title: Meddelande från kommissionen till Rådet - Avseende en internationell ram för konkurrensregler

eurovoc_concepts:
World Trade Organisation
competition law
competition policy
international law

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 18. 06. 1996 KOM(96) 284 slutlig MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÂDET AVSEENDE EN INTERNATIONELL RAM FÖR KONKURRENSREGLER MEDDELANDE TILL RÅDET AVSEENDE EN INTERNATIONELL RAM FÖR KONKURRENSREGLER INNEHÅLLSFÖRTECKNING INLEDNING i ett globalt perspektiv; varför Konkurrensregler nödvändiga Konkurrensperspektivet Handelsperspektivet Jurisdiktionsproblem; att undvika ensidiga åtgärder Historisk bakgrund och den senaste tidens utveckling VILKET FORUM ? internationella regler är INTERNATIONELLA KONKURRENSREGLER - PROBLEM ATT BEAKTA Införande av inhemska konkurrensstrukturer Överenskommelse om gemensamma regler Upprättande av instrument för samarbete mellan konkurrensmyndigheter Lösning av tvister I a) b) c) d) e) n m a) b) c) d) IV RELATERADE FRÅGOR a) b) c) d) V Vem bör deltaga ? Utvecklingsländers intressen Förhållandet till handelspolitiska skyddsåtgärder Förhållandet till gemenskapens rättsordning och medlemsstaterna SLUTSATSER BILAGA: TÄNKBARA INSLAG KONKURRENSREGLER I EN INTERNATIONELL RAM FÖR a) b) c) d) Införande av inhemska konkurrensstrukturer Överenskommelse om gemensamma regler Upprättande av instrument för samarbete mellan konkurrensmyndigheter Lösning av tvister éL. MEDDELANDE TILL RÅDET AVSEENDE EN INTERNATIONELL RAM FÖR KONKURRENSREGLER Detta meddelande behandlar de internationella aspekterna på konkurrenslagstiftning. Det utgör en genomgång av huruvida allmän internationell lag, och då i synnerhet WTO, borde kompletteras med ett specifikt ramverk till stöd för konkurrenslagstiftningens tillämpning1. De tankar och förslag som beskrivs i detta dokument bygger på rapporten från den expertgrupp som upprättades av kommissionsledamoten van Miert i juni 1994. Denna rapport med titeln "Konkurrensriktlinjer enligt det nya handelsavtalet: Stärkande av internationellt samarbete och internationella regler" publicerades i juli 1995. Experternas rapport täckte både bilateralt och multilateralt samarbete om konkurrens. En parallell utveckling i dessa båda hänseenden ansågs såväl kompletterande som ömsesidigt stödjande. Även om tyngdpunkten i detta meddelande ligger på de multilaterala bilaterala aspekterna samarbetsöverenskommelser av lika stor betydelse och har en fördelaktig inverkan på det multilaterala arbetet. utvecklingen fortsatta således den av är I a) INLEDNING Konkurrensregler nödvändiga i ett globalt perspektiv: varför internationella regler är Två utvecklingsområden har karaktäriserat den internationella ekonomiska verksamheten under de senaste årtiondena: liberalisering och globalisering. Åtta förhandlingsrundor sedan GATT upprättades 1947 har dragit ned importtarifferna till historiskt låga nivåer: från omkring 35% till under 4%2. Detta har lett till en massiv tillväxt vad gäller Detta meddelande är begränsat till att omfatta konkurrensbegransande regeringsförfaranden som påverkar konkurrensen, t. ex. subventioner, vilka grupperats med privata förfaranden i Romfördragets kapitel om konkurrensregler. Dessa täcks i stort sett av regler inom ramen för Världshandelsorganisationen (WTO). Det finns många företagens åtgärder. Detta är det handelsrelaterade genomsnittet för industritariffer som kommer att tillämpas i industriländerna när reduktionsåtagandena från Uruguayrundan har fullgjorts. 40% av europeisk import kommer till och med att vara tullfri. Utvecklingsländerna åtog sig i stort sett i denna runda att binda sina tullar horisontellt för första gången med högsta nivåer mestadels kring 20 - 35 %. Återstående kvantitativa importhinder, inom specifika sektorer som t ex jordbruk eller textil, men också omfattningen av handeln med varor och tjänster, som/fördubblas vart sjunde till åttonde år och som växt från runt 200 miljarder dollar i början av sextiotalet till att överstiga 5000 miljarder dollar 1994. Utländska direktinvesteringar har växt med en ännu mer spektakulär hastighet - med en faktor på trettio under mindre än tjugofem år. De nationella ekonomierna är idag öppnare gentemot utländsk konkurrens än någonsin tidigare. På den mikroekonomiska nivån har företagen gått över till globala strategier. Liberalisering och teknologiska framsteg har drivit dem att gå över till nya produktionsmetoder: att undersöka och jämföra fördelar mellan länder, förbättra sin rörlighet, byta ut produktionsfaktorer, gå in på nya marknader etc. Företag behöver ofta finnas på flera marknader samtidigt för att förbli konkurrenskraftiga. Som ett resultat av detta har länder blivit beroende av varandra och marknader för många varor och tjänster har blivit regionala eller till och med globala. Antalet och storleken på de transnationella företagen har ökat. Det finns flera handelsrutiner med en internationell dimension än någonsin tidigare. Dessa kan leda till en ökning av de gränsöverskridande konkurrensbegränsande åtgärderna: karteller med internationella effekter, överenskommelser som syftar till att exkludera (utländsk) konkurrens på ett orättvist sätt, internationella missbruk av en ledande ställning eller internationella sammanslagningar med konkurrensbegränsande effekter. Sådana åtgärder kan begränsa konkurrensen och underminera liberaliseringens fördelar. Dessa utvecklingar ifrågasätter konkurrensreglernas inhemska natur och avsaknaden av bindande regler på det internationella planet. Många länder eller regioner har infört omfattande konkurrensriktlinjer men saknar passande instrument såväl för att tillämpa inhemska konkurrensregler på konkurrensbegränsande åtgärder med en internationell dimension som för att erhålla relevant information utanför sin jurisdiktion. Ett ramverk är då nödvändigt för att ge mera kraft åt det effektiva genomdrivandet av konkurrensreglerna. I gemenskapen hanteras konkurrensbegränsande åtgärder effektivt på ett opartiskt och icke-diskriminerande sätt i alla medlemsstaterna. Konkurrensriktlinjer utgör en hörnsten i gemenskapens lagstiftning. Men det finns inga konkurrensregler på den globala nivån och på många främmande marknader är medlen för avhjälpande av konkurrensbegränsande åtgärder, som underminerar försöken från våra företag att konkurrera, otillräckliga. Det finns då fyra huvudanledningar varför antagandet av internationella konkurrensregler borde övervägas: ett led för marknadstillträde: Som konkurrensbegränsande åtgärder håller våra företag utanför tredjelandsmarknader men de kan inte, i avsaknad av ordentliga genomdrivandeåtgärder på dessa gemenskapens strategi i med avseende på allmänna åtgärder såsom frivilliga exportbegränsningar, skall avslutas av alla WTO-medlemmar tredjelandsmarknader, hanteras effektivt utan internationella regler. Europeiska företag drabbas också av en konkurrensmässig nackdel om de på världsmarknaden måste konkurrera med främmande producenter som verkar utifrån hemmamarknader, där mindre stränga konkurrensregler gäller. Multilaterala regler skulle främja mera jämlika konkurrensförhållanden över hela världen. För att undvika lagstiftnings- och rättskonflikter mellan länder och för att främja en successiv samordning av konkurrensregler. Det finns ett verkligt behov av att minimera de jurisdiktionskonflikter och därav resulterande handelskonflikter som kan uppstå, inte bara till följd av att vissa konkurrensregler tillämpas extraterritoriellt utan också till följd av att konkurrenslagstiftningen tillämpas på konkurrensbegränsande som genomförs inom landets eller områdets egen jurisdiktion. Konvergens och undvikande av konflikt skulle också öka rättssäkerheten för företag som arbetar inom olika jurisdiktioner, liksom minska deras kostnader för att uppfylla konkurrenslagstiftningen. som planerats utomlands men förfaranden För att öka effektiviteten och sammanhållningen med avseende på gemenskapens egen konkurrensregelstillämpning. Konkurrenspolitiken är i den form som den har i många länder en nyckelfaktor vad gäller att stödja konkurrenskraften hos europeisk industri, att skydda en sund funktion hos våra marknadsekonomier och att maximera konsumentens välbefinnande. Det krävs samarbetsinstrument för att dra fördel av globaliseringens effekter. Ytterligare engagemang för tillämpning av konkurrensriktlinjerna skulle stärka handelssystemet i enlighet med våra rättssystem och marknadsekonomier, där konkurrenslagstiftning utgör en grundläggande faktor. Dessa tankar utvecklas ytterligare nedan. b) Konkurrensperspektivet Inom gemenskapen har avlägsnandet av handelshinder och tillämpningen av konkurrensregler gått hand i hand. Denna metod är unik i världen. Gemenskapens konkurrensriktlinjer har under dess trettiofemåriga utveckling växt fram till full mognad och de är strikta och neutrala i sin tillämpning3. Följaktligen har gemenskapen blivit en synnerligen integrerad marknad, där fördragets konkurrensstadgar skyddar integriteten hos den gemensamma marknaden. I ett större perspektiv har dock gemenskapens konkurrensriktlinjer och instrument förblivit huvudsakligen inhemska, inåtvända och Parallellt har de medlemsstater, som inte hade konkurrensmyndigheter innan gemenskapen bildades, infört lagstiftning och inrättat genomförandestrukturer på en nationell nivå. begränsade till agerandet inom den gemensamma marknaden och att påverka handel mellan v&m mm^fomcctiitor mellan våra medlemsstater. Avsaknad av ett instrument för hantering av gränsöverskridande fall Många länder eller regioner, som har infört omfattande konkurrensriktlinjer, saknar emellertid de nödvändiga instrumenten för att tillämpa inhemska konkurrensregler på konkurrensbegränsande åtgärder med en internationell dimension. Så kan exempelvis information av betydelse för utredningen finnas utanför deras jurisdiktion och sålunda vara utom räckhåll. Utan de nödvändiga bevisen för konkurrensbegränsande agerande är konkurrensmyndigheterna oförmögna att vidta åtgärder för att rätta till detta. Att undvika konflikt kring lagstiftning och åtgärder 1980- och 1990-talen har inneburit en betydande ökning av internationella fusioner, strategiska allianser, samriskföretag, licensavtal etc. Dessa arrangemang kan komma att bli föremål för undersökningar av olika myndigheter samtidigt som där föreligger en potential för konflikt i på samma fall tillämpliga lagar och åtgärder. I ett extremt fall kan olikheter i lagar tillämpningsbara på samma sats av fakta resultera i motsägande slutsatser vad gäller det rättsligt riktiga i det aktuella beteendet. Även där det finns ett gemensamt synsätt vad gäller agerandets konkurrensbegränsande natur kan det dock visa sig omöjligt att jämföra de åtgärder som stipulerats inom respektive jurisdiktion. Större konvergens mellan lagar och bättre samarbete mellan konkurrensmyndigheter skulle minska sannolikheten för sådana konflikter och medföra större rättssäkerhet för företag. Att undvika onödigt dubbelarbete och upprepningskostnader Granskningen av handelsåtgärder innebär avsevärt arbete och kostnader, både för konkurrensmyndigheterna och för de företag vilkas agerande är föremål för granskning. Om samma kommersiella åtgärder faller inom flera jurisdiktioner, ökar kostnaderna i motsvarande grad. Bättre samarbete och eliminering av onödigt dubbelarbete kan minska kostnaderna för såväl konkurrensmyndigheter som företag. Exportkarteller Vissa åtgärder är svåra för vilken organisation som helst att ta itu med under nuvarande regler. Till exempel har exportkarteller4 av handelsskäl (länders önskan att förbättra sina handelsvillkor) inte utsatts för konkurrensregler i de exporterande länderna. Även av juridiska och praktiska skäl har inte konkurrenslagar tillämpats. I avsaknad av effekt på det exporterande landets marknader har konkurrensmyndigheten ingen jurisdiktion över exportkarteller. För det importerande landet har exportkarteller en effekt på marknaden och alltså kan jurisdiktion fastställas men bevisen, som krävs för att bevisa exportkartellernas existens, finns utanför det importerande landets jurisdiktion. Exportkarteller är ett specifikt problem vad gäller det faktum att deras negativa effekter bara påverkar marknaden i det importerande landet, medan den relevanta informationen finns i det exporterande landet. Det senare har vare sig intresse eller jurisdiktion att vidta åtgärder. I alla dessa fall är de för gemenskapen och dess medlemsstater tillgängliga instrumenten otillräckliga. Mera generellt sett kan gemenskapen i dagens liberaliserade värld inte vara utan en extern dimension på sina konkurrensriktlinjer. Gemenskapens intresse är att söka samma engagemang för konkurrenstillämpning från våra partners på deras marknader som vi tillämpar på aktörerna på våra marknader, oberoende av deras härkomst. c) Handelsperspektivet Balans mellan möjligheter till tillträde Konkurrensbegränsande åtgärder påverkar balansen mellan de möjligheter till tillträde som förhandlats fram mellan medlemmarna i WTO. De tillhör de kommande handelshindren i en liberaliserad värld. Tillämpningen av konkurrenslagar bidrar till att skapa tillgängliga marknader och till att säkerställa den allmänna öppenheten och stabiliteten hos handelssystemet. Ansträngningar från gemenskapens sida på detta område kräver motsvarande insatser av våra partners. Konkurrensriktlinjerna är nu klart handelsrelaterade och tillämpningen av konkurrenslagsprinciper på exportmarknader kommer att hjälpa till med att jämna vägen och befrämja jämlika konkurrensförhållanden för våra företag som konkurrerar på internationella marknader. Medan regeringar idag omfattas av synnerligen strikta internationella förordningar med avseende på de lagar de stiftar eller de åtgärder de tillämpar, finns det, så fort som dessa har en effekt på handeln, inga regler på det internationella planet för att kontrollera konkurrensbegränsande handelsåtgärder. Sådana åtgärder kan ersätta formella av regeringen uppsatta hinder, vilka har reducerats eller eliminerats. Diskutabelt är om lockelsen för företag att engagera sig i konkurrensbegränsande beteende som hindrar marknadstillgänglighet (t ex karteller kombinerade med bojkott, utestängande missbruk av ledande ställning, utestängande vertikala hinder) ökar med minskningen av tariffer och andra hinder. I takt med att utvecklingsgraden hos de industriella strukturerna i uppåtgående ekonomier blir allt mera sofistikerad sker detsamma också med de redskap som används av företag för att skydda marknaden från främmande konkurrens. Slutligen så kan regeringar, vars handlingsfrihet att stödja industrier genom administrativa åtgärder har beskurits av internationella regler, frestas att bibehålla lösa normer specifika industrisektorer genom att bevilja undantag. -tillämpning, eller att skydda för konkurrensreglering eller inhemska Trots att konkurrensregler existerar på många av våra exportmarknader är ofta konkurrensbegränsande åtgärder omöjliga att ta itu med utan aktiva insatser av den inhemska konkurrensmyndigheten. I avsaknad av internationella regler måste våra företag förlita sig enbart på engagemang och uthålligheten hos tredje lands organisationer när det gäller att få gehör för sina åsikter5. Den senaste tidens utveckling bekräftar att verkliga eller uppfattade konkurrensbegränsande åtgärder kan ge upphov till handelssvårigheter och att handelssystemet är oförmöget att lösa tvister i avsaknad av överenskomna ageranderegler6. Handelsinstrument Den otillräckliga tillämpningen av konkurrensprinciper på olika marknader kan ha andra effekter på handeln. Kartellbildning eller liknande restriktivt beteende i ett främmande land kan möjliggöra för företagen att göra övervinster på hemmamarknaden och sedan sälja produkter på exportmarknader under självkostnadspris. Detta kan utlösa användning av legitima handelsinstrument såsom antidumpningstullar i det importerande landet. Men användningen av handelsinstrument kommer inte att beröra verksamheten på det exporterande landets marknad och kan också ha negativa sidoeffekter. Ur ekonomisk synvinkel är det därför mindre effektivt än att ta itu med agerandet på det exporterande företagets hemmamarknad. Till och med i fall, där det inte finns något bevis för dumping, kan det skydd som erbjuds företag genom en otillräcklig tillämpning av konkurrensregler på deras hemmamarknader placera dem i en fördelaktig position när de konkurrerar på främmande marknader. d) Jurisdiktionsproblem: att undvika ensidiga åtgärder iakttar riktlinjer Vissa konkurrensmyndigheter för att hantera problem med marknadstillgänglighet, förorsakade av konkurrensbegränsande åtgärder på främmande marknader, genom att territoriellt utvidga det område som omfattas av deras nationella konkurrensregler. Detta ger upphov till frågor om jurisdiktion7 och suveränitet och kan leda till konflikter mellan länder. Dessutom finns det gränser för effektiviteten hos en Notera dock att tillämpningssystemet i USA styrs mot privata lagsökningar i civila domstolar: privata parter uppmuntras aktivt att ta upp fall med möjligheten att vinna trefaldiga skadestånd. Konkurrensföreskrifterna i Romfördraget och nationella lagstiftningar kan också åberopas av privata parter inför nationella domstolar. Inhemska domstolar i tredje land är dock ofta inte lika lättillgängliga. I maj 1995 lämnade Kodak in en ansökan hos USA:s regering (USTR) i enlighet med sektion 301 i USA:s handelslag, där de påstår att det finns konkurrensbegränsande hinder som hindrar öppen tillgänglighet till den japanska konsumentmarknaden för fotografisk film och papper. Se USA:s internationella riktlinjer mot kartellbildning från 1995. USA:s försök att tillämpa sina lagar utanför sin jurisdiktion ledde Kanada, Frankrike, Tyskland, Storbritannien, Nederländerna och Schweiz till att införa hindrande lagstiftning. Sektion 301 av handelslagen från 1974 tillåter också att handelsaktioner genomförs för att motverka främmande regeringars tolerans av konkurrensbegränsande åtgärder. sådan policy med tanke på de rättsliga och praktiska hindren för att söka information utanför sin jurisdiktion. Ett ökat internationellt samarbete skulle begränsa konkurrensmyndigheternas behov av att ta sin tillflykt till gränsöverskridande handlingar. Det finns inbyggda fördelar med att lösa problem genom samarbete, särskilt om sådant samarbete förbättrar sannolikheten för att det konkurrensbegränsande beteendet kan elimineras. e) Historisk bakgrund och den senaste tidens utveckling I det förflutna har det förekommit många initiativ för att fastställa regler med avseende på konkurrensbegränsande agerande. Havannadokumentet baserades på konceptet om omfattande regler som täckte både allmänna och privata åtgärder och ägnade ett helt kapitel åt restriktiva företagsåtgärder8. Dokumentet ratificerades emellertid inte och efterträddes av det mera anspråkslösa GATT, som ett antal gånger på 1950- och 1960- talen undersökte gränslandet mellan handel och konkurrens, dock utan entydiga resultat9. På 1970-talet framförhandlades slutligen en fullständig konkurrensnorm inom ramen för UNCTAD10 på begäran av utvecklingsländerna. Dess föreskrifter är inte bindande. i många år utfört ett betydande arbete OECD har internationella konkurrensområdet och antagit en rekommendation, som innehåller ett icke-bindande men fungerande aviseringsinstrument mellan organisationer, vilken reviderats ett antal inom det o II ganger. I WTO ingår begränsade skräddarsydda regler avseende konkurrens i vart och av dess tre "hörnpelar-avtal"12. Till det allmänna avtalet om handel med varor (GATT) finns ett Se dess kapitel V. I dokumentet från 1947 förutsågs bildandet av en internationell handelsorganisation med uppgift att övervaka världshandeln. Organisationen hade befogenhet att ingripa mot konkurrensbegränsande åtgärder: den skulle ha haft en undersökande funktion och rätt att utfärda rekommendationer avseende korrigerande åtgärder. Dokumentet, som också innehöll regler om investeringar, antogs inte och ett antal av dess föreskrifter sammanställdes i det mindre ambitiösa Allmänna tull- och handelsavtalet, vilket, i sin tur, fick WTO till efterföljare den 1 januari 1995. 9 10 11 12 Se GATT BISD 7S/29, 9S/28, 170 "Sammanställning över multilateralt överenskomna opartiska principer och regler för kontroll av restriktiva affärsåtgärder" antogs av FN:s generalförsamling i december 1980 (FN-dokument A/35/48 (1980)) Reviderad år 1995. I denna rekommendation ingår en frivillig tvistlösningsrutin, vilken aldrig kommit till användning (C (95) 13 0/slutversion) WTO omfattar tre "hörnpelaravtal", avseende handel med varor (GATT), handel med tjänster (GATS) och handelsrelaterade aspekter på immaterialrätt (TRIPs). Avtalet som grundar WTO i sig, liksom den integrerade tvistlösningsdelen, överbryggar de tre separata avseende föreskrifter konkurrensriktlinjer13. Avtalet bilagt avtal om handelsrelaterade investeringsåtgärder (TRIMs), vilket stipulerar om en uppföljning, som ska äga rum inom fem ar från dess ikraftträdande, huruvida avtalet skall kompletteras med om handelsrelaterade aspekter på immaterial rätt (TRIPs) innehåller föreskrifter om kontroll av konkurrensbegränsande åtgärder eller villkor i licensavtal som avser överföring av teknik eller annan egendomsrättslig information. Det medger också länders rätt att reglera sådana åtgärder via sina inhemska lagar och det ger utrymme för konsultationer och tro att i de informationsutbyte mellan regeringar licensgivningsrutiner eller -villkor innebär missbruk och har en negativ inverkan på konkurrensen inom berörd marknad. På samma sätt innehåller det allmänna avtalet om handel med tjänster (GATS) föreskrifter om konsultation och informationsutbyte, liknande dem som förekommer i TRIPs-avtalet och kräver att länderna säkerställer att de som tillhandahåller monopoltjänster inte missbrukar sin ställning vad gäller verksamheter som ligger utanför omfattningen av respektive monopolprivilegier. fall anledning finns att Omfattningen av dessa föreskrifter förblir emellertid mycket begränsad vad gäller effektiv kontroll av konkurrensbegränsande åtgärder på det internationella planet. Ännu viktigare är att bristen på mera omfattande multilaterala principer och normer för tillämpning och genomförande av konkurrensriktlinjer kan komma att undergräva tidigare och nuvarande ansträngningar för liberalisering av den internationella handeln. Parallellt med ovanstående utveckling har ett växande antal länder förhandlat fram bilaterala avtal om samarbete mellan respektive konkurrensmyndigheter. Sådana avtal har förhandlats fram inom unionen på både gemenskapsnivå och nationell nivå. På gemenskapsnivå har exempelvis ett samarbetsavtal träffats med USA. Det stipulerar bl a om avisering av genomdrivandeaktiviteter från den ena partens sida som kan påverka viktiga intressen för den andra parten; informationsutbyte under vissa förhållanden; konsultation och samarbete och undvikande av konflikter med avseende på genomdrivandeaktiviteter. Det s k positiva hövlighetsinstrumentet är framträdande14, intressen påverkas av för den part, vars vitala eftersom det möjliggör konkurrensbegränsande åtgärder inom den andra partens territorium, att be den senare avtalen. I WTO ingår också ett antal plurilaterala avtal, vilka enbart är bindande mellan de undertecknande parterna. GATT-avtalet om handel med varor omfattar en föreskrift som skall säkerställa det kommersiella agerandet hos företag, vilka beviljats speciella eller exklusiva rättigheter (GATT:s artikel XVII, vilken inte fungerar särskilt bra). Det har framförts att konkurrensbegränsande agerande kan hanteras genom hävdande av s k "icke-regelbrott". 13 Multilaterala regler om investeringar är f n föremål för förhandlingar inom OECD och WTO kan inom kort komma att påbörja arbete inom detta område. Konkurrensregler kan bidra till att (utländska) investeringar enbart görs under sunda och konkurrenskraftiga förhållanden. 14 Se Artikel V undersöka dessa och vidta lämpliga åtgärder. Generellt sett har också innehållet i dessa avtal förädlats och är mera utvecklat idag än tidigare. Oaktat det breda samförstånd som råder kring främjandet av ett fördjupat bilateralt samarbete mellan konkurrensmyndigheter förblir bilaterala samarbetsavtal, liksom i samband med OECD:s ansträngningar, begränsade i sin omfattning och verkan. Till omfattningen till följd av att, även om antalet är i stigande, enbart EU och ett begränsat antal länder, som är mycket aktivt engagerade i genomdrivandet av konkurrensriktlinjer, har ingått sådana avtal; till sin verkan därför att dessa avtal inte innehåller väsentliga regler eller principer. En annan fråga är huruvida, efter ovanstående, frambringandet av sektorspecifika handelsavtal i vilka ingår konkurrensföreskrifter, i varje enskilt fall med sina egna specifika karakteristika, kan hålla etf enhetlig linje. Detta blir ännu mera betydelsefullt i och med att de inbördes bindningarna mellan handel med varor, tjänster och utländska investeringar ökar i omfattning och i och med att de aktuella geografiska marknaderna överlappar varandra. I bästa fall kommer företagen att utöva tryck på regeringarna för att förvissa sig om att riktlinjerna är enhetliga och likformiga. I värsta fall kommer de att genom "kohandel" försöka utnyttja föreskrifterna i sådana avtal för sin egen snöda vinning. I sådana fall behöver en mera samordnad policy som sammanför ett antal länder och omspänner alla ekonomiska sektorer tas i övervägande. II. VILKET FORUM ? Det finns fyra alternativ för att härbärgera ett internationellt ramverk: OECD, UNCTAD, framförhandling av ett separat, fristående avtal eller WTO. OECD har varit engagerade inom området internationella konkurrensregler under en lång tid och betjänas av ett fristående sekretariat. Här finns den organisatoriska kapaciteten för att ta hand om förhandlingarna om ett avtal om internationella konkurrensregler. OECD har emellertid tre nackdelar: organisationen är inte känd för att arbeta med bindande åtaganden och lösande av tvister, har inte kunskaperna om konkurrensrelaterade handelsåtgärder (vilka hanteras inom WTO) samt, vilket är viktigt, har ett begränsat medlemskap. UNCTAD tog fram en fullständig konkurrensnorm på 1970-talet och denna har reviderats regelbundet. Dock gäller många av de för OECD tillämpliga invändningarna även för UNCTAD, bl a avsaknaden av en tradition att arbeta med bindande åtaganden och bristen på överlappning med konkurrensrelaterade handelsfrågor (vilka hanteras inom WTO). Det kan vara svårt att samla erforderlig politisk kraft i olika länder för ett oberoende, fristående avtal och dess genomförande skulle sannolikt medföra högre övergripande kostnader. 10 mmmmmmmmmmm i WTO utgör en primärkandidat för ett ramverk för konkurrensregler: här finns praktiskt taget universellt medlemskap15. WTO kan ge en väl avvägd reaktion med hänsyn till skiftande intressen och problem i såväl industri- som utvecklingsländer. WTO är en erkänd organisation för handelsrelaterade internationella ekonomiska regler. Många av dess nuvarande regler är intimt förknippade med konkurrensfrågor (i synnerhet de som avser subventioner, statliga företag och intellektuell egendom). Vissa av dess avtal omfattar redan ett antal specifika föreskrifter som berör konkurrensbegränsande åtgärder (se under Le ovan). Den organisatoriska infrastrukturen inom WTO innefattar ett system för insyn och översyn tack vare aviseringskrav och övervakningsföreskrifter. Dessa är gemensamma för många WTO-/GATT-avtal. WTO utgör också ett forum för löpande förhandlingar och konsultationer, handelsrelaterade kan konkurrensproblem. Vidare har organisationen ett kraftfullt och vedertaget system för lösning av tvister mellan regeringar. Detta kan användas till uppbackning av överenskomna regler och lösa konflikter. där medlemmarna framföra sina Inom WTO finns också möjlighet att hantera framförhandlandet av ett avtal avseende specifika områden mellan ett begränsat antal undertecknande parter (varvid skapas ett s k plurilateralt avtal enligt Bilaga IV till WTO-avtalet). m INTERNATIONELLA KONKURRENSREGLER - PROBLEM ATT BEAKTA förutsättning för detta meddelande är att skapandet av en internationell En konkurrensmyndighet med egna befogenheter att undersöka och genomdriva inte är något genomförbart alternativ på medellång sikt. I nuläget skulle länder inte vara beredda att acceptera inskränkningarna i den nationella suveräniteten och riktlinjerna som en sådan organisation skulle innebära. De nedan och i bilagan givna förslagen återspeglar därför ett mera anspråkslöst tillvägagångssätt som bygger på för regeringar bindande åtaganden och ger mellanstatliga rutiner. Det är också enligt denna modell som det internationella handelssystemet byggts upp sedan andra världskriget. Arbete med ett ramverk för internationella konkurrensregler kommer högst sannolikt att göra framsteg om en progressiv metod används. Målsättningen skulle vara att stegvis stärka samordning av konkurrensriktlinjer (byggklosstekniken). Detta skulle kunna uppnås genom att en arbetsgrupp skapas inom WTO, varvid det inledande arbetet kanske skulle begränsas till de områden där samförstånd kan åstadkommas på ett tidigt stadium, för att senare ta upp mera ambitiösa mål. Huvudstegen kan anges som följer: a) Införande av inhemska konkurrensstrukturer Över tjugofem tidigare statshandelsländer, bland dessa Kina och Ryssland, förhandlar f n om inträde i WTO 11 Ett första steg skulle kunna tas genom att WTO:s medlemmar enskilt ägnar sig åt att förvissa sig om förekomsten av inhemska konkurrensstrukturer. Kärnpunkterna i en sådan struktur skulle vara: att ha grundläggande konkurrensregler som avser konkurrensbegränsande åtgärder och som täcker restriktiva avtal mellan företag, missbruk av ledande ställning samt fusioner; inhemska lagar i att ha eller skapa inhemska genomdrivandestrukturer som garanterar ett effektivt införande av dessa regler, inklusive riktiga undersökningsinstrument och motsvarande sanktioner; säkerställa att privatpersoner har att genomdrivandemyndigheterna, icke-diskriminerande villkor med insyn. inhemska inklusive nationella domstolar på rättvisa, tillgänglighet till de b) Överenskommelse om gemensamma regler Parallellt skulle WTO:s medlemmar kunna söka identifiera en kärna av gemensamma principer och arbeta mot att de antas på det internationella planet. Detta skulle: främja likadana konkurrensförhållanden över hela världen; underlätta närmare samarbete mellan konkurrensmyndigheter och jämna vägen för samordning av internationella genomdrivandeverksamheter; främja en gradvis konvergens av konkurrenslagar. Gemensamma principer eller regler kan tas fram progressivt och steg för steg. Det kan i ett första skede vara lämpligt, att koncentrera sig på horisontella begränsningar (fastställande av pris eller kapacitet eller marknadsandelskarteller, anbudsuppgörelser, gruppbojkotter, exportkarteller). Arbete på andra åtgärder (missbruk av ledande ställning, vissa vertikala hinder såsom återförsäljar- eller leveransavtal med ensamrätt) skulle kunna påbörjas parallellt men kan ta mera tid. c) Upprättande av instrument för samarbete mellan konkurrensmyndigheter Insyn är en väsentlig beståndsdel i ett ramverk för konkurrens. Det skulle kunna tas fram föreskrifter med avseende på avisering, informationsutbyte och samarbete mellan samarbetsrutiner, konkurrensmyndigheter. Här kunde föreskrifter angående ingå 12 exempelvis när organisationer drar igång parallella undersökningar i samma ärende. Negativa och positiva hövlighetsinstrument skulle också kunna utvecklas ytterligare16. d) Lösning av tvister Utöver sin naturliga roll som ett permanent forum för förhandling kring anpassning eller stärkande av överenskomna regler och skyldigheter erbjuder WTO också en mekanism för tillmötesgående för att hjälpa till att lösa tvister mellan regeringar när ett land påstår att avtalade WTO-regler brutits. Privatpersoner har inte tillgänglighet till WTO:s tvistlösningssystem. WTO-mekanismerna skulle kunna tillämpas om ett land exempelvis brister i upprättandet av en inhemsk konkurrensstruktur, eller om det inte reagerar i ett specifikt fall på en begäran om genomdrivandeåtgärd som lämnats in av en annan medlem i WTO. Relevanta regler skulle kunna anpassas, vid behov, till karakteristika i konkurrenslagstiftning och -riktlinjeröch skulle kunna tillämpas progressivt. Ovanstående tankar utvecklas ytterligare i bilagan. IV RELATERADE FRÅGOR a) Vem bör deltaga ? Ett internationellt avtal om konkurrensregler skulle ge fördelar för alla nationer i handelsgemenskapen. Samtliga länder skulle kunna vara med på en överenskommelse om att ta in konkurrenslagsföreskrifter i sina inhemska lagar. Samtidigt skulle tillämpningen av föreskrifter om samarbete och genomdrivande av de deltagande länderna kräva att de har en sofistikerad förvaltning som klarar av att hantera känslig information och att utvärdera affärsrutiner i ett dynamiskt sammanhang. Många utvecklingsländer förfogar ännu inte över denna administrationsapparat. Det är därför realistiskt att vänta sig att föreskrifter om samarbete i ett konkurrensavtal, om de antas, i ett inledande skede enbart vore tillämpliga mellan ett begränsat antal undertecknande parter med färdiga organisationer mot kartellbildning. Föreskrifterna kunde till att börja med länka samman industri- och avancerade utvecklingsländer och stegvis komma att omfatta flera länder. Alla länder, som har förmåga att ta på sig avtalets skyldigheter, skulle kunna vara tänkbara deltagare. 16 Dessa skulle kunna hämta inspiration från såväl OECD:s föreskrifter som från bilaterala avtal. Principen för negativ hövlighet innebär att en part skall ta hänsyn till den andra partens viktiga intressen innan åtgärder vidtas. Genom det positiva hövlighetsinstrumentet (se också sid 7 ovan) kan en part be en annan att agera på grundval av sina egna befogenheter för att undersöka aktiviteter, vilka negativt påverkar viktiga intressen för den första parten. 13 En varierande samarbetsintensitet, t ex med avseende på informationsutbyte, skulle kunna tillämpas mellan olika länder. b) Utvecklingsländers intressen länge Privata konkurrensbegränsande för åtgärder har utvecklingsländerna. I och med att omsättningen hos många multinationella företag kommit att överskrida BNP i medelstora utvecklingsländer har utvecklingsländerna känt ett växande behov av ett minimum av reglering vad gäller enskilt agerande på deras marknader. Det var som ett svar på detta som UNCTAD tog fram sina konkurrensnormer år 1980. Mot bakgrund av denna hållning kan dessa länder förväntas stödja ett ytterligare stärkande av internationella regler, i synnerhet om dessa skulle komma att täcka åtgärder, t. ex. exportkarteller, vilka idag undgår effektiv kontroll17. ett problem varit skulle också, precis Även om utvecklingsländerna kanske inte i ett inledande skede deltar i bestämmelserna om samarbete mellan konkurrensmyndigheter (se punkt III a ovan) skulle de tjäna på en utökad kontroll av konkurrensbegränsande förfaranden med en internationell dimension. till De tvistelösningsmekanismerna och fall genomförandestrukturer inte har införlivats av andra länder. Vidare skulle de dra fördelar av att industriländer eller nyligen industrialiserade länder åtar sig skyldigheterna enligt mestgynnadnations-principen vad gäller konkurrensområdet, även om deras egna skyldigheter blir mindre långtgående (t. ex. vad gäller övergångsperioder). Slutligen skulle alla WTO-medlemmar, eventuella tvistelösningsavgöranden som skulle kunna skapa nya möjligheter till marknadstillträde. tillträde att överenskomna grundregler inbegripet utvecklingsländer, dra nytta av andra WTO-medlemmar, som för det få Effektiva konkurrensstrukturer kan utgöra ett stöd för liberala investeringsregler i den mån konkurrensregler kan säkerställa att investeringar görs under sunda och rättvisa förhållanden. Upprättandet av lämpliga konkurrensstrukturer är en komplicerad uppgift och kräver avsevärda resurser och utbildning. Således bör ett ramverk avseende konkurrensfrågor innefatta föreskrifter om tekniskt bistånd till de länder som så begär. c) Förhållandet till handelspolitiska skyddsåtgärder Förhållandet mellan framarbetandet av ett ramverk för konkurrensfrågor och funktionen hos befintliga handelsinstrument är en nyckelfråga i debatten handel-konkurrens. Faktum är att genom att ta in konkurrensföreskrifter i handelslagen och/eller i större omfattning och effektivare genomdriva konkurrensriktlinjer genom ökat internationellt samarbete 17 Lägg emellertid märke till att ett konkurrensramverk inte är ett universalmedel mot de svårigheter som utvecklingsländerna har att kämpa mot till följd av sina begränsade inhemska instrument och undersökningsmöjligheter. Detta gör det ännu mera nödvändigt att utvecklingsländerna kan få tekniskt bistånd. 14 att inte betrakta skulle behovet av att tillgripa protektionistiska handelsinstrument minskas. Det går emellertid för handelsinstrumenten. De senare förlorar bara sitt existensberättigande vad gäller helt integrerade marknader. Ett ramverk för konkurrensregler skulle således komplettera itu med nuvarande handelslagar och konkurrensbegränsande agerande på marknader som inte är integrerade. Utvecklingen av nya instrument skulle således komplettera, inte ersätta, nuvarande instrument. konkurrensinstrumenten skapa ett nytt instrument ersättning för att som ta Ovanstående illustreras av praxis inom själva EG. Antidumpningsåtgärder förekommer inte med avseende på gemenskapsintern handel, eftersom det här rör sig om en fullständigt integrerad marknad18. Denna integrering har för medlemsländerna inneburit: eliminering av samtliga tariffer, eliminering av åtgärder för att få likvärdig verkan av tariffer (vilket utgör ett bredare koncept än GATT:s skyldighet till nationell behandling) och antagandet av de fyra friheterna (varor, tjänster - inklusive bolagsbildning, kapital - inklusive investeringar samt arbetskraft). Programmet för en inre marknad och relativ valutastabilitet har lagts till detta. Konkurrenslagarna har tillämpats i praktiken, bl a med en uttrycklig målsättning att integrera medlemsstaternas marknader, av en myndighet med egna befogenheter för undersökning och genomdrivande. Samtliga dessa element saknas i dagens världshandel. Slutligen motsvarar det under II ovan avhandlade ramverket inte EG:s konkurrensstrukturer och skulle behöva bevisa sitt värde. d) Förhållandet till gemenskapens rättsordning och medlemsstaterna En grundförutsättning för detta meddelande är att en ram för konkurrensregler, förhandlade inom ramen för WTO, är förenlig med EG:s konkurrenslagstiftning, särskilt i i Romfördraget. WTO-instrumentet skulle enligt bestämmelserna GATT/WTO vara riktat till regeringar, behöva transformeras och inte ha direkt verkan. Det skulle också vara mera generellt än de relevanta bestämmelserna i EG. s lagstiftning, och tonvikten skulle i det första skedet ligga på förfarandemässiga skyldigheter. Enbart av dessa skäl är det mycket osannolikt att det skulle uppstå konflikter mellan en WTO- panelrapport om de regler som överenskommits i WTO och rättspraxis från Europeiska gemenskapernas domstol angående artiklarna 85 och 86 och relaterad lagstiftning19. traditionen 18 19 EES-avtalet mellan EG och EFTA följer samma tillvägagångssätt: antidumpning är utesluten inom de områden där EFTA har tagit över gemenskapens regelverk. I handeln mellan gemenskapen och länderna i Central- och Östeuropa kan dock alltjämt antidumpningsåtgärder vidtas, liksom mellan USA, Kanada och Mexico i samband med NAFTA. Detsamma gäller mellan EU och Turkiet: antidumpningsåtgärder förblir möjliga trots tullunionsavtalet. Ett fall där ett WTO-instrument och motsvarande EG-förordning ligger ännu närmare varandra än inom konkurrensområdet är antidumpning. Inom detta område är gemenskapens regler till och med en tillämpning av WTO-reglerna, och hittills har det inte uppkommit några konflikter mellan de panelrapporter som baseras på WTO-instrumentet och de avgöranden från Europeiska gemenskapernas domstol som baseras på EG-förordningen. 15 är företagen, för olika inom gemenskapen, Vidare konkurrensordningar och en målsättning för ett internationellt ramverk är just att främja en likvärdig och rationell tillämpning av konkurrensprinciper på olika marknader. föremål redan även Ett annat problem avser frågan om deltagande i ett internationellt ramverk. Eftersom konkurrens inte uteslutande utgör en kompetens inom gemenskapen skulle internationella fall kunna beröra antingen gemenskapen (om handel mellan medlemsstater påverkats) eller en enskild medlemsstat (om den ensam påverkats). Ett ramverk för regler skulle behöva ta hänsyn till båda fallen samtidigt som gemenskapens enighet bibehålls för åtgärder inom handelsområdet. V SLUTSATSER Kommissionen anmodar rådet att ta del av detta meddelande genom att: Observera att med kraftigare multilaterala insatser skulle fördelarna med större samstämmighet och förbättrade konkurrensnormer och bättre genomdrivande kunna bli verklighet över hela världen. Betänka att ett internationellt ramverk för konkurrensregler kan främja en störningsfri handel och således skulle kunna minska de kostnader, störningar och konflikter inom den inhemska internationella handeln konkurrensbestämmelser. som uppkommer skiftande följd till av Inse att, vid sidan av ett fortsatt bilateralt samarbete med de viktigaste samarbetsparterna, ett förstärkt multilateralt samarbete med avseende på konkurrens är önskvärt och genomförbart vid denna tidpunkt och att det i betydande grad skulle bidra till en mera effektiv, stabil och integrerad global ekonomi, vilket både gemenskapen och dess medlemsstater och samtliga WTO-medlemmar skulle dra nytta av. Inse att en eventuell utveckling av ett internationellt ramverk för konkurrensregler ligger i samtliga handelsbedrivande nationers intresse, oavsett på vilken utvecklingsnivå de befinner sig. Betänka att gemenskapen har sunda erfarenheter av att konkurrensprinciper över olika länder. tillämpa enhetliga Kommissionen föreslår att rådet beslutar enligt följande riktlinjer: Gemenskapen bör till WTO:s ministermöte i Singapore i december 1996 iordningställa ett förslag, vilket föreslår WTO-medlemmarna att organisationen bildar en arbetsgrupp som skall utföra utredningsarbete från 1997 och framåt med avseende på framtagandet av ett internationellt ramverk för konkurrensregler. 16 I ett sådant ramverk skulle i synnerhet kunna ingå: ett åtagande från alla länder att införa inhemska konkurrensregler och genomdrivandestrukturer och, för ett begränsat antal länder, ett instrument som möjliggör informationsutbyte mellan konkurrensmyndigheter, ett instrument för anhållan om åtgärder på främmande marknader samt en mekanism för lösning av tvister mellan regeringar. Att Europas näringsliv bör konsulteras och på lämpligt sätt anknytas till arbetet i takt med att framsteg görs inom detta område. Att gemenskapen bör vara pådrivande i detta ärende och ta initiativ till insatser för att bygga upp ett internationellt samförstånd och uppmuntra andra WTO- medlemmar att stödja multilateralt arbete inom detta område. Att begära att OECD och UNCTAD fortsätter sitt arbete avseende handel och konkurrens med hänsynstagande till utvecklingen inom WTO. 17 BILAGA I denna bilaga skisseras de huvudtankar som presenterats i del III i meddelandet. Många av tankarna har hämtats från OECD-dokument och andra källor och finns med i sonderande syfte. a) Införande av inhemska konkurrensstrukturer Processen mot ett internationellt ramverk för konkurrensregler skulle kunna genomföras på ett progressivt sätt. Ett första steg skulle kunna vara att säkerställa att varje land ser till att ta in konkurrensregler i sin nationella lagstiftning och att dessa täcker restriktiva avtal, missbruk av ledande ställning och fusioner. Här skulle ingå föreskrifter om ett antal rättvisa tillvägagångssätt som säkerställer effektiv tillämpning av reglerna, inklusive undersökningsinstrument och lämpliga bestraffningar, liksom tillgänglighet till det juridiska systemet, insyn och icke-diskriminering. Även om ett växande antal länder har sofistikerade konkurrenslagar för effektiv kontroll av restriktiva affärsåtgärder återstår det alltjämt för vissa (utvecklings)länder att införa sådana regler. En tillkommande fördel med en överenskommelse mellan alla länder vore att de inhemska domstolarna skulle bli en integrerad del av genomdrivandeförloppet, på samma sätt som de redan fungerar i de flesta industriländer20. Företagen skulle då inte kunna tvingas gå med på förbjudna överenskommelser: dessa skulle inte kunna gå att genomdriva inför nationella domstolar. En annan viktig fråga är sektorernas omfattning. En nyligen utförd OECD-utredning har visat, att det till och med inom OECD-länderna finns väsentliga luckor i det som täcks av konkurrenslagarna; de flesta i sin konkurrenslagstillämpning2'. Ett första steg mot att åtgärda detta skulle kunna vara att upprätta en förteckning över dessa sektorer och ett åtagande om "frysning" och gradvis reducering från alla länder22. inte med ekonomiska sektorer länder tar På samma sätt bör konkurrensregler gälla för samtliga ekonomiska parter. Offentliga företag och företag med speciella eller exklusiva rättigheter bör omfattas, med undantag för den del av deras verksamhet där allmännyttan går före tillämpning av konkurrenslagstiftning. b) 20 21 22 Överenskommelse om gemensamma regler En liknande metod antogs i samband med Uruguayrundans förhandlingar vad gäller immaterialrätter (TRIPs). "Översikt över vad som omfattas av konkurrenslagar och riktlinjer" av professor B Hawk. Se OECD:s arbete i detta avseende. 18 restriktiva vedertaget är allmänt Det åtgärder: karteller, att horisontella marknadsuppdelning, bojkott av utländska företag, prisfixering, anbudsuppgörelser och gemensam exklusiv försäljning ger negativa konkurrenseffekter. Det borde vara möjligt att i ett tidigt skede formulera internationella föreskrifter för att bekämpa dessa företeelser. Relevanta föreskrifter bör också omfatta exportkarteller. Dessa undantas från tillämpning av konkurrenslagar i de exporterande länderna. Även om sådana karteller omfattas av lagstiftningen i de flesta importerande länder23, är de svåra att komma åt p g a bristen på information i det importerande landet. En internationell överenskommelse om att göra exportkarteller olagliga skulle göra slut på dessa sedvänjor att "bedra din nästa". Vertikala restriktioner, t ex exklusiva återförsäljnings- eller leveransavtal, bör också tas i betraktande men här kan det behövas en längre tidsperiod för att uppnå samförstånd och här kan länder vilja behålla en högre grad av frihet i sin bedömning av de vertikala hindrens24 effekt på konkurrensen. En gemensam angreppsvinkel mot vertikala restriktioner skulle kunna erhållas genom koncentration på restriktioner som skapar hinder för tillgänglighet till marknaden. Arbetsgruppen skulle kunna undersöka i vilken omfattning konkurrensmyndigheter skulle in och internationella kunna marknadstillgänglighetsrestriktioners effekter på den inhemska konkurrensen om klagomål lämnas in på grundval av föreskrifterna i det internationella ramverket (se nedan). dimensionen hänsyn väga den till ta * En sådan granskning av en konkurrensmyndighet skulle visa på det faktum att konkurrensfall inte kan utvärderas på ett riktigt sätt utan en noggrann bedömning av den internationella miljön: konkurrensriktlinjer kan inte vara identiska i olika länder och varje marknad måste bli bedömd i sitt eget sammanhang med hänsyn till de ekonomiska förhållanden och strukturer som påverkar öppenheten och därmed konkurrensläget på den marknaden. I sin granskning av rutiner skulle konkurrensmyndigheter, vilket många redan gör, lägga tonvikt vid faktorer som: handelshinders effekt (tariffära och icke- tariffära hinder), regelverkshinder ( d vs olika normer, restriktioner med avseende på distributions- och servicetjänster), hinder för utländska investeringar, förhållandet mellan import och utländska investeringar och koncernstrukturer. Konkurrensmyndigheter skulle för fortsatt basera sina beslut på de effektivitetsmål fundamentala som är 23 24 T ex pappersmassa - avgörande från Europeiska gemenskapernas domstol den 27 september 1988, 1988 ECR 5193 Delvis till följd av skillnader i de bakomliggande målsättningarna och principerna har gemenskapen och vissa handelspartners olika tillvägagångssätt: Gemenskapen är tämligen strikt vad gäller vertikala restriktioner som stör marknadsintégreringen - exportförbud och vissa territoriella restriktioner; USA intar en mera tolerant hållning. Ett undantag utgör riktpriser för återförsäljning, vilket är förbjudet inom de flesta. jurisdiktioner. 19 konkurrensriktlinjer. Men principen om att hänsyn behöver tas till den internationella dimensionen i samband med internationella fall skulle tas in i de gemensamma reglerna vad gäller alla konkurrensbegränsande förfaranden25. I och med att en marknad skulle bedömas mera detaljerat skulle större vikt läggas vid utländsk konkurrens som motvikt till tillgänglighetshinder. Denna metod skulle också kunna vara värdefull vid arbetet med att få fram att avtal rörande missbruk av ledande ställning. Allmän enighet råder om att exkluderande åtgärder, hindrande av åtkomst av väsentliga anläggningar, åtgärder med eventuella utestängningseffekter som exempelvis köptrohetsrabatter eller andra bindande arrangemang, liksom produktionsbegränsning alla kan bli till missbruk av ledande ställning. Såsom genomdrivandet av de europeiska konkurrensriktlinjerna visat kan dessa åtgärder påverka handeln och skapa tillgänglighetshinder. Andra åtgärder kräver ytterligare övervägande: för hög prissättning, "rövarpriser" och vissa vertikala arrangemang. Antalet internationella fusioner har ökat kraftigt. Det vore ännu alltför tidigt att föreslå viktiga internationella regler inom detta område. Samtidigt måste företagen idag avisera flera olika konkurrensmyndigheter om en och samma fusion. Metodharmonisering skulle kunna medföra att företag och organisationer undviker onödigt dubbelarbete och detta skulle i ett stimulerande samarbete begränsa riskerna för motsägande beslut26. Ett första steg skulle kunna tas genom harmonisering av aviseringsblanketter och stoppdata27. c) 25 26 27 Upprättande av instrument för samarbete mellan konkurrensmyndigheter Denna metod liknar den, som antagits i Havannadokumentet (artikel 46), där avsaknad av regeringsagerande för att förhindra en begränsning av tillgänglighet till marknader skulle kunna utgöra ett brott mot dess föreskrifter. Juristerna vid Europeiska gemenskapernas domstol följer en liknande inriktning, d vs att en åtgärd skall bedömas i sitt ekonomiska och juridiska sammanhang och till den vikt som vanligen läggs vid målsättningen att säkerställa tillgänglighet till marknaden, även om det enbart är en fråga mellan medlemsstater. T ex Henninger (Delimitis) - avgörande från Europeiska gemenskapernas domstol den 28 februari 1991. 1990 års fusionsförordning har extrajurisdiktionella där ingår behörighet för kommissionen att undersöka fusioner mellan företag med huvudkontor utanför EG, om de har en omsättning om minst 5 miljarder XEU och om två av de berörda företagen har en omsättning inom EG om åtminstone 250 miljoner XEU. I och med att flera organisationer granskar fusioner är det tänkbart att en organisation kanske förbjuder den, medan en annan sätter in villkor som avstående från vissa delar eller alternativt inte har några invändningar alls effekter: I OECD:s "Fusionsprocesskonvergensrapport" av Wish/Wood från 1993 finns ett antal förslag till harmonisering av internationella rutiner med avseende på aviseringar om fusioner. 20 ^s^^^^^^P^^^^^u^^^^îlTw^^Er^^ Meningsfullt informationsutbyte är en av de viktigaste faktorerna för samarbete mellan konkurrensmyndigheter. Samtidigt är affärsinformation föremål för strikt skydd i lagen inom alla jurisdiktioner och det är svårt att föreställa sig ett utbyte av konfidentiella handlingar mellan konkurrensmyndigheter som ett rutinärende28. försiktigt. Rent generellt kan Informationsutbytet måste utvecklas sägas, att organisationernas vilja till samarbete med visshet är som störst när de undersöker samma fall och har för avsikt att tillämpa liknande genomdrivandekriterier. Utbytet blir allt svårare om olika lösningar emotses. I extremfallet kan en situation förekomma, där en organisation söker entydiga genomdrivandeåtgärder, medan motparten inte har för avsikt att vidta några åtgärder. Även om det sista exemplet är det svåraste är det då som behovet av exakt information är som störst. Ett viktigt första steg mot utvecklingen av regler avseende informationsutbyte skulle kunna vara att katalogisera alla typer av information som betraktas som konfidentiell i olika länder och vilka former av rättsligt skydd som gäller. Ett internationellt ramverk skulle till en början kunna möjliggöra utbyte av icke konfidentiell affärsinformation mellan en kärngrupp av deltagande länder. Ett ytterligare steg skulle kunna tas, om denna mekanism förefaller att fungera bra, genom att ta reda på huruvida vissa myndigheter är beredda att bilateralt och på grundval av samtycke utbyta mera detaljerade upplysningar. Självklart måste ett sådant utbyte av konfidentiell information bli föremål för ett antal kriterier och garantier. Det kan antas att organisationer skulle vilja genomföra utbytet med reservation för uppfyllandet av vissa villkor (t ex garantier avseende sekretessen eller begränsningar med avseende på användningen av den lämnade informationen): i synnerhet den mottagande myndigheten skulle tvingas lova att avstå från att vidta extraterritoriella åtgärder på grundval av sådan information. Under alla förhållanden kommer troligen fullständiga skyldigheter i samband med utbyte att bli en fråga på längre sikt. Det står klart att det europeiska näringslivet bör konsulteras och anknytas till arbetet i samband med att möjligheter och villkor avseende utbytet av konfidentiell information undersöks. 28 Här bör det påminnas om att det inom vissa sektorer finns omfattande möjligheter till internationellt informationsutbyte, t ex mellan myndigheter som kontrollerar handeln med säkerheter. Inom konkurrensområdet har också olika nivåer för informationsutbyte överenskommits: så föreskriver exempelvis EES- avtalet att informationen delas mellan kommissionen och EFTA:s övervakningsmyndighet. Även om samarbetsavtalet EG/USA inte föreskriver utbyte av konfidentiell information, antog den amerikanska kongressen år 1994 en ny lagstiftning, så att den skall kunna arbeta med ömsesidiga arrangemang i syfte att utbyta konfidentiell information, även i fall där de sanktioner, som kan komma att införas skiljer sig från de som förekommer i amerikansk lag. 21 Vad gäller antidumpningsundersökningar har tjänstemännen faktiskt möjligheter till insamling av data utanför sin jurisdiktion - vanligen får de direkt tillgång till arkiven hos de företag de undersöker i tredje land. Ett liknande inslag kunde övervägas vad gäller konkurrenssamarbete genom att göra det möjligt för tjänstemän att bistå sina kollegor i tredje land i samband med genomförandet av undersökningar. Ett exempel på detta utgör de samarbetsformer som tillämpas i gemenskapsinterna fall mellan GD IV och medlemsstaternas myndigheter. för faktor i nyligen tagits med samarbete mellan myndigheter är det positiva En annan viktig hövlighetsinstrumentet, vilket redan ingångna bilaterala konkurrensavtal29. Här behöver alternativ undersökas, för att ytterligare utveckla detta koncept och för att få med föreskrifter som åstadkommer genomdrivande av organisationer i tredje land samtidigt som respektive parts autonomi respekteras. Här kan i synnerhet övervägas huruvida och under vilka förhållanden konkurrensmyndigheter inom rimliga gränser skulle kunna tvingas genomföra undersökningar för varandras räkning och för den begärande motparten inom en överenskommen tidsfrist ange huruvida genomdrivandeåtgärder kan förväntas30. Ett beslut att inte vidta åtgärder skulle behöva motiveras och styrkas med relevant faktamaterial. d) Lösning av tvister Fördelarna med internationellt samarbete har presenterats tidigare. Klart är emellertid, att fördelarna skulle bli som störst om länder kan fås till att lova hålla sig till överenskomna regler. Detta skulle ge ett engagemang för genomdrivande. Mot denna bakgrund bör ett ramverk vara av bindande art. En central frågeställning vad gäller utvecklandet av ett system för lösande av tvister, som skulle tillämpas mellan regeringar, rör den granskningsnorm som en internationell grupp skulle kunna tillämpa. I ett första skede kanske en granskning av en grupp koncentreras på procedurfrågor: huruvida ett land infört en inhemsk konkurrensstruktur enligt överenskommelse; om ett informationsutbytesskyldigheter och huruvida dessa uppfyllts; samt, om ett land har gjort åtaganden inom detta område, huruvida det positiva hövlighetsinstrumentets insyns- och tidsplanekrav uppfyllts i ett specifikt fall. Tvistlösningssystemet skulle kunna utvidgas till att omfatta granskning av huruvida deklarationen av skälen för det nationella beslutet var adekvata, huruvida fakta deklarerats på ett noggrant sätt, huruvida där förekommit något "konstaterat bedömningsfel" med avseende på fakta eller huruvida "maktmissbruk" har förekommit. land är underställt 29 30 Se även ovan under fotnot 16. Detta inverkar på tilldelningen av resurser för organisationer som verkar mot kartellbildning. Det kan i ett första skede bli nödvändigt att maximera det antal klagomål som en organisation kan lämna till en annan inom ramverket per år, eller att sätta ett tröskelvärde (t ex omsättning för den berörda produkten) under vilket den aktuella mekanismen inte vore tillämplig. 22 En viktig fråga skulle vara de tidsramar som fastställs för lösning av internationella tvister, eftersom de företag, som konfronteras med konkurrensbegränsande åtgärder, i många fall har möjlighet att begära tillämpning av protektionistiska handelsåtgärder. Dessa kan sättas in med kort varsel. Klart är att ett ramverk, som skall ta itu med konkurrensbegränsande åtgärder med hjälp av konkurrensinstrument, måste fungera med korta tidsperspektiv om det skall ses som ett trovärdigt alternativ. En annan nyckelfråga avser åtgärder när ett land döms av en oberoende grupp. Länder kan bemyndigas att i avsaknad av korrigerande åtgärder från en utländsk organisation vidta åtgärder utanför sin jurisdiktion med användning av sina egna, inhemska konkurrenslagar, I de fall detta inte är genomförbart (t ex om där inte finns några dotterbolag till det aktuella företaget/de aktuella företagen inom den egna jurisdiktionen) är det mera sannolikt att i handelssammanhang vanligen förekommande åtgärder, t ex indragning av tarifftill stånd31, kan godtas än konkurrenssanktioner, t ex internationella bötesbelopp, som ett nästa steg32. I den mån en överenskommelse om konkurrens kan komma att innefatta bindande termer är det möjligt att någon form av inskränkningsklausul kan komma att betraktas som nödvändig. Detta skulle kunna bädda för fall, där en parts väsentliga intressen förefaller uppväga genomdrivandeintresset hos en handelspartner som begärt åtgärd, t ex om den senare använt sig av det positiva hövlighetsinstrumentet. En sådan exceptionell situation skulle kunna uppstå om en myndighet tillåter omstruktureringsavtal med restriktiva verkningar. Sådana frågor har lösts i handelslagsärenden genom att i undantagsfall låta GATT-AVTO-medlemmar skyldigheter och vidta säkerhetsåtgärder för att skydda sina inhemska industrier. Ett liknande tillvägagångssätt i konkurrensfrågor kan komma att behöva övervägas, förutsatt att de vidtagna åtgärderna är tidsbegränsade, motiverade, icke-diskriminerande och med full insyn. tillfälligt avvika från sina 31 32 WTO-systemet är inriktat på tvistlösning och indragning av handelskoncessioner utgör endast en sista åtgärd. Inom WTO har tvistlösning åsatts en löpande skala, nämligen (1) överenskommelse mellan parterna närsomhelst under förhandlingarna genom konsultationer; (2) sedan en grupp konstaterat brott mot WTO:s regler sker en begäran om att den felaktiga åtgärden eller rutinen ändras till att överensstämma med WTO; (3) om detta inte är möjligt genom ett erbjudande om kompensation (genom nya eller utökade tillfällen till marknadstillgänglighet, exempelvis genom avgiftsreducering eller andra liberaliserande åtaganden) samt slutligen, om varken (1), (2) eller (3) är möjliga; (4) bemyndigande att stoppa ett motsvarande antal koncessioner. Ur konkurrenssynpunkt kan indragning av handelskoncessioner tyckas motsäga målsättningen med ökande konkurrens, eftersom dess verkan skulle bli minskade möjligheter att komma in på en marknad. Emellertid har i praktiken inom GATT/WTO möjligheten att dra in handelskoncessioner faktiskt haft en liberaliserande effekt och har tvingat länder att se till att deras rutiner stämmer överens med GATT-lagstiftningen. Motåtgärder har bara bemyndigats en gång. 23 ISSN 1024-4506 KOM(96) 284 slutlig DOKUMENT SV 08 Katalognummer : CB-CO-96-304-SV-C ISBN 92-78-05727-4 Byrtn för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg


title: Nõukogu määrus (EMÜ) nr 1095/96, 18. juuni 1996, vastavalt GATTi artikli XXIV lõikele 6 toimunud läbirääkimiste tulemusel koostatud CXL-loendis sätestatud kontsessioonide rakendamise kohta

eurovoc_concepts:
GATT
cereals
common organisation of markets
fruit
tariff preference
vegetable

formats: html pdf print

text: 174 ET Euroopa Liidu Teataja 03/19. kd 31996R1095 20. 6. 1996 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA L 146/1 NÕUKOGU MÄÄRUS (EMÜ) nr 1095/96, 18. juuni 1996, vastavalt GATTi artikli XXIV lõikele 6 toimunud läbirääkimiste tulemusel koostatud CXL-loendis sätestatud kontsessioonide rakendamise kohta EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 113, Artikkel 1 võttes arvesse komisjoni ettepanekut ning arvestades, et: vastu võtab esimesel Komisjon võimalusel 1. alates jaanuarist 1996 nõutavad meetmed Maailma Kaubandusorgani- satsioonile saadetud ja 1. jaanuari 1995. aasta koosseisuga ühenduse tolliterritooriumi suhtes kohaldatavate CXL-loendis (Euroopa ühendused) sätestatud kontsessioonide rakendamiseks põllumajanduses. Sellised meetmed võetakse vastu nõukogu juuni 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 1766/92 (teraviljaturu ühise korralduse kohta) (2) artiklis 23 ettenähtud korra, muude turukorraldust käsitlevate määruste vastavate sätete ja ühist CN-koodi 0701 90 51 alla kuuluvate toodete osas nõukogu mai 1972. aasta määruse (EMÜ) nr 1035/72 (puu- ja köögivilja- turu ühise korralduse kohta) (3) artikli 33 kohaselt. 2. Kui nõukogu lubab muudatuste tegemist CXL-loendisse, võetakse sellest tulenevad meetmed vastu lõikes 1 osutatud korra kohaselt. pärast Austria, Soome ja Rootsi ühinemist on ühendus sõlminud teatavate kolmandate riikidega kokkulepped, mis käsitlevad vastavalt GATTi artikli XXIV lõikele 6 (1) toimunud läbirääkimiste tulemusi; nendes kokkulepetes nähakse muu hulgas ette teatavad ühenduse kohustused põllumajanduse vald- konnas; vastavalt nendele kokkulepetele on komisjon koos- tanud uue CXL-loendi (Euroopa ühendused), mida kohaldatakse 1. jaanuari 1995. aasta koosseisuga ühenduse tolliterritooriumi suhtes ja millega asendatakse LXXX-loend (Euroopa ühendused) 1994. aasta GATTi juurde kuuluva Marrakeši protokolli lisas; CXL-loend on saadetud Maailma Kaubandusorganisatsioonile; CXL-loendis sätestatud kohustused, eelkõige alates 1. jaanuarist 1996 jõustuvad kohustused, tuleb täita esimesel võimalusel; seepärast peaks nõukogu volitama komisjoni võtma nõutavaid meetmeid vastavalt korralduskomitee menetlusele; lihtsustamise huvides tuleks samuti sätestada sama menetluse kasutamine CXL-loendisse nõukogu poolt lubatud muudatuste tegemiseks, (1) EÜT L 334, 30. 12. 1995, lk 25 ja 38. Artikkel 2 Käesolev määrus jõustub selle Euroopa Ühenduste Teatajas aval- damise päeval. (2) EÜT L 181, 1. 7. 1992, lk 21. Määrust on viimati muudetud määru- sega (EÜ) nr 1863/95 (EÜT L 179, 29. 7. 1995, lk 1). (3) EÜT L 118, 20. 5. 1972, lk 1. Määrust on viimati muudetud määru- sega (EÜ) nr 1363/95 (EÜT L 132, 16. 6. 1995, lk 8). 03/19. kd ET Euroopa Liidu Teataja 175 Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. Luxembourg, 18. juuni 1996 Nõukogu nimel eesistuja C. BURLANDO


title: Uredba Vijeća (EZ) br. 1095/96 od 18. lipnja 1996. o primjeni povlastica utvrđenih u Prilogu CXL. sastavljenom po zaključenju pregovora u okviru članka XXIV. stavka 6. GATT-a

text: L_1996146HR. 01000101. xml 03/Sv. 002 HR Službeni list Europske unije 27 31996R1095 L 146/1 SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE 18. 06. 1996. UREDBA VIJEĆA (EZ) br. 1095/96 od 18. lipnja 1996. o primjeni povlastica utvrđenih u Prilogu CXL. sastavljenom po zaključenju pregovora u okviru članka XXIV. stavka 6. GATT-a VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 113. , uzimajući u obzir prijedlog Komisije, budući da je, nakon pristupanja Austrije, Finske i Švedske, Zajednica sklopila sporazume s određenim trećim zemljama u vezi sa zaključcima pregovora u okviru članka XXIV. stavka 6. (1) GATT-a; budući da se tim sporazumima propisuju, među ostalim, i određene obveze Zajednice u području poljoprivrede; budući da je, u skladu s tim sporazumima, Komisija izradila novi Prilog CXL. (Europskih zajednica) koji se primjenjuje na carinsko područje Zajednice kako je ustrojeno 1. siječnja 1995. , a koji je zamijenio Prilog LXXX. (Europskih zajednica) u Prilogu Protokolu iz Marakeša o GATT-u, 1994. ; budući da je Prilog CXL. dostavljen Svjetskoj trgovinskoj organizaciji; budući da se obveze navedene u Prilogu CXL. i posebno obveze koje se primjenjuju od 1. siječnja 1996. moraju provesti što je prije moguće; budući da zbog toga Vijeće mora ovlastiti Komisiju za poduzimanje nužnih mjera u skladu s postupkom odbora; budući da zbog pojednostavnjenja treba također predvidjeti isti postupak koji će se primjenjivati za uvođenje tih izmjena u Prilogu CXL. , što može odobriti Vijeće, DONIJELO JE OVU UREDBU: Članak 1. 1. Što je prije moguće, Komisija donosi mjere potrebne da se od 1. siječnja 1996. u poljoprivredi započne s primjenom povlastica navedenih u Prilogu CXL. (Europskih zajednica) koje će se poslati Svjetskoj trgovinskoj organizaciji, a koje se primjenjuju na carinskom području Zajednice, kako je ustrojeno 1. siječnja 1995. Te se mjere donose u skladu s postupkom utvrđenim u članku 23. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1766/92 od 30. lipnja 1992. o zajedničkoj organizaciji tržišta žitarica (2), te odgovarajućim odredbama drugih uredaba o zajedničkoj organizaciji tržišta i, u vezi s proizvodima obuhvaćenih tarifnim brojem KN 0701 90 51, u članku 33. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1035/72 od 18. svibnja 1972. o zajedničkoj organizaciji tržišta voća i povrća (3). 2. Ako Vijeće odobri izmjene Priloga CXL. , mjere koje na temelju toga donose naknadno se usvajaju u skladu s postupkom iz stavka 1. Članak 2. Ova Uredba stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europskih zajednica. Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama. Sastavljeno u Luxembourgu 18. lipnja 1996. Za Vijeće Predsjednik C. BURLANDO (1)  SL L 334, 30. 12. 1995. , str. 25. i 38. (2)  SL L 181, 1. 7. 1992. , str. 21. Uredba kako je zadnje izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1863/95 (SL L 179, 29. 7. 1995. , str. 1. ). (3)  SL L 118, 20. 5. 1972. , str. 1. Uredba kako je zadnje izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1363/95 (SL L 132, 16. 6. 1995. , str. 8. )