kvalifikationskrav til arbejdsstyrken i de associerede lande. Dette vil igen påvirke disse landes uddannelsessystemer. Forudsætningen for en eventuel videreførelse af Tempus i denne landegruppe må være, at videreførelsen påviseligt gavner Phare-programmet, som gennem den flerårige vejledende planlægningsproces er ved at blive omlagt, således at det direkte støtter den proces, der fører frem til tiltrædelsen Der må ligeledes tages hensyn til, at Tempus programmet vil have kørt i op til otte år i visse af disse partnerlande, når Tempus II udløber, og at der også er andre programmer til støtte for reformen af de videregående uddannelser. 30. Den anden gruppe omfatter de ikke-associerede Phare-lande, dvs. foreløbig kun Albanien. Men rækken af lande vil sandsynligvis snart blive udvidet til også at omfatte landene i det tidligere Jugoslavien, forudsat at der gøres tilstrækkelige fremskridt med hensyn til sikkerhed og politisk udvikling. Her vil Tempus i 1998 have været i gang i en meget kortere periode, hvorfor programmet kun i mindre grad kan nå at påvirke reformen af de videregående uddannelser. For disse lande vil der ikke være fastsat nogen 'strategi forud for tiltrædelsen1, og de vil formentlig i varierende grad fortsat have grundlæggende problemer med reformen af de videregående uddannelsessystemer og mere generelt med overgangen til markedsøkonomien. 31. Den tredje gruppe er de stater, der for nylig er blevet uafhængige, og Mongoliet, som er omfattet af Tacis-programmet. Først så sent som i 1993 er disse stater gradvis begyndt at deltage i Tempus-programmet. Dette skal ses på baggrund af de enorme udfordringer, disse lande står over for i form af politiske og økonomiske reformer og det forholdsvis beskedne budget for Tempus-Tacis. Efter Det Europæiske Råd i Cannes i juni 1995 vil EUs politik over for disse lande bygge på to søjler, dels en fortsættelse af støtten til de økonomiske og demokratiske reformer, dels, navnlig i Ruslands tilfælde, et 'substantielt partnerskabsforhold'. Denne politik er efterhånden ved at blive konsolideret inden for rammerne af en række partnerskabs- og samarbejdsaftaler, som vil danne baggrund for Den Europæiske Unions fremtidige aktiviteter. 32. Ved overvejelserne om, hvorvidt der skal føjes yderligere en fase til Tempus, vil der blive taget hensyn til disse landegruppers forskellige operationelle og andre behov. * * ** 10 n. 1. EN FREMTIDIG ROLLE FOR TEMPUS I de associerede Phare-lande 33. Trods den væsentlige indflydelse, Tempus har haft og fortsat har på reformen og forbedringen af de videregående uddannelser, fungerer programmet på en dynamisk baggrund af skiftende behov og krav. Denne baggrund formes i stadig højere grad af følgende faktorer: kravene i henhold til strategien forud for tiltrædelsen og 'acquis communautaire'. den fortsatte udvikling af den lovgivningsmæssige og strukturelle ramme omkring de videregående uddannelser og behovet for at gennemføre en politik på det operationelle plan. det øgede pres på universiteterne fra en række forskellige interesserede parter og behovet for at bevise, at der er tale om institutionel kvalitet og relevans, og at man får noget for pengene, og det mere lydhøre forhold til arbejdsmarkedet og dets parter. 34. Der er til en vis grad tale om områder, som allerede er på vej til at blive Tempus II- prioriteter. Men det kan hævdes, at disse områder også vil være prioriteter efter Tempus II på grund af behovets beskaffenhed og omfang, f. eks. i forbindelse med kravene forud for tiltrædelsen, eller fordi visse områder som f. eks. reformen af universitetsledelsen, jf. evalueringen, viser sig kun at skride langsomt frem, hvorfor der kræves en mere permanent indsats. 35. Ved en eventuel forlængelse af Tempus bør det sættes som mål at afslutte og konsolidere arbejdet på disse vigtige områder, idet man omhyggeligt må sørge for, at de relevante Phare sektorprogrammer og andre EU-aktiviteter suppleres og støttes. Når denne strategi kræver fleksibilitet i de traditionelle Tempus-retningslinjer, bør disse fastsættes på en måde, der sikrer størst effektivitet. Endvidere bør der for at maksimere værdien af tidligere og nuværende investeringer gennem Tempus også tilstræbes en udbredelse af det stadig større antal projektresultater, navnlig når disse støtter ovennævnte områder og kan anvendes uden for universitetssektoren. 36. Mens det erkendes, at Phare-programmerne har stadig større betydning for uddannelsessektoren, kan de færdigheder og forbindelser, der indgår i Tempus I- og II- platformen, betragtes som et meget omkostningseffektivt, ja i det hele taget som et meget effektivt middel til at mobilisere eksperter til navnlig at arbejde i grænsefladen mellem den politiske beslutningsproces og den praktiske gennemførelse. Omhyggeligt udarbejdede og gennemførte projekter til institutionel udvikling, herunder forsøgsprojekter med henblik på at afprøve og påvise gode former for praksis, kan, forudsat at de er sammenhængende og strategiske, dels støtte den politiske beslutningsproces og give den mere vægt, dels give konkrete resultater med hensyn til opfyldelse af efterspørgslen efter prioriterede færdigheder. 11 A. Tempus og strategien forud for tiltrædelsen - Det Europæiske Råd i Essen 37. Det Europæiske Råd vedtog på sit møde i Essen i december 1994 en bred strategi forud for tiltrædelsen omfattende en gradvis styrkelse af forbindelserne med de associerede lande i Central- og Østeuropa gennem en struktureret dialog. Det opfordrede Kommissionen til at udarbejde en hvidbog om de nødvendige forberedelse forud for disse landes integration i det indre marked. Det blev ligeledes besluttet, at Phare-programmet skulle styres i en ny retning, således at det kunne støtte denne proces. 38. Hvidbogen blev offentliggjort i maj 1995. Det indre marked har naturligvis mange forskellige aspekter, men i afsnit 4 sondrer hvidbogen mellem den lovgivningsmæssige og og håndhævelsesstrukturer. Det hedder om disse strukturer: tilnærmelse og opbygningen af gennemførelses- forskriftsmæssige 'Billedet som helhed viser, at etableringen, bemandingen og igangsætningen af alle de nødvendige administrative strukturer går langsommere end selve lovgivningsprocessen. Situationen varierer fra land til land og fra sektor til sektor, men der er overalt behov for en større indsats på dette område. ' 39. 1 hvidbogen anføres det, at selv når selve institutionerne er blevet oprettet 'er det ikke altid muligt at finde uddannet personale til dem. Generelt set mangler personalet den fornødne erfaring. I denne kontekst vil bistand gennem TEMPUS-programmet, Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstituts aktiviteter og de central- og østeuropæiske landes deltagelse i LEONARDO- og SOCRATES-programmerne hjælpe dem med at udvikle de relevante kundskaber. ' 40. Gennemførelsen i national lovgivning af visse af EUs indre marked-direktiver vil føre til et behov for personale, som har brug for den nødvendige uddannelse på universitetsniveau. Gennemførelsen af, kontrollen med og håndhævelsen af arbejdsmiljøregler vil f. eks. kræve, at der etableres arbejdsmedicinske uddannelser. Et andet eksempel er håndhævelsen af direktiver om dyrs og planters sundhed, som kræver oprettelse af kurser for de fremtidige inspektører. 41. I de forskellige Phare-programmer for sektorbestemte reformer har det været et voksende problem, at der er mangel på kvalificeret personale, der kan tage sig af de retlige og økonomiske aspekter af de nationale reformpolitikker. Problemet er blevet mere iøjnefaldende nu, hvor der er udsigt til landenes fremtidige tiltrædelse. Der er brug for fokuserer på grænsefladen mellem de at udvikle retlige/økonomiske aspekter og det tekniske indhold. Af eksempler kan nævnes landbrugsøkonomi, landbrugsmekanismer og mekanismer vedrørende handel med fødevarer, transportøkonomi, miljøpolitik og -lovgivning, økonomi i forbindelse med sundhedstjenester osv. tværfaglige kurser, som 42. En mere præcis identifikation af de 'nye faglige profiler', der kræves for hvert land, må vente til færdiggørelsen af de individuelle arbejdsprogrammer, som de associerede lande er ved at udarbejde som led i deres strategi forud for tiltrædelsen og deres tilnærmelsesstrategi. Når først de er identificeret, kan de fremtidige nationale Tempus prioriteter fokuseres på dem. Den universitetsaktivitet, der formentlig egner sig bedst for 12 Tempus-støtte i denne forbindelse, er udviklingen eller tilpasningen af uddannelserne for kandidater og/eller de erhvervsrelaterede efter- og videreuddannelseskurser. 43. De uddannelser, der tilbydes af de juridiske fakulteter, vil skulle afspejle de ændringer, som indarbejdelsen af'acquis communautaire' i den nationale lovgivning giver anledning til. Det vil blive nødvendigt at tilpasse eksisterende kurser og indføre nye kurser eller kursusmoduler. Disse behov kan typisk opfyldes gennem Tempus-projekternes læseplansudvikling. 44. Det er naturligvis vigtigt, at der udvikles studier i europæiske forhold, navnlig europæisk ret, til støtte for processen forud for tiltrædelsen. Disse fagområder har rangeret højt blandt Tempus-programmets prioriteter siden programmets iværksættelse i 1990, og mange projekter er afsluttet eller er i fuld gang. Visse projekter har ført til oprettelse af centre eller afdelinger for europæiske studier, som er integreret i universiteterne, undertiden på tværs af fakulteterne. Det kan roligt siges, at der i de fleste lande stadig er behov for nye Tempus-projekter på disse områder. 45. Et andet vigtigt integrationsaspekt, som Tempus kan bidrage effektivt til, er foranstaltningerne til sikring af den frie bevægelighed for personer inden for det indre marked. En del af lovgivningen om personers frie bevægelighed hænger nøje sammen med den frie udveksling af tjenesteydelser, særlig de tjenesteydelser, der kræver et mindstemål af faglige kvalifikationer. Disse opnås i de fleste tilfælde ved at bestå en eksamen fra en videregående uddannelsesinstitution. 46. Kommissionens syv sektordirektiver om de regulerede erhverv som læge, sygeplejerske, tandlæge, jordemoder, dyrlæge, farmaceut og arkitekt vil indvirke mest direkte på behovet for at tilpasse partnerlandenes universitetskurser, idet den gensidige anerkendelse afhænger af, at uddannelserne er blevet koordineret og harmoniseret. I hvidbogen regnes der med en gradvis gennemførelse af disse direktiver, da partnerlandene vil få brug for en tilpasningsperiode. Læseplansreformen i henhold til Tempus vil helt givet kunne bidrage væsentligt til denne tilpasning. 47. Sektordirektiverne suppleres af to generelle systemdirektiver om anerkendelse af eksamensbeviser og erhvervsuddannelse. Disse direktiver fra 1989 og 1992 omfatter en bred vifte af erhverv og aktiviteter og dækker bl. a. alle eksamensbeviser, der ikke berøres af sektordirektiverne, og som opnås efter afslutningen af en videregående uddannelse omfattende mindst tre års fuldtidsstudier eller tilsvarende. Som eksempler på personer, der kan være omfattet af disse direktiver, kan nævnes lærere, ingeniører, optikere og revisorer. Selv om der i de generelle direktiver ikke kræves en samordning af uddannelsen, kræves der gensidig tillid mellem de forskellige nationale myndigheder og et godt kendskab til hinandens måde at fungere på. 48. Den gensidige tillid styrkes i høj grad gennem institutionel gennemsigtighed og konsekvens og gennem effektive kvalitetsvurderingssystemer. Hvad sådanne krav indebærer for så vidt angår forbedring af forskellige aspekter af universitetsledelse vil blive behandlet senere i denne rapport. Men der er bestemt tale om områder, som Tempus af en række grunde fortsat bør bidrage væsentligt til. Hertil kommer, at den gradvise udvikling af bedre kendskab til det generelle forhold mellem EU-kravene og partnerlandenes eksamensbeviser, jf. hvidbogen, kan kaste lys på områder, hvor det vil 13 være ønskeligt med en vis tilpasning eller forbedring af disse eksamensbeviser. Også her vil Tempus kunne spille en rolle. - Forholdet til Socrates 49. Et andet aspekt af forberedelserne til tiltrædelsen, som Tempus vil kunne bidrage til, er de associerede landes gradvise deltagelse i de interne EU-programmer. Forhandlingerne om adgang til Socrates (og Leonardo samt Ungdom for Europa III) er allerede langt fremme, og selv om de endelige beslutninger endnu ikke er truffet, er det sandsynligt, at deltagelse i Socrates-programmets Erasmus-del vil være en kendsgerning i 1998-99. 50. Ved vurderingen af, hvorledes Tempus og Socrates bedst kan samkøres i denne periode, må man først undersøge deres forskellige mål og retningslinjerne for deres gennemførelse. Disse kan sammenfattes som følger: Tempus er grundlæggende et bistands-program med store bevillinger til overførsel af færdigheder og erfaringer fra EU til partnerlandenes universiteter, mens Socrates grundlæggende er et samarbejdsprogram, som kun i ringe udstrækning indebærer overførsel af ressourcer. Hovedformålet med Tempus er at fremme udviklingen af de videregående uddannelsessystemer i partnerlandene inden for rammerne af økonomiske og sociale reformer, mens Socrates bidrager til en højnelse af uddannelseskvaliteten ved at opmuntre til transeuropæisk samarbejde og fremme 'den europæiske dimension'. Mens læseplans- og strukturudvikling udgør en central del af Tempus aktiviteterne, er det de studerendes mobilitet, der har den store betydning i Socrates-programmets Erasmus-del. Selv om der lægges stadig større vægt på udveksling af undervisere og læseplansudvikling inden for Socrates, sker dette på grundlag af den nye læseplan, som alle partnere følger. Der ydes også væsentligt færre midler til dette arbejde end dem, Tempus råder over. 51. Med hensyn til den eventuelle fremtidige komplementaritet mellem ovennævnte programmer er spørgsmålet i denne forbindelse, om partnerlandenes universiteter råder over den kompetence, der er nødvendig for straks at blive tilsluttet Socrates, eller om der, når man sammenligner dem med EU's universiteter, stadig er 'huller', der vil sætte en grænse for ovennævnte samarbejde. Er dette tilfældet, kan Tempus muligvis spille en rolle på disse områder og derved gøre det lettere at få adgang til Socrates. 52. Vurderinger af partnerlandenes institutioner peger på, at disse især lider af strukturelle og ledelsesmæssige svagheder. At Socrates tillægger dette stor betydning fremgår af indførelsen af 'institutionskontrakten'. Et væsentligt element i denne kontrakt er kravet om, at institutionen fremsætter en erklæring om sin europæiske politik, herunder om foranstaltninger til forbedring af kvaliteten af de europæiske aktiviteter gennem egnede Institutionerne vil ved tilsyns-, kvalitetsforsikrings- og evalueringsmekanismer. planlægningen og udvælgelsen af fremtidige samarbejdsområder skulle analysere de stærke og svage sider af deres hidtidige internationale samarbejde med hensyn til kvaliteten af samarbejdet, aktivitetstype, emneområde og geografisk fordeling af 14 partnerinstitutionerne. Der vil skulle træffes afgørelse om, hvilke aktiviteter der skal fortsættes, udvides eller skæres bort. Denne generelle planlægningsproces vil sandsynligvis medføre koordinerede høringer af en bred vifte af akademiske og ikke- akademiske aktører i og måske også uden for universiteterne. 53. I Socrates vil ordninger, der sikrer fuld akademisk anerkendelse af udenlandske studieperioder, også indgå som led i den institutionelle politik. For at opnå dette vil man i stigende grad gøre brug af Det Europæiske Meritoverførselssystem. Endelig vil den høje grad af studentermobilitet, som Socrates sikrer, kræve velorganiserede og effektive studentertjenester, der kan yde effektiv støtte på velfærds-, rådgivnings- boligområdet osv. 54. Alle disse faktorer vil kræve en større kvalitet og sammenhæng i universitetsledelsen, som er et svagt punkt i partnerlandenes universiteter ifølge evalueringen, CRE-rapporten, monografierne og rapporterne om besøgene 'på stedet'. Selv om dette spørgsmål så småt bliver behandlet i Tempus II, er der enighed om, at det, fordi det berører områder med indgroede interesser og holdninger, vil være vanskeligt at ændre og kræve en varig reformindsats, som må fortsætte i en senere Tempus-fase. 55. Deltagelse i Socrates (Erasmus) fra og med 1998 vil kræve hensyntagen til de fremskridt, der gøres med Tempus-programmet, som ifølge sin natur er meget mere fordelagtigt for de deltagende lande fra et økonomisk synspunkt. Ovenstående analyse viser, hvor Tempus skal gøre en mere vedvarende indsats for at lette det samarbejde, der er tale om i Socrates. Således foreslås det, at det i en begrænset overgangsperiode skal være et krav, at begge programmer skal køre parallelt, supplere hinanden og undgå overlapninger (f. eks. bør studentermobilitet udelukkende være et anliggende for Socrates). Balancen mellem programmerne vil være forskellig fra land til land og vil ændre sig, efterhånden som flere af de bistandsberettigede universiteter kan gå fra at være bistandsmodtagere til at være ligeværdige samarbejdspartnere. B. Støtte til politiske initiativer inden for de videregående uddannelser 56. I begyndelsen af 90'erne dukkede der i partnerlandene en mængde nye love op, som omdefinerede forholdet mellem staten og de videregående uddannelsesinstitutioner og indførte større uafhængighed inden for systemet. Denne periode var præget af, at universiteterne benyttede deres nyvundne frihed til at lægge afstand til regeringen. Men efterhånden som 90'erne skrider frem, begynder man at erkende, at dette ikke er et godt grundlag for opbygningen af et ansvarligt og relevant videregående uddannelsessystem af høj kvalitet, idet det medfører, at de eksisterende, overvejende konservative, interne strukturer, for en stor dels vedkommende bevares i universiteterne. 57. Følgelig er det, man kunne kalde reformens 'anden fase', i gang i partnerlandene. Den går ud på at genskabe balancen mellem de videregående uddannelsesinstitutioner, regeringerne og samfundet som helhed, og der lægges vægt på både ansvar og rettigheder, og fremfor alt på ansvarlighed og relevans i forbindelse med opfyldelsen af sociale og økonomiske behov. F. eks. blev der i 1995 vedtaget love om de videregående uddannelser i Bulgarien og Rumænien. Der var tale om lovgivning på områder som omstrukturering indførelse af bedømmelses- og meritsystemer, og af universitetskvalifikationer, institutionernes ledelsesmæssige forpligtelser som følge af selvstændigheden. 15 58. Naturligvis er der efterhånden vedtaget forskellige lovgivninger om videregående uddannelser i partnerlandene, og de befinder sig på forskellige stadier af reformens anden fase. F. eks. er den nye lov om videregående uddannelser endnu ikke færdigbehandlet i Tjekkiet. Men der er visse punkter, der går igen i reformprocessen, efterhånden som regeringerne og institutionerne selv søger at løse ovennævnte problemer. Dette vil på mange måder indebære anfægtelse af de eksisterende strukturer og hævdvundne interesser samt ændring af dybt forankrede holdninger og fremgangsmåder. Dette er hovedårsagen til, at selv på områder, hvor der er udarbejdet nye love og regler, vil gennemførelsen heraf kræve en varig indsats på operationelt plan. Og det vil Tempus kunne hjælpe med i resten af dette tiår. 59. fælles for alle landene er behovet for at indføre effektive kvalitetskontrolsystemer for selvstændige videregående uddannelsesinstitutioner. Der er gjort og gøres stadig meget - indføre eller ændre delvis med støtte fra Phares sektorprogrammer - for at godkendelsessystemerne, og der arbejdes også med muligheden af at anvende institutionelle evalueringssystemer som grundlag fremtidige afgørelser om institutionernes finansiering. Men selv dér, hvor lovgivningen og strukturerne er på plads, er der ofte behov for at omsætte de gode hensigter i handling. Tempus kan fremme dette ved at stille midlerne til at mobilisere sagkundskaben på operationelt plan til rådighed, ved at fremme forsøgsprojekter til optimering af gennemførelsesstrategierne og ved at udbrede de bedste fremgangsmåder og sørge for, at de indarbejdes i systemet. for tendensen 60. De samme betragtninger gælder for et andet fælles tema, der sandsynligvis vil forblive på reformdagsordenen nogen tid endnu, nemlig udvikling af korte kurser på treårige, universitetsniveau. Dette omfatter både bacheloruddannelser og etableringen af nye, korte, erhvervsorienterede kurser på universitetsniveau enten på de eksisterende institutioner eller på særskilte institutioner, f. eks. svarende 'Fachhochschulen'. Formålet hermed er at øge forskelligartetheden, fleksibiliteten og relevansen i de videregående uddannelser. Også på dette område er der allerede påbegyndt en politisk og strukturel reform. Men Tempus spiller stadig en vigtig rolle ved at hjælpe med omstruktureringen af eksisterende kurser, fornyende indføre udvikle nye og mere praktisk orienterede undervisningsmetoder og udbrede og forankre de bedste former for praksis. til kortere, ofte læseplaner, til de tyske 61. De videregående uddannelser spiller en afgørende rolle i et lands uddannelsespolitik, idet læreruddannelsen har stor betydning for kvaliteten af den primære og sekundære uddannelse. Der er reformer i gang på disse uddannelsestrin, og i visse lande er lovgivningen allerede klar til at blive gennemført. Lærernes faglige profiler er ved at blive ændret, og seminarierne tvinges til at omlægge deres læseplaner, f. eks. for at uddanne lærere, der kan undervise i to fag. Tempus kan yde et værdifuldt bidrag ved at finansiere samarbejdsprojekter, der kan tjene som eksempler til efterfølgelse. 62. Behovet for større fleksibilitet og mangfoldighed kommer jævnligt til udtryk i partnerlandene (og i Vesteuropa). Der gøres fremskridt med hensyn til korte videreuddannelseskurser, og derudover fokuseres der på en større tværfaglighed som middel til at opfylde arbejdsmarkedets skiftende behov. Det erkendes, at der stadig finder en vis overspecialisering sted selv på bachelor-niveau. Dette giver kvalifikationer, der ikke er brede nok til at opfylde nutidens arbejdsmarkeders kvalifikationskrav, og hæmmer arbejdskraftens mobilitet og evne til at opfylde skiftende behov. Ansvaret for reformer på dette område ligger først og fremmest hos de videregående uddannelsesinstitutioner. 16 Men systemiske reformer spiller også en vigtig understøttende rolle i forbindelse med indførelse af meritoverførselssystemer og anerkendelsesprocedurer i og mellem institutionerne, som letter de studerendes skifte fra et fag til et andet som del af studiet. Tempus kan bidrage til denne proces på mange måder. F. eks. ved at sørge for, at landene råder over den sagkundskab, der er nødvendig for at udvikle og/eller afprøve systemer, ved at stille betingelser for gennemførelse af strukturprojekter for at tilskynde institutionerne til at indføre meritoverførsel og anerkendelsesprocedurer og ved at lægge vægt på tværfaglige mål i forbindelse med udviklingen af læseplaner. inden for den videregående 63. Der er naturligvis mange andre områder uddannelsespolitik, hvor de forskellige partnerlande er ved at indføre lovreformer. Eksempler herpå er omstrukturering af videreuddannelsen af kandidater, oprettelse af centre på tværs af fakulteter eller universiteter for at få bugt med fragmenteringen, integration af universiteter og forskningsinsitutter, oprettelse af et akademisk meritoverførselssystem på nationalt plan, udvikling af interne kvalitetssystemer på læseplaner, mindskelse af universiteterne, undervisningsbyrden og navnlig antallet af katedertimer, indførelse af nye undervisningsmetoder osv. Mange af Tempus-projekterne kan anvendes som støtte. indførelse af mindre specialiserede C. Behovet for at klare forandringerne og udvise ansvarlighed: optimering af universitets ressourcer 64. Universiteternes omgivelser bliver stadig mere krævende. Det hedder således i indledningen til CRE's Institutional Quality Audit-program: 'I måske højere grad end nogensinde tidligere skal universiteterne i dag leve med hurtige forandringer på områder, som de er afhængige af, hvis de skal overleve som organisation. Af samme grund er de institutionelle planlægningsprocesser med henblik på at tilpasse sig forandringerne og udnytte mulighederne ved at få større betydning for universitetsledelsen. Sammenholdes disse to konstateringer, kan vi konkludere, at kvalitetsstyring er af afgørende betydning for et universitets strategiske ledelse. ' 65. I partnerlandene styres disse forandringer i høj grad af tendensen til større uafhængighed for universiteterne. Uafhængighed blev oprindelig indført som en politisk foranstaltning, der skulle sikre frigørelse fra den tidligere ideologiske styring. Men det er nu ved at blive tydeligt, at uafhængighed indebærer både rettigheder og pligter. Som en ekspert fra Centret for Undersøgelse af den Videregående Uddannelsespolitik har udtrykt det: 'Universiteternes større uafhængighed indebærer mere selvjustits, andre ledelsesstrukturer, stærkt lederskab, gennemsigtighed og ansvarlighed'. Han kalder uafhængighed 'et uundværligt ledelsesværktøj, der gør det muligt at tilpasse sig forandringerne og udnytte de mange muligheder. ' 66. Uafhængighed medfører således nye forpligtelser, og disse bliver klart beskrevet af stadig mere højrøstede aktører, som er interesseret i, hvorledes sektoren for de videregående uddannelser fungerer. Der er regeringerne, som sørger for det meste af finansieringen, der er de studerende og deres forældre, som stadig oftere skal betale gebyrer, der er de regionale og lokale myndigheder, arbejdsgiverne, som tilbyder kandidaterne stillinger, og kunderne, som bestiller forskningsprojekter eller særlige uddannelseskurser. 17 67. De to vigtigste forandringsskabende faktorer er måske: det stadig større pres på de offentlige finansieringsmuligheder, der er til rådighed for de videregående uddannelsesinstitutioner, og de videregående uddannelsesinstitutioners behov for at skabe tættere bånd til eksterne socioøkonomiske partnere og for hurtigere at tilpasse sig de skiftende arbejdsmarkedsbehov. 68. Denne situation kræver igen, at universiteterne sørger for, at de over for de forskellige aktører kan bevise, at de er effektive, giver noget for pengene, er relevante og kan udvise konsekvens i deres forhold til aktørerne. De vil skulle prioritere og vælge ud fra en klar analyse af deres styrke og svaghed. Deres evne til at klare de institutionelle forandringer vil fa afgørende betydning. 69. Tidligere i denne rapport har vi talt om den interne fragmentering, som fandt sted i partnerlandenes universiteter efter de politiske omvæltninger i 1989/90. På baggrund af Tempus-projekternes begrænsede indvirkning på de institutionelle reformer bemærkes det i evalueringen, at institutionerne mangler politik og ledelse. Det tilføjes: 'De fleste af involverede personer og eksterne iagttagere synes at være enige om, at de Tempus-støttede aktiviteter i de første fire år af Tempus-programmet var noget, der mere eller mindre vedrørte de respektive fakulteter eller institutter i partnerlandene. Universitetet som institution var ikke involveret. ' 70. Institutionel fragmentering er en faktor, der på forskellig måde anerkendes i alle de publikationer, der er anvendt som kilde til denne rapport. Sammenholdes dette med de Tempus-programmets begrænsede institutionelle effekt, giver det yderligere en grund til at udvikle forbedrede ledelsesfærdigheder og en mere strategisk fremgangsmåde med henblik på at skabe rammerne for interne udbredelse, udveksle de bedste former for praksis og forankre reformforanstaltningerne ved hjælp af en institutionel politik. 71. Institutionel fragmentering findes stadig i mange af partnerlandenes videregående uddannelsesinstitutioner, navnlig de store, og det er uholdbart i en situation med voksende forventninger, jf. afsnit 58. Et citat fra en rapport om et institutionsbesøg i 1994 lyder: 'Såfremt ledelsesfærdighederne ved dette universitet på nogen måde er typiske for central- og østeuropæiske institutioner, finder jeg, at der er god grund til at afsætte en del af Tempus-midlerne til kurser i strategisk planlægning for universitetsledere. ' Dette skader i høj grad muligheden for at fremvise en konsekvent og markant institutionel profil over for eksterne aktører. Det hæmmer bestræbelserne på at indføre institutionelle normer og standarder, som skulle tjene til at fastlægge og sikre intern og ekstern institutionel kvalitet. Det svækker ligeledes institutionens evne til at overveje sine stærke og svage sider og de muligheder og trusler, den står over for, og følgelig også dens evne til at kanalisere indsatsen og de knappe ressourcer til de områder, hvor de kan gøre mest nytte som led i opfyldelsen af det generelle mål for institutionen, som der er enighed om. 72. Men selv om strategisk ledelse er af afgørende betydning for den kreative tilpasning til den stadig mere krævende og foranderlige situation, knyttes den ofte sammen med systemer til sikring af kvaliteten inden for institutionen. Fremskridtene i retning af de mål, der er opstillet i strategiske planer, kan bedst måles og styres, såfremt der foreligger klare og gennemsigtige normer. Disse kan fastlægges ved et kvalitetssikringssystem, der kan tjene som en samlende faktor i institutionen. Det hedder i CRE's Institutional Quality Audit programme: '(Europæiske universiteter) er nødt til at reagere på de stadig større krav ved at vise, at de er villige til at tilpasse sig nye miljømæssige forpligtelser. Udvikling og implementering af kvalitetsstyringsmetoder er en effektiv måde at gøre dette på'. 73. En OECD-ekspert har i et indlæg til et OECD-/Phare-seminar om kvalitetssikring inden for de videregående uddannelser udtalt: 'der er ingen tvivl om, at alle de berørte lande betragter kvalitetssikring som en nødvendighed, hvis det skal lykkes at ændre videregående uddannelsers strukturer og metoder'. Ifølge ham stiler EØF og andre lande mod følgende mål: at sikre kvalitet og standarder; at forbedre kvaliteten og højne standarderne; at stille det offentlige til ansvar for midler brugt til de videregående uddannelser; at beskytte forbrugerne mod dårligt fungerende institutioner. Han har ligeledes understreget behovet for at sikre kvaliteten på alle niveauer med følgende ord: 'En grundlæggende forudsætning for en heldig gennemførelse af noget i kvalitetssikringssystem er, at alle kvalitetsspørgsmålene. Rektorens, styrelsens og det akademiske råds officielle deltagelse er ikke tilstrækkelig til at sikre, at fakultetslederne, underviserne og forskerne faktisk deltager og samarbejder. Tilsvarende vil sidstnævntes begejstrede støtte kun give gode resultater, såfremt universitetets topledelse også er opsat på at nå kvalitetssikringsmålene. ' institutionens medlemmer går op 74. Således har de videregående uddannelsesinstitutioner behov ikke alene for topledere, der kan tage sig af den strategiske planlægning, men også for folk, der kan stå for den daglige operationelle ledelse, f. eks. på det økonomiske og personalemæssige område og på områderne informationsteknologi og studentertjenester. Det er faktisk ofte dette ikke- akademiske personale, som føler sig marginaliseret i forhold til deres akademiske kolleger, som har både status og støtte. Men den fremtidige succes vil afhænge ikke alene af en institutions akademiske kvalitet, men også af, om dens interne systemer påviseligt 'giver noget for pengene' og effektivt støtter den akademiske virksomhed. Med andre ord vil det i stadig højere grad blive krævet, at disse 'støttetjenester' bidrager synligt til de videregående uddannelsesinstitutioners indebære tilstedeværelse af kvalificerede administratorer på de forskellige niveauer, men også en mere positiv vekselvirkning mellem det akademiske og det ikke-akademiske personale, således at sidstnævnte inddrages mere i institutionens planlægning og udvikling. funktion. Dette vil ikke alene 75. En forbedring af universitetsledelsens kvalitet og sammenhæng vil give mange fordele, ikke mindst for så vidt angår opretholdelsen af institutionernes relevans for 19 samfundet, særlig gennem et bedre forhold til og større følsomhed over for partnerlandenes arbejdsmarkeder. Dette er nødvendigt ikke alene for at opretholde den offentlige støtte til de videregående uddannelser, men også fordi institutionerne kan blive en stadig vigtigere indtægtskilde, efterhånden som de offentlige budgetter skæres ned. CRE-rapporten kalder dette for universiteternes 'servicefunktion', som omfatter samarbejde med erhvervslivet, f. eks. i form af rådgivning til brug for de regionale eller nationale industriers strukturrationaliseringer, hjælp til gennemførelse af lokale myndigheders administrative reformer, gennemførelse af særlige uddannelseskurser eller projekter vedrørende anvendt forskning. Man skal være særlig opmærksom på det bidrag, universiteter kan yde til udvikling af nye små og mellemstore virksomheder f. eks. inden for uddannelse af forskere og teknikere samt fornyelse af efter- og videreuddannelsen for at opfylde de skiftende kvalifikationsbehov. D. Bedre udnyttelse af Tempus-resultaterne 76. I Tempus I-evalueringen bemærkes det: "Gennem Tempus har det været muligt at udnytte resultaterne af den pædagogiske virksomhed og læseplansaktiviteterne til gavn for andre videregående uddannelsesinstitutioner i landet. Der kan registreres en vis udbredelse og tilslutning, selv om indsatsen kan forbedres gennem øget støtte til udbredelse og offentliggørelse af materiale udarbejdet som led i de enkelte fælleseuropæiske projekter (JEP) og mere effektiv kommunikation og udveksling. " Selv om der for tiden ydes begrænset støtte til udbredelse af projektresultater, er det sandsynligt, at en større indsats på dette område i fremtiden vil give det bedste afkast på den store investering, Tempus allerede har reform- og omstruktureringsprocessen. foretaget, og maksimere Tempus' indflydelse på 77. Der er en række forskellige områder, som vil kunne have gavn af en mere effektiv udbredelse - enten på et 'vertikalt' emnerelateret grundlag eller på et mere 'horisontalt' grundlag eventuelt omfattende undervisningsmetoder eller de procesrelaterede projektgennemførelses- og ledelsesfærdigheder. Et område for bedre resultatudnyttelse er de institutioner i partnerlandene, hvor det oprindelige Tempus-projekt blev gennemført. Dette har måske mere relevans for ikke-emnespecifikke aspekter af udbredelse, men der synes at være meget, der taler for en bedre og mere systematisk deling af de aspekter af 'god praksis' der kan overføres, inden for ledelseskompetence, social kompetence eller didaktiske færdigheder. Enhver forbedring af reglerne for udbredelsen af disse aspekter vil klart blive mere effektiv, hvis den suppleres af forbedrede personaleudviklingssystemer inden for støtteberettigede universiteter, som skal sørge for, at de bedste former for praksis udbredes til hele institutionen og bliver fast forankret. 78. Udbredelse til andre videregående uddannelsesinstitutioner har ligeledes betydning. På nationalt plan bidrager dette til at sætte reformprocessen i gang. Det giver også de institutioner eller fakulteter, der ikke har deltaget i Tempus, mulighed for at nyde fordel af programmets resultater. Men i fremtiden bør man være særlig opmærksom på muligheden af at dele Tempus-resultaterne mellem partnerlande, en dimension der behandles i både evalueringen og monografierne. Erfaringen har vist, at der kun kan være tale om effektivt regionalt samarbejde, såfremt de fælles interesser er klart afgrænset, såfremt partnerne er engageret i projektet, og såfremt der findes hensigtsmæssige støttemekanismer. Det er meget muligt, at den fælles dagsorden for de videregående uddannelser forud for tiltrædelsen vil tilskynde til og skabe rammerne for en ny fase i det regionale samarbejde, og fremtidige udbredelsesaktioner bør tage denne dimension i 20 betragtning. Det bør ligeledes tilføjes, at de mindre partnerlande har en særlig interesse i regional udbredelse, som lader dem få fordel af erfaringerne med det større antal projekter i andre partnerlande. 79. Mange Tempus-projekter har potentielle fordele for andre sektorer end den akademiske, f. eks. de fordele, der vedrører ledelses- og forretningsmæssig kompetence eller anvendt forskning og teknologi. I forbindelse med hvad der allerede er sagt om opretholdelsen af universiteternes relevans og forbedring af forbindelserne med eksterne sociale og økonomiske partnere, er det vigtigt at fremme anvendelsen af Tempus resultater, hvor det er hensigtsmæssigt og til gavn for lokale virksomheder og lokale og regionale myndigheder. En sådan rolle kan nemlig, navnlig hvis den kombineres med en udnyttelse af nabouniversiteternes bestræbelser, udnyttes til at skabe eller styrke bidraget fra den videregående uddannelsessektor til regionaludviklingen i de enkelte lande. Dette bør indgå i en mere fokuseret strategi til opfyldelse af de kvalifikationsbehov, som Phares sektorprojekter stiller, og til udnyttelse af universiteternes mulighed for at sætte gang i en bæredygtig udvikling af de menneskelige ressourcer. 80. Hvad angår alle ovennævnte aspekter af udbredelsen kan de betydelige investeringer i henhold til Tempus I og II udnyttes mere effektivt. Foranstaltningerne til fremme af en mere effektiv udbredelse i fremtiden bør omfatte fastsættelse af bedre incitamenter og regler for at stimulere projektdeltagernes engagement og produktive aktiviteter. Måske bør der investeres mere i at fastslå modtagernes behov. Og måske bør man interessere sig mere for kvaliteten af udbredelses- eller gennemførelsesprocessen, som bør afspejle modtagernes aktive engagement og ejendomsret. Dette bør suppleres med muligheden for således at disse bedre opfylder at målinstitutionernes eller -organisationernes krav. Dette kan gøres ved at fremme samarbejdet mellem konsortier og støtte fornyende alliancer mellem akademiske og ikke- akademiske institutioner eller organisationer. tilpasse de oprindelige projektresultater, 2. I de ikke-associerede Phare-lande 81. Foreløbig hører kun Albanien til denne kategori, som sandsynligvis også kommer til at omfatte republikkerne i ex-Jugoslavien (ekskl. Slovenien). Da der endnu ikke er truffet afgørelse om form og indhold af EU's bistand til disse republikker, og da deres behov endnu ikke er analyseret, nøjes vi her med nogle generelle bemærkninger om den rolle, Tempus muligvis vil kunne spille. Selv inden for denne begrænsede landegruppe er der til de videregående uddannelsessystemers væsentlige udviklingsniveau og infrastruktur. Dette vil der skulle tages hensyn til i eventuelle Tempus-programmer. Men der synes at være lige så meget, om ikke mere, der taler for at medtage et Tempus-element i en Phare-pakke for disse lande som for alle andre central- og østeuropæiske lande. forskelle med hensyn 82. Selv om visse af landene i ex-Jugoslavien traditionelt kan have haft lidt mere kontakt med de akademiske kredse i Vesteuropa, har den senere tids begivenheder i varierende grad udvidet afstanden til resten af kontinentet. Det er særlig vigtigt, at universiteterne i disse lande ikke alene selv indfører åbne og demokratiske processer, men også gennem deres fremtidige virksomhed hjælper med at gøre det omgivende samfund mere åbent og demokratisk. Dette samt behovet for, at universiteterne bidrager til at udvikle de 21 færdigheder, der er nødvendige for økonomisk reform og omstrukturering, taler i høj grad for en udvidelse af Tempus til at omfatte disse lande, navnlig hvis dette nøje koordineres med Phares sektorprogrammer og andre former for bistand til de videregående uddannelser. Erfaringen viser, at det vil vare nogle år, førend programmet virkelig får effekt. Derfor anbefales det, at der fortløbende og på årsbasis gennem hele den periode, i hvilken Phare eventuelt vil forpligte sig til at bidrage til finansieringen, iværksættes fælleseuropæiske projekter, som navnlig beskæftiger sig med læseplansudvikling og strukturmål. 83. De behov, A Ibanien har med hensyn til videregående uddannelse, har andre, men ikke mindre presserende årsager. I modsætning til de fleste andre lande i området er der ingen lang tradition for videregående uddannelse. Det første universitet blev oprettet så sent som i 1957. Landet og dets uddannelsessystem har ligeledes lidt under en lang periode med næsten total isolation fra resten af verden, og der har kun været et yderst begrænset samarbejde, selv med andre kommunistlande. Situationen er ikke blevet bedre af, at landet har en svag økonomi og et meget lille budget for videregående uddannelser, skønsmæssigt ca. halvt så stort som budgettet i de øvrige øst- og centraleuropæiske lande i forhold til BNP. Dette har ført til et særligt voldsomt 'underskud' med hensyn til de videregående uddannelser, som stadig lider under en dårlig fysisk infrastruktur og en mangel på basale hjælpemidler som f. eks. bøger. 84. På denne udfordrende baggrund kom Tempus ret sent i gang, idet de første projekter blev iværksat i 1992/93. På nuværende tidspunkt er kun otte projekter blevet fuldført, og yderligere fire forventes afsluttet i 1995/96. Under disse omstændigheder synes der at være tvingende grunde til at fortsætte iværksættelsen af Tempus-projekter hvert år, så længe Phare-bevilUngerne rækker. I Phares flerårige vejledende program frem til 1999 regnes der med fortsat Tempus-støtte til udvikling af sociale og menneskelige ressourcer. Programmet skal rettes mod presserende behov med hensyn til læseplansfornyelse, navnlig hvor dette støtter Phare-mål, omskoling, forbedring af materialer og faciliteter samt modernisering og omstrukturering af det videregående uddannelsessystem, herunder institutionsledelse, for at opnå større mangfoldighed, fleksibilitet, og relevans i forhold til skiftende arbejdsmarkedsbehov. Endvidere må man ikke undervurdere Tempus' bidrag til anerkendelsen af værdier som demokrati og det civile samfund. På denne baggrund skønnes det, at det vil være nødvendigt at iværksætte et tilstrækkeligt antal fælleseuropæiske projekter til, at det kan fremkalde forandringer, hvert år så længe Albanien råder over Phare-bevillinger. 3. I Tacis-landene 85. Ved Rådets afgørelse af 29. april 1993 om vedtagelse af Tempus II blev programmet udvidet til at omfatte republikkerne i det tidligere Sovjetunionen. Forberedelsen begyndte i 1993-94 for Belarus, Rusland og Ukraine, og de første fælleseuropæiske projekter blev iværksat det følgende år i disse lande. Efterhånden er andre republikker blevet bistandsberettigede, således at alle 13 Tacis-lande i dag deltager i Tempus. Af de 565 mio. ECU, der hidtil er bevilget til Tempus-programmet siden begyndelsen i 1990, er ca. 8,5% blevet afsat til Tacis-landene, som har fået finansieret 240 etårige forberedende projekter og 59 treårige projekter i fuld målestok. 86. Det er således klart, at Tempus-Tacis stadig er i begyndelsesfasen, navnlig i forhold til de over 1200 fælleseuropæiske projekter, der er iværksat i Phare-landene siden 1990. 22 Dette forhold træder klart frem, når det ses på baggrund af de enorme udfordringer, Tacis-landene står over for, i form af reformer af de politiske, sociale, retslige og økonomiske strukturer. For nylig stod der i en rapport fra Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling (EBRD): 'Man har generelt undervurderet omfanget af arbejdet med at skabe det retlige, institutionelle og menneskelige grundlag for markedsøkonomien'. Med hensyn til reformen af de videregående uddannelser illustreres opgavens størrelse af, at alene i Rusland 'samler de omkring 700 universiteter, institutter, læreanstalter og andre videregående uddannelsesinstitutioner ca seks millioner professorer, lærere, forskere, studerende og kandidater'5. 87. Når man overvejer, hvorledes Tempus-Tacis vil udvikle sig efter Tempus II, må man tage disse forhold i betragtning. I de følgende afsnit vil der blive set nærmere på hovedudfordringerne i forbindelse med den fremtidige omstrukturering og udvikling af de videregående uddannelsessystemer i Tacis-landene og de strategiske overvejelser, der har betydning for programmets gennemførelse. Senere vil der blive foreslået en model for en yderligere fase i Tempus-Tacis-programmet, som vil yde et værdifuldt og markant bidrag til reformprocessen. A. Hovedudfordringerne for den videregående uddannelse 88. Selv om hvert enkelt Tacis-land har sin egen dagsorden for uddannelsesreformer, er der visse fælles temaer, der går igen ved en analyse af de udfordringer der skal tages op. Dette er et levn fra deres fælles Sovjetbaggrund. Temaerne har naturligvis ikke samme vægt, den afhænger land. Men disse hovedudfordringer udgør en vigtig baggrund for overvejelserne om Tempus' fremtidige rolle. f. eks. af størrelsen af det pågældende i flere stadig er nået langt med diversificeringen 89. De kan groft inddeles i strukturelle og didaktiske aspekter, selv om man selvfølgelig må være klar over den nære forbindelse mellem de to. Strukturelt set er et af hovedpunkterne på reformdagsordenen iværksættelse og styring af diversificeringen, decentraliseringen og selvstændiggørelsen af de videregående uddannelsesinstitutioner. videregående Man uddannelsesinstitutioner i den private sektor i flere Tacis-lande. Der er dog også tydelige tegn på diversificering i den offentlige sektor, efterhånden som institutionerne søger at leve op til de lovgivningsmæssige reformer, økonomiske udfordringer og behovet for tilpasninger til et arbejdsmarked under forandring. Diversificeringen hænger også sammen men tendensen til at decentralisere finansieringen og ledelsen af institutioner. Dette er navnlig tilfældet med de større Tacis-lande, hvor centralforvaltningen søger at delegere en væsentlig større kompetence til de regionale og lokale myndigheder6. Der mangler stadig en del, før der kan opnås et tilfredsstillende forhold mellem de forskellige kompetenceniveauer, der er opstået, og før der kan udvikles nye ledelsesstrukturer og - færdigheder samt finansieringsmekanismer som støtte. Denne politik indvirker helt nede på institutionsniveau, idet der er indført institutionel uafhængighed, som er et fælles reformmål for Tacis-landene. Men som nævnt med hensyn til Phare-landene, kræver dette værktøj, selv om det er en forudsætning for institutionernes tilpasning til nye krav og for 5 6 var faldet til 3,8%. 'Forordet' til Catalogue of Higher Education Institutions (december 1994). F. eks. i Rusland, hvor føderationens andel af uddannelsesfinansieringen i 1993 23 deres større ansvarsfølelse, nye strukturer og nye færdigheder og holdninger hos det akademiske og administrative personale i de pågældende institutioner. 90. Denne diversificerings- og decentraliseringsproces sætter behovet for kvalitetskontrol og opretholdelse af en vis national samhørighed i den fremtidige styring af de videregående uddannelsessystemer i relief. Således prioriteres udvikling eller revision af de nationale systemer for standarder og godkendelse højt, og dette vil sandsynligvis føre til, at der lægges større vægt på at gøre de udviklede systemer operationelle inden for rammerne af de forskellige kompetenceniveauer, der er nævnt ovenfor. 91. En væsentlig faktor og hæmsko i denne reformproces er det bratte generelle fald i de midler, der er til rådighed for de videregående uddannelser. Manglen på bevillinger gør det af med personalets motivation og fører til en intern 'hjerneflugt' til andre, bedre lønnede erhverv, mangel på grundlæggende undervisningsmateriale (f. eks. lærebøger, elektronisk udstyr, kommunikationsudstyr og andet) og en manglende mulighed for at opretholde den fysiske infrastruktur (vedligeholdelse og servicering af bygninger osv. ). De studerendes leve- og studievilkår er blevet klart forringet, navnlig på grund af manglende økonomisk støtte. Dette kan kun øge kravene til reformprocessen og yderligere styrke betydningen af at råde over de redskaber, der kræves for at styre forandringerne på en proaktiv og omkostningseffektiv måde. 92. Et væsentligt aspekt ved denne udvikling er som nævnt styrkelsen af de regionale og lokale aspekter af den videregående uddannelse. Hvor den regionale dimension er vigtig i et Tacis-land, forventes det, at de videregående uddannelsesinstitutioner spiller en mere aktiv og fremtrædende rolle i den økonomiske og sociale aktivitet, eventuelt inden for rammerne af regionaludviklingsplaner. Dette kan bl. a. ske ved omskoling med henblik på at omstille den militære infrastruktur til civile formål. Samtlige Tacis-lande har som fælles mål at opnå et større lokalt engagement, navnlig i form af tættere tilknytning til virksomheder og udforskning af mulighederne for teknologioverførelse, rådgivning og efter- og videreuddannelse. Det vil dog kun være muligt at indføre de videregående uddannelsesinstitutioners såkaldte 'servicefunktion'7, som tager sigte på de forskellige regionale og lokale organisationers og virksomheders praktiske behov, hvis man råder over de strukturer, kvalifikationer og holdninger, der kræves for at udvikle et tættere forhold til 'eksterne' partnere. Såfremt de videregående uddannelsesinstitutioner gennem bedre og mere produktive regionale og lokale netværk kan skabe større relevans og værditilvækst, vil dette gøre det muligt at finde nye eller større finansieringskilder, der til en vis grad kan erstatte de nedsatte føderale bidrag. 93. De videregående uddannelsesinstitutioner spiller en vigtig rolle i uddannelsen af lærere, der kan undervise på det sekundære trin. Der findes f. eks. ca. 100 pædagogiske institutter og universiteter i Rusland, og reformerne inden for den lovpligtige uddannelse er ved at føre til en højere prioritering af omstruktureringen af lærer(efter-)uddannelsen. De planlagte reformer i Rusland8 indebærer omstilling til en flertrinsstruktur, som skaber Rapport 'Strengthening East-West Inter-University Cooperation: From Assistance 7 to Partnership' udarbejdet af CRE, s. 16-17. 8 Undervisningsministeriet/UNESCO: "National School Development Project', 1995; Undervisningsministeriet: 'The Development of Education - National Report of the Russian Federation', 1994. 24 mere differentierede uddannelsesmuligheder, herunder efteruddannelse på stedet, og indførelse af nye undervisningsmetoder og læseplaner, navnlig på de humanistiske uddannelser. 94. Hovedudfordringerne på det didaktiske område vedrører dels behovet for en revision af de overspecialiserede og stramme læseplaner, som gør disse mere egnede til at opfylde arbejdsmarkedets behov og de krav, der stilles af moderne teknologi og den sociale og demokratiske udvikling, dels indførelsen af nye undervisningsmetoder. sammen, står de videregående uddannelsesinstitutioner 95. Under det ufleksible planøkonomiske system blev læseplanerne for de videregående uddannelsesinstitutioner (og bliver til en vis grad stadig) nøje fastlagt af ministerierne for de pågældende sektorer, som gav kandidaterne jobgarantier. Efterhånden som dette system bryder tilbage med overspecialiserede, ofte alt for lange og stadig mere unyttige kurser, som producerer kandidater med kvalifikationer, der ikke egner sig til det nye arbejdsmarked (navnlig inden for tekniske fag). Endvidere råder de videregående uddannelsesinstitutioner, fordi de tidligere fik dikteret kvalifikationsbehovene, ikke over de mekanismer, færdigheder og holdninger, der kræves for at tilpasse sig disse nye markedsstyrede forhold. Men de akutte økonomiske problemer inden for de videregående uddannelser, som ikke har råd til at tilbyde kurser, der ikke længere er relevante, skaber et presserende behov for forandringer. Det er en nødvendig, men ikke tilstrækkelig betingelse for modernisering af læseplaner, at der knyttes tættere bånd til de socioøkonomiske partnere. Der kræves også gennemførelse af de ovennævnte interne institutionelle ændringer. 96. Situationen er særlig kritisk inden for de fag, der var mest udsat for ideologiske påvirkninger, men som i deres nuværende form yder et vigtigt bidrag til de økonomiske og jura og økonomi, men de samfundsvidenskabelige og de humanistiske uddannelser lider i det hele taget i varierende grad under de 'underskud', som er et levn fra kommunisttiden. reformer. Her især på tænkes sociale 97. Undervisningsmetoderne, som er meget lærerfokuserede og faktabaserede, kræver også en gennemgribende modernisering. De videregående uddannelsesinstitutioner prøver at skaffe den knowhow, der er nødvendig for at udskifte de tidligere metoder med andre mere participative og fornyende metoder med større variationsmuligheder, der egner sig til den elevfokuserede model. Der blev tidligere lagt stor vægt på faktuel undervisning. Dette må ændres, således at de studerende kan udvikle evnen til kritisk analyse og være rustet til at undersøge forskellige valgmuligheder og træffe de undertiden indviklede beslutninger, som de vil stå over for privat og på arbejdet. Dette bør suppleres med en villighed og evne til at tilpasse sig og være fleksibel, da disse kvaliteter vil være særlig efterspurgte efter markedsøkonomiens indførelse. Erhvervelsen af en livslang evne til at lære vil være et afgørende skridt på vej til en videregående uddannelse, der er tilpasset de skiftende krav på arbejdsmarkedet. B. Strategiske overvejelser 98. EU's forhold til og samarbejde med Tacis-landene er efterhånden ved at være fastlagt inden for rammerne af partnerskabs- og samarbejdsaftaler, som fokuserer på udvikling af partnerskaber af varierende intensitet til støtte for økonomiske og demokratiske reformer9. Der er indgået partnerskabs- og samarbejdsaftaler med Belarus, Moldova, 25 Hver af disse aftaler omfatter bestemmelser om uddannelse, og det er gennemførelsen af disse bestemmelser, der bliver hovedopgaven for Tempus-Tacis i de kommende år. 99. Det Europæiske Råd redegjorde på sit møde i Cannes for de vigtigste politiske temaer, der præger Den Europæiske Unions forhold til Rusland. Der skulle navnlig være tale om et 'væsentligt partnerskabsforhold'. Kommissionen har senere forelagt Rådet sine forbindelser med Rusland, Ukraine og De detaljerede Transkaukasiske Republikker og vil tage hensyn til den politik, som Rådet vil udstikke i sine konklusioner. fremtidige forslag til 100. Tacis' landeprogrammer10 angiver en mere specifik operationel strategi for støtte til opfyldelse af økonomiske og demokratiske reformmål. Tempus-aktiviteterne skal være led i denne strategi på en måde, der sikrer, at de videregående uddannelser effektivt kan bidrage til disse reformmål. 101. 1 forhold til de store reformbehov i Tacis-landene vil der formodentlig være tale om begrænset økonomisk bistand. Dette gør det så meget mere vigtigt at opnå den størst mulige omkostningseffektivitet i programgennemførelsesmetoderne. Der er i den senere tid indført national prioritering, hvilket skulle gøre det muligt at fokusere skarpere på landespecifikke prioriterede områder. Denne tendens til større målrettethed bør styrkes yderligere i fremtiden ved at anskue disse prioriteter fra en mere sammenhængende national og måske regionalpolitisk synsvinkel. Tempus-Tacis' indledende fase har også vist, at den konkurrenceprægede indfaldsvinkel til projektudformning, -udvælgelse og - gennemførelse sikrer høj kvalitet og omkostningseffektivitet, navnlig når indsatsen målrettes. 102. Man kan også få mere udbytte af de begrænsede ressourcer, der er til rådighed, ved at finde frem til, hvor der skal sættes ind for at optimere multiplikatoreffekten, og gøre synergien med anden bistandsaktivitet inden for de videregående uddannelser så produktiv som muligt. Dette vil indebære en fortsat og yderligere udvikling af den politik, der går ud på at sigte mod superuddannelsescentrene og tilskynde til etablering af regionale net. Dog bør det sikres, at disse aktiviteter supplerer og støtter udviklingen af lokale politiske rammer og udviklingsplaner. Formidlingen af projektresultater vil generelt få stadig større betydning i fremtiden, navnlig i forbindelse med tilnærmelsen til de lokale virksomheder og andre ikke-akademiske organisationer og opfyldelsen af disses behov. 103. Reformen og moderniseringen af de videregående uddannelsessystemer afhænger i vid udstrækning af, at der sker væsentlige ledelsesmæssige forbedringer på alle niveauer. Dette omfatter i givet fald etablering af nye ledelsesstrukturer og vil bestemt indebære udvikling af bedre ledelseskvalifikationer og mere proaktive og positive holdninger til forandringer. Sådanne foranstaltninger vil ikke alene lette omstruktureringen og reformen, men også, hvad der er lige så vigtigt, sikre fortsættelsen heraf. Kasakhstan, Kirgisistan, Rusland og Ukraine, og sådanne aftaler er ved at blive indgået med Armenien, Azerbadsjan og Georgien. Der er indledende drøftelser i gang med Turkmenistan og Usbekistan. 10 I den nye rådsforordning af 29. januar 1996 om Tacis fastsættes fireårige vejledende programmer for 1996-99 og mere detaljerede handlingsplaner af forskellig varighed. 26 C. Fremtidig kurs for Tempus-Tacis 104. Den politiske kurs for Tempus-programmet vil fortsat blive udstukket på grundlag af de nationale prioriteter, der satses på, og som skal fastlægges inden for rammerne af Den Europæiske Unions forbindelser med de pågældende Tacis-lande og Tacis- planlægningen. Såfremt fremtidige Tempus-projekter gennemføres på grundlag af stærkere bånd mellem det politiske og det operationelle plan, vil der opstå en mere produktiv synergi mellem disse to planer. Det vil også klart pege på Tempus' rolle som supplement i de tilfælde, hvor Tacis' sektorprogrammer støtter den politiske udviklingsproces. 105. Det samme gælder med hensyn til udvikling og gennemførelse af den videregående uddannelsespolitik i Tacis-landene. Og det er faktisk nødvendigt med en ny politik på dette område, hvis det skal lykkes at maksimere projekters værdi på institutionelt plan. Tempus er godt placeret til at supplere Tacis-aktiviteter til støtte for denne proces ved selektiv anvendelse af projekter til styring, gennemførelse og forankring af politikken på operationelt plan, f. eks. på områder som de nye ledelsesstrukturer og -metoder inden for uddannelse. 106. Støtten til styrkelse af universitetsledelserne vil fortsat have høj prioritet. Tendensen til større institutionel uafhængighed vil stille nye krav til universiteternes personale, navnlig i betragtning af de store nedskæringer, der har fundet sted. Det vil være afgørende, at strukturerne og kvalifikationerne til at styre forandringerne inden for institutionerne er på plads, når universiteterne skal tilpasse deres virksomhed til de nye arbejdsmarkeder, udvikle nye forbindelser til de lokale og regionale myndigheder og virksomheder, og efterhånden som de påtager sig et større ansvar for at udnytte de mere begrænsede budgetter, som sandsynligvis fortsat vil være normen, på den mest omkostningseffektive måde. 107. Selv om Tempus i fremtiden sandsynligvis vil være mere centreret om 'horisontale' spørgsmål, når programmet som nævnt ovenfor skal supplere Tacis-aktiviteterne, vil der være et konstant behov for fokuseret støtte til fagspecifik læseplansudvikling. Det, der skal støttes, skal især være de aktiviteter, der udspringer af behovet for at indføre markedsøkonomi og demokratiske tilstande. Der skal herved tages hensyn til lokale krav som f. eks. institutionernes evne til at absorbere støtten og Tacis-målene for de enkelte lande. Som eksempler på de fag, hvor der er et sammenfald af 'akademisk underskud', reformbestemte behov og Tacis-definerede mål, kan nævnes jura, økonomi, forskning og teknologi, miljøbeskyttelse og uddannelse i demokrati (samfundsfag). 108. I de Tacis-lande, hvor udvidelsen af de videregående uddannelsers regionale dimension prioriteres højt, bør Tempus-projekter så vidt muligt i deres opbygning og udvælgelse afspejle dette aspekt. Man må (inde frem til måder, hvorpå projekternes regionale til regionaludviklingsplaner kan styrkes. Dette skulle ikke alene give projekterne større regional relevans, men vil sandsynligvis også øge deres effekt, efterhånden som de regionale aktører engagerer sig. tilhørsforhold og deres tilknytning eventuelle identitet og 109. Etableringen af net og den regionale eller lokale satsning vil nok sætte en kædereaktion til at konsolidere projekterne og øge deres gennemslagskraft. Samarbejdet mellem de videregående uddannelsesinstitutioner i samme område og med klare fællesmål bør fremmes. Men der skal især lægges vægt på at øge i gang og bidrage 27 institutionernes evne til at etablere forbindelser med 'eksterne' partnere på det sociale og tjenesteydelser økonomiske område, navnlig erhvervslivet, og til levere teknologioverførsel, virksomheder og lokale/regionale myndigheder, f. eks. gennem rådgivning og efter- og videreuddannelse. til at 110. I denne forbindelse bør formidlingen af Tempus-resultaterne fortsat støttes, og det må overvejes, efterhånden som antallet af projektresultater vokser i de kommende år, om der er mulighed for at øge afkastet på Tempus-investeringerne ved at udvide støtten til dette formål. På denne baggrund bør der gives prioritet til sikring af en større vekselvirkning med de relevante Tacis-støttede projekter. 111. Et potentielt vigtigt middel, der kan benyttes for at støtte etableringen af net, den regionale og lokale satsning og formidlingen af resultater, særlig hvor der er store afstande, er anvendelsen af elektroniske media. Herved vil man f. eks. kunne give en bredere tilbyde nye undervisningsmetoder i tilfælde, hvor det ikke er muligt eller nødvendigt med personlige møder. Rusland, som kan være det land, der får mest ud af dette medium, satser på at give universiteterne adgang til IT-servicenet. ' ' til projektresultaterne, samarbejdet og adgang støtte HI. AFSLUTTENDE BEMÆRKNINGER 112. I både Phare- og Tacis-landene er det hensigten, at Tempus også ud over afslutningen af anden fase skal spille en værdifuld og markant rolle. Der bør tilstræbes en udnyttelse af programmets styrke på det operationelle og institutionelle plan som et middel til at gennemføre ændringer med henblik på at: støtte og udvikle synergien med udviklingen og gennemførelsen af en politik for videregående uddannelser. Programmets værdi som et supplement kan f. eks. øges ved at eksperimentere med politiske fornyelser i form af pilotprojekter, sørge for mere systematiske meldinger frem og tilbage mellem det politiske og det operationelle plan og anvende projekter for udvikling af institutioner samt formidling til at indføre og forankre de bedste former for praksis. mobilisere og gennem veletablerede netværk og samarbejdskanaler overføre sagkundskab på det videregående uddannelsesområde med henblik på at afhjælpe nøje fastlagte kvalifikationsmangler, der hindrer opnåelsen af Phare- og Tacis-programmernes reformmål. 11 Sidste år blev der f. eks. udarbejdet et koncept med henblik på oprettelse af et 'nationalt akademisk databasesystem for videregående uddannelsesinstitutioner i Rusland'. Her vil man kunne finde oplysninger om de videregående uddannelsesinstitutioners hovedaktiviteter. Der vil blive adgang til systemet gennem Internet. Endvidere har Udvalget for De videregående Uddannelser sponsoreret oprettelsen af centre for ny informationsteknologi på 60 universiteter og andre højere læreanstalter, som alle har adgang til elektronisk post. I fremtiden bør Tempus udnytte denne infrastrukturudvikling i Rusland og andetsteds så effektivt som muligt for at maksimere programmets gennemslagskraft på de ovenfor anførte måder. 28 udvikle institutionernes evne til at styre forandringerne og tage de økonomiske og sociale udfordringer op. Tempus kan ved at lægge særlig vægt på etablering, styrkelse og forvaltning af forbindelser til virksomheder og andre regionale/lokale organisationer bidrage til at skabe de processer, holdninger og kvalifikationer, der er nødvendige for at opretholde programmets relevans i forbindelse med opfyldelsen af økonomiske og sociale behov. udnytte de Tempus-investeringer, der allerede er foretaget, ved at formidle resultaterne, bl. a. gennem netværk, således at tilskyndelsen til at gennemføre reformer øges. 113. Særlig i de associerede Phare-lande vil denne styrede strategi kræve yderligere ændringer af den traditionelle 'bottom-up' holdning, som indebærer inddragelse af praktikere i projektudformningen og -overvågningen. Et muligt fremtidigt scenario viser et forholdsvis lille antal omhyggeligt lokaliserede og behandlede projekter, der i stadig højere grad tager sigte på horisontale spørgsmål som f. eks. standarder, kvalitet, ledelse samt kvalifikationernes overensstemmelse med behovene på de stadig skiftende arbejdsmarkeder. Dette vil sandsynligvis påvirke den nuværende politik, der går ud på at lade konsortier udarbejde projekterne. Det vil også have indflydelse på, hvor megen kontrol der er nødvendig for at sikre overensstemmelse med stadig mere krævende, specifikke og strategiske resultater. I Tacis-landene vil 'bottom-up'-modellen, således som denne er udviklet under gennemførelsen af Tempus II, fortsat være en afgørende forudsætning for, at programmet bliver vellykket. 114. Der regnes ligeledes med, at efterhånden som Tempus-programmet udvikler sig, således at vægten navnlig i de associerede Phare-lande flyttes væk fra den almindelige læseplansudvikling, vil kravet om treårige fælleseuropæiske projekter blive ændret, således at man får kortere og mere kompakte aktioner, måske blot af to års varighed. Endvidere bør det overvejes at gøre programmets ramme mere fleksibel, således at det bedre kan opfylde de behov, der opstår på kort sigt, f. eks. for støtte til arrangementer, der kan samle de aktører, der fastlægger politikken, og dem, der sørger for den praktiske gennemførelse, for aktiviteter, der skal skaffe eksperthjælp til løsning af problematiske punkter på reformdagsordenen, eller for initiativer til forøgelse af de vigtigste Tempus resultaters gennemslagskraft. 115. Som det blev nævnt i begyndelsen, er tidshorisonten for en forlængelse af Tempus begrænset til den periode, der er omfattet af de nuværende Phare- og Tacis- finansieringsforpligtelser. Men dette betyder naturligvis ikke nødvendigvis, at alle de tiltrængte reformer inden for de videregående uddannelser vil være gennemført ved århundredets udgang, navnlig i Tacis-landene. Selv i de associerede Phare-lande, hvoraf ikke alle er nået lige langt med hensyn til opfyldelse af tiltrædelseskravene, vil der her og der kunne opstå behov for efter- og videreuddannelse også efter 1999. Og Tempus kan tænkes at yde et værdifuldt bidrag til opfyldelse heraf. De store udfordringer, reformen frembyder i Tacis-landene, betyder, at Tempus sandsynligvis også i det næste tiår vil komme til at spille en vigtig rolle. 29 ISSN 0254-1459 KOM(96) 197 endelig udg. DOKUMENTER DA 16 11 Katalognummer : CB-CO-96-206-DA-C ISBN 92-78-03546-7 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg 5o