title: Komission kertomus neuvostolle Eurofarm-projektin toiminnasta (asetuksen (ETY) N:o 571/88 13 artiklan mukainen)

eurovoc_concepts:
agricultural holding
agricultural statistics
database
economic survey
policy on agricultural structures

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 23. 07. 1996 KOM(96) 370 lopull. KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE EUROFARM-prcjektin toiminnasta (Asetuksen (ETY) N:o 571/88 13 artiklan mukainen) 1. Aluksi Helmikuun 29. päivänä 1988 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 571/881 säädetään vuosien 1988 ja 1997 välisenä aikana järjestettäväksi neljä koko yhteisön kattavaa maatilojen rakennetutkimusta. Asetuksen liitteen 2 mukaisesti tutkimusten tulokset tallennetaan, käsitellään ja levitetään komission perustaman Eurofarm-järjestelmän kautta. Asetuksen 13 artiklassa säädetään, että joka kolmas vuosi ja ensimmäistä kertaa viimeistään 31. joulukuuta 1992 komissio jättää neuvostolle kertomuksen Eurofarm-hankkeen toiminnasta. Komissio myös ehdottaa asetukseen (ETY) N:o 571/88 mahdollisesti tarvittavia muutoksia. 2. Yhteisen tutkimusten merkitys Maatilojen tulonsaantimahdollisuudet ovat suuresti riippuvaisia niiden rakenteesta. Tilastotiedot maatilojen tapahtuvista muutoksista ovat siksi ensiarvoisen tärkeitä määriteltäessä yhteisön politiikkaa, erityisesti yhteisen maatalouspolitiikan ja aluepolitiikan osalta. rakenteessa Yhteisön päätöksiä olisi yhä useammin tarkasteltava määrällisesti, jotta voitaisiin arvioida niiden laajuutta sekä niiden vaikutuksia Euroopan maatalouteen ja sitä kautta yhteisön talousarvioon. Rakennetutkimusten avulla voidaan maatalous- ja aluepoliittisten päätösten vaikutuksia ja seurauksia valvoa ja tarkastella pitkän aikavälin kuluessa. Rakennetutkimuksilla kerättävät luotettavat ja objektiiviset tilastotiedot ovat siten yhteisön maatalousbudjetin suunnittelun ja hallinnon kannalta korvaamattoman arvokkaita. Niiden avulla voidaan edistää yhteisön eri toimmtalinjoihin liittyvien toimenpiteiden vallitseviin tehostamista olosuhteisiin. järkeistämistä, sovittamista ja 3. Eurofarm-hankkeen merkitys saattaakseen Vähentääkseen kansallisten tutkimustulokset entistä nopeammin käyttäjien ulottuville komissio on käynnistänyt Eurofarm-hankkeen, jolla tehostetaan tiedonkeruu- ja analyysityötä. tilastotoimistojen työtaakkaa ja EYVL N:oL 56, 2. 3. 1988, s. 1 Taulukkomuotoiset tutkimustulokset ovat käytettävissä huomattavasti aikaisempaa vaivattomammin, nopeammin ja edullisemmin sekä aiempaa yhtenäisemmässä muodossa. tarvittaessa myös Eurofarm-hanke mahdollistaa perustaulukoihin sisältymättömien erityistaulukoiden kokoamisen jäsenvaltioilta saatujen tietojen pohjalta. Lisäksi Eurofarm-hanke on pitkäaikainen investointi, joka palvelee yhteisön toimielinten lisäksi myös jäsenvaltioiden tilastotoimistojen ja ministeriöiden tarpeita. 4. Eurofarm-kertomuksen merkitys Ensimmäinen Eurofarm-kertomus jätettiin neuvostolle vuonna 19922. Tämä on toinen kertomus. Tavoitteena on luoda yleiskatsaus Eurofarm-hankkeen tekniseen kehitykseen ja sen puitteissa tehtyihin kahteen tutkimukseen, vuosina 1989/90 tehtyyn perustutkimukseen tehtyyn välitutkimukseen. ja vuonna 1993 lisäksi, missä määrin ensimmäisen kertomuksen Kertomuksessa arvioidaan johtopäätökset on otettu huomioon, tuleville tutkimuksille, erityisesti vuoden 1997 jälkeen tehtäville. ja annetaan suuntaviivoja Asiak. SEC (92) 2084 lopull. J(L 1. 2. 3. 4. 5. TIIVISTELMÄ Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 571/88 liitteen II mukaisesti maatilojen rakennetutkimusten tulokset tallennetaan, käsitellään ja levitetään Eurofarm- järjestelmän kautta, jonka komissio perustaa. Asetuksen 13 artiklassa määrätään, että joka kolmas vuosi ja ensimmäisessä vaiheessa viimeistään 31 päivään joulukuuta 1992 mennessä komissio antaa neuvostolle kertomuksen Eurofarm- hankkeen toiminnasta. Komissio myös tekee ehdotukset mahdollisista muutoksista asetukseen 571/88. Ensimmäinen kertomus annettiin neuvostolle vuonna 19921. Tämä on toinen kertomus. Eurofarm-järjestelmä koostuu tietopankkijärjestelmästä, johon kuuluu anonyymejä yksikkötietoja käsittävä tietopankki ja taulukkotietojen tietopankki, jota tilastojen käyttäjät voivat käyttää, sekä käsittelyohjelmisto. Tietopankkijärjestelmän sisältö määritellään asetuksen 571/88 liitteessä, ja sitä kuvaillaan ensimmäisessä Eurofarm-kertomuksessa. ensimmäistä Eurofarm-kertomus Käsittelyohjelmiston päätoimintojen kehittäminen oli suurimmaksi osaksi saatu päätökseen Tärkeimmät yksityiskohdat ilmenevät mainitusta kertomuksesta. Vuosien 1989/90 ja 1993 saatujen tutkimuksista tietojen täydellisyyden ja luotettavuuden tarkistamisessa sekä niiden muuntamisessa taulukkotuloksiksi, joiden avulla tilastojen luottamuksellisuus voidaan taata, ei näin ollen ilmennyt merkittäviä vaikeuksia. yksikkötietojen tallennuksessa, annettaessa. näiden Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset pitävät entistä tärkeämpänä tilastojen luottamuksellisuuden takaamista. Käsittelytoimintojen jatkokehitystyössä pyrittiin tavoin ottamaan huomioon jäsenvaltioiden edustajien huolet siksi kaikin yksikkötietojen fyysisestä suojaamisesta luvattomalta käytöltä ja julkaistuihin taulukkotietoihin tietojen tunnistettavuuden ehkäisemisestä. yksittäisiä maatiloja sisältyvien, koskevien Eurofarm-järjestelmä Koska maatilojen rakennetutkimusten tulosten käsittelemiseen, tutkimuksiin tehtävät muutokset johtavat väistämättä Eurofarm-järjestelmän muuttamiseen. Vuoden 1992 jälkeen on jouduttu tekemään seuraavat muutokset: suunniteltu erityisesti on yhdenmukaisuuden rakennetutkimusten ominaisuusluettelon muuttaminen; vakiotaulukko-ohjelman muuttaminen/yksinkertaistaminen; taulukoiden johdonmukaisuuden tarkistaminen (taulukoiden keskinäisen ja sisäisen hyväksymismenettelyn yksinkertaistamiseksi; variaatiokertoimen (suhteellinen keskivirhe) laskeminen ositetulle otannalle (entisen satunnaisotannan sijaan); pyöristysmenettelyn muuttaminen; typologian sopeuttaminen yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksiin, testaaminen) l Asiak. SEC(92) 2084 lopullinen ii» suhteellisen keskivirheen (ositettu otanta) laskemismenettelyn vaikutus FILTER-ohjelmaan, jolla ylläpidetään tilastojen luottamuksellisuutta. 6. Maatilojen rakennetutkimukset ovat sekä kustannuksiltaan kalliita että erittäin suuritöisiä. Panostus on kuitenkin perusteltu, sillä tutkimustulokset tarjoavat välttämättömät perusteet päätöksenteolle sekä yhteisön että kansallisen maatalouspolitiikan linjauksissa. Siksi on erittäin tärkeää, että tutkimustulokset saadaan mahdollisimman nopeasti käyttäjien ulottuville. Pitkän viiveen jälkeen julkaistavat tulokset ovat saattaneet jo menettää suuren osan informaatioarvostaan. Vuosina 1989/90 tehdyn maatilojen rakennetutkimuksen kaikkia jäsenvaltioita (ja EUR-12:a) koskevat tulostaulukot olivat käytettävissä vasta 31 kuukautta viimeisimmän jälkeen. Jäsenvaltioiden kuulemiseen liittyvien hallinnollisten ja teknisten menettelytapojen yksinkertaistaminen paransi tilannetta, ja vuoden 1993 tutkimuksen tulokset saatiin julkaistuksi 11 kuukauden kuluttua. toimitusmääräajan yksikkötietojen umpeutumisen jäsenvaltioiden Tutkimustulokset voitaisiin toimivaltaiset yksikkötietojen toimielimet toimitusmääräajoista, toimittamaan "puhtaat" tiedot heti ensimmäisellä kerralla ja toimittamaan tarkistustaulukot. Näin lyhennettäisiin merkittävästi julkaisuviivettä. julkaista vielä nopeammin, pystyisivät samalla kertaa myös tarkistetut pitämään kiinni jos 7. Neuvoston maataloustilastotyöryhmän (marraskuussa 1992 annetun ensimmäisen Eurofarm-kertomuksen antamisen jälkeen) tekemien johtopäätösten mukaisesti komissio on ryhtynyt jatkotoimiin seuraavin tuloksin: 7. 1. Yhteistyössä maataloustilastokomitean toimivaltaisen työryhmän kanssa komissio on laatinut ehdotuksen neuvoston asetukseksi. Siinä ehdotetaan, että asetuksen 571/88 voimassaoloaikaa pidennetään kymmenellä vuodella ja että kyseisen ja kolme ajanjakson aikana suoritetaan uusi perustutkimus välitutkimusta (2003,2005, 2007). (1999/2000) 7. 2. Seuraavan perustutkimuksen (1999/2000) yhteydessä komissio aikoo ottaa uudelleen esille kysymyksen yhteisen osa-aluetason tietojärjestelmän luomisesta. Esimerkiksi ominaisuuksien luettelossa on tarkoitus tilastoida myös, millä tavoitevyöhykkeellä maatila sijaitsee. perustutkimuksessa seuraavassa tutkittavien 7. 3. Neuvoston työryhmän ehdottamissa neuvotteluissa Saksan viranomaisten ja Eurostatin välillä on päädytty siihen tulokseen, että Saksa on valmis toimittamaan yksikkötiedot tulevaisuudessa (vuoden 1997 tutkimuksesta alkaen), jos tarvittavat oikeudelliset edellytykset luodaan. 7. 4. Suunnitellussa asetuksen 571/88 muutoksessa, joka koskee vuoden 1997 jälkeen rakennetutkimuksia, otetaan asianmukaisesti huomioon tehtäviä maatilojen Eurofarm-työn taloudelliset toimintaedellytykset. 7. 5. 8. Ehdotusta, että Eurostatiin luotaisiin kansallisella tasolla puoliksi yhteen koottujen tietojen osatietokanta, johon jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisilla olisi suorakäyttöoikeus, ei ole toistaiseksi viety eteenpäin. Komissiolla on edelleen suuria epäilyksiä tämän ehdotuksen suhteen, sillä hanke olisi ilmeisesti ristiriidassa Eurofarm-järjestelmälle esitettyjen tiukkojen tietosuojavaatimusten kanssa. Kokemukset yhteisön maatilojen rakennetutkimuksista ovat osoittaneet, että tutkimusohjelma ja tutkimusmenetelmät olisi säilytettävä mahdollisimman muuttumattomina. Mitä tulee vuoden 1997 jälkeisiin tutkimuksiin, tutkimusohjelmaa ja menetelmiä tulisi muuttaa vain, jos maatalouden uusi kehitys, maatalousteknologia tai yhteisen maatalouspolitiikan linjanmuutokset tekevät muutokset välttämättömiksi. SISÄLLYSLUETTELO 1. Johdanto: 2. Eurofarm-järjestelmän osien edelleen kehittäminen 2. 1 Eurofarm-järjestelmän osat 2. 2 Yksikkötietojen luottamuksellisuuden varmistaminen 2. 3 Muutokset tietokoneohjelmissa vuosien 1993 ja 1995 rakennetutkimusten perusteella 2. 3. 1 Ominaisuusluettelon muutokset 2. 3. 2 Taulukoiden johdonmukaisuuden tarkistaminen sekä vakio- taulukko-ohjelman ja hyväksymismenettelyn yksinkertaistaminen 2. 3. 3 Variaatiokertoimen (suhteellinen keskivirhe) laskeminen 2. 3. 4 Pyöristysmenettelyn muuttaminen 2. 3. 5 Typologian sopeuttaminen yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksiin 2. 3. 6 Suhteellisen keskivirheen (ositettu otanta) laskemismenettelyn vaikutus FILTER-ohjelmaan ja vakiotaulukoiden laskentaohjelmaan 3. Maatilojen rakennetta vuosina 1989/90 ja 1993 koskevien yhteisön tilastotietojen keruun tulosten toimittaminen, käsittely ja levittäminen 3. 1 Tutkimustulosten toimittaminen 3. 2 Yksikkötietojen luotettavuuden ja täydellisyyden tarkistus 3. 3 BDT-vakiotaulukoiden laatiminen ja niiden julkaisumenettely 3. 4 Tutkimusten tulostaulukoiden levittäminen 3. 5 Päätelmät 4. Komission ensimmäisessä kertomuksessa neuvostolle (marraskuu 1992) esitettyihin päätelmiin perustuvat toimenpiteet 4. 1 Seuraava perustutkimus 4. 2 Yhteisen osa-aluetason tietojärjestelmän luominen 4. 3 Eurofarm ja Saksan liittotasavallan erityistilanne 4. 4 Eurofarm-projektin rahoitus ja kehitys 4. 5 Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten suorakäyttöoikeus niihin tietoihin, jotka on puoliksi koottu yhteen kansallisella tasolla 4. 6 Muita kysymyksiä 5. Neuvoston asetukseen (ETY) N:o 571/88 tarvittavat muutokset 5. 1 Johdanto 5. 2 Oikeudellisten perusteiden voimassaoloaika 5. 3 Seuraavan perustutkimuksen viitevuosi 5. 4 Tutkimusten jaksotus 5. 5 Ominaisuusluettelo 5. 6 Yhteisen maatilaluokitusjärjestelmän (typologian) muuttaminen 5. 7 Tutkimustulosten alueellinen erittely 5. 8 Tutkimuskustannusten yhteisörahoitus 1. Johdanto: Neuvoston 29 helmikuuta 1988 annetulla asetuksella (ETY) N:o 571/88n säädetään neljästä yhteisön maatilojen rakennetta koskevasta tilastotietojen keruusta, jotka järjestetään vuosien 1988 ja 1997 välillä. Tämän asetuksen liitteen II mukaan näiden tutkimusten tulokset tallennetaan, käsitellään ja levitetään komission perustaman Eurofarm-järjestelmän kautta. Asetuksen 13 artiklassa määrätään, että komission tulee joka kolmas vuosi ja ensimmäisessä vaiheessa 31 päivään joulukuuta 1992 mennessä antaa neuvostolle kertomus Eurofarm-projektin toiminnasta. Komissio myös tekee ehdotukset mahdollisista muutoksista asetukseen N:o 571/88. Ensimmäinen kertomus annettiin neuvostolle vuonna 19922> Tämä on toinen kertomus. Siinä annetaan yleiskatsaus Eurofarm-järjestelmän teknisestä kehityksestä ja niistä kahdesta tietojenkeruusta, joiden tulokset käsiteltiin Eurofarm-järjestelmässä: vuosien 1989/90 perustutkimuksesta ja vuoden 1993 välitutkimuksesta. Kertomus sisältää myös tietoja siitä, missä määrin ensimmäisen kertomuksen johtopäätökset on otettu huomioon. Kertomuksessa myös annetaan viitteitä tulevia tietojen keruita varten, erityisesti vuoden 1997 jälkeen tapahtuvien keruiden osalta. 2. Eurofarm-järjestelmän osien edelleen kehittäminen 2. 1 Eurofarm-järjestelmän osat Eurofarm-järjestelmässä on tietopankkijärjestelmä, joka koostuu yksikkötietopankista, joka sisältää anonyymejä yksikkötietoja ja taulukkotietopankista, joka on tilaston käyttäjien käytettävissä, sekä käsittelyohjelmistosta. Tietopankkijärjestelmän osat on määritelty asetuksen N:o 571/88 liitteessä ja kuvailtu ensimmäisessä Eurofarm-kertomuksessa. Käsittelyohjelmiston päätoimintojen kehittäminen oli suurimmaksi osaksi saatu päätökseen ensimmäistä Eurofarm-kertomusta annettaessa. Tärkeimmät yksityiskohdat ilmenevät mainitusta kertomuksesta. Vuosien 1989/90 ja 1993 tutkimuksista saatujen yksikkötietojen tallennuksessa, näiden tietojen täydellisyyden ja luotettavuuden tarkistamisessa sekä niiden muuntamisessa taulukkotuloksiksi, joiden avulla tilastojen luottamuksellisuus voidaan taata, ei näin ollen ilmennyt merkittäviä vaikeuksia. 2. 2 Yksikkötietojen luottamuksellisuuden varmistaminen Työn edistyessä kävi yhä selvemmäksi, että jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset pitivät entistä tärkeämpänä tilastojen luottamuksellisuuden turvaamista. Käsittelytoimintojen jatkokehitystyössä pyrittiin siksi kaikin tavoin ottamaan huomioon jäsenvaltioiden edustajien n EYVL N:o L 56, 2. 3. 1988, s. 1 2> Asiak. SEC(92) 2084 lopullinen huolet yksikkötietojen fyysisestä suojaamisesta luvattomalta käytöltä ja julkaistuihin taulukkotietoihin sisältyvien, yksittäisiä maatiloja koskevien tietojen tunnistettavuuden ehkäisemisestä. Fyysisen tietosuojan tavoitteena on varmistaa, että yksikkötiedot suojataan kaikenlaiselta suoralta levittämiseltä ja väärinkäytöltä. Kyseessä on siis kaikenlaisen luvattoman käytön estäminen. Eurostatin työjärjestelyt ja tietojenkäsittelyjärjestelmän toiminnot takaavat tällaisen suojan, koska käyttöoikeuksia annetaan vain hyvin pienelle määrälle erityisesti valtuutettuja henkilöitä. Toimenpiteet tilastojen luottamuksellisuuden ylläpitämiseksi tähtäävät tulostaulukoissa olevien yksikkötietojen epäsuoran levittämisen estämiseen. Käsittelyohjelmat (FILTER-ohjelmat) on kehitetty tulosten pyöristämiseksi ja niiden poistamiseksi, jos kentän arvojen lukumäärä on liian pieni, sekä sellaisten taulukkokenttien löytämiseksi ja poistamiseksi, joissa jotkut harvat suuret yritykset ovat vallitsevia. Tämän lisäksi DERIV-ohjelmalla voidaan estää poistettujen arvojen johtaminen erotusten avulla. Nämä ohjelmat on erityisesti sovitettu Eurofarmin tarpeisiin. Ohjelmat, joilla osaltaan ylläpidetään tilastojen luottamuksellisuutta, on erityisesti suunniteltu maatilojen rakennetutkimusten ja Eurofarm-järjestelmän tarpeisiin. Tavoitteisiin nähden ohjelmat ovat riittäviä. Muille aloille siirrettäessä tämä malli voisi kuitenkin osoittautua riittämättömäksi. 2. 3 Muutokset tietokoneohjelmissa vuosien 1993 ja 1995 rakennetutkimusten perusteella Koska Eurofarm-järjestelmä on erityisesti suunniteltu maatilojen rakennetutkimusten tulosten käsittelemiseen, tutkimuksiin tehtävät muutokset johtavat väistämättä Eurofarm-järjestelmän muuttamiseen. Vuoden 1992 jälkeen on jouduttu tekemään seuraavat muutokset: rakennetutkimusten ominaisuusluettelon muuttaminen; vakiotaulukko-ohjeiman muuttaminen/yksinkertaistaminen; taulukoiden johdonmukaisuuden tarkistaminen (taulukoiden keskinäisen ja sisäisen yhdenmukaisuuden testaaminen) hyväksymismenettelyn yksinkertaistamiseksi; variaatiokertoimen (suhteellinen keskivirhe) laskeminen ositetulle otannalle (entisen satunnaisotannan sijaan); pyöristysmenettelyn muuttaminen; typologian sopeuttaminen yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksiin; suhteellisen keskivirheen (ositettu otanta) laskemismenettelyn vaikutus FILTER-ohjelmaan, jolla ylläpidetään tilastojen luottamuksellisuutta. 2. 3. 1 Ominaisuusluettelon muutokset Jäsenvaltioiden toimivaltaiset toimielimet, PO VI (Maatalous) ja Eurostat ovat kaikki periaatteessa yksimielisiä siitä, että pitkien aikasarjojen varmistamiseksi sekä tiedon keruu- ja käsittelykustannusten rajoittamiseksi tulisi tutkimuksen ominaisuusluettelon rakenteen ja sisällön mahdollisuuksien mukaan pysyä samana tutkimuksesta toiseen. Yhteisen maatalouspolitiikan uudistus ja muuttuvat tuotantomenetelmät Euroopassa merkitsevät kuitenkin sitä, että ominaisuusluetteloa täytyy jonkin verran mukauttaa uusien tilastotietovaatimusten takia. Myös nämä muutokset täytyy ottaa huomioon Eurofarm-järjestelmässä. 2. 3. 2 Taulukoiden johdonmukaisuuden tarkistaminen sekä vakiotaulukko-ohjeiman ja hyväksymismenettelyn yksinkertaistaminen Kun toimivaltaiset viranomaiset ovat pidättäneet itsellään oikeuden tulla kuulluksi ennen jokaista suunniteltua taulukon julkaisemista, ne ovat ottaneet itselleen merkittävän työtaakan, jos ne haluavat tarkistaa jokaisen niille esitettävän taulukon. Useat jäsenvaltiot ovat siksi ehdottaneet vakiotaulukko-ohjeiman yksinkertaistamista. Komissio on täyttänyt nämä toiveet niin pitkälle, kuin se tällä hetkellä on mahdollista. On kuitenkin olemassa rajoituksia. Seuraavat seikat on otettava huomioon: Tilastojen käyttäjät ovat erittäin kiinnostuneita aikasarjoista. Aikaisempien tutkimusten vakiotaulukoiden jatkuvuus on tästä syystä varmistettava. Kaikilla vakiotaulukko-ohjelmaan tehtävillä muutoksilla on laajoja ja kalliita seurauksia Eurofarmin käsittelyohjelmaan. Kun otetaan huomioon Eurofarm-ryhmän työvoiman ja taloudellisten resurssien puute, muutokset eivät ole tällä hetkellä mahdollisia. Yhteisen maatalouspolitiikan uudistukset vaativat entistä yksityiskohtaisempia rakennetietoja. Ensi sijassa tarvitaan kuitenkin yksityiskohtaisempaa ja monipuolisempaa tilastotietoa, joka on saatavissa oikeaan aikaan ja säännöllisin väliajoin (esim. kesannosta ja maatalouden työvoimasta), jotta maatalouspoliittiset päätökset voidaan tehdä siten, että ne perustuvat oikeisiin tietoihin edellytyksistä, taloudellisista seurauksista ja tulevasta vaikutuksesta maatalouden rakenteeseen ja tällä tavoin mahdolliseen maataloustuloon. Tällainen tieto tulee yhä tärkeämmäksi erityisesti alueellisella tasolla. Mitä vähemmän vakiotaulukoita on tilastojen käyttäjien saatavissa, sitä useammin lienee odotettavissa ad hoe -taulukoita koskevia pyyntöjä, mikä merkitsee sitä, että jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten (hyväksymismenettelyn mukaisesti) ja Eurofarm-ryhmän työtaakka kokonaisuutena pienenisi luultavasti hyvin vähän. Eurofarm-ryhmä on kehittänyt ohjelmia sekä taulukoiden sisäisen että niiden välisen yhdenmukaisuuden tarkistamiseksi, jotta jäsenvaltioiden työmäärää hyväksymismenettelyn yhteydessä voidaan vähentää. Näitä testejä laajennettiin myöhemmin koskemaan myös niitä tarkistustaulukoita, jotka jäsenvaltioiden on lähetettävä yksikkötietojen mukana Eurostatille. Jäsenvaltioiden tarvitsee tämän takia vain tarkistaa huolellisesti tarkistustaulukot (jotka sisältävät kaikki tärkeät perustiedot), kun ne lähettävät yksikkötiedot eteenpäin. Tämän jälkeen Eurostat tarkistaa yhdenmukaisuuden vakio- ja tarkistustaulukoiden välillä. Jäsenvaltioiden kanssa sovittiin, että tarkistustaulukoiden kanssa yhtäpitäviä vakiotaulukkotuloksia olisi pidettävä virallisina. Tämä menettely, joka mahdollistaa sen, että suuri määrä taulukoita voidaan tarkistaa tietokoneohjelmien avulla, on yksinkertaistanut julkaisumenettelyä huomattavasti. 2. 3. 3 Variaatiokertoimen (suhteellinen keskivirhe) laskeminen Otantatutkimuksissa Eurofarm-järjestelmä laskee taulukkoarvot (field occupancy) ja suhteellisen keskivirheen jokaiselle taulukkotuloskentälle, jotta tulosten tilastollista luotettavuutta voidaan arvioida. Koska on havaittu, että satunnaisotannan suhteellisen keskivirheen käyttö voi johtaa virheellisiin johtopäätöksiin ja koska jäsenvaltiot (Kreikkaa lukuun ottamatta) käyttävät ositettua otantaa, Eurofarm laskee nykyään ositetun otannan suhteellisen keskivirheen. Jäsenvaltiot toimittavat tarvittavat tiedot ositetusta otannasta. 2. 3. 4 Pyöristysmenettelyn muuttaminen Taulukkokenttä sisältää tavallisesti tapausten lukumäärän (esim. yritysten lukumäärän) tai muuttujan arvon (esim. naiden yritysten kokonaismaatalousalan). Pysyvä maatalousrakennetyöryhmä oli alunperin sitä mieltä, että yhteenlaskettuja lukumääriä (ja vastaavaa keskiarvoa, esim. keskimääräinen maanviljelysala yritystä kohti) pyöristettäisiin mahdollisimman vähän, mikä tarkoitti sitä, että joissakin tapauksissa oli tehtävä yksikkötietoihin suurempia muutoksia, jotta yhteissumma pysyisi muuttumattomana. Kokemus on kuitenkin osoittanut, että on järkevämpää muuttaa tapausten lukumäärää ja muuttujien arvoja (sekä yksikköarvoja että yhteissummia) erikseen ja mahdollisimman vähän ja hyväksyä se, että pyöristettyihin tietoihin perustuva keskiarvo (muuttujien ja tapausten lukumäärän) voi jossain määrin erota keskiarvosta ennen pyöristystä. 2. 3. 5 Typologian sopeuttaminen yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksiin Typologian sopeuttaminen yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksiin oli välttämätöntä seuraavien seikkojen takia: muutokset ominaisuusluettelossa: vuodesta 1995 lähtien rakennetutkimuksessa käytetään uusia luokkia kesannon tilastoimiseksi; muutokset luokittelujärjestelmässä: maatalousyleisryhmä " 1. Peltoviljelyyn erikoistuneet tilat" on nyt jaettu alaryhmiin "13. Viljaan sekä öljysiemen- ja valkuaiskasveihin erikoistuneet tilat " sekä "14. Yleistä peltoviljelyä harjoittavat tilat". 2. 3. 6 Suhteellisen keskivirheen (ositettu otanta) laskemismenettelyn vaikutus FILTER- ohjelmaan ja vakiotaulukoiden laskentaohjelmaan Siirtyminen satunnaisotannan suhteellisesta keskivirheestä ositetun otannan suhteelliseen keskivirheeseen vaikutti FÏLTER-ohjelmaan, jota käytetään tulostaulukoiden luottamuksellisuuden varmistamiseen ja otantatutkimusten tulostaulukoiden luotettavuuden tarkistamiseen. FILTER- ohjelmaa oli tarkistettava tämän mukaisesti. Myös vakiotaulukoiden laskentaohjelmaan oli tehtävä huomattavia muutoksia. 3. Maatilojen rakennetta vuosina 1989/90 ja 1993 koskevien yhteisön tilastotietojen keruun tulosten toimittaminen, käsittelyjä levittäminen 3. 1 Tutkimustulosten toimittaminen Neuvoston asetuksen N:o 571/88 liitteessä II olevan kohdan 5 mukaisesti yksikkötiedot lähetetään Eurostatiin noudattaen määräaikoja, joista keskustellaan toimivaltaisessa työryhmässä ja jotka vahvistetaan komission päätöksellä pysyvän maataloustilastokomitean kannanoton jälkeen. TäDöin käytetään yhtenäistä, Euroopan yhteisöjen tilastotoimiston yhteisymmärryksessä jäsenvaltioiden kanssa määrittelemää koodia. Määräajat tutkimustulosten toimittamiselle määritettiin 1989/90 perustutkimuksen osalta komission päätöksessä 89/652/ETY1 > ja 1993 tutkimuksen osalta komission päätöksessä (ETY) 93/502/ETY2). Kaikki jäsenvaltiot suorittivat 1989/90 perustutkimuksen ja 1993 tutkimuksen ennakoitujen tutkimusjaksojen kuluessa, mutta vain muutama jäsenvaltio lähetti tutkimustulokset Eurostatiin hyvissä ajoin. Pisimmät viiveet (yksittäistapauksissa jopa 12 kuukautta) sattuivat 1989/90 perustutkimuksessa. 3. 2 Yksikkötietojen luotettavuuden ja täydellisyyden tarkistus Kun yksikkötiedot on toimitettu, Eurofarm-ryhmä tarkistaa niiden luotettavuuden ja täydellisyyden. Huomattavia lisäviiveitä sattui, koska useimpien jäsenvaltioiden toimittamat yksikkötiedot olivat enemmän tai vähemmän virheellisiä. Selvät järjestelmälliset virheet korjattiin suoraan Eurofarm-järjestelmään yhteisymmärryksessä kansallisten tilastoviranomaisten kanssa, jos virheen syy oli tiedossa. Kaikissa muissa tapauksissa Eurostatin oli pakko pyytää uutta tietonauhaa. Ennen kuin Eurostat sai "puhtaat" tiedot, oli joissakin tapauksissa tämän vuoksi sattunut enimmillään 30 kuukauden viiveitä. Eurostat oli antanut kaikkien jäsenvaltioiden käyttöön testausohjelman (COBOL), jotta ne voisivat tarkistaa yksikkötiedot ennen niiden toimittamista Eurostatille. Eurostatille ilmoitettiin, että kaikki jäsenvaltiot eivät voineet asentaa näitä ohjelmia tietojärjestelmiinsä. Tämän lisäksi vain kolme jäsenvaltiota toimitti 1989/90 perustutkimuksessa ne tarkistustaulukot, jotka määritellään asetuksen N:o 571/88 liitteessä II olevassa 9 kohdassa. Lisäksi kolme muuta jäsenvaltiota toimitti taulukot 1993 tutkimuksen osalta. On huomion arvoista, että tarkistustaulukoita toimittaneiden jäsenvaltioiden yksikkötiedoissa ei ollut mainittavia virheitä. Toimivaltaisessa pysyvässä työryhmässä keskusteltiin yksityiskohtaisesti näistä vaikeuksista ja siitä huomattavasta lisätyöstä, joka Eurofarm-ryhmälle aiheutui myöhästyneistä tai virheellisistä yksikkötiedoista. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten edustajia pyydettiin tekemään yksikkötietojen siirto Eurofarm-tiedostorakenteeseen suurella huolella, tarkistamaan nämä tiedot Eurofarm-testausohjelmalla ennen Eurofarmiin toimittamista ja tällöin käyttämään myös tarkistustaulukoita tarkistuksen apuvälineenä. Jäsenvaltioiden edustajia pyydettiin myös antamaan Eurostatin tietonauhoille etusija, siis olla viivyttelemättä niiden kokoamista siihen asti, että yksikkötiedot olisi arvioitu kansallisia tarpeita varten. 3. 3 BDT-vakiotaulukoiden laatiminen ja niiden julkaisumenettely Jos yksikkötietoja voidaan pitää "puhtaina" oikaisujen ja/tai selvennyksien jälkeen, Eurofarm- ryhmä laatii BDT-vakiotaulukot niitä koskevien komission päätösten mukaisesti. Kuten jo on mainittu, jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset ovat pidättäneet itsellään oikeuden tulla kuulluksi ennen taulukoiden julkaisemista. Vakiotaulukoiden tarkistaminen on osoittautunut hyvin aikaavieväksi, vaikka toimivaltaisille viranomaisille annettiin tarkastusta helpottavaa laajaa aineistoa, esimerkiksi yksittäisten taulukkokenttien arvoista (overviews of individual tabular field occupancy), jokaisen taulukkokentän suhteellinen keskivirhe, johdonmukaisuustarkistusten 1 EYVLN:oL 391, 30. 12. 1989, s. 42 2 EYVL N:o L 236, 21. 9. 1993, s. 13 10 tulokset jne. Tämän aikaavievän menettelytavan vuoksi julkaisemisessa menetettiin paljon arvokasta aikaa, joissakin tapauksissa jopa 15 kuukautta. Kaikkien näiden viivytysten vuoksi EUR 12:n tulostaulukot olivat saatavissa vasta marraskuussa 1995, siis 31 kuukautta yksikkötietojen viimeisen toimitusmääräjan (31 maaliskuuta 1993) jälkeen. Yhteisymmärrryksessä jäsenvaltioiden kanssa julkaisumenettelyä yksinkertaistettiin merkittävästi 1993 tutkimuksesta lähtien (katso tämän asiakirjan kohta 2. 3. 2). Myös 1993 rakennetutkimuksen tulosten toimituksissa oli huomattavia viiveitä. Voidaan kuitenkin todeta, että nämä viiveet eivät olleet yhtä vakavia kuin 1989/90 perustutkimuksen yhteydessä. Julkaistut EUR 12 -tulokset olivat siten saatavissa tammikuun lopussa 1996 eli 11 kuukautta yksikkötietojen toimittamisen viimeisen määräajan jälkeen (28 helmikuuta 1995). 3. 4 Tutkimusten tulostaulukoiden levittäminen Suorakäyttöyhteys etuoikeutetuille käytUUUfc Kun jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset ovat hyväksyneet Eurofarm-ryhmän laatimat vakiotaulukot, taulukkotiedot pannaan Eurofarm-järjestelmän "julkisesti" käytettävissä olevaan osaan (BDT-taulukkotietopankki). Taulukkotiedot ovat sen jälkeen kaikkien tiedon toimittajien (jäsenvaltioiden tilasto virastot ja maatalousministeriöt) ja pääosasto VI:n (maatalous) suorakäytössä tiedonsiirtoverkkojen välityksellä. Suorakäyttäjät voivat myös siirtää osia taulukoista kootakseen tietoja, jotka suoraan vastaavat niitä analyysejä, joita ne aikovat suorittaa. Julkaisut Alustavat tulokset 1989/90 perustutkimuksesta (perustutkimuksen suorittaminen kesti jäsenvaltiosta riippuen vuodesta 1988 vuoteen 1991) julkaistiin vuoden 1993 puolivälissä pikaraportin muodossa. Sitä seurasi lokakuussa 1995 laaja Eurostatin julkaisu, jossa esitettiin perustutkimusten tärkeimmät tulokset. Vuoden 1995 puolivälissä julkaistiin 1993 rakennetutkimuksen alustavat tulokset myös pikaraportin muodossa. MwtjuMsutayat Vuosien 1989/90 perustutkimuksen tulokset tulevat olemaan saatavissa myös CD-ROM -levyllä. Tulokset tutkimuksista vuodesta 1975 vuoteen 1987 ovat jo saatavissa CD-ROM -levyllä (aikaisemmin FSSRS-tietokannassa). Otteita Eurofarmin BDT-tietopankista voidaan toimittaa myös paperilla (listaukset), nauhalla tai levykkeellä. 3. 5 Päätelmät Maatilojen rakennetutkimukset ovat sekä kustannuksiltaan kalliita että erittäin suuritöisiä. Panostus on kuitenkin perusteltu, sillä tutkimustulokset tarjoavat välttämättömät perusteet päätöksenteolle sekä yhteisön että kansallisen maatalouspolitiikan linjauksissa. Siksi on erittäin tärkeää, että tutkimustulokset saadaan mahdollisimman nopeasti käyttäjien ulottuville. Pitkän viiveen jälkeen julkaistavat tulokset ovat saattaneet jo menettää suuren osan informaatioarvostaan. Monivuotinen kokemus on osoittanut, että yksikkötietojen käsittely Eurofarm-järjestelmässä kestää suhteellisen lyhyen ajan. 11 Esimerkiksi Italian osalta tarvittava aika on seuraava (1989/90 perustutkimus: noin 2,6 miljoonaa yritystä tutkittu, mikä vastaa 2,6 miljoonaa tietoa): täydellisyyden ja luotettavuuden tarkistus: noin yksi päivä (tietokoneaikaa); virheilmoitusten analysoiminen ja raportointi ISTAT:lle: tämä riippuu virheilmoitusten määrästä; BDT-taulukoiden laatiminen ja johdonmukaisuustestin suorittaminen: hieman alle kuukausi; BDT-taulukoiden tallennus Eurofarm-järjestelmän "yksityiseen" osaan: tämä tapahtuu taulukoiden laatimisen yhteydessä; BDT-taulukoiden siirto (hyväksymisen jälkeen) Eurofarm-järjestelmän "yksityisestä" osasta "julkiseen" osaan: noin 0,5 päivää; yhteensä (lukuun ottamatta virheilmoitusten analysointia): noin 1 kuukausi. Otantatutkimusten vaatimat ajat ovat hieman lyhyempiä kuin yllä mainitut. EUR 12 BDT-taulukot olivat käytettävissä: vuoden 1989 perustutkimuksen osalta: 31 kuukautta yksikkötietojen viimeisen toimitusmääräajan jälkeen; vuoden 1993 tutkimuksen osalta: 11 kuukautta yksikkötietojen viimeisen toimitusmääräajan jälkeen. Yllä oleva esitys osoittaa, että tutkimustulokset voisivat olla käytettävissä paljon aikaisemmin, jos jäsenvaltioiden toimivaltaiset toimielimet pystyisivät: pitämään kiinni yksikkötietojen toimittamisen määräajoista; toimittamaan "puhtaat" yksikkötiedot heti ensimmäisellä kerralla; toimittamaan tarkistetut tarkistustaulukot samalla kertaa ja selvästi lyhentämään julkaisumenettelyn vaatimaa aikaa. 4. Komission ensimmäisessä kertomuksessa neuvostolle (marraskuu 1992) esitettyihin päätelmiin perustuvat toimenpiteet 4. 1 Seuraava perustutkimus Perustutkimus 1989/90 suoritettiin neuvoston asetuksen (ETY) N:o 571/88 mukaisesti vuosien 1988 ja 1991 välisellä ajanjaksolla. Tällä hyvin pitkällä ajanjaksolla osoittautui olevan monta huonoa puolta. Kuten oli pelättävissä, kesti pitkän aikaa, ennen kuin 1989/90 tutkimuksen tulokset olivat kaikkien jäsenvaltioiden käytettävissä (vuoden 1994 puoliväliin). Lisäksi tietojen vertailukelpoisuus on rajoitettu, koska yhteisön tasolle lasketut tulokset heijastavat tilannetta hyvin eri ajankohtina eri maissa. Ensimmäisessä Eurofarm-kertomuksessaan komissio esitti tästä syystä, että seuraavan perustutkimuksen (noin vuonna 2000) viiteajanjaksoa lyhennettäisiin yhteen vuoteen. Kokouksessaan 20 marraskuuta 1992 neuvoston maataloustilastotyöryhmä velvoitti 12 tämän vuoksi komission "toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet varmistuakseen siitä, että muodollinen esitys tässä asiassa esitetään neuvostolle"1 >. Komission toimivaltaiset laitokset ovat tämän jälkeen (vuonna 1995) tehneet ehdotuksen neuvoston asetukseksi työasiakirjan muodossa pysyvän maataloustilastokomitean keskusteltavaksi. Tässä ehdotuksessa neuvoston asetukseksi ehdotetaan, että asetuksen 571/88 voimassaoloaikaa pidennetään kymmenen vuoden jaksolla ja että uusi perustutkimus (1999/2000) ja kolme väli tutkimusta (2003, 2005, 2007) suoritetaan tämän jakson aikana. Yllä mainittu ehdotus neuvoston asetukseksi on esitettävä neuvostolle viimeistään vuoden 1996 puolivälissä. 4. 2 Yhteisen osa-aluetason tietojärjestelmän luominen Ensimmäisessä Eurofarm-kertomuksessaan komissio totesi, että tutkimustulosten maantieteellinen erittely, jota ehdotettiin asetuksessa 571/88, ei ollut riittävä saavuttamaan yhteenkoottu tilastollinen tieto alueista tai osa-alueista, jotka olivat suunnitteilla osaksi tiettyihin yhteisörahoitteisiin hankkeisiin, esim. tavoitteet 2 ja 5b. Ottaen huomioon ne tilastolliset vaatimukset, joita yhteisön aluepolitiikka asettaa, komissio loi tietojärjestelmän osa-aluetasolla (Eurostatissa) ja esitti siksi, että 1989/90 perustutkimuksen tuloksia käytettäisiin tähän tietojärjestelmään. Komissio esitti, että jäsenvaltioiden toimivaltaiset laitokset tätä varten toimittaisivat Eurostatille joko vastaavan kuntakoodin jokaiselle yritykselle tai vastaavat tulostaulukot halutun osa-aluejaon mukaisesti, molemmissa tapauksissa perustuen yritysten perustutkimuksen 1989/90 yksikkötietojen perusteella. Neuvoston työryhmän kokouksessa 20 marraskuuta 1992 useat jäsenvaltiot esittivät tiettyjä varauksia tähän komission ehdotukseen. Jäsenvaltiot viittasivat erityisesti mahdollisiin vaikeuksiin ylläpitää tilastojen luottamuksellisuutta kerätyissä yksikkötiedoissa. Komission ehdotus kohtasi myös muita vaikeuksia, esim. hallinnollisia ja rahoitusvaikeuksia. Komissio aikoo tämän takia ottaa nämä kysymykset uudelleen esille seuraavan perustutkimuksen 1999/2000 yhteydessä. Esimerkiksi seuraavassa perustutkimuksessa tutkittavien ominaisuuksien luettelossa on tarkoitus tilastoida myös, millä tavoitevyöhykkeellä maatila sijaitsee. 4. 3 Eurofarm ja Saksan liittotasavallan erityistilanne Asetuksen 571/88 liitteessä II olevien 6 ja 8. 1 kohtien mukaisesti Saksa ei toimita yksikkötietoja BDT-taulukkotietopankkiin. Yhteisön hyväksyttyä yhteiset järjestelyt luottamuksellisen tilastotiedon suojelemiseksi (asetus 1588/901 >), ja ottaen huomioon ne toimenpiteet, joihin on ryhdytty Eurostatissa2) ja Eurofarmin puitteissa kerättyjen tilastotietojen luottamuksellisuuden ylläpitämiseksi, komissio on sitä mieltä, että Saksan liittotasavallalle myönnetty poikkeus 1 Kertomus neuvoston työryhmän kokouksesta N:o 10272/92; AGRISTR 36 1 Neuvoston asetus (ETY) N:o 1588/90,11. 6. 1990, EYVL N:o L 151,15. 6. 1990, s. 1 2 Ks. myös Eurostatin käsikirja "Protection of confidential data in Eurostat", Luxemburg, maaliskuu 1994 13 (asetuksen 571/88 liitteessä n oleva 6 kohta) ei enää ole välttämätön. Useat neuvoston maataloustilastotyöryhmän kokoukseen osallistuneet valtuuskunnat olivat samaa mieltä. Ehdotetuissa neuvotteluissa Saksan viranomaisten ja Eurostatin välillä on päädytty siihen tulokseen, että Saksa on valmis toimittamaan yksikkötiedot tulevaisuudessa (vuoden 1997 tutkimuksesta alkaen), jos oikeudelliset edellytykset luodaan, eli neuvoston asetusta 571/88 vastaavasti muutetaan hyvissä ajoin (viimeistään kesän 1996 lopussa). 4. 4 Eurofarm-projektin rahoitus ja kehitys Ensimmäisessä Eurofarm-kertomuksessaan komissio totesi, että rahoitus Eurofarm-järjestelmän kehittämiselle ja hallinnolle ajanjaksolla 1989 -1998, joka oli määritetty asetuksessa 571/88, ei ollut riittävä. Vuosittain tarvittiin noin 400 000 ecun lisärahoitus. Koska Eurofarm-järjestelmää täytyy sopeuttaa kaikkiin rakennetutkimusten ja typologian muutoksiin, voidaan olettaa, että myös tulevaisuudessa vaaditaan huomattavia vuosittaisia rahoitusvaroja, jotta varmistettaisiin yksikkötietojen käsittely ja tutkimusten tulostaulukoiden levittäminen. Eurofarm-työn rahoitustarpeet pitäisi siksi ottaa asianmukaisesti huomioon, kun tehdään suunniteltuja muutoksia asetukseen 571/88 ottaen huomioon vuoden 1997 jälkeiset tietojen keruut maatalouden rakenteesta. 4. 5 Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten suorakäyttöoikeus niihin tietoihin, jotka on puoliksi koottu yhteen kansallisella tasolla Neuvoston työryhmän kokouksessa 20 marraskuuta 1992 esitettiin, että Eurostatiin luotaisiin tietojen osajoukko, jossa tiedot olisi puoliksi koottu yhteen kansallisella tasolla. Jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisillla olisi siihen suorakäyttöyhteys. Useat valtuuskunnat tukivat esitystä, mutta osa valtuuskunnista esitti myös selviä epäilyjä. Esitystä ei ole toistaiseksi viety eteenpäin. Komissiolla on edelleen suuria epäilyksiä tämän esityksen suhteen, sillä hanke olisi ilmeisesti ristiriidassa Eurofarm-järjestelmälle esitettyjen tiukkojen tietosuojavaatimusten kanssa. 4. 6 Muita kysymyksiä Eräs valtuuskunta esitti, että kaikille suunnitelluille tutkimuksille luotaisiin perustelumenettely sen varmistamiseksi, että tilastotietoja kerättäisiin vain tarpeen mukaan ja sopivin aikavälein. Valtuuskunta oli myös sitä mieltä, että tietojen keruun raja (survey threshold) pitäisi määritellä uudelleen. Vuoden 1997 jälkeisiä tutkimuksia koskevan luonnoksen valmistelutyön yhteydessä maataloustilastokomitean toimivaltainen työryhmä keskusteli perusteellisesti maatalouden rakennetutkimusten merkityksestä, jaksotuksesta ja muista seikoista. 5. Neuvoston asetukseen (ETY) N:o 571/88 tarvittavat muutokset 5. 1 Johdanto Kokemukset yhteisön maatalouden rakennetutkimuksista ovat osoittaneet, että tutkimusohjelma ja tutkimusmenetelmät olisi säilytettävä mahdollisimman muuttumattomina. Mitä tulee vuoden 1997 jälkeisiin tutkimuksiin, tutkimusohjelmaa ja menetelmiä tulisi muuttaa vain, jos maatalouden uusi kehitys, maatalousteknologia tai yhteisen maatalouspolitiikan linjanmuutokset tekevät muutokset välttämättömiksi. 14 Komissio tulee siksi ehdottamaan neuvostolle, että neuvoston asetuksen (ETY) N:o 571/88 voimassaoloaikaa pidennetään toisella kymmenellä vuodella. Komissio on tästä syystä laatinut luonnoksen neuvoston asetuksen 571/88 muuttamiseksi ja on esitellyt sen pysyvän maataloustilastokomitean työryhmälle1 > keskustelua varten. Työryhmän suuri enemmistö tukee tätä aloitetta. Useimmissa kysymyksissä on jo päästy yksimielisyyteen. Työryhmä painotti erityisesti seuraavia seikkoja: 5. 2 Oikeudellisten perusteiden voimassaoloaika Tähänastisten keskustelujen perusteella suuri enemmistö jäsenvaltioista puoltaa sitä, että vuoden 1997 jälkeisten tutkimusten oikeudellisten perusteiden tulisi olla voimassa 10 vuotta. Komissio tulee siksi pyytämään neuvostoa ryhtymään tarvittaviin toimenpiteisiin. 5. 3 Seuraavan perustutkimuksen viitevuosi Vaikka olisi toivottavaa sallia ainoastaan yksi viitevuosi seuraavassa perustutkimuksessa, useat jäsenvaltiot ovat korostaneet, että muita suuria tiedon keruita (esim. väestönlaskenta) on suunniteltu vuosituhannen vaihteeseen ja että tämä vaatii tiettyä joustoa. Selvä enemmistö jäsenvaltioista kannattaa sitä, että seuraava perustutkimus suoritettaisiin vuosina 1999/2000. Irlanti ja Kreikka suorittaisivat sen mieluummin vuonna 2001. 5. 4 Tutkimusten jaksotus Selvä enemmistö jäsenvaltioista kannattaa myös tähän asti käytettyä jaksotusta, siis sitä, että perustutkimus tehtäisiin vuosina 1999/2000 ja välitutkimukset vuosina 2003, 2005 ja 2007. Komissio tulee siksi esittämään tällaista järjestelyä neuvostolle. 5. 5 Ominaisuusluettelo Vakiintunut käytäntö, jonka mukaan jokaisen tutkimuksen ominaisuusluettelo vahvistetaan komission päätöksellä, kun on ensin kysytty toimivaltaisen työryhmän mielipidettä ja pysyvä maataloustilastokomitea on antanut lausuntonsa, on osoittautunut hyväksi, koska sen ansiosta yhteisen maatalouspolitiikan ja maatalouden tuotantomenetelmien muutoksiin voidaan vastata joustavalla tavalla. Komissio aikoo tästä syystä ehdottaa neuvostolle, että nämä järjestelyt pidetään sellaisenaan. Komissiolla on jäsenvaltioiden toimivaltaisten laitosten tuki. Maatalouden rakenteen tietojen keruut ovat laajimpia tutkimuksia eurooppalaisesta maataloudesta. Ne ovat työtä vaativia ja kalliita. Mahdollisuudet tutkia lisäominaisuuksia, esim. ympäristön tai ekologian alueilla, ovat siksi rajalliset. Monet jäsenvaltiot ovat toistuvasti korostaneet, että rakennetutkimuksia ei pitäisi kuormittaa ongelmallisilla kysymyksillä, jotka voisivat vaarantaa tiedonantajien halukkuuden osallistua tutkimuksiin ja myös saatujen tietojen luotettavuuden. Komission näkemys on sen vuoksi, että toimivaltainen työryhmä jatkossakin laatii ominaisuusluettelon tavanomaisella tarkkuudella ja ottaen huomioon kaikki olennaiset seikat. 5. 6 Yhteisen maatilaluokitusjärjestelmän (typologian)1 > muuttaminen 1 Maatalouden rakennetilastoja käsittelevä työryhmä. 1 Komission päätös 85/377/ETY, tehty 7 päivänä kesäkuuta 1985, yhteisön maatilatypologian perustamisesta 15 Useiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset ja maatalouspääosasto ovat toistuvasti esittäneet yhteisen typologian perusteellista muuttamista. Typologiaa täytyy yksinkertaistaa siten, että se olisi vähemmän riippuvainen yhteisen maatalouspolitiikan linjanmuutoksista. Komissio aikoo käsitellä näitä ehdotuksia mahdollisimman pian, ja mahdollisen typologian muutoksen yhteydessä myös sopeuttaa sen paremmin NACE:een. 5. 7 Tutkimustulosten alueellinen erittely Yhteisen maatalouspolitiikan uudistusten myötä ja aluepolitiikan käyttöön tarvitaan yhä enemmän rakennetilastoja, joissa alueellinen erittely on pitkälle vietyä. Komissio aikoo siksi ehdottaa lisäerittelyä tavoitevyöhykkeittäin seuraavassa perustutkimuksessa. Lisäksi toimivaltainen työryhmä tulee keskustelemaan kuntakoodien sisällyttämisestä ominaisuusluetteloon. 5. 8 Tutkimuskustannusten yhteisörahoitus Melkein kaikki jäsenvaltiot ovat neuvottelujen puitteissa toimivaltaisessa työryhmässä korostaneet, että tulevaisuudessa ei ole mahdollista tehdä yhteisön maatalouden rakennetutkimuksia kahden tai kolmen vuoden välein, ellei yhteisö rahoita osaa kustannuksista. Yhteisön rahoitusosuudella on suuri merkitys, koska näillä varoilla voidaan kattaa osa muuttuvista tutkimuskustannuksista, kuten tilapäisen tutkimushenkilöstön ja tietokoneiden kustannukset. Jäsenvaltiot ovat myös sitä mieltä, että yhteisön osarahoitus on perusteltua, koska rakennetutkimukset palvelevat erityisesti komission tietotarpeita. Esimerkkeinä tästä mainitaan kerättyjen maatalouden työvoimatietojen yksityiskohtaisuus ja tutkimustulosten pitkälle viety alueellinen erittely. 16 ISSN 1024-4492 KOM(96) 370 lopullinen ASIAKIRJAT H 17 03 Luettelonumero : CB-C0-96-373-FI-C ISBN 92-78-07275-3 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg j?


title: Rozporządzenie Rady (WE) nr 1488/96 z dnia 23 lipca 1996 r. w sprawie środków finansowych i technicznych (MEDA) towarzyszących reformom struktur gospodarczych i społecznych w ramach partnerstwa eurośródziemnomorskiego

eurovoc_concepts:
Mediterranean third countries
economic reform
financial cooperation
financing of aid
social change
technical cooperation

formats: html pdf print

text: 268 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 31996R1488 30. 7. 1998 DZIENNIK URZĘDOWY WSPÓLNOT EUROPEJSKICH 11/t. 24 L 189/1 ROZPORZĄDZENIE RADY (WE) NR 1488/96 z dnia 23 lipca 1996 r. w sprawie środków finansowych i technicznych (MEDA) towarzyszących reformom struktur gospodarczych i społecznych w ramach partnerstwa eurośródziemnomorskiego RADA UNII EUROPEJSKIEJ, ustanowienie strefy wolnego handlu może przyczynić się do głę- bokich reform strukturalnych u partnerów śródziemnomorskich; uwzględniając Traktat ustanawiający Wspólnotę Europejską, w szczególności jego art. 235, uwzględniając wniosek Komisji (1), uwzględniając opinię Parlamentu Europejskiego (2), a także mając na uwadze, co następuje: Rada Europejska podczas posiedzeń w Lizbonie, Korfu i Essen podkreśliła, że region śródziemnomorski stanowi priorytetowy obszar dla Unii Europejskiej i przyjęła za cel ustanowienie part- nerstwa eurośródziemnomorskiego; posiedzenie Rady Europejskiej w Cannes w dniach 26 i 27 czerwca 1995 r. potwierdziło strategiczne znaczenie, jakie dla Rady stanowi nadanie nowego wymiaru stosunkom Unii Europejskiej z partnerami śródziemnomorskimi poprzez oparcie sprawozdania Rady z dnia 12 czerwca 1995 r. , przygotowanego w szczególności na podstawie komunikatów Komisji z dnia 19 października 1994 r. i dnia 8 marca 1995 r. dotyczące wzmac- niania polityki śródziemnomorskiej Unii Europejskiej; konieczne jest podejmowanie wysiłków w celu zapewnienia, aby region śródziemnomorski stał się obszarem politycznej stabil- ności i bezpieczeństwa, a polityka śródziemnomorska Wspólnoty musi mieć udział w osiąganiu ogólnego celu rozwoju i umocnie- nia demokracji, zasady państwa prawa, jak i poszanowania praw człowieka i podstawowych wolności oraz wspierania stosunków dobrosąsiedzkich, przy jednoczesnym poszanowaniu prawa mię- dzynarodowego oraz integralności terytorialnej i granic zewnętrz- nych Państw Członkowskich i śródziemnomorskich państw trze- cich; ostateczne ustanowienie eurośródziemnomorskiej strefy wolnego handlu sprzyja stabilności i dobrobytowi w obszarze śródziem- nomorskim; konieczne jest więc wspieranie przyszłych lub już podjętych przez partnerów śródziemnomorskich wysiłków na rzecz zrefor- mowania ich struktur gospodarczych, społecznych i administra- cyjnych; powinien być budowany dialog między kulturami oraz między społecznościami obywatelskimi, głównie poprzez popieranie działań szkoleniowych, rozwój i zdecentralizowaną współpracę; powinna być wspierana zintensyfikowana współpraca regional- na, w szczególności rozwój powiązań gospodarczych i przepły- wów handlowych między terytoriami śródziemnomorskimi i partnerami, którzy sprzyjają reformom i przebudowie gospodar- czej; dwustronne protokoły w sprawie współpracy finansowej i tech- nicznej zawarte przez Wspólnotę z partnerami śródziemnomor- skimi zapewniły użyteczną początkową podstawę współpracy; obecnie konieczne jest oparcie się na doświadczeniu, które zostało zdobyte oraz przejście na nowy etap stosunków w ramach partnerstwa; muszą zostać ustalone zasady zarządzania partnerstwem, przy jednoczesnym zapewnieniu przejrzystości i ogólnej spójności podejmowanych działań przy wykorzystywaniu środków przy- znanych w budżecie; w tym celu niniejsze rozporządzenie będzie miało zastosowanie do szeregu działań, które wynikają z rozporządzenia Rady (EWG) nr 1762/92 z dnia 29 czerwca 1992 r. w sprawie wykonania pro- tokołów o współpracy finansowej i technicznej zawartych przez Wspólnotę ze śródziemnomorskimi państwami trzecimi (3) oraz rozporządzenia Rady (EWG) nr 1763/92 z dnia 29 czerwca 1992 r. dotyczącego współpracy finansowej ze wszystkimi śródziemnomorskimi państwami trzecimi (4) dla środków, któ- rych zakres wykroczył poza obszar jednego państwa; (1) Dz. U. C 232 z 6. 9. 1995, str. 5 oraz Dz. U. C 150 z 24. 5. 1996, str. 15. (2) Dz. U. C 17 z 22. 1. 1996, str. 184 oraz opinia wydana dnia 20 czerwca 1996 r. (Dz. U. C 198 z 8. 7. 1996). (3) Dz. U. L 181 z 1. 7. 1992, str. 1. (4) Dz. U. L 181 z 1. 7. 1992, str. 5. 11/t. 24 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 269 niniejsze rozporządzenie zastępuje więc wyżej wymienione roz- porządzenia od dnia 1 stycznia 1997 r. , przy czym jednak konieczne jest utrzymanie w mocy rozporządzenia (EWG) nr 1762/92 w celu zarządzania protokołami finansowymi wciąż mającymi zastosowanie w tym dniu oraz w celu przekazania pozostałych funduszy zgodnie z protokołami finansowymi, które utraciły ważność; będą podejmować śródziemnomorskie państwa trzecie i teryto- ria wymienione w załączniku I „partnerami śródziemnomorskimi”) na rzecz zreformowania swoich struktur gospodarczych i społecznych oraz złagodzenia wszelkich konsek- wencji społecznych lub środowiskowych, które mogą wynikać z rozwoju gospodarczego. (zwane dalej finansowa kwota referencyjna w rozumieniu pkt 2 deklaracji Par- lamentu Europejskiego, Rady i Komisji z dnia 6 marca 1995 r. została zawarta w niniejszym rozporządzeniu na okres 1995–1999, bez wpływu na uprawnienia władzy budżetowej, które zostały określone w Traktacie; w stosunku do projektów dotyczących ochrony środowiska pożyczki przyznane przez Europejski Bank Inwestycyjny, zwany dalej „Bankiem”, z jego własnych środków na warunkach okre- ślonych przez Bank, zgodnie z jego statutem, mogą otrzymać dotację na spłatę oprocentowania; w operacjach pożyczkowych obejmujących dopłaty do stopy pro- centowej udzielenie pożyczki przez Bank z jego środków oraz udzielenie dopłaty do stopy procentowej finansowanej ze środ- ków budżetowych Wspólnoty musi być wzajemnie powiązane i uwarunkowane; Bank może, zgodnie ze swoich statutem, w szczególności w drodze jednomyślnej decyzji Rady Dyrekto- rów, przy niesprzyjającej opinii Komisji podjąć decyzję w spra- wie przyznania pożyczki ze swoich środków, pod warunkiem przyznania dotacji na spłatę oprocentowania; ze względu na to konieczne jest zagwarantowanie, że przyjęta dla przyznawania dopłat do stopy procentowej procedura kończy się odpowiednio w każdym przypadku wyraźną decyzją w sprawie przyznania lub odmowy dotacji; w celu wykonania niniejszego rozporządzenia konieczne jest wprowadzenie przepisu powołującego komitet złożony z przed- stawicieli Państw Członkowskich, który ma pomagać Bankowi w realizacji powierzonych mu zadań; 2. Beneficjentami środków wspierania mogą być nie tylko pań- stwa i regiony, lecz również władze lokalne, organizacje regional- ne, agencje publiczne, miejscowe lub tradycyjne Wspólnoty, orga- nizacje wspierające przedsiębiorczość, prywatne podmioty, spółdzielnie, towarzystwa ubezpieczeniowe, stowarzyszenia, fun- dacje i organizacja pozarządowe. 3. Finansowa kwota referencyjna na realizację niniejszego pro- gramu w latach 1995–1999 wynosi 3424,5 miliona ECU. Wartość rocznych środków przyznawanych jest zatwierdzana przez organ budżetowy w ramach limitów perspektywy finanso- wej. Artykuł 2 1. Celem niniejszego rozporządzenia jest wnoszenie wkładu, za pośrednictwem działań określonych w ust. 2, w inicjatywy leżące we wspólnym interesie w trzech sektorach partnerstwa eurośró- dziemnomorskiego: wzmocnienia stabilności politycznej i demo- kracji, tworzenia eurośródziemnomorskiego obszaru wolnego handlu oraz rozwoju współpracy gospodarczej i społecznej, z należytym uwzględnieniem wymiaru ludzkiego i kulturowego. 2. Te środki wspierania są wykonywane z uwzględnieniem zada- nia, jakim jest osiągnięcie długotrwałej stabilności i dobrobytu w dziedzinach przemian gospodarczych, stałego rozwoju gospo- darczego i społecznego oraz współpracy regionalnej i transgra- nicznej. Te zadania oraz szczegóły odpowiednich procedur są wymienione w załączniku II. aby zapewnić skuteczne zarządzanie środkami przewidzianymi w niniejszym rozporządzeniu oraz aby ułatwić stosunki z bene- ficjentami wymagane jest podejście wieloletnie; Artykuł 3 środki podjęte na podstawie niniejszego rozporządzenia wycho- dzą poza ramy pomocy rozwojowej i są przeznaczone do zasto- sowania wobec krajów jedynie częściowo klasyfikowanych jako kraje rozwijające się; z tego powodu niniejsze rozporządzenie nie może być przyjęte inaczej niż na mocy art. 235 Traktatu, Niniejsze rozporządzenie oparte jest na poszanowaniu zasad demokratycznych i reguł prawnych, a także praw człowieka i stanowiących ich zasadniczy element, którego naruszenie będzie uzasadniało przyjęcie właściwych środków. fundamentalnych wolności Artykuł 4 PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE: Artykuł 1 1. Wspólnota stosuje środki w ramach zasad i priorytetów part- nerstwa eurośródziemnomorskiego, aby wesprzeć wysiłki, które 1. Komisja w porozumieniu z Państwami Członkowskimi oraz na podstawie wzajemnej i systematycznej wymiany informacji, obejmującej natychmiastową wymianę informacji w szczegól- ności w odniesieniu do programów i projektów indykatywnych, zapewnia skuteczną koordynację podejmowanych przez Wspól- notę i poszczególne Państwa Członkowskie działań pomocowych 270 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 11/t. 24 w celu zwiększenia spójności i komplementarności ich progra- mów współpracy. Dodatkowo Komisja wspiera koordynację i współpracę z międzynarodowymi instytucjami finansowymi, programami współpracy Narodów Zjednoczonych i innymi dar- czyńcami. 2. Środki określone w niniejszym rozporządzeniu mogą być przyjęte przez Wspólnotę albo niezależnie, albo w postaci współfinansowania z samymi partnerami śródziemnomorskimi lub z organami publicznymi bądź prywatnymi Państw Członkow- skich i Banku, z jednej strony, lub organami wielostronnymi bądź państwami trzecimi, z drugiej strony. Artykuł 5 1. Środki, które mają być finansowane w ramach niniejszego roz- porządzenia, są wybierane z uwzględnieniem między innymi priorytetów beneficjentów, rozwijających się potrzeb, możliwości przyjęcia pomocy oraz postępów względem reformy strukturalnej. Wybór opiera się również na ocenie skuteczności tych działań w osiąganiu zadań wytyczonych przez wsparcie Wspólnoty w zakresie zgodności, w miarę potrzeb, z postanowieniami umów o stowarzyszeniu lub umów o współpracy. 2. Programy indykatywne obejmujące okresy trzyletnie są usta- lane w porozumieniu z Bankiem na szczeblu krajowym lub regio- nalnym. Uwzględniają one priorytety utożsamiane z partnerami śródziemnomorskimi, łącznie z wnioskami wynikającymi z dia- logu gospodarczego. W razie potrzeby programy są uaktualniane corocznie. Programy określają główne zadania, wytyczne oraz priorytetowe sektory wsparcia wspólnotowego w obszarach wymienionych w sekcji II załącznika II, wraz ze wskaźnikami oceny programów. Programy obejmują kwoty indykatywne (w całości i na sektor priorytetowy) oraz wymieniają kryteria przekazywania środków na dany program, z uwzględnieniem potrzeby odliczenia właści- wej rezerwy na wykonanie pozycji MEDA. Programy mogą być zmieniane przy uwzględnieniu zdobytego doświadczenia, postępu osiągniętego przez partnerów śródziem- nomorskich w reformie strukturalnej, stabilizacji makroekono- micznej i postępu społeczny, a także wyników współpracy gos- podarczej w ramach umów o stowarzyszeniu. Artykuł 6 1. Finansowanie przez Wspólnotę ma w znacznej mierze postać dotacji lub kapitału podwyższonego ryzyka. W odniesieniu do środków współpracy w zakresie ochrony środowiska finansowa- nie przez Wspólnotę może również mieć postać subwencji do oprocentowania pożyczek udzielonych przez Bank z jego wła- snych środków. Stopa subwencji wynosi 3 %. 2. Dotacje mogą być wykorzystywane do finansowania lub współfinansowania działań, projektów lub programów, które wspierają realizację celów określonych w art. 2. Pułapy finanso- wania dla każdej dotacji przeznaczonej na działania, projekty lub programy zależą również od możliwości tej subwencji do wytwo- rzenia zwrotu finansowego. Środki finansowe są udostępniane sektorowi prywatnemu w zasadzie na warunkach komercyjnych, aby o ile to możliwe, uniknąć zakłóceń na lokalnych rynkach finansowych. 3. Decyzje w sprawie finansowania oraz inne umowy i kontrakty dotyczące finansowania z nich wynikające zastrzegają między innymi stosowanie nadzoru i kontroli finansowej ze strony Komi- sji oraz Trybunału Obrachunkowego, które w razie potrzeby mogą być przeprowadzane na miejscu. Nadzór Trybunału Obrachunkowego nad działaniami finansowa- nymi w ramach niniejszego rozporządzenia i zarządzanymi przez Bank, jest stosowany według procedur uzgodnionych między Komisją, Bankiem i Trybunałem Obrachunkowym. 4. Kapitał podwyższonego ryzyka jest wykorzystywany przede wszystkim w celu udostępnienia funduszy własnych lub fundu- szy uważanych za takie, przedsięwzięciom (prywatnym lub mie- szanym) w sektorze produkcyjnym, w szczególności takim, które łączą razem osoby fizyczne lub prawne będące obywatelami Pań- stwa Członkowskiego Wspólnoty i śródziemnomorskich państw trzecich lub terytoriów. Przekazywany i zarządzany przez Bank kapitał podwyższonego ryzyka może mieć postać: a) pożyczek przyporządkowanych, w odniesieniu do których zwrot i spłata są realizowane tylko po uregulowaniu innych roszczeń bankowych; b) pożyczek warunkowych, których spłata lub termin płatności zależą od spełnienia warunków określanych w chwili udziela- nia tych pożyczek; 3. Decyzje dotyczące finansowania opierają się głównie na pro- gramach indykatywnych. c) tymczasowych udziałów mniejszościowych w imieniu Wspól- noty w kapitale przedsiębiorstw założonych w śródziemno- morskich państwach trzecich lub terytoriach; 11/t. 24 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 271 d) finansowania udziałów w postaci warunkowych pożyczek przyznanych partnerom śródziemnomorskim lub, za ich zgodą, przedsiębiorstwom w tych partnerskich krajach śródziemnomorskich, albo bezpośrednio, albo za pośrednic- twem ich instytucji finansowych. Artykuł 7 1. Środki na podstawie niniejszego rozporządzenia mogą obej- mować wydatki na przywóz towarów i usług oraz lokalne wydatki potrzebne do przeprowadzenia projektów i programów. Podatki, cła i opłaty są wyłączone z finansowania przez Wspól- notę. Zamówienia na wykonanie środków finansowanych przez Wspólnotę na podstawie niniejszego rozporządzenia uzyskują od zainteresowanego partnera odprawę celną i ulgi podatkowe nie mniej korzystne niż te, które stosuje on do najbardziej uprzywi- lejowanego państwa lub najbardziej uprzywilejowanej międzyna- rodowej organizacji rozwoju. — niezbędną jawność i rygorystyczność w stosowaniu kryteriów wyboru i oceny, — skuteczną konkurencję między firmami, organizacjami i insty- tucjami zainteresowanymi w uczestniczeniu w inicjatywach finansowanych przez dany program, — niezwłoczne przedłożenie Komitetowi MED przewodnika dotyczącego szczegółowego wykonywania tych zadań, które będą sprawdzane zgodnie z art. 11. 3. W Dzienniku Urzędowym Wspólnot Europejskich Komisja publi- kuje, wskazując temat, zawartość i wartość przewidywanych zamówień: — raz w roku – prognozy dotyczące zamówień na usługi i przed- sięwzięcia w ramach współpracy technicznej, które mają być przyznawane po zaproszeniu do składania ofert przetargo- wych w okresie 12 miesięcy po tej publikacji, 2. Poniesione koszty przygotowania, rozpoczęcia, kontynuowa- nia, monitorowania i realizowania działań wspierających mogą być również zaliczone. — raz na trzy miesiące – wszelkie zmiany dotyczące powyższych prognoz. 3. Koszty operacyjne i utrzymania, w szczególności te, które mają być finansowane w walucie obcej, mogą być pokryte w ramach programów szkoleniowych, komunikacji i badawczych oraz w ramach innych projektów. Co do zasady takie koszty mogą być finansowane na etapie rozpoczęcia i są one stopniowo zmniejszane. 4. Komisja, w porozumieniu z Państwami Członkowskimi, na wniosek przekazuje wszystkim zainteresowanym firmom, orga- nizacjom i instytucjom na całym obszarze Wspólnoty dokumen- tację dotyczącą ogólnych aspektów programów MEDA oraz wymagania związane z uczestniczeniem w tych programach. 4. Dla projektów inwestycyjnych w sektorze produkcyjnym finansowanie Wspólnoty jest powiązane ze środkami własnymi beneficjenta lub z finansowaniem na warunkach rynkowych, przy uwzględnieniu charakteru projektu. Udział odbiorcy lub udział w ramach finansowania na warunkach rynkowych powinien być zwiększany maksymalnie. W żadnym przypadku zasilanie finan- sowe Wspólnoty, łącznie z środkami własnymi Banku, nie prze- kracza 80 % ogólnych kosztów inwestycji. Wymieniony pułap ma wyjątkowy charakter i jest odpowiednio uzasadniany charak- terem działania. 5. Propozycje finansowe obejmują wskazówki dotyczące oczeki- wanych zamówień, które zawierają szacowane wartości, proce- durę przyznawania zamówień oraz planowane daty zaproszeń do składania ofert przetargowych. 6. Zamówienia przyznawane są przedsiębiorstwom zgodnie z właściwymi przepisami rozporządzenia finansowego stosowa- nego do ogólnego budżetu Wspólnot Europejskich. Artykuł 8 1. Zaproszenia do składania ofert przetargowych są otwierane na równych warunkach dla wszystkich osób fizycznych i prawnych w Państwach Członkowskich oraz partnerów śródziemnomor- skich. 7. Wyniki przetargów są publikowane w Dzienniku Urzędowym Wspólnot Europejskich. Komisja co sześć tygodni składa komite- towi określonemu w art. 11 właściwe szczegółowe informacje dotyczące zamówień zawartych w ramach realizacji programów i projektów MEDA. 2. Komisja zapewnia: — możliwie najszersze uczestnictwo na równych warunkach w wykazach oferentów i przetargach na dostawy, roboty i usługi, 8. W przypadku współfinansowania uczestnicy z państw innych niż partnerzy śródziemnomorscy wymienieni w zaproszeniu do składania ofert mogą być dopuszczeni przez Komisję na zasadzie zbadania każdego przypadku oddzielnie. W takich przypadkach uczestniczenie przedsiębiorstw z państw trzecich jest dopusz- czalne jedynie na zasadzie wzajemności. 272 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 11/t. 24 Artykuł 9 Artykuł 10 1. Wytyczne dla programów indykatywnych określonych w art. 5 ust. 2 są przyjmowane przez Radę, która podejmuje decy- zje kwalifikowana większością na wniosek Komisji, w następstwie dialogu z zainteresowanymi partnerami śródziemnomorskimi. Razem ze swoimi wnioskami Komisja przekazuje do wiadomości planowanie swojego ogólnego programu finansowego, wskazu- jąc przede wszystkim całkowitą kwotę krajowych i regionalnych programów indykatywnych oraz podział ogólnej kwoty przyjętej w ramach tych programów na kraje będące beneficjentami i na priorytetowe sektory. 2. Programy indykatywne oraz wszelkie zmiany do nich, wraz z decyzjami finansowymi, które są na nich oparte, są przyjmowane przez Komisję na podstawie przepisów art. 11. o finansowaniu 3. Decyzje kwotę 2 000 000 ECU, inne niż dotyczące dopłat do stopy procentowej do pożyczek z Banku oraz kapitału podwyższonego ryzyka, są podejmowane zgodnie z procedurą określoną w art. 11, z zastrze- żeniem ust. 4 i 6. przekraczające 4. Decyzje o finansowaniu w sprawie ogólnych podziałów są podejmowane zgodnie z procedurą określoną w art. 11. W ramach ogólnego podziału Komisja podejmuje decyzje o finan- sowaniu nieprzekraczające kwoty 2 000 000 ECU. Komitet okre- ślony w art. 11 jest systematycznie i niezwłocznie informowany, a w każdym razie przed kolejnym spotkaniem, o decyzjach finan- sowych w sprawie działań obejmujących nie więcej niż 2 000 000 ECU. 5. Decyzje zmieniające decyzje finansowe podjęte zgodnie z pro- cedurą ustanowioną w art. 11 są podejmowane przez Komisję, tam gdzie nie pociągają one za sobą żadnych znacznych zmian ani dodatkowych zobowiązań przekraczających 20 % pierwot- nego zobowiązania. Komisja informuje niezwłocznie komitet określony w art. 11 o wszelkich takich decyzjach. 1. Środki określone w niniejszym rozporządzeniu, które są finan- sowane z ogólnego budżetu Wspólnot Europejskich są admini- strowane przez Komisję zgodnie z rozporządzeniem finansowym stosowanym do ogólnego budżetu Wspólnot Europejskich. 2. W propozycjach finansowych przekazanych komitetowi okre- ślonemu w art. 11 oraz w ocenach wymienionych w art. 15 Komisja stosuje się do zasad należytego zarządzania finansami, a przede wszystkim do zasad gospodarki i opłacalności, określo- nych w rozporządzeniu finansowym. Artykuł 11 1. Komisja wspierana jest przez program komitetu (zwanego dalej „Komitetem MED”) składającego się z przedstawicieli Państw Członkowskich i pod przewodnictwem przedstawiciela Komisji. Przedstawiciel Banku bierze udział w pracach Komitetu bez prawa głosu. 2. Przedstawiciel Komisji przedkłada Komitetowi projekt środ- ków, które należy podjąć. Komitet przedstawia swoją opinię na temat tego streszczenia w czasie wyznaczonym przez przewod- niczącego, który będzie zależeć od pilności przedstawianej spra- wy. Opinię wydaje się większością ustanowioną w art. 148 ust. 2 Traktatu, w przypadku decyzji, które Rada jest zobowiązana pod- jąć na wniosek Komisji. Głosy przedstawicieli Państw Członkow- skich w Komitecie są ważone w sposób określony w tym artyku- le. Przewodniczący nie bierze udziału w głosowaniu. 3. Komisja przyjmie przewidziane środki, jeżeli są one zgodne z opinią Komitetu. Jednakże jeśli przewidziane środki nie są zgodne z opinią Komitetu, lub w przypadku braku opinii, Komisja bez- zwłocznie przedstawia Radzie wniosek w sprawie środków, jakie powinny zostać podjęte. Rada stanowi większością kwalifiko- waną. Jeżeli z chwilą upływu okresu trzech miesięcy Rada nie podjęła działania, Komisja przyjmuje projektowane środki. 4. Komitet może zbadać wszelkie pozostałe zagadnienia doty- czące wykonania niniejszego rozporządzenia, które są przedsta- wione przez przewodniczącego, ewentualnie na wniosek przed- stawiciela Państwa Członkowskiego, w szczególności wszelkie zagadnienia odnoszące się do ogólnej realizacji, administrowania programem lub współfinansowania i koordynacji, określonych w art. 4 i 5. 6. Wymiana programów w ramach zdecentralizowanej współ- pracy jest przyjmowana przez Komisję zgodnie z procedurą okre- śloną w art. 11. 5. Komitet przyjmuje swój regulamin wewnętrzny kwalifiko- wana większością głosów. 7. Decyzje o finansowaniu odnoszące się do dotacji na spłatę oprocentowania na pożyczki z Banku są przyjmowane zgodnie z procedura określoną w art. 12. Decyzje finansowe dotyczące kapitału ryzyka są przyjmowane zgodnie z procedurą przewi- dzianą w art. 13. 6. Komisja regularnie powiadamia Komitet i przezuje mu infor- macje dotyczące realizacji działań w ramach niniejszego rozpo- rządzenia. 7. Parlament Europejski jest regularnie informowany o realizacji niniejszego rozporządzenia. 11/t. 24 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 273 Artykuł 12 aktualnie przewodniczy Radzie Gubernatorów Banku; sekretariat Komitetu jest prowadzony przez Bank. Przedstawiciel Komisji uczestniczy w obradach Komitetu. 1. W odniesieniu do projektów, które mają być finansowane sub- wencjonowanymi pożyczkami w zakresie ochrony środowiska, Bank sporządza propozycję finansowania zgodnie ze swoim sta- tutem. Bank zwraca się o opinię do Komisji zgodnie z art. 21 swo- jego statutu oraz o opinię komitetu określonego w art. 14. 2. Komitet określony w art. 14 przedstawia opinię w sprawie propozycji Banku. Przedstawiciel Komisji przesyła temu komite- towi stanowisko swojej instytucji w sprawie danego projektu, w szczególności w sprawie zgodności z celami niniejszego roz- porządzenia i ogólnymi wytycznymi przyjętymi przez Radę. Dodatkowo komitet określony w art. 14 jest informowany przez Bank o pożyczkach niesubsydiowanych, których Bank zamierza udzielić ze swoich własnych zasobów. 3. Na podstawie konsultacji Bank zwraca się do Komisji o pod- jęcie decyzji w sprawie finansowania dotyczącej przyznania dota- cji na spłatę oprocentowania dla danego projektu. 4. Komisja przedstawia Komitetowi MED projekt decyzji zezwa- lającej lub, w razie potrzeby, odrzucającej finansowanie dotacji na spłatę oprocentowania. 5. Komisja przekazuje decyzję określoną w ust. 4 Bankowi, który w przypadku gdy decyzja przyznaje dotację, może udzielić pożyczki. Artykuł 13 1. Bank przekazuje do zaopiniowania komitetowi określonemu w art. 14 projekty dotyczące operacji z kapitałem ryzyka. Przed- stawiciel Komisji przesyła temu komitetowi stanowisko swojej instytucji w sprawie danego projektu, w szczególności w sprawie zgodności projektu z celami niniejszego rozporządzenia i ogól- nymi wytycznymi przyjętymi przez Radę. 2. Rada jednomyślnie zatwierdza regulamin Komitetu z art. 14. 3. Komitet podejmuje działania kwalifikowaną większością zgod- nie z art. 148 ust. 2 Traktatu. 4. W ramach Komitetu z art. 14 głosy przedstawicieli Państw Członkowskich są ważone zgodnie z art. 148 ust. 2 Traktatu. Artykuł 15 1. Komisja razem z Bankiem bada postępy w wykonywaniu środków podejmowanych zgodnie z niniejszym rozporządze- niem i przedstawia Parlamentowi Europejskiemu i Radzie roczne sprawozdanie do dnia 30 kwietnia. Sprawozdanie zawiera infor- macje w sprawie działań finansowanych w czasie roku, z należy- tym zachowaniem poufności oraz przekazuje ocenę osiągniętych wyników. 2. Komisja i Bank oceniają główne projekty, które je interesują, w celu ustalenia, czy zostały osiągnięte cele, oraz przyjęcia wytycznych dla zwiększenia skuteczności przyszłych działań. Sprawozdania oceniające, z należytym zachowaniem poufności, są udostępniane Radzie i Parlamentowi Europejskiemu. W odnie- sieniu do działań zarządzanych przez Europejski Bank Inwesty- cyjny sprawozdania są udostępniane Państwom Członkowskim. 3. Co trzy lata Komisja razem z Bankiem przygotowuje ogólne sprawozdanie oceniające dotyczące polityki współpracy na rzecz partnerów śródziemnomorskich i przedstawia je niezwłocznie Komitetowi MED. Każdego roku Komitet MED otrzymuje dokładne dane dotyczące struktury i działalności istniejących sieci. 2. Na podstawie przeprowadzonych konsultacji Bank przekazuje projekt Komisji. Co dwa lata Komisja przesyła ocenę każdego programu. 3. Komisja podejmuje decyzję w sprawie finansowania w termi- nie odpowiadającym cechom projektu. 4. Komisja przekazuje decyzję określoną w ust. 3 Bankowi, który podejmuje odpowiednie środki. Artykuł 14 1. Bank powołuje komitet składający się z przedstawicieli Państw Członkowskich, zwany dalej „Komitetem z art. 14”. Komitetowi przewodniczy przedstawiciel Państwa Członkowskiego, które 4. W odniesieniu do współpracy zdecentralizowanej Komisja przekazuje Komitetowi MED dokładne dane dotyczące struktury i działalności istniejących sieci każdego roku, a w odniesieniu do oceny każdego programu - co dwa lata. 5. Każdego roku Komisja będzie informować Państwa Człon- kowskie o zasobach, które są nadal dostępne lub już zostały przy- znane. 6. Rada dokona weryfikacji niniejszego rozporządzenia przed dniem 30 czerwca 1999 r. W tym celu Komisja przedstawi Radzie przed dniem 31 grudnia 1998 r. sprawozdanie oceniające wraz z propozycjami dotyczącymi przyszłości rozporządzenia oraz, w razie potrzeby, proponowanymi zmianami. 274 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 11/t. 24 Artykuł 16 Ostateczna procedura przyjmowania właściwych środków, w przypadku gdy brak jest istotnego elementu dotyczącego kontynuowania partnerom śródziemnomorskim, zostanie określona przed dniem 30 czerwca 1997 r. pomocy 2. Od dnia 1 stycznia 1997 r. rozporządzenie (EWG) nr 1762/92 stosuje się do zarządzania protokołami wciąż obowiązującymi w tym dniu oraz do zobowiązania wypłaty funduszy pozostają- cych w ramach protokołów, których moc wygasła. Artykuł 17 Artykuł 18 1. Z dniem 31 grudnia 1996 r. nr 1763/92 traci moc. rozporządzenie (EWG) Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie trzeciego dnia po jego opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Wspólnot Europejskich. Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości Państwach Członkowskich. i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich Sporządzono w Brukseli, dnia 23 lipca 1996 r. W imieniu Rady I. YATES Przewodniczący 11/t. 24 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 275 ZAŁĄCZNIK I TERYTORIA I KRAJE PARTNERSKIE OKREŚLONE W ART. 1 Algierska Republika Ludowo-Demokratyczna Republika Cypryjska Arabska Republika Egiptu Państwo Izrael Królestwo Jordanii Republika Libańska Republika Malty Królestwo Maroka Syryjska Republika Arabska Republika Tunezji Republika Turcji Terytoria Okupowane Strefy Gazy i Zachodniego Brzegu 276 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 11/t. 24 ZAŁĄCZNIK II CELE I ZASADY WYKONAWCZE ART. 2 I. a) Wsparcie przemian gospodarczych i utworzenie eurośródziemnomorskiego obszaru wolnego handlu obejmuje zwłaszcza: — tworzenie miejsc pracy i rozwój sektora prywatnego, łącznie z poprawą środowiska przedsiębiorczości i wsparciem dla małych i średnich przedsiębiorstw (MŚP), — wspieranie inwestycji, współpracy przemysłowej i handlu między Wspólnotą Europejską a partnerami śródziemnomorskimi, a także między samymi partnerami śródziemnomorskimi, — poprawa infrastruktury gospodarczej, z możliwym ulepszeniem systemów finansowych i podatkowych. b) Działania wspierające programy dostosowania strukturalnego, realizowane są w oparciu o następujące zasady: — programy wspierające są projektowane, aby odbudować ważniejsze salda finansowe i utworzyć otoczenie gospodarcze sprzyjające przyśpieszonemu rozwojowi i jednoczesnej poprawie zamożności ludności, — programy wspierające są przystosowywane do określonej sytuacji w każdym kraju i uwzględniają warunki gospodarcze i społeczne, — programy wspierające ustalają działania przeznaczone w szczególności do złagodzenia negatywnych skutków, które proces dostosowania strukturalnego może wywierać na warunki społeczne i zatrudnienie, głównie w grupach ludności o niekorzystnej sytuacji, — programy wspierające są zorientowane na utworzenie obszaru wolnego handlu ze Wspólnotą Europejską, — szybkie dokonywanie płatności jest jedną z głównych cech programów wspierających. Muszą być spełnione następujące kryteria kwalifikowania: — zainteresowany kraj musi realizować program reform zatwierdzony instytucje Bretton Woods lub wykonywać programy, które są uznawane za analogiczne w koordynacji z tymi instytucjami, lecz niekoniecznie wspierane przez nie finansowo, zgodnie z zakresem makroekonomicznym i skutecznością reform, — musi być uwzględniona sytuacja gospodarcza kraju, w szczególności jego poziom zadłużenia i ciężar obsługi zadłużenia, stan bilansu płatności i podaż pieniądza, sytuacja budżetowa, sytuacja walutowa, poziom PKB na osobę i poziom bezrobocia. II. Wsparcie w osiąganiu lepszej równowagi społeczno-ekonomicznej obejmuje w szczególności: — udział społeczeństwa obywatelskiego i ludności w planowaniu i wdrażaniu działań rozwojowych, — poprawę świadczeń socjalnych, w szczególności w dziedzinach zdrowia, planowania rodziny, zaopatrzenia w wodę, higieny i warunków mieszkaniowych, — walkę z ubóstwem, — harmonijny i zintegrowany rozwój wsi oraz poprawę warunków życia w mieście, — wzmocnioną współpracę w zakresie rybołówstwa i trwałego wykorzystywania zasobów morskich, — wzmocnioną współpracę w zakresie ochrony środowiska, — poprawę infrastruktury gospodarczej, w szczególności w sektorze transportu, energetyki, rozwoju obszarów wiejskich, technologii informacyjnej i telekomunikacji, — zintegrowany rozwój zasobów ludzkich, który będzie uzupełniał programy Państw Członkowskich, głównie w odniesieniu do stałego szkolenia zawodowego w kontekście współpracy przemysłowej oraz poprawę potencjału badań naukowych i technologicznych, — wzmocnienie demokracji i poszanowania praw człowieka, — współpracę kulturalną i wymianę młodzieży, — za pośrednictwem wyżej wymienionych środków - współpracę i pomoc techniczną w celu ograniczenia nielegalnej imigracji, przemytu narkotyków i przestępstw międzynarodowych. 11/t. 24 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 277 III. Współpraca regionalna i transgraniczna jest wspierana w szczególności przez: a) utworzenie i rozwijanie struktur na rzecz współpracy regionalnej między partnerami śródziemnomorskimi; b) — utworzenie infrastruktury niezbędnej dla regionalnej wymiany handlowej, obejmującej transport, komunikację i energetykę, — poprawę struktury regulującej i projektów dotyczących infrastruktury na małą skalę w kontekście organizacji przejść granicznych, — współpracę na poziomie dużych regionów geograficznych oraz działania uzupełniające do działań podejmowanych w tym obszarze we Wspólnocie, łącznie ze wsparciem dla powiązań między sieciami transportowymi i energetycznymi partnerów śródziemnomorskich z sieciami transeuropejskimi; c) inne przedsięwzięcia regionalne obejmujące dialog europejsko-arabski; d) wymiany między społeczeństwem obywatelskim w Unii i partnerami śródziemnomorskimi; w tym kontekście współpraca zdecentralizowana: — za cel stawia sobie identyfikację pozarządowych beneficjentów pomocy wspólnotowej, — koncentruje się w szczególności na łączeniu uniwersytetów i ośrodków badawczych, wspólnot związków zawodowych i organizacji pozarządowych, mediów, lokalnych, przedsiębiorstw prywatnych i instytucji kulturalnych w szerokim znaczeniu, a także innych organów wymienionych w pkt IV. stowarzyszeń, Programy muszą się skupiać na wspieraniu wymiany informacji między sieciami i tworzeniu trwałych połączeń między partnerami w sieci. IV. Dobre zarządzanie jest rozwijane poprzez wspieranie kluczowych instytucji i kluczowych instytucji propagujących w społeczeństwie obywatelskim, takich jak władze lokalne, grupy wiejskie i małomiasteczkowe, stowarzyszenia wzajemnej pomocy, związki zawodowe, media i organizacje wspierające przedsiębiorczość oraz poprzez wspieranie poprawy wydolności administracji publicznej do rozwoju polityk i ich wykonywania. V. Środki podjęte na podstawie niniejszego rozporządzenia uwzględniają wspieranie roli kobiet w życiu gospodarczym i społecznym. Szczególna waga jest przywiązywana do edukacji i tworzenia miejsc pracy dla kobiet. Działania uwzględniają również potrzebę promowania edukacji i tworzenia miejsc pracy dla ludzi młodych w celu ułatwienia ich społecznej integracji. VI. Działania finansowane na podstawie niniejszego rozporządzenia przede wszystkim mają postać pomocy technicznej, szkoleń, tworzenia instytucji, wymiany informacji, seminariów, studiów, projektów na rzecz inwestycji w mikroprzedsięwzięciach, małych i średnich przedsiębiorstwach i infrastrukturach oraz działań przeznaczonych do ukazania charakteru pomocy Wspólnoty. Odniesienie do współpracy zdecentralizowanej powinno mieć miejsce, jeżeli będzie to skuteczne. Operacje kapitału podwyższonego ryzyka i dotacji do oprocentowania będą finansowane we współpracy z Bankiem. VII. Podczas przygotowywania i wykonywania działań finansowanych środkami finansowymi na mocy niniejszego rozporządzenia należną uwagę należy poświęcić aspektom środowiskowym


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 1436/96 της Επιτροπής της 23ης Ιουλίου 1996 για αποδέσμευση του ελάχιστου αποθέματος στον τομέα της ζάχαρης για την περίοδο από την 1η Ιουλίου έως τις 30 Νοεμβρίου 1996 και ανασύστασή του από την 1η Σεπτεμβρίου 1996

eurovoc_concepts:
farm prices
marketing
minimum stock
stock
sugar
supply balance sheet

formats: html pdfa1b print


title: REGULAMENTO (CE) Nº 1438/96 DA COMISSÃO de 23 de Julho de 1996 que altera os preços representativos e os direitos adicionais de importação de determinados produtos do sector do açúcar

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
raw sugar
representative price
sugar product
white sugar


title: Πρόταση ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΥ (ΕΚ) ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟΥ για την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 2847/93 όσον αφορά την προθεσμία λήψης απόφασης του Συμβουλίου σχετικά με το σύστημα συνεχούς εντοπισμού με δορυφόρο των κοινοτικών αλιευτικών σκαφών

eurovoc_concepts:
Community fisheries
common fisheries policy
fishing vessel
maritime surveillance
remote sensing

formats: html pdf pdfa1b print

text: ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ Βρυξέλλβς, 23. 07. 1996 COM(96). 186 τελικό 96/0193 (CNS) Πρόταση ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΥ (ΕΚ) ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟΥ Ια την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 2847/93 όσον αφορά την προθεσμία λήψης ιπόφασης του Συμβουλίου σχετικά με το σύστημα συνεχούς εντοπισμού με δορυφόρο των κοινοτικών αλιευτικών σκαφών (υποβληθείσα από την Επιτροπή) ΑΙΤΙΟΛΟΓΙΚΗ ΕΚΘΕΣΗ Η παρούσα πρόταση κανονισμού του Συμβουλίου έχει ως στόχο να τροποποιήσει τον κανονισμό (ΕΟΚ) αριθ. 2847/93 όσον αφορά την προθεσμία απόφασης σχετικά με το σύστημα συνεχούς εντοπισμού με δορυφόρο των κοινοτικών αλιευτικών σκαφών. Δυνάμει του άρθρου 3 παράγραφος 1, του κανονισμού (ΕΟΚ9 αριθ. 2847/93, όπως τροποποιήθηκε τελευταία με την απόφαση αριθ. 95/528/ΕΚ, το Συμβούλιο πρέπει να αποφασίσει, πριν την 1η Ιουλίου 1996 και κατόπιν προτάσεως της Επιτροπής, εάν σε σε πιό βαθμό και από ποια ημερομηνία και μετά πρέπει να θεσπιστεί σύστημα εποπτείας μέσω δορυφόρου των κοινοτικών αλιευτικών σκαφών. Κατά τη συνεδρίαση της 10ης Ιουνίου 1996, το Συμβούλιο προέβη σε μια πρώτη εξέταση της πρότασης κανονισμού του Συμβουλίου1, τροποποιώντας τον κανονισμό (ΕΟΚ) αριθ. 2847/93 για τη θέσπιση καθεστώτος ελέγχου που εφαρμόζεται στην κοινή αλιευτική πολιτική. Το Συμβούλιο έχει συναγάγει το συμπέρασμα ότι ήταν αναγκαίο να γίνει μία διεξοδική εξέταση αυτής της πρότασης και θα λάβει σχετική απόφαση το αργότερο στις 31 Δεκεμβρίου 1996. Κατά συνέπεια, το Συμβούλιο κάλεσε την Επιτροπή να υποβάλει πρόταση τροποποίησης της ημερομηνίας που αναφέρεται στο άρθρο 3 παράγραφος 1 του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 2847/93. Η παρούσα πρόταση ανταποκρίνεται σ'αυτή την έκληση. 1 COM(96) 232 τελικό της 28. 05. 1996 λ ΠΡΟΤΑΣΗ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟΥ για την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 2847/93 όσον αφορά την προθεσμία λήψης απόφασης του Συμβουλίου σχετικά με το σύστημα συνεχούς εντοπισμού με δορυφόρο των κοινοτικών αλιευτικών σκαφών ΤΟ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟ ΤΗΣ ΕΥΡΩΠΑΪΚΗΣ ΕΝΩΣΗΣ, "Εχοντας υπόψη: τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας και ιδίως το άρθρο 43, την πρόταση της Επιτροπής1, τη γνώμη του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου2, Εκτιμώντας: ότι δυνάμει του άρθρου 3 παράγραφος 1 του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 2847/93 του Συμβουλίου 3, γι τη θέσπιση καθεστώτος ελέγχου που εφαρμόζεται στην κοινή αλιευτική πολιτική, όπω τροποποιήθηκε τελευταία με την απόφαση αριθ. 95/528/ΕΚ4, το Συμβούλιο πρέπει να αποφασίσε πρίν από την 1η Ιουλίου 1996 έαν σε ποιο βαθμό και από ποια ημερομηνία και μετά μπορεί ν θεσπιστεί σύστημα συνεχούς εντοπισμού με δορυφόρο των κοινοτικών αλιευτικών σκαφών, ότι κατά τη συνεδρίαση της 10ης Ιουνίου 1996, το Συμβούλιο εξέφρασε την επιθυμία ν συνεχίσει να εξετάσει διεξοδικά, το αργότερο μέχρι τις 31 Δεκεμβρίου 1996, την πρόταση το κανονισμού του Συμβουλίου5, που τροποποιεί τον κανονισμό (ΕΟΚ) αριθ. 2847/93 για τη θέσπισ καθεστώτος ελέγχου που εφαρμόζεται στην κοινή αλιευτική πολιτική, το ενδεχόμενο τη θέσπισης ενός τέτοιου συστήματος, ότι με βάση τις διαθέσιμες προθεσμίες για την εξέταση της εν λόγω πρότασης πρέπει ν τροποποιηθεί η ημερομηνία που καθορίζεται στο άρθρο 3 παράγραφος 1 του κανονισμού (ΕΟΚ αριθ. 2847/93, ΕΕ αριθ. L ΕΕ αριθ. L ΕΕ αριθ. L 261, της 20. 10. 1993, σ. 1 ΕΕ αριθ. L 301, της 14. 12. 1995, σ. 35 COM (96) 232 τελικό της 28. 05. 1996 Ο κανονισμός (ΕΟΚ) αριθ. 2847/93 τροποποιείται ως εξής: Άρθρο 1 Στο άρθρο 3 παράγραφος 1, η ημερομηνία της "1ης Ιουλίου 1996" αντικαθίσταται από τη ημερομηνία της "1ης Ιανουαρίου 1997". Ο παρών κανονισμός αρχίζει να ισχύει την εβδόμη ημέρα μετά τη δημοσίευση του στην Επίσημ Εφημερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων. Άρθρο 2 Ο παρών κανονισμός είναι δεσμευτικός ως προς όλα τα μέρη του και ισχύει άμεσα σε κάθ κράτος μέλος. Βρυξέλλες, Για το Συμβούλιο Ο Πρόεδρος ISSN 0254-1483 COM(96) 386 τελικό ΕΓΓΡΑΦΑ GR 03 IS Αριθ. καταλόγου : CB-CO-96-384-GR-C ISBN 92-78-07390-3 Υπηρεσία Επισήμων Εκδόσεων των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L-2985 Λουξεμβούργο


title: Neuvoston direktiivi 96/49/EY, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1996, vaarallisten aineiden rautatiekuljetuksia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

eurovoc_concepts:
approximation of laws
derogation from EU law
rail transport
transport of dangerous goods
transport safety


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 1488/96 του Συμβουλίου της 23ης Ιουλίου 1996 σχετικά με τα συνοδευτικά χρηματοδοτικά και τεχνικά μέτρα (MEDA) για τη μεταρρύθμιση των οικονομικών και κοινωνικών δομών στα πλαίσια της ευρωμεσογειακής εταιρικής σχέσης


title: Decisão do Comité Misto do EEE nº 47/96 de 23 de Julho de 1996 que altera o anexo XX (Ambiente) do Acordo EEE

eurovoc_concepts:
European Economic Area
agreement (EU)
environmental protection
national implementing measure
report
waste management


eurovoc_concepts:
EU financing
Sweden
animal breeding
authorised catch
sea fish

text: COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS Bruselas, 23. 07. 1996 COM(96)385 final Propuesta de DECISION DEL CONSEJO POR LA QUE SE FIJA EL IMPORTE DE LA CONTRIBUCIÓN FINANCIERA DE LA COMUNIDAD PARA 1996 EN LOS GASTOS CORRESPONDIENTES A LAS SUELTAS DE ALEVINES DE SALMÓN REALIZADAS POR LAS AUTORIDADES SUECAS (presentada por la Comisión) EXPOSICIÓN DE MOTIVOS El Acta de adhesión de Austria, Finlandia y Suecia dispone en su artículo 125 que, durante un período de tres años a partir de la fecha de adhesión, Suecia recibirá una contribución financiera comunitaria para la financiación de las sueltas de alevines de salmón que realice en el Báltico. Esta contribución comunitaria, que debe ser objeto de una decisión del Consejo, tomada por mayoría cualificada a propuesta de la Comisión, debe evaluarse en función de los equilibrios que existían inmediatamente antes de la adhesión. Así pues, dicha contribución temporal corresponde a la participación que la Comunidad abonaba anteriormente a Suecia en virtud del Acuerdo bilateral relativo a determinadas medidas destinadas a promover la reproducción del salmón en el Mar Báltico. El Reglamento (CEE) n° 2210/80 del Consejo, de 27 de junio de 1980, referente a la celebración del Acuerdo entre la Comunidad Económica Europea y el Gobierno de Suecia relativo a determinadas medidas destinadas a promover la reproducción del salmón en el Mar Báltico1, dispone que el importe de la ayuda se determina de manera a cubrir los costes reales soportados por las autoridades suecas para la cría, identificación y suelta de la cantidad de esguines necesaria para la producción de una cantidad de salmones igual a la cuota no recíproca atribuida a la Comunidad en la zona de pesca sueca para el año durante el cual deba concederse la ayuda financiera. En 1996, al haber disminuido el total autorizado de capturas de la población de salmones, el importe de la contribución financiera se ha calculado aplicando proporcionalmente el coeficiente de reducción a los datos disponibles inmediatamente antes de la adhesión. 1 DO n° L 226 de 29. 8. 1980, p. 7. fc Propuesta de Decisión del Consejo por la que se fija el importe de la contribución financiera de la Comunidad para 1996 en los gastos relativos a las sueltas de alevines de salmón realizadas por las autoridades suecas EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Vista el Acta de adhesión de Austria, de Finlandia y de Suecia, y, en particular, su artículo 125, Considerando que el artículo 125 del Acta de adhesión dispone que el Consejo debe fijar anualmente, por mayoría cualificada y a propuesta de la Comisión, el importe de la contribución financiera de la Comunidad a las sueltas de alevines de salmón que realicen las autoridades suecas competentes; Considerando que esta contribución financiera debe evaluarse con arreglo a los equilibrios existentes inmediatamente antes de la adhesión de Suecia; Considerando que el Reglamento (CEE) n° 2210/80 del Consejo, de 27 de junio de 1980, referente a la celebración del Acuerdo entre la Comunidad Económica Europea y el Gobierno de Suecia relativo a determinadas medidas destinadas a promover la reproducción del salmón en el Mar Báltico1, dispone que la contribución comunitaria equivale a los costes reales soportados por las autoridades suecas para la cría, identificación y suelta de la cantidad de esguines necesaria para la producción de una cantidad de salmones igual a la cuota no recíproca atribuida a la Comunidad en la zona de pesca sueca para el año durante el cual deba concederse la ayuda financiera; 1 DO n°L 226 de 29. 8. 1980, p. 7. Considerando que la Comisión ha recibido la solicitud de contribución financiera comunitaria de Suecia correspondiente a 1996; que esta solicitud es igual a la efectuada con respecto a 1994; Considerando que, para 1996, la Comisión Internacional de Pesquerías del Mar Báltico ha recomendado un TAC para la población de salmón del Báltico y la parte del mismo que debe asignarse a la Comunidad; Considerando que el TAC fijado para 1996 ha sido disminuido; que, por lo tanto, la solicitud sueca se ha analizado con arreglo a este hecho; Considerando que el importe de la contribución financiera de la Comunidad se ha calculado aplicando proporcionalmente este disminución a la cuota no recíproca que Suecia hubiese asignado a la Comunidad, de seguir en aplicación el acuerdo bilateral, HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Artículo 1 Para 1996, el importe de la ayuda financiera de la Comunidad destinada a cubrir los gastos tendentes a promover la reproducción del salmón en el Mar Báltico estará limitada a 662. 508 ecus. Artículo 2 El destinatario de la presente Decisión es el Gobierno de Suecia. Hecho en Bruselas, el. Por el Consejo FICHA DE FINANCIACIÓN 1. Denominación de la medida Contribución financiera para las medidas destinadas a la reproducción del salmón en el Báltico. 2. Línea presupuestaria B7 - 800 3. Fundamento jurídico Artículo 125 del Acta de adhesión de Austria, Finlandia y Suecia. 4. Descripción de la medida 4. 1 Objetivo general La presente propuesta de la Comisión fija para 1996 el importe de la contribución financiera de la Unión a las sueltas de alevines de salmón realizadas por las autoridades suecas competentes, de acuerdo con lo establecido en el artículo 125 del Acta de adhesión. 4. 2 Periodo abarcado v modalidades previstas para su renovación La medida abarca el año 1996. Para 1997 se presentará otra propuesta. 5. Clasificación del gasto o del ingreso 5. 1 5. 2 GO CD 5. 3 no hay ingresos 6. Naturaleza del gasto o del ingreso Subvención del 100%. 7. Incidencia financiera 7. 1 Método de cálculo del coste de la medida El importe de la contribución financiera de la Comunidad en las sueltas de alevines de salmón que realicen las autoridades suecas se ha calculado en función de los equilibrios existentes inmediatamente antes de la adhesión. El Reglamento (CEE) n° 2210/80 del Consejo, de 27 de junio de 1980, referente a la celebración del Acuerdo entre la Comunidad Económica Europea y el Gobierno de Suecia relativo a determinadas medidas destinadas a promover la reproducción del salmón -r en el Mar Báltico1, dispone que el importe anual de la contribución financiera de la Comunidad se calcula de manera a cubrir los costes reales soportados por las autoridades suecas para la cría, identificación y suelta de la cantidad de esguines necesaria para la producción de una cantidad de salmones igual a la cuota no recíproca atribuida a la Comunidad. Para 1994, Suecia había dado a la Comunidad una cuota de salmones de 220 toneladas. En 1996, el TAC global de salmón del Báltico se ha disminuido un 25%, por lo que las cuotas de cada una de las partes se ha disminuido en idéntica proporción. Para respetar los equilibrios existentes, se considera que Suecia atribuye de manera ficticia la misma cantidad, reducida proporcionalmente a la disminución de la cuota sueca de 1996, es decir: 220 t - 220 x 25 = 165 t. 100 Suecia ha indicado ?» la Comisión que el coste real de un esguín era de 17 coronas suecas y que una tonelada de salmón equivale a 2. 000 esguines. Por lo tanto, el importe de la contribución financiera para 1996 es igual a: 165 x 2. 000 x 17 SEK = 5. 610. 000 SEK 5. 610. 000 SEK : 8,467820 = 662. 508 ecus. 7. 2 Desglose del coste por elementos En ecus (valor de 1996) Elementos Presupuesto total para 1 año Gastos derivados de las sueltas de alevines de salmón por las autoridades suecas en el Mar Báltico 7. 3 TOTAL Parte B No procede 662. 508 ( tipo del 5/96) 662. 508 DO n° L 226 de 29. 8. 1980, p. 7. e 7. 4 Calendario de vencimientos cuando se trate de medidas plurianuales acompañadas de un ICN (importe considerado necesario^ inscrito en el de bâSê No procede 8. Disposiciones antifraude previstas y resultados de su aplicación Se aplican las disposiciones antifraude del Tratado de la Unión Europea y, más concretamente, sus artículos 209 letra c), 209 A y 213. 9. Elementos de análisis coste-eficacia 9. 1 Objetivos específicos Promover la reproducción del salmón en el Mar Báltico. 9. 2 Justificación de la medida - Necesidad de la intervención presupuestaria comunitaria La contribución financiera de la Unión figura en el Tratado de adhesión del Reino de Suecia y es obligatoria. 9. 3 Seguimiento v evaluación de la medida Los resultados de la medida se tendrán en cuenta para fijar ios TAC globales de salmón en el Mar Báltico. ¥ 10. Gastos administrativos (parte A del presupuesto) 10. 1 ¿Implica la medida propuesta un aumento del personal de la Comisión? En caso afirmativo, ¿cuántas personas? No. 10. 2 Indíquese el importe de los gastos de funcionamiento y de personal generados por la medida. Indíquese el método de cálculo. No procede. S ISSN 0257-9545 COM(96) 385 final DOCUMENTOS ES 01 03 N° de catálogo ; CB-CO-96-383-ES-C ISBN 92-78-07376-8 Oficina de Publicaciones Oficiales de las Comunidades Europeas L-2985 Luxexnburgo 3