title: BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA- PARLAMENTET om anvendelsen af fællesskabsordningen for fiskeri og akvakultur

eurovoc_concepts:
aquaculture
common fisheries policy
fishery management
fishing regulations
structural policy

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 22. 07. 1996 KOM(96) 363 endelig udg. BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET om anvenMm af fællesskabsordningen for fWwri og akvakultur Indholdsfortegnelse Indledning Første del: Forvaltning af ressourcerne - I-l Gennemførelsen af de "traditionelle" forvdtningsinstrumenter A. TAC og kvoter B. Tekniske foranstaltninger - 1-2 Indførelsen af nye forvaltningsinstrumenter, der er fastsat i forordning (EØF) nr. 3760/92 A. Licenser, tilladelser og regulering af fiskeriindsatsen B. Fastlæggelse af flerårige rammer for forvaltningen af udnyttelsesraterne - 1-3 Den europæiske fiskeriforskning - 1-4 Ordningen til bevarelse af fiskeressourcerne i Middelhavet Andel del: Omstruktureringen af fiskerisektoren Tredje del: Den fælles markedsordning og adgangen til eksterne forsyningskilder A. B. Justeringen af den fælles markedsordning Udviklingen i fiskeriaftalerne Fjerde del: Kontrollen med den fælles fiskeripolitik A. B. Den nye forordning om kontrol Kontrolordningens iværksættelse Femte del: Beslutningsprocessen A. B. Beslutningsprocessens fastlæggelse Beslutningsprocessens iværksættelse Konklusion Bilag Indledning 1. I forordning (EØF) nr. 3760/92 af 20. december 1992 om en fællesskabsordning for fiskeri og akvakultur1 er det i artikel 14 fastsat, at Kommissionen mindst hvert tredje år skal aflægge rapport til Europa-Parlamentet, Rådet og de fællesskabsorganer, der repræsenterer fiskerisektoren, om de foranstaltninger, der er truffet til gennemførelse af forordningen. Nærværende rapport redegør for de foranstaltninger, der i så henseende er vedtaget i nævnte forordnings første tre anvendelsesår. Redegørelsen må ses på baggrund af udviklingen i den fælles fiskeripolitik lige fra tilvejebringelsen af forudsætningerne herfor i 1970 og vedtagelsen af de grundlæggende bestemmelser i 1983. Den indgår således i den løbende udvikling af retsforskrifterne vedrørende den fælles fiskeripolitik og gør status over de forbedringer, der blev indført i 1992. 2. Den ordning, der blev indført ved nævnte forordning, var resultatet af lange drøftelser, som fandt sted i perioden fra den 30. november 1990, der var datoen for Kommissionens første meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet2, til den 20. december 1992, der var datoen for Rådets vedtagelse af denne nye grundforordning. Midtvejsrevisionen af den fælles fiskeripolitik fandt sted i forbindelse med en helhedsvurdering af denne politiks udvikling såvel på kort som på mellemlang sigt og omfattede i overensstemmelse med Kommissionens ønske alle de elementer, der indgår i den fælles fiskeripolitik. Vurderingen blev foretaget på grundlag af dokumenter, som Kommissionen havde udarbejdet, idet udgangspunktet herfor var meddelelsen til Rådet og Parlamentet. Denne meddelelse førte efter et år med drøftelser og udveksling af synspunkter med de forskellige EF-institutioner, de nationale myndigheder og de berørte 1 2 Forordning (EØF) nr. 3760/92 (EFT nr. L 389 af 31. 12. 1992). SEK (90) 2244 af 30. november 1990. erhvervskredse til Kommissionens rapport af 4. december 1991 til Rådet og Parlamentet om den fælles fiskeripolitik, den såkaldte "91 -rapport"3. Denne "91-rapport" var i sig selv genstand for en bred debat i de samme organer. Debatten gjorde det muligt at fastlægge de mest hensigtsmæssige rammer og generelle retningslinjer med henblik på at sikre fremtiden for fiskerisektoren og de tilknyttede aktiviteter i de kommende ti år, ligesom den gav mulighed for at påbegynde arbejdet med at forberede sektoren på tiden efter år 2002. På baggrund heraf kunne det konkluderes, at det er nødvendigt med en samlet og integreret indsats, som gør det muligt at koncentrere alle midler om en mere effektiv regulering af de samlede betingelser for udnyttelsen af ressourcerne. Den således fastlagte fremgangsmåde har medført en stærk tilnærmelse af synspunkterne, både i EF-organerne og i erhvervskredsene. Enigheden er kommet til udtryk ved den enstemmige vedtagelse af Rådets konklusioner på rådssamlingen den 3. april 19924. Denne nye fremgangsmåde gav sig konkret udslag i vedtagelsen af en ny grundforordning5, ved hvilken der indførtes nye instrumenter til forvaltning af fiskeriaktiviteterne. De må vurderes på baggrund af den internationale sammenhæng og den EF-sammenhæng, der har påvirket den fælles fiskeripolitik i de seneste tre år. 3. I disse tre seneste år er staternes internationale samarbejde om bevarelse og rationel forvaltning af de marine ressourcer blevet forbedret, idet kyststaterne er gået i offensiven for at øge deres indflydelse, ikke blot hvad angår ressourcerne i deres egne farvande, men også hvad angår ressourcerne på det åbne hav. De forhandlinger vedrørende en bæredygtig og rationel forvaltning af fiskeressourcerne, som Fællesskabet har deltaget i i de forskellige internationale organisationer og senest i forbindelse med De Forenede Nationers aftale om fælles bestande og stærkt vandrende arter og FAO's adfærdskodeks vedrørende ansvarligt fiskeri, viser dette. De resultater, 3 4 5 SEK (91) 2288 af 4. december 1991. Rådets mødeprotokol af 3. april 1992 - Dok. 5763/92 - Fiskeri 103. Forordning (EØF) nr. 3760/92 (EFT nr. L 389 af 31. 12. 1992). man er nået frem til, har gjort det muligt at konsolidere den eksisterende retlige situation, ligesom de har vist nødvendigheden af at styrke kontrollen og det internationale samarbejde. Specielt hvad angår Middelhavet, blev grundlaget for en samarbejdspolitik mellem Fællesskabet og alle Middelhavets kyststater lagt på den diplomatiske konference om forvaltning af fiskeressourcerne, der blev afholdt på Kreta i december 1994, og i forbindelse med hvilken resultaterne vil blive videreudviklet på en yderligere konference i slutningen af 1996. Den fælles fiskeripolitik er i øvrigt blevet påvirket af en handelspolitisk udvikling, der igen har været affødt af forhold uden for fiskerisektoren, det være sig konventionsbetingede (Uruguay-runden) eller selvstændige forhold, der har taget sigte på andre målsætninger (GSP og narkotika). Krisen på EF's marked for fiskerivarer, som navnlig ramte fiskerisektoren i 1993, har bl. a. vist, at sektoren ikke kan undgå påvirkninger fra udviklingen i den internationale handel mod en liberalisering af samhandelen og en globalisering af markedet. Denne internationale konkurrence gør det endnu mere nødvendigt at sørge for en omstrukturering af EF-flåden, der kan sikre dens rentabilitet. I øvrigt har nedgangen i fiskerimulighederne i henhold til visse fiskeriaftaler med tredjelande som følge af mindskede fiskeressourcer understreget nødvendigheden af at udvikle et mere solidt og integreret samarbejde og partnerskab med disse lande, så de disponible ressourcer bedre kan udnyttes, og man gensidigt kan bidrage til udviklingen af de lokale økonomier. 4. På EF-plan har denne periode i øvrigt været præget af tilpasningen af tiltrædeisesordningen for Spanien og Portugal og af udvidelsen med de nye medlemsstater. Den tilpasning af ordningen, der var forudset i akten vedrørende Spaniens og Portugals tiltrædelse, har også givet anledning til en bred debat på grundlag af en rapport af 23. december 1992 fra Kommissionen til Rådet og Parlamentet6, den såkaldte "92- rapport". På grundlag heraf besluttede Rådet ved tre på hinanden følgende forordninger7, at tilpasningerne skulle ske ved hjælp af de nye forvaltningsinstrumenter, der blev indført ved reformen af den fælles fiskeripolitik. Tilpasningerne blev derfor foretaget gennem indførelsen af en ordning vedrørende fiskeriindsatsen, som har været gældende for Atlanterhavet fra den 1. januar 1996. Forhandlingerne med henblik på Unionens udvidelse med Østrig, Finland, Norge og Sverige fandt sted på grundlag af et mandat, der havde til formål at få ansøgerlandene til fuldt ud at acceptere den gældende EF-ret. Forhandlingerne førte derfor til fastsættelse af de overgangsforanstaltninger, der var nødvendige for virkeliggørelsen af målet om at opnå en fuld integrering af de nye medlemsstater. Forhandlingerne med Norge førte desuden til fastlæggelse af overgangsforanstaltninger, som, hvis Norge var tiltrådt, på længere sigt havde kunnet påvirke den senere udvikling med hensyn til visse elementer af den fælles fiskeripolitik, såsom kontrollen og forvaltningen af ressourcerne. 5. Denne sammenhæng, såvel internationalt som på EF-plan, understreger den absolutte nødvendighed af at anvende de forvaltningsinstrumenter, der er fastlagt i EF- ordningen. Det må derfor undersøges, i hvilket omfang de således fastlagte mål er blevet opnået. EF-flådens overkapacitet, som har medført en overfiskning af bestandene og en svækkelse af fiskerivirksomhederne, forstærker denne nødvendighed. Alle aktører inden for fiskerierhvervet må være sig bevidst, at alene en strategi, der går ud på at søge at opnå SEK (92) 2360 af 23. december 1992. - Rådets forordning (EF) nr. 1275/94 af 30. maj 1994. - Rådets forordning (EF) nr. 685/95 af 27. marts 1995. - Rådets forordning (EF) nr. 2027/95 af 15. juni 1995. en ligevægt mellem kapaciteten og de disponible ressourcer og at opretholde en sådan ligevægt, vil være i stand til at sikre fiskerisektorens varige eksistens. Det bør også kontrolleres, om de foranstaltninger, der har været nødvendige til gennemførelsen af de trufne beslutninger, er blevet anvendt korrekt på alle ansvarsniveauer. I. Forvaltning af ressourcerne I-l. Gennemførelsen af de "traditionelle" forvaltningsinstrumenter A. TAC og kvoter I forbindelse med opretholdelsen af de mekanismer, der er baseret på fastsættelse af TAC og kvoter, foreslog Kommissionen for at afbøde de svagheder, der var konstateret i "1991 -rapporten"8, at der systematisk på grundlag af videnskabelige udtalelser (se bilag I) skulle fastsættes TAC'er på niveauer, der svarede til en nedsættelse af udnyttelsesraten. Der har således kunnet opnås fremskridt, som i visse tilfælde har gjort det muligt at standse eller svække stigningen i udnyttelsesrateme. Uanset dette er udnyttelsesrateme fortsat for store (se bilag I), dels fordi Rådet har fastsat TAC'eme på for høje niveauer, dels på grund af overskridelser af kvoterne. Bortset fra det bemærkelsesværdige tilfælde vedrørende rundfisk i Nordsøen (torsk og kuller) har Rådet ikke fulgt Kommissionen, når denne på grundlag af videnskabelige udtalelser har foreslået at fastsætte TAC'er på niveauer, der svarede til en mindskelse af udnyttelsesrateme. Hvad angår rundfisk i Nordsøen var fastsættelsen af TAC'er på et niveau svarende til de videnskabelige anbefalinger et vigtigt fremskridt, som dog stadig Kommissionens 1991-rapport til Rådet og Parlamentet om den felles fiskeripolitik - Dok. SEK (91) 2288 endelig udg. af 4. 12. 1991. er utilstrækkeligt, da det ikke har været muligt samtidigt at gennemføre nedsættelser af den tilsvarende fiskeriindsats. Den faktiske fiskeriindsats har regelmæssigt været større en den, der var nødvendig for fangsten af kvoterne. Dette har medført svig og genudsætninger. Ikke desto mindre har det alt i alt været muligt at undgå en intensivering af udnyttelsen. Dette har i forbindelse med nogle rekrutteringer, der var mindre dårlige end de foregående, skabt mulighed for en vis genopretning. Den er følsom og meget relativ (se bilag I). I de øvrige sektorer er TAC'eme fortsat blevet fastsat på for høje niveauer for mange ressourcer, hvor der er tale om en alvorlig overfiskning. Nogle nedsættelser af TAC'eme er endog illusoriske, da de kun er udtryk for et første skridt i retning af at nedbringe TAC'eme til de niveauer, der er nødvendige for en afbalanceret udnyttelse af ressourcerne, medens de tidligere lå på niveauer, der langt oversteg fangsterne. B. Tekniske foranstaltninger Den kritiske redegørelse, som Kommisisonen gav i sin meddelelse om gennemførelsen af Rådets forordning (EØF) nr. 3094/86 af 7. 10. 1986 om fastlæggelse af tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne9, bør suppleres med en analyse af de fremskridt, der er opnået på de andre felter vedrørende tekniske foranstaltninger. Der er regelmæssigt foretaget ajourføring af forordning (EØF) nr. 3094/8610. Desuden er anvendelsesområdet for EF's tekniske foranstaltninger blevet udvidet til dels at omfatte områder, der ikke tidligere var dækket, såsom Middelhavet, dels at omfatte fangstmetoder, for hvilke der ikke hidtil var foretaget nogen regulering, såsom faststående redskaber. Endelig er de særlige tekniske EF-bestemmelser, der gælder for NAFO og Østersøen, blevet udviklet, så de tager hensyn til anbefalingerne fra de internationale organisationer, som Kommissionen aktivt har bidraget til. 10 Kommissionens meddelelse fil Rådet om anvendelsen af tekniske foranstaltninger i den felles fiskeripolitik (KOM/95/669). Rådets forordning (EØF) nr. 3094/86 af 7. 10. 1986 om fastlæggelse af tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne (EFT L 288 af 11. 10. 1986). 8 De betydelige fremskridt med hensyn til de tekniske foranstaltninger må imidlertid ikke føre til, at man glemmer, at der stadig er et stort arbejde at gøre. Kommissionen har i forbindelse med ovennævnte meddelelse om gennemførelsen af forordning (EØF) nr. 3094/86 foreslået en omfattende revision af de tekniske foranstaltninger med henblik på at styrke og forenkle dem og at gøre dem lettere at kontrollere. For at opnå dette mål er der bl. a. i meddelelsen foreslået en harmonisering af maskestørrelserne, så de ikke længere fastsættes for de enkelte geografiske områder, men for de enkelte fiskerier. En sådan harmonisering vil gælde for region III (Den Biscayiske Bugt og Den Iberiske Halvø) og for Nordsøen. I nævnte meddelelse foreslås der i øvrigt en udvidelse af de fredede områder for at beskytte yngelen samt mere selektive fiskeredskaber. Efter drøftelsen af denne meddelelse på Rådets samling i december 1995 forpligtede Rådet sig til på grundlag af et kommissionsforslag, som vil blive forelagt inden den 1. juni 1996, at tage stilling til denne nye fremgangsmåde med hensyn til de tekniske foranstaltninger. 1-2. Indførelsen af de nve forvaltningsinstrumenter. der er fastsat i forordning fEØF^ nr, 3760/92 I "91-rapporten" understregedes det, at en forbedring af de traditionelle mekanismer til forvaltning af ressourcerne nødvendiggjorde en sammenkædning af forvaltningen af fiskeriindsatsen og forvaltningen af fangsterne samt fastlæggelsen af flerårige beslutningsrammer. Kommissionen indførte derfor hurtigst muligt denne nye fremgangsmåde. A. Licenser, tilladelser og regulering af fiskeriindsatsen Forudsætningen for indførelsen af en forvaltning af fiskeriindsatsen var, at der blev fastlagt et instrument, som kunne begrænse adgangen til fiskeriet i almindelighed og til bestemte fiskerier i særdeleshed. Det er grunden til, at Kommissionens første forslag vedrørte fiskerilicenser og -tilladelser, inden der blev indført en særlig ordning for forvaltning af fiskeriindsatsen. Vedtagelsen af reglerne om licenser, der giver adgang til erhvervsfiskeri, og derefter af reglerne om særlige fiskeritilladelser, der giver adgang til bestemte fiskerier, var et afgørende skridt i retning af en effektiv og gennemskuelig forvaltning af ressourcerne. Disse instrumenter blev vedtaget i tre forordninger11 i 1993 og 1994 (se bilag IV). Anden etape, der var lige så vigtig, var den faktiske indførelse af en forvaltning af fiskeriindsatsen. I forbindelse med "92-rapporten"12 om tilpasning af tiltrædelsesordningen for Spanien og Portugal foreslog Kommissionen, at man skulle udvide den forvaltning af fiskeriindsatsen, der hidtil havde været begrænset til Shetlands-kassen, til at blive en generel ordning for forvaltning af fiskeriindsatsen. Efter lange drøftelser besluttede Rådet i sidste ende at indføre en ordning for fiskeriindsatsen, der var begrænset til Atlanterhavet fra den 1. januar 199613. Rådets forordning (EF) nr. 3690/93 af 20. december 1993 om en fællesskabsordning om regler for det minimum af oplysninger, der skal angives i fiskerilicenser (EFT nr. L 341 af 31. 12. 1993). Rådets forordning (EF) nr. 1627/94 af 27. 6. 1994 om generelle bestemmelser for de særlige fiskeritilladelser (EFTnr. L 171 af 6. 7. 1994). Rådets forordning (EF) nr. 3317/94 af 22. 12. 94 om generelle bestemmelser for tilladelser til fiskeri i tredjelandes farvande som led i en fiskeriaftale (EFT nr. L 350 af 31. 12. 1994). 1992-rapport fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om anvendelsen for fiskerisektoren af ordningen vedrørende Spaniens og Portugals tiltrædelse. Dok. SEK (92) 2340 endelig udg. af 23. 12. 1992. Rådets forordning (EF) nr. 685/95 af 27. marts 1995 om forvaltning af fiskeriindsatsen for så vidt angår visse fiskerizoner og visse fiskeressourcer i Fællesskabet (EFT nr. L 71 af 31. 3^1995, s. 5). 13 10 Derme ordning, der er baseret på en undladelse af at forøge den samlede fiskeriindsats, en fuld udnyttelse af medlemsstaternes muligheder og en bevarelse af den bestående ligevægt i de sårbare områder, skal bidrage til at sikre en styring af kapaciteten og fangsterne. Denne anden etape bør efterhånden kompletteres, så overgangsordningen i forbindelse med udvidelsen med Sverige og Finland kan bringes til ophør. Endelig må ordningen for fiskeriindsatsen forfines med henblik på at præcisere bestemmelserne vedrørende adgangen til visse fiskerier under anvendelse af særlige fiskeritilladelser og på at forene nødvendigheden af en effektiv forvaltning af indsatsen med en fuld udnyttelse fra medlemsstaternes side af deres fiskerimuligheder på grundlag af princippet om den relative stabilitet. B. Fastlæggelse af flerårige rammer for forvaltningen af udnyttelsesrateme Rådet har endnu ikke vedtaget Kommissionens forslag om fastlæggelse af mål og strategier for forvaltningen på mellemlang sigt, selv om dette forslag har ligget på Rådets bord siden den 15. december 1993. Denne forsinkelse er skadelig for den effektive forvaltning af fiskeressourcerne. Nævnte forslag er trods alt affødt af beslutningerne vedrørende grundforordningen. Vigtigheden af at fastlægge en sådan ramme blev understreget i 1992-raporten og anerkendt i forordning (EØF) nr. 3760/92, og den har fået Kommissionen til at fremsætte forordningsforslag lige siden 1993. Fremgangsmåden med beslutninger vedrørende TAC'er og kvoter har siden 1992 kun bekræftet nødvendigheden af at gøre forvaltningen af ressourcerne mere fleksibel og af at skabe klarhed for mere end det kommende år, så sektoren kan foretage en langtidsplanlægning af sine aktiviteter og investeringer. For at belyse debatten om indførelsen af disse nye forvaltningsinstrumenter havde Kommissionen i forvejen tilstillet Rådet en meddelelse14 med en analyse af fordelene og 14 Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om "Nye elementer i den fælles 11 begrænsningerne ved disse nye instrumenter. Meddelelsen blev drøftet i Rådet, som accepterede retningslinjerne heri (i november 1994). Kommissionen har forelagt to forslag med henblik på den praktiske opfølgning. Det første vedrører fastlæggelsen af mål og strategier på mellemlang sigt15, det andet vedrører en mere fleksibel udnyttelse af kvoterne16. Disse to aspekter kompletterer hinanden, idet de giver mulighed for at kombinere en aktion, der er mere ambitiøs på mellemlang sigt, med en større smidighed i forvaltningen på kortere sigt. Rådet har i begge tilfælde anerkendt de bagvedliggende princippers relevans i forbindelse med de første konstruktive drøftelser. Foruden i den interne debat om den fælles fiskeripolitik er nødvendigheden af at fastlægge mål og strategier på mellemlagt sigt blevet understreget i flere internationale organer, f. eks. i forbindelse med fastlæggelsen af adfærdskodeksen og i forbindelse med regeringskonferencen om Nordsøen. I begge disse tilfælde er de vedtagne foranstaltninger i overensstemmelse med de instrumenter, som Kommissionen har foreslået: Fastlæggelse af tærskler for gydebiomassen og planer for udviklingen i fiskeridødeligheden for de enkelte fiskerier. Forslaget vedrørende forvaltningsmål og -strategier blev forelagt Rådet i december 1993. I en første periode viste Rådet en behersket interesse (1. halvår 1994), medens Rådet ved den anden gennemgang (2. halvår 1994) var på nippet til at vedtage det på betingelse af, at forslaget blev ændret til et direktiv, og at visse tal blev ændret. I første halvår af 1995 fjernede Rådet så dette forslag fra sin dagsorden, og i andet halvår af 1995 nægtede det at genoptage forslaget på sin dagsorden. Til trods for Rådets godkendelse af principperne er dette forslag således forsvundet, ikke på grund af det egentlige indhold, men på grund af indsigelser mod nogle detaljer. Det er nu blevet forældet i forhold til den oprindeligt forudsete tidsplan (1994-1997). 15 16 fiskeripolitik", (KOM(93) 664, Bruxelles, den 15. december 1993). Forslag til Rådets forordning (EF) om fastsættelse for perioden 1994-1997 af forvaltningsmål og -strategier for visse fiskerier og fiskerigrupper (KOM(93) 663 endelig udg. af 15. 12. 1993). Forslag til Rådets forordning (EF) om supplerende betingelser for forvaltningen af TAC og kvoter fra år til år (KOM(94) 583 endelig udg. af 8. 12. 1994). ) 12 Hvad angår forslaget vedrørende fleksibilitet har Kommissionen brugt to år til at foretage tekniske justeringer og til at overvinde sine betænkeligheder som følge af dette forslags nyskabende karakter inden forslagets enstemmige vedtagelse med en gradvis indførelse i løbet af 1997 og 1998. Rådet bør tage forslaget om forvaltningsmål og -strategier op til fornyet overvejelse. Dette spørgsmål bør tages op i forbindelse med drøftelserne af FUP IV (flerårige udviklingsprogrammer) som følge af den tidligere foreslåede sammenkædning af reguleringen af udnyttelsesrateme og udviklingen i fiskerikapaciteten. I. -3 , Den europæiske fiskeriforskning Forvaltningen af fiskeressourcerne indebærer beslutninger, som kun kan træffes på grundlag af en videnskabelig analyse. Kravene til fiskeriforskningen er derfor betydelige og i konstant udvikling i takt med behovene inden for den fælles fiskeripolitik. Siden henstillingerne i "1991-rapporten" og vedtagelsen af forordning (EØF) nr. 3760/92 er fiskeriforskningen blevet intensiveret såvel på EF-plan som nationalt, idet hovedvægten er blevet lagt på de socioøkonomiske forhold og på en forbedret koordinering af forskningsindsatsen, såvel på EF-plan som på internationalt plan. I forbindelse med det fjerde rammeprogram for Det Europæiske Fællesskabs indsats inden for forskning, teknologisk udvikling og demonstrationsaktioner (1994-1998) er det Kommissionens mål gennem EF-finansiering af forskningsprojekter at opnå et solidt grundlag for en afbalanceret og bæredygtig udnyttelse af Fællesskabets fiskeressourcer og for dèn fremtidige udvikling af akvakulturen. Med henblik på at opnå bestemte informationer til støtte for udarbejdelsen af forordningsforslag deltager Kommissionen i øvrigt i finansieringen af videnskabelige og tekniske undersøgelser, der kan give svar på helt konkrete spørgsmål, og hvor resultaterne er af direkte betydning for den fælles fiskeripolitik. 13 Til trods for denne tilskyndelse fra Fællesskabet har Kommissionen konstateret svagheder, hvad angår indsamlingen af de basisoplysninger, der er nødvendige for gennemførelsen af den fælles fiskeripolitik. De nuværende mekanismer bør forbedres for at sikre, at der indsamles de oplysninger, som medlemsstaterne skal fremsende til Kommissionen, og at disse oplysninger stilles til rådighed for videnskabsmændene. Desuden bør der rådes bod på den manglende koordinering mellem medlemsstaterne og Kommissionen, ligesom de enkeltes roller bør præciseres gennem en fastlæggelse af forskningsprioriteterne på EF-plan. Endelig ønsker Kommissionen at opnå en bedre dialog mellem videnskabsmændene og fiskerierhvervet. I den forbindelse ønsker den at styrke udvekslingen af oplysninger mellem Kommissionen, medlemsstaterne og fiskerierhvervet og at forbedre udbredelsen af forskningsresultaterne, så alle får kendskab hertil. 1,-4 Ordningen til bevarelse af fiskeressourcerne i Middelhavet Som følge af Grækenlands og Spaniens tiltrædelse af Fællesskabet på den ene side og ressourcernes foruroligende tilstand og fiskeriets store socioøkonomiske betydning for visse kystregioner på den anden side forelagde Kommissionen i 1990 Rådet et reflektionsdokument om retningslinjer for en fælles fiskeriordning for Middelhavet17. Denne meddelelse tog sigte på indførelsen af en særlig bevarelses- og forvaltningspolitik for Middelhavet. Konklusionerne i denne meddelelse blev enstemmigt vedtaget af Rådet. Siden "91 -rapporten", der tilskyndede til indførelsen af en fællesskabsordning for bevarelse af fiskeriet i Middelhavet, er der opnået betydelige fremskridt, hvad angår imødegåelsen af den uheldige udvikling for visse fiskebestande i dette område. 17 Meddelelse fra Kommissionen til Rådet om retningslinjer for en fælles fiskeriordning for Middelhavet - Reflektionsdokument (dok. SEK(90) 1136 endelig udg. af 10. 7. 1990). 14 På grundlag af drøftelser ved EF-organerne og i erhvervskredsene vedrørende retningslinjerne for en en særlig bevarelses- og forvaltningspolitik for Middelhavet vedtog Rådet forordning (EF) nr. 1626/9418 om visse tekniske foranstaltninger for fiskeressourcerne i Middelhavet, og denne forordning trådte i kraft i 1995. Forordningen tager sigte på at forbedre beskyttelsen af ressourcerne og miljøet gennem en harmonisering af visse allerede gældende bestemmelser på grundlag af foreliggende videnskabelige udtalelser og om nødvendigt gennem vedtagelsen af nye bestemmelser, der tager hensyn til de særlige forhold i Middelhavet. Forordningen fastlægger betingelserne for udnyttelsen og et forbud mod bestemte fiskeredskaber, restriktioner med hensyn til deres tekniske kendetegn, og minimumsmål for landinger, ligesom den indeholder visse undtagelsesbestemmelser, så ordningen indføres gradvis. Gennemførelsen af denne forordning har givet anledning til vanskeligheder i visse medlemsstater, navnlig hvad angår overholdelsen af visse bestemmelser om mindstemål. I den forbindelse har Kommissionen deltaget i adskillige møder med erhvervskredse og videnskabsmænd med henblik på at indsamle de data og oplysninger, der er nødvendige for en undersøgelse af spørgsmålet og for at kunne foreslå en tilfredsstillende løsning. Forordningen er imidlertid udtryk for en første uundværlig etape, idet det for at opnå fremskridt er nødvendigt at sikre en harmonisering med de lande, der ikke er medlem af EF, og som driver fiskeri i Middelhavet. I den forbindelse er der truffet strenge foranstaltninger i fuld harmoni mellem de medlemsstater, der ligger op til Middelhavet, og Rådet og Kommissionen. I december 1994 blev der på Kreta afholdt en ministerkonference om forvaltningen af fiskebestanden i Middelhavet, og konferencen mundede ud i en højtidelig erklæring om bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne i Middelhavet, ifølge hvilken de stater, der 18 Rådets forordning (EF) nr. 1626/94 af 27. 6. 1994 om tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne i Middelhavet. 15 nyder godt af den biologiske mangfoldighed i Middelhavet, forpligter sig til at samarbejde om at sikre beskyttelsen og udviklingen af områdets fiskeressourcer. Med henblik på at uddybe dette samarbejde mellem de stater, der ligger op til Middelhavet, og dem, der driver fiskeri i Middelhavet, har Kommissionen allerede planlagt en ny ministerkonference i slutningen af 1996 om forvaltningen af fiskeressourcerne i Middelhavet. Parallelt hermed har Fællesskabet styrket sit samarbejde med de regionale organisationer for fiskeri i Middelhavet, bl. a. med Det Almindelige Råd for Fiskeri i Middelhavet. Fællesskabet har i øvrigt indledt den relevante procedure for at blive medlem af denne organisation inden for kort tid. Den har truffet foranstaltninger, der tager sigte på i Fællesskabets lovgivning at gennemføre visse henstillinger fra internationale organisationer vedrørende forvaltningen af ressourcerne. II- Qmstrakftireringen af fiskerisektoren Rammerne for strukturforanstaltningerne til fordel for fiskeri og akvakultur er i de seneste år blevet ændret på væsentlige punkter. Indtil 1993 udvalgte Kommissionen selv investeringsprojekterne vedrørende flåden, akvakultur og forarbejdning og markedsføring af akvakulturprodukter i henhold til forordning (EØF) nr. 4028/8619. Investeringsprojekterne skulle opfylde en række kriterier med hensyn til gyldighed, overensstemmelse og støtteberettigelse, ligesom de skulle opfylde en række tejousk-økonomiske betingelser for at kunne udvælges. Fra 1993 er striikturforanstalmingerne på fiskeriområdet blevet integreret i strukturfondsreformen efter vedtagelsen af Rådets forordning (EØF) nr. 2080/93 og (EF) nr. 3699/9320. Denne integrering vil give mulighed for til medlemstaterne at uddelegere 19 20 Rådets forordning (EØF) nr. 4028/86 af 18. 12. 1986 om fællesskabsforanstaltninger til forbedring og tilpasning af fiskeri- og akvakulturstrukturerne, senest ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 3846/92 af 19. 12. 1992 (EFT L 401 af 31. 12. 1992) (ophævet). Rådets forordning (EF) nr. 3699/93 af 21. 12. 1993 (7) om kriterier og betingelser for EF- 16 nye væsentlige ansvarsområder ("subsidiaritet") i forbindelse med udvælgelsen af investeringsprojekter inden for sektoren, hvis de reagerer på de foranstdtninger, der er vedtaget inden for rammerne af sektorprogrammeringen for "fiskeri" (partnerskab). Principperne om additionalitet og koncentration iagttages også i forbindelse med Fællesskabets finansielle interventioner. Fremover er det inden for denne nye finansielle ramme, at sektorens omstruktureringsforanstaltninger, navnlig vedrørende flåden, gennemføres. Der skal mindes om, at Kommissionen i den forbindelse i "91-rapporten" allerede anbefalede en sammenkædning af bevarelses- og strukturforanstaltningerne for at sidstnævnte gennem fjernelse af overkapacitet i EF-flåden kunne bidrage til en nedbringelse af dødeligheden i de fiskerier, hvor den anses for at være alt for høj. Disse anbefalinger genfindes i afsnit II i forordning (EØF) nr. 3760/92 om forvaltning og kontrol af fiskeriaktiviteten, og Rådet skal ifølge denne bestemmelse på et flerårigt grundlag fastsætte målene og de detaljerede regler for en omstrukturering af fiskerisektoren med henblik på at opnå en bæredygtig ligevægt mellem ressourcerne og udnyttelsen heraf. Kommissionen har derfor set det som sin opgave at muliggøre en sådan omstrukturering gennem vedtagelsen af en række bestemmelser af retlig og finansiel karakter. Vedtagelsen af bindende foranstaltninger til nedbringelse af flådens overkapacitet er blevet mulig efter Rådets beslutning 94/15/EF21, som giver mulighed for at vedtage flerårige udviklingsprogrammer (FUP III). 21 strukturinterventioner inden for fiskeri, akvakultur og forarbejdning og afsætning af fiskerivarer og akvakulturprodukter. Rådets beslutning 94/15/EF af 20. 12. 1993 om mål og detaljerede regler for en omstrukturering af Fællesskabets fiskerisektor i perioden 1. januar 1994 til 31. december 1996 med henblik på at opnå en bæredygtig ligevægt mellem ressourcerne og udnyttelsen heraf (EFT L 10 af 14. 1. 1994). Rådets beslutning 95/577/EF af 22. december 1995 om mål og detaljerede regler for omstrukturering af fiskerisektoren i Finland og Sverige i perioden 1. januar 1995 gil 31. december 1996 med henblik på at opnå en bæredygtig ligevægt mellem ressourcerne og udnyttelsen heraf (EFT L 326 af 30. 12. 1995). 17 Udarbejdelsen af denne FUP III var baseret på sådanne principper som gennemsigtighed, lige behandling af medlemsstaterne og en vis fleksibilitet. Det skal imidlertid medgives, at med en gennemsnitlig reduktion på 7% af flådekapaciteten over 5 år vil disse programmer ikke indfri de ambitioner, som Kommissionen havde, så meget mere som denne procentsats omfatter reduktioner, som visse lande ikke havde foretaget i forbindelse med deres tidligere programmer, og ikke udligner de produktivitetsforøgelser, som de tekniske fremskridt har medført. I forbindelse med sine årlige rapporter til Rådet og Parlamentet om resultaterne af de flerårige udviklingsprogrammer (FUP III) har Kommissionen konstateret, at der til trods for, at resultaterne generelt er tilfredsstillende i relation til de fastsatte mål, består forskelle mellem medlemsstaterne, som giver sig udslag i faktiske vanskeligheder for visse medlemsstater med at overholde målene, eller en tilbøjelighed til ikke at overholde dem, som viser sig i praksis. I forbindelse med gennemførelsen af FUP III må det i øvrigt konstateres, at der ikke hidtil har været nogen medlemsstat, heller ikke blandt tilhængerne af denne fremgangsmåde, der har benyttet sig af den mulighed, de i forbindelse med FUP III har fået for at gennemføre foranstaltninger til reduktion af fiskeriaktiviteten, som kunne tages i betragtning ved FUP III. En manglende overholdelse af målene for FUP III medfører pålæggelse af sanktioner. Den hårdeste sanktion for medlemsstaterne er den forpligtelse, ifølge hvilken de ikke må iværksætte foranstaltninger for bygning af fiskerfartøjer eller flådemoderniseringer, der medfører en forøgelse af fiskeriindsatsen, hvis de ikke har overholdt målene for programmerne. Nogle medlemsstater, der ikke har overholdt delmålene i FUP III, har måttet give afkald på at yde national støtte til modernisering eller til bygning af nye fartøjer. 18 Den anden sanktion, der eventuelt vil kunne anvendes, rivis Kommissionen ved udgangen af 1996 konstaterer, at en medlemsstat ikke har overholdt de endelige mål for FUP III, er overtrædelsesproceduren i henhold til traktatens artikel 169. Til trods for disse mangler og i modsætning til de tidligere programmer (FUP I og FUP II), hvis resultater var skuffende, har FUP III22 gjort det muligt at opnå en nedgang i kapaciteten (se bilag II). Selv om det endelige resultat vil være utilstrækkeligt, har FUP III desuden medført, at der er tilvejebragt en samlet ordning for overvågning af og kontrol med udviklingen i EF-flåden takket være de instrumenter, der er blevet anvendt (EF- fartøjsfortegnelsen, ommåling af flåden23). FUP III vil blive opfulgt af FUP IV, der på grundlag af en af uafhængige eksperter udarbejdet ny rapport om fiskebestandenes tilstand og udtalelser fra fiskeriets erhvervsorganisationer vil fastlægge nye mål for omstruktureringen af EF-flåden med henblik på at rette op på bestandene og fiskerivirksomhedernes finansielle situation. Målet for dette FUP IV vil være virkeligt at fjerne flådens kroniske overkapacitet. For at afbøde de socioøkonomiske virkninger af reduktionen af EF-flåden, havde Kommissionen i 1986 i forbindelse med vedtagelsen af forordning (EØF) nr. 4026/86 foreslået, at ophugningspræmien skulle omfatte en præmie pr. besætningsmedlem, men Rådet afviste denne sociale ledsageforanstaltning. I 1991 forsøgte Kommissionen i forbindelse med særforanstaltningerne i forordning (EØF) nr. 4028/86 at gennemføre særlige sociale ledsageforanstaltninger, men også her uden resultat. 22 23 Kommissionens beslutninger 92/588/EØF til 92/598/EØF af 21. 12. 1992 vedrørende flerårige udviklingsprogrammer for fiskerflåderne for perioden 1993-1996 (FUP III) (EFT L 401 af 31. 12. 1992). Kommissionens beslutninger 96/73/EF til 96/74/EF(6) af 22. 12. 1995 vedrørende et flerårigt udviklingsprogram i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 3699/93 (EFT L 14 af 19. 1. 1996). Kommissionens forordning (EF) nr. 109/94 af 19. 1. 1994 om Fællesskabets fortegnelse over fiskerfartøjer (EFT L 19 af 22. 1. 1994). Rådets forordning (EF) nr. 3259/94 af 22. 12. 1994 om ændring af forordning (ef) n° 2930/86 vedrørende fiskerfartøjers karakteristika (EFT L 339 af 29. 12. 1994). i Sverige og Finland for perioden 1995-1996 for fiskerflåden 19 For at mindske de virkninger, som foranstaltningerne vedrørende omstruktureringen af flåden har for de beskæftigede i fiskerisektoren i de fiskeriafhængige områder, vedtog Rådet i november 1995 nogle socioøkonomiske foranstaltninger24, som åbner mulighed for at sammenkæde foranstaltninger til justering af fiskeriindsatsen med sociale ledsageforanstaltninger til fordel for de beskæftigede, der rammes af omstruktureringen (førtidspensionering eller præmie for frivilligt ophør). Det skal understreges, at disse foranstaltninger er af ekstraordinær karakter, idet alle tidligere forsøg på at indføre sådanne foranstaltninger har været resultatløse. En hel række finansielle foranstaltninger under strukturfondene (FIUF, EFRU, ESF) er fremover til rådighed i forbindelse med omstruktureringen af sektoren. Et EF-initiativ (PESCA), der udelukkende vedrører fiskeriet, giver mulighed for at anvende alle strukturfondenes foranstaltninger i de fiskeriafhængige områder. Kommissionen er af den opfattelse, at forordning (EF) nr. 3760/92 og de finansielle bestemmelser vedrørende strukturfondene vil være tilstrækkelige til at muliggøre en omstrukturering af fiskerflåden i en nær samordning med foranstaltningerne til bevarelse af ressourcerne. De betingelser, på hvilke omstruktureringen skal gennemføres, bør dog fastlægges nærmere. Navnlig bør Rådet vedtage de foranstaltninger, som situationen kræver, for at flådens størrelse kan tilpasses de faktisk forekommende fiskeressourcer. 24 Rådets forordning (EF) nr. 3699/93 af 21. 12. 1993 om kriterier og betingelser for EF- strukturinterventioner inden for fiskeri, akvakultur og forarbejdning og afsætning af fiskerivarer og akvakulturprodukter (EFT L 346 af 31. 12. 1993), ændret for tredje gang ved forordning (EF) nr. 2791/95 af 20. 11. 1995 (EFT L 283 af 25. 11. 1995). 20 III. Den fælles markedsordning oç adgangen til eksterne forsyningskilder A. - Justeringen af den fælles markedsordning Kommissionen beskrev og analyserede i 1994 EF-produktionens strukturhandicap i sin meddelelse om krisen i EF's fiskerisektor25. Undersøgelsen af markedssituationen og de uomgængelige forhold, der karakteriserer denne, viser klart, hvor påkrævet det er, at der gøres en indsats for at tilpasse kapaciteten til ressourcepotentiellet. Det er nødvendigt, at EF-produktionspotentiellet optimeres, ved at det sikres, at udbuddet kommer til at svare bedre til efterspørgslen; en sådan optimering er nødvendig i betragtning af den internationale konkurrencesammenhæng, hvor Fællesskabet er bundet af internationale forpligtelser inden for en verdensomspændende økonomi, ligesom optimeringen er påkrævet, fordi produktionsomkostningerne er større i Fællesskabet end hos visse af dets partnere, og fordi EF-markedet i vid udstrækning har forsyningsunderskud. Der blev taget skridt i denne retning ved den reform af den fælles markedsordning, der trådte i kraft i 199526, og som lægger vægten på en styrkelse af producentorganisationernes rolle og en udvidelse af deres beføjelser, hvad angår en forbedring af varekvaliteten og organisationernes mulighed for markedsindgreb. B. - Udviklingen i fiskeriaftalerne På grundlag af "91-rapporten" bekræftede Rådet betydningen af, at der eksisterer et bredt net af hensigtsmæssige fiskeriaftaler med tredjelande. 25 26 Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om krisen i EF's fiskerisektor (KOM (94) 335 endelig udg. af 19. 7. 1994). Rådets forordning (EF) nr. 3318/94 ag 22. 12. 1994 (EFT nr. L 350 af 31. 12. 1994) om ændring af forordning fiskerivarer og akvakulturprodukter. (EØF) nr. 3759/92 om den fælles markedsordning for 21 Fiskeriaftalerne tegner sig for 20% af Fællesskabets produktion af fiskerivarer, og de bidrager fortsat i væsentlig grad til, at der er forsyningssikkerhed for disse varer i Fællesskabet. Foruden den politiske og økonomiske betydning, som fiskeriaftalerne med tredjelandene har, giver aftalerne EF-flåden adgang til ressourcer ud over dem, der findes i Fællesskabets fiskerizone. Endelig giver aftalerne Fællesskabet mulighed for, at dette som led i opfyldelsen af de forpligtelser, der udspringer af dets enekompetence, kan opfylde de internationale forpligtelser, det har indgået (ansvarligt fiskeri mv. ). Men fiskeriaftalerne er ikke begrænset til dette aspekt; de gør det også muligt at øge samarbejdet mellem Fællesskabet og tredjelandene. Der findes flere typer af fiskeriaftaler: dels er der de traditionelle aftaler, som indebærer finansiel modydelse og/eller handelsindrømmelser eller gensidighed, dels er der aftalerne af anden generation, som omfatter blandede selskaber. Fællesskabet bestræber sig for, at dets forslag modsvarer det enkelte lands specifikke socioøkonomiske forhold, og at forslagene indeholde partnerskabsbestemmelser, der får uddybet indhold på længere sigt, og som er integrerede, dvs. at de anvendes på aktiviteter i både forudgående og efterfølgende led i forhold til selve fiskefangsten, så samarbejdet med tredjelandene kan blive mere varigt. IV. Kontrollen med den fælles fiskeripolitik A. - Den nye forordning om kontrol På baggrund af, at der ikke blev ført tilstrækkelig kontrol med den fælles fiskeripolitiks gennemførelse, og at bestemmelserne ikke blev overholdt, fremsatte Kommissionen i sin 22 "91-rapport" og i rapporten om kontrollen med gennemførelsen af den fælles fiskeripolitik27 en række forslag om, hvorledes kontrollen og gennemsigtigheden kunne forbedres. Efter dybtgående drøftelser, som alle EF-instanserne og erhvervet deltog i, vedtog Rådet i 1993 en ny kontrolordning for den fælles fiskeripolitik28. Den nye ordning indebærer en samlet og integreret kontrol, der omfatter alle den fælles fiskeripolitiks aspekter, og som gælder alle de medvirkende inden for fiskeribranchen. Med de nye regler kan EF-fiskernes aktivitet overvåges mere nøje, uanset i hvilket område de fisker. For at kontrollen kan blive troværdig, opfordres medlemsstaterne til at anvende forebyggende sanktioner. Endvidere styrker den nye ordning det institutionelle grundlag, som Kommissionen har, så den i fuldt omfang kan varetage sin kontrolopgave over for de nationale kontroltjenester. Endelig åbner ordningen vejen for ny teknik, især systemer med løbende registrering af fartøj spositioner via satellit og systemer med edb-anvendelse. I 1995 blev ordningen ændret, idet den eksisterende kontrolordning blev udbygget med foranstaltninger, der skal sikre overvågning og kontrol af fiskerier, hvor fiskeriindsatsen er underkastet begrænsninger. Parallelt med den nye ordning vedtog Rådet en ny beslutning om Fællesskabets finansielle deltagelse29; den nye beslutnings anvendelsesområde og rammebevilling modsvarer udviklingen i kontrolordningen. 27 28 29 Rapport fra Kommissionen til Rådet om kontrollen med gennemførelsen af den fælles fiskeripolitik. Dokument SEC (92) 394 af 6. 3. 1992. Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. 10. 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik (EFT nr. L 261 af 20. 10. 1993), ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 2870/95 af 8. 12. 1995 (EFT nr. L 301 af 14. 12. 1995). Rådets beslutning 95/527/EF af 8. december 1995 om Fællesskabets finansielle deltagelse i visse udgifter, af overvågnings- og som medlemsstaterne afholder ved gennemførelsen kontrolordningerne under den fælles fiskeripolitik (EFT nr. L 301 af 14. 12. 1995). 23 Tilsammen giver disse retsforskrifter medlemsstaterne de nødvendige retlige og finansielle muligheder for at sikre en effektiv og gennemsigtig kontrol af fiskeriaktiviteterne. B. - Kontrolordningens iværksættelse I forbindelse med sin rapport om kontrollen med den fælles fiskeripolitik30 har Kommissionen konstateret, at medlemsstaternes kontrol er utilstrækkelig. Generelt viser denne oversigt, at medlemsstaterne iværksætter de nye kontrolbestemmelser med forsinkelse. De beskedne midler, der er bragt i anvendelse, gør det tvivlsomt, om bestemte medlemsstater anvender kontrolordningen effektivt, selv om de anmoder om EF- finansiering til udvikling af disse midler. Nogle mangler endog kontrolmidler til luftovervågning, hvilket i alvorlig grad anfægter effektiviteten af inspektionerne til søs. Hvad sanktionerne angår, kan der noteres store forskelle i Fællesskabet, både med hensyn til procedurerne og sanktionernes størrelse, hvilket skaber en følelse af forskelsbehandling hos fiskerne og fremmer svig. Da medlemsstaterne ikke har sendt tilstrækkelige oplysninger, har Kommissionen ikke kunnet vurdere kontrollens effektivitet inden for marked, varetransport og strukturpolitik. Trods disse mangler finder Kommissionen, at det er for tidligt at foretage en endelig vurdering af den nye forordnings indvirkning på kontrollen. Nogle af bestemmelserne, bl. a. om edb og indførelse af et system med satellitregistrering, finder først anvendes i 1996-1997. Desuden kan denne første rapport kun bidrage til at afhjælpe den mangel på gennemsigtighed, der er mellem medlemsstaterne inden for fiskerikontrol. Kommissionen håber, at medlemsstaterne vil erkende disse mangler og gensidigt tilskynde hinanden til, at kontrollen harmoniseres opefter. 30 Kommissionens årlige rapport til Rådet og Europa-Parlamentet om kontrollen med den fælles fiskeripolitik (KOM (96) 100 endelig udg. af 18. 3. 1996). 24 Kommissionen vil på sin side justere fordelingen af sine egne midler, for at dette mål kan nås. Men denne justering kan desværre blive besværliggjort af kontrolopgaverne i de internationale farvande (NAFO, drivgarn). I denne henseende håber Kommissionen fortsat, at de berørte medlemsstater hurtigt vil påtage sig de byrder. , som er deres. Uanset dette spørgsmål finder Kommissionen, at den fremover må give følgende opgaver fortrinsstilling: For at skabe gennemsigtighed skal de oplysninger, som medlemsstaterne fremsender, valideres ved hjælp af en indikator for midler og en kontroloversigt. Der skal tages hensyn til kontrollen inden for de områder, som for nylig er blevet medtaget under fiskerikontrollen på EF-plan: strukturpolitik (især mht. en vurdering af fangstkapacitet), parallel overvågning af fiskeriindsatsen, sammenhæng med markedsovervågningen, muligheden for kontrol under transport og udvikling af mulighederne for systematisk krydskontrol af de forskellige oplysningskilder. Der skal lægges vægt på de problemer, der i det enkelte fiskeri har ligget bag hovedovertrædelserne af EF-bestemmelseme, dvs. overtrædelser, som har kunnet ramme de andre medlemsstater, f. eks. kvoteoverskridelser i Nordsøen eller Østersøen og utilstrækkelig iagttagelse af de tekniske foranstaltninger. Def skal sikres en samordning mellem de nationale administrationer, der varetager kontrollen, og mellem disse og Kommissionens tjenestegrene. Et første emne for samråd er, at anvendelsen af nye teknikker fremskyndes (satellitovervågning, edb- forbindelser mv. ). Men dette er ikke det eneste emne: for at interventionerne til søs kan blive koordineret, er det nødvendigt, at der er medvirken på EF-plan, jf. kontrollen af det atlantiske tunfiskeri. Det samme gælder kontrollen af de fangster, der tages af fartøjer i en medlemsstats eksklusive økonomiske zone, og som landes i en havn i en anden medlemsstat. Generelt har Kommissionen en vigtig rolle at spille i koordineringen, for at samspillet kan blive fremmet og mistænksomheden bragt til ophør. 25 Hvis der eksisterer en politik vilje, som understøttes af en generel bevidstgørelse, kan der fremover gøres væsentlige og hurtige fremskridt inden for kontrollen. Disse fremskridt kan muliggøre, at der i den fælles fiskeripolitik nås en række mål, som hidtil har ligget uden for rækkevidde, men som erfaringen samtidig har vist er realistiske. V. - Beslutningsprocessen A. - Beslutningsprocessens fastlæggelse I "91 -rapporten" blev der insisteret på, at ansvaret skulle deles mellem medlemsstaterne og Kommissionen, både med hensyn til reglernes udarbejdelse og til deres anvendelse. I denne sammenhæng bør Fællesskabets rolle primært begrænses til principfastsættelsen, og det er derefter op til medlemsstaterne at fastlægge procedurerne ud fra deres egen retsorden og admmistrationsstruktur. Ligeledes blev det i rapporten foreslået, at retsforskrifterne blev forenklet, så de blev mere gennemsigtige, hvilket var nødvendigt, for at de bedre kunne accepteres, og at også beslutningsprocessen blev forenklet, så procedurerne blev mere simple. Med dette sigte foreslog Kommissionen, da forordning (EØF) nr. 3760/92 blev vedtaget, at der kun blev fastsat to beslutningsprocedurer for forvaltningen af udnyttelsesrateme. Den betonede, at Rådet ikke måtte vælge procedurer, der kunne vanskeliggøre beslutningstagningen. Kommissionens forslag var derfor, at Rådet skulle opstille forvaltningsmålene og -strategierne og fastsætte nøglerne for kvoternes fordeling mellem medlemsstaterne efter proceduren i traktatens artikel 43 (rådsafgørelse efter høring af Europa-Parlamentet og på initiativ af Kommissionen), og at Kommissionen efter udtaleise fra forvaltningskomitéen skulle gennemføre Rådes afgørelser automatisk. Dette kunne smidiggøre 26 beslutningsprocedurerne og aflaste Rådet for tekniske dossierer, som ikke krævede en politisk beslutning fra dets side. Selv om Kommissionens indtog en fleksibel holdning under drøftelserne i Rådet, afviste sidstnævnte forslaget og foreslog en videreførelse af de årlige rådsafgørelser med flertal for fastsættelse af TAC og kvoter og fastlæggelse af lofter over fiskerindsatsen. At der ikke er sket en sådan uddelegering af beføjelser til Kommissionen, så denne kan træffe de tekniske og genkommende beslutninger, betyder, at Rådets arbejde tynges, og vitale foranstaltninger til forvaltning af fiskeriaktiviteterne vedtages ofte med forsinkelse. B. - Beslutningsprocessens iværksættelse I de seneste år er drøftelserne vedrørende den fælles fiskeripolitik blevet mere rationelle og mindre heftige. Dette er et yderligere tegn på, at der en voksende politisk vilje hos medlemsstaterne og en stigende bevidsthed om, at det er nødvendigt at iværksætte en ansvarlig og rationel fælles fiskeripolitik. Som eksempel kan nævnes, at TAC-fastsættelsen i høj grad er blevet afdramatiseret, og det er nu almindeligt, at der opnås enstemmighed efter nogle timers drøftelser. Disse fremskridt må dog ikke skjule de vanskeligheder, der er forbundet med at nå fra en aftale om generelle principper til effektive beslutninger (se bilag IV). I nogle tilfælde bliver Kommissionens forslag, der er baseret på henstillinger fra videnskabsmænd eller uafhængige ekspertgrupper, ikke fulgt, eller de ændres af Rådet på bekostning af en effektiv og rationel ressourceforvaltning. Denne divergens mellem Kommissionens forslag og Rådets endelige afgørelser kan noteres på alle niveauer inden for den fælles fiskeripolitik. Hvad angår ressourcebevarelsen, fastsættes de samlede tilladte fangsmængder i nogle tilfælde til højere mængder end dem, Kommissionen har anbefalet, og de foreslåede 27 tekniske foranstaltninger og kontrolforanstaltninger bøjes ved midlertidige undtagelser og fritagelser; bestemmelserne for Middelhavet er en udtalt eksempel herpå. På strukturområdet bliver de mål for kapacitetsnedskæringer, der er indeholdt i de flerårige udviklingsprogrammer, også ændret i nedadgående retning. Ligeledes noteres der forsinkelser, når der skal vedtages beslutninger i sammenhæng med de fastsatte mål, indtil disse beslutninger bliver uomgængelige og medfører vanskeligheder for fiskerisektoren. Også her gælder forsinkelsen alle aspekterne af den fælles politik. Det mest markante eksempel er forsinkelsen i Rådets vedtagelse af forslagene om fleksibilitet. De forvaltningsmål og -strategier, der udspringer direkte af grundforordning (EØF) nr. 3760/92, og som Kommissionen foreslog i 1993, er fortsat til behandling i Rådet. Endelig konstaterer Kommissionen en blokering, for så vidt angår nogle forslag, som Rådet ønskede forelagt. Angående forslaget om drivgarn3 ' har der ikke kunnet opnås flertal i løbet af de to år, ved hvis udløb Kommissionen (i april 1994) forelagde en meddelelse, der på Rådets anmodning gav en situationsoversigt over drivgarn og indeholdt et forslag om retsforskrifter. Der kan dog noteres en udvikling, hvad angår nogle af de negative aspekter; det kan tilskrives en stigende forståelse i erhvervet for det velbegrundede i Kommissionens forslag og en konstruktiv støtte fra Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg. Kommissionen har bidraget til denne udvikling; den søger at skabe gennemsigtighed i alle led, og den er lydhør over for de problemer, som de forskellige aktører i fiskeribranchen gør rede for, og de løsningsforslag, de fremsætter. Den Forslag til Rådets forordning om anvendelse af store drivgarn inden for rammerne af den fælles fiskeripolitik (KOM(94) 50/5 af 10. 2. 1995). 28 tilrettelægger seminarer og høringer for at bevidstgøre fiskerierhvervet og inddrage det i udformningen af den fælles fiskeripolitiks fremtid. Denne øgede ansvarsbevidsthed i fiskeriet, hvad angår fastlæggelsen af målene for bestandenes forvaltning, må på den anden side ikke betyde, at de hermed forbundne pligter glemmes. KONKLUSION 1. Statusopgørelsen over den forløbne periode viser, at de mål, som Fællesskabet har opstillet, gør det begrundet, at man viderefører den indsats, der blev iværksat i 1991; videreførelsen bør ske, for at grundlaget for det, der allerede er opnået på EF-plan, kan blive konsolideret, og for at effektiviteten heraf kan blive større. De fremskridt, der er sket inden for bevaringen og forvaltningen af bestandene, er fortsat utilstrækkelige. De nye forvaltningsinstrumenter indføres ikke tilstrækkelig hurtigt. Man når ikke altid de mål, der er opstillet for overkapacitetens nedskæring. Og iværksættelsen af kontrolmekanismerne udviser fortsat en lang række mangler. Derfor bør man overveje, hvilke retningslinjer der skal følges, for at den fælles fiskeripolitik kan blive dynamisk og sikre, at fiskeriet i Fællesskabet bliver varigt afbalanceret og dermed rentabelt. 2. Det er således nødvendigt at forberede den vej, der skal følges i de kommende år, både på kort sigt, dvs. for de kommende tre år, og på mellemlang sigt, dvs. med tidshorisonten 2002, der i så henseende er en særlig symbolsk etape for den fælles fiskeripolitik. Herved kan der skabes et bæredygtigt grundlag på lang sigt. At der kan tales om en tidshorisont ved år 2002, skyldes tre forhold, der er betinget af de eksisterende retsforskrifter: 29 adgangen til farvandene inden for grænsen på 12 sømil (artikel 6 i grundforordningen) bestemmelserne om "Shetlandsområdet" (artikel 7 i grundforordningen) betingelserne for adgang til Nordsøen for spanske og portugisiske fartøjer (tiltrædelsesakten af 1985) og for svenske og finske fartøjer (tiltrædelsesakten af 1994). Disse forhold vil inden fristens udløb blive analyseret i en rapport efter samme fremgangsmåde som i 1991. Angående førstnævnte forhold vil Kommissionen forelægge Rådet forslag om de bestemmelser, der eventuelt kan afløse de nuværende. Træffer Rådet ikke afgørelse inden den 31. december 2002, bortfalder den ordning, der gør det muligt at begrænse adgangen til de pågældende farvande. Under de nuværende omstændigheder synes der ikke at være noget ønske om at ændre EF-bestemmelserne på dette punkt. Angående det andet forhold vil den nuværende ordning blive opretholdt, hvis Kommissionen ikke fremlægger forslag og Rådet ikke træffer afgørelse inden samme frists udløb. Angående det tredje forhold gælder det, at hvis der ikke træffes afgørelse i overgangsperioden eller inden udløbet af 2002, vil den nuværende EF-retsorden gælde, dvs. fri adgang til farvandene uden forskelsbehandling for alle EF-medlemsstaters flåder, idet adgangen sker under iagttagelse af princippet om relativ stabilitet for de bestande, der gælder reguleringsbesternmelser for, og frit for dem, der ikke er omfattet af sådanne bestemmelser. De øvrige dele af den fælles fiskeripolitik. , især bestemte grundprincipper såsom relativ stabilitet, vil ikke umiddelbart blive anfægtet. Der vil her kun ske ændringer, hvis der er en udtrykkelig politisk vilje hertil. De forhold, der vedrører strukturforanstaltningerne under den fælles fiskeripolitik, er endvidere undergivet den nuværende finansielle programmering for strukturfondene; 30 denne programmering udløber pr. 31. 12. 1999. Det er sandsynligt, at FUP IV vil blive afløst af FUP V, men medmindre betingelserne for adgang til fiskerierne ændres stærkt i forhold til de nuværende, kan det ikke forventes, at FUP-forløbet påvirkes af 2002-fristen. Andre forhold, der ligger uden for fiskeriet, kan også indvirke på dettes udvikling, f. eks. resultaterne af regeringskonferencen, fremtidige udvidelser af Unionen eller udviklingen i de internationale forbindelser. 3. Kommissionen finder, at man allerede nu og uden af afvente det nye årtusinde bør intensivere den indsats, der allerede er indledt, så der i den kommende treårsfase sker en udbygning og en konsolidering af det, der allerede er opbygget, hvorved sektorens situation forbedres varigt. De foranstaltninger, der skal iværksættes, bør først og fremmest sigte på, at sammenbrud i fiskerier undgås, ved er der etableres en bedre udligning mellem de ressourcer, der er til rådighed, og den fangstkapacitet, der forefindes; kun herved kan EF-fiskerivirksomhederne bringes ind på et rentabelt spor. Disse mål skal nås ved en politik, der ikke er rent økonomisk, men indgår som led i den samlede planlægning af de regioner, der er afhængige af fiskeriet, navnlig mht. beskæftigelse og miljøforhold. De forvaltningsinstrumenter, der modsvarer dette sigte, skal etableres i fuldt omfang. De instrumenter, som der allerede er vedtaget retsakter for, f. eks. ordningen med forvaltning af fiskeriindsatsen, skal finde reel anvendelse. De kommende år vil blive udnyttet til en evaluering af de resultater, der er opnået med instrumenterne i de zoner, hvor de er blevet anvendt, navnlig Atlanterhavet og eventuelt Østersøen. Ved at anvendelsen af disse forvaltningsinstrumenter udvides og gøres generel i andre EF-fiskerizoner, navnlig i Nordsøen, kan man fuldende den overgang, der er fastlagt i udvidelsestraktaterne, såvel traktaterne med Spanien og Portugal som traktaterne med Finland og Sverige. Kommissionen skal da til sin tid foreslå en forvaltningsordning for fiskeriindsatsen, der er relevant for fiskerier såsom nordsøfiskerierne og eventuelt også fiskerierne i Middelhavet. 31 De nuværende forvaltningsinstrumenter skal fortsat anvendes bedre, og det skal ske i tæt sammenhæng med en intensivering og forbedring af den videnskabelige forskning. Det må være at foretrække, at man i tide nedskærer fangsten, end at man afventer en sådan forringelse af bestemte bestande, at fiskeristop bliver påkrævet; en sådan situation er yderst skadelig for såvel virksomhedernes overlevelse som markedsstabiliteten og forsyningssikkerheden. Forbedringen bør også omfatte de tekniske foranstaltninger. De foranstaltninger, der skal træffes, og som skal træffes i snævert samråd med medlemsstaterne og erhvervet, gælder først og fremmest Nordsøen, Middelhavet og region III. For at forvaltningsinstrumenterne kan blive forbedret, er det nødvendigt, både at man får en bedre viden om de videnskabelige og statistiske forhold, og at denne viden formidles bedre. Ved at informationsformidlingen forbedres, så oplysningerne bliver tilgængelige for alle interesserede parter, vil man kunne fremme forståelsen for de anbefalede foranstaltninger og dermed lettere fa dem accepteret. Iværksættelsen af FUP IV i de kommende måneder må forventes at blive en afgørende faktor for genetableringen af ligevægten mellem fiskerimulighederne og EF-flådens fangstkapacitet, så man får brudt den onde cirkel i form af "for stor investering - for stor kapacitet - for store omkostninger", der medfører lavere rentabilitet eller driftstab for virksomhederne. Denne ligevægt danner forudsætning for, at virksomhederne kan overleve, at arbejdspladserne til søs og på landjorden kan bevares, og at hele branchens fremtid kan sikres. Skal en virkelig bæredygtig fiskeripolitik lykkes, er det en absolut forudsætning, at der etableres en effektiv kontrolordning på alle ansvarsniveauer. Der må således lægges vægt på, at det samlede kontrolsystem forbedres, så kontrollen bliver fuldstændig, sammenhængende og ensartet. De nye teknikker, der er til rådighed, f. eks. satellitterne, må udnyttes bedst mulig, og der må sikres optimal formidling af oplysninger via net, hvor der anvendes edb. At der etableres et effektivt EF-kontrolsystem, indebærer ikke, at EF- aktionen som sådan udbygges, men det er nødvendigt, at den enkeltes opgaver og ansvar fastlægges klart. ) 32 Som led i de internationale forpligtelser, Fællesskabet har indgået inden for FN og FAO i de seneste tre år, er det et centralt anliggende, at der udvikles et ansvarligt og dermed kontrolleret fiskeri, som opfylder miljøkravene. Det er i de kommende år, disse forpligtelser konkret skal opfyldes, både internt og internationalt. At der tages hensyn til miljøfaktoren, må ikke ses som en overvindelse af et modsætningsforhold, men som en integrering. Fiskeriet kan kun blive bæredygtigt, hvis miljøkravene tilgodeses; erhvervet bør naturligvis spille en positiv og afgørende rolle i denne sammenhæng, så det undgås, at tilpasningerne sker, uden at der tages behørigt hensyn til fiskeriinteresserne. I denne sammenhæng må Middelhavsområdet tillægges særlig opmærksomhed. Anvendelsen af den fælles fiskeripolitik er mindre gennemført i dette område end i de andre EF-regioner, og bestandenes tilstand er særdeles foruroligende. Desuden er det på grund af de geografiske forhold særlig nødvendigt, at der eksisterer et internationalt samarbejde. Men det må understreges, at intet vil ske, uden at der er en fast politisk vilje hos de berørte medlemsstater. Kommissionen ønsker således, at alle, der er involveret i branchen, såvel politisk og administrativt som erhvervsmæssigt, bidrager med de midler, de råder over, og ifølge det ansvar, de har, til etableringen af en fiskeripolitik, som kan sikre, at fiskerisektoren får varig eksistens. Den finder, at for at der kan sikres både klarhed i de politiske drøftelser og effektivitet i institutionernes virke, bør kun de store afgørelser træffes på rådsniveau efter høring af Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg. Den fælles fiskeripolitik vil uden tvivl komme til at virke bedre, hvis der anvendes en decentraliseret beslutningsproces, der er forbundet med en ordning med regional høring, og som fremmer dialogen mellem erhvervspræsentanterne og de videnskabelige instanser. Nærhedsprincippet bør anvendes for denne aktivitetssektor i det videst mulige omfang på alle ansvarsniveauer. Det samme gælder rationaliseringen af de finansielle interventioner, navnlig hvad angår fordelingen af byrderne mellem EF-budgettet og de nationale budgetter, så der skabes et bedre cost/effectiveness-forhold. 33 4. Resultaterne af denne første fase bliver bestemmende for tilrettelæggelsen af den proces, der skal forberede perioden efter år 2002. Hvis den kommende fase kan betragtes som en konsolideringsfase, vil den efterfølgende sandsynligvis blive en fase, hvor man må vurdere den fremtidige indsats inden for den fælles fiskeripolitik og indkredse de hovedemner, der skal tages op til overvejelse. I den sammenhæng må alle de involverede i branchen på ny deltage aktivt i fastlæggelsen af, hvilke retningslinjer der skal følges, for at der kan sikres en afbalanceret udvikling i systemerne for fiskeriforvaltning, herunder aspekter, der gælder de socioøkonomiske forhold, virksomhedernes rentabilitet, beskæftigelsespolitikken, regionaludviklingen samt den rolle, som de enkelte involverede skal spille. Således vil man ved en åben drøftelse kunne nå til en formel udformning af de valgte retningslinjer, så de fornødne afgørelser kan træffes inden den 31. december 2002. Som det allerede fremgik af "91-rapporten", ønsker Kommissionen, at drøftelsen af fiskeriet forbliver en engageret og lidenskabsfri debat. '34 BILAG I Udvikling i TAC i løbet af perioden 35 ANALYSE af forslaget til TAC for 1996 og evaluering af status over bestandene på grundlag af den seneste vurdering NOTER: m (1) (2) (3) Beslutninger afhænger af konsultationer med tredjelande eller internationale organisationer Den del af TAC, der er til rådighed for medlemsstaterne Som oplyst af medlemsstaterne Der foreligger ingen fangstprognose foreligger ikke: Ikke oplyst eller irrelevant for TAC STATUS: 1 = let udnyttet, 2= fuldt udnyttet, 3 = kraftigt udnyttet, 4 = risiko for udfiskning, F «= svingende, U - ukendt, U/2* = ukendt, men antages at være fuldt udnyttet, U/3* = ukendt, men antages at være kraftigt udnyttet. Vurderingskvalitet: 1 = god analysevurdering, 2 = oplysninger af middel kvalitet, 3 = ingen eller få oplysninger. 36 Oversigt over bestande, îra hvilke EF-fangsterne oversteg 5 000 ions i 19951 TAC 1994 1995 Vurdering 1995 T TAC(1) forsteg (1) TAC(1) FANGST<2) ACFM el. STECF rekommandation 1996 %ændring TAC(1) af forslag Sild Ansjos Torsk Glashvar Havtaske Kuller Hvilling Kulmule Blåhvilling Ills lllbcd lia IVafc IVcVlld VbVIaN, Vlb VlaS, Vllbc Vllghj VIII IX. X, CECAF »la-Skagerrak I Ha Kattegat »bedr*. * Vb VI XII XIV VII ex. Vila VII Villab komb. VII Vb VI XII XIV VII Vlllab komb. VII Vlllabd Hâlv" Vb VI XII XIV VII VIII IX X CECAH lia IV- Vb VI XII XIV Vllb-k N. stock (ll-VHIab) Vb VI VII XII XIV Villabde Ville IX X CECAF Vb VI VII Vlllab Ville IX X CECAF Jomfruhummer Ha IV Vb VI XII XIV VII Dybhavsrejer Rødspætte ftia-Tj?j%»>sfe*MSfc • »ta S k a g e r r a ks 83955 ^ 2 7 ^ H ^ Ï 2 0 8 ^H 1208301 -28320C» 283200 1214501. 55001 257950Î 24273Sl'-5?-. 3624O0| 262400 50000 5000O 55140 70140! 52468 28000 28000; 21000! 21000 30000 33000 12000 12000! 50000' 420791 55140! 521251 28000 27827 21000! 18901 30000 26772! 1393! 12000 "28515 7559! t - rX "VZ> 1 1 1 S 4 M * * # 2 3 »- C^ST-3 » ^ ^ ^ S ^ ^ M ^ S I a ^ ^ Œ IB 177813 t& 259222 429191 U/3* ]. # -1"1». ^ ï é d g F ^ e e ^ ^ ^ ^ T z a ^ W ^ d m ^ f t a } ! ,^ as "172230 50000 767101 28000 18500 50000 1995 TAC 70140 28000 15100 foreligger ikke foreligger ikke nylige niveauer red. F 6 0% <103560 4-30770QU 26659 18325 'W€9ùm^mn -0,0 0. 0 ,0,0 foreligger ikke foreligger ikke 33000 12000 33000] 12000! 1995 TAC 1995 TAC red. F 20% 1995 TAC 1995 TAC k S I f S Ej ^l>SÂ^v^2S^TiMaàê'iii'. ^^B^^M^Ë^^^^^^^^^^^^ "^C&sSfe K 5P ^ s R ^ W ^ ^ * ^ * *^ ^^^^i-î'fs^WSH flll«3»!i8S?T!Ï?TîlPI f^inTçwSI? 1995 TAC ^M^w^SSmmmwBm mzzsjhwmiiyssai 4040 4106 7200 7200] 6000 8600! 211 9307. 0] 13000 10210! 17000 153751 20330) 130261 180001 12072 6484 8600 23800 20285! 18500 15451 4834 5300 13000 13000 17000 17000 20330 22590 18000] 20000] 8600 21400 23150 16630 18000] 5150 4770 Hfim ^tøfed ftfs&iMI I f fl 21000] 13174 20000! 21000 6000 4858 - - „ 5 7 0 0 0] 57000 6800 6800 31000 31000 31000 55120 18550 30910 12370 20620 5300 10000! 93000 93000 55000 55000 15200 15200 12600 12600 20000 20000 HH 67280 423971 60631 29000 267431 60000 421901 33550 214951 22490 18147 11500 5372 113000 31131 5500q 322891 15000] 134031 12600 11362 16358[ 20000 »fs*975r 6000 6800 6247! mtm 9726 17744 15428 13918] 6437 24266 1853a 5731 1/2 1/2 3/4 2/3 331531-r**^::*' 17836 6464 2 w- 3/4 - *2 4? 1/2 1/2 40914 6275 28266 46946 24946 20029 7063 31954 35552 13863] 12788! 181531 red. F 2 0% foreligger ikke ingen F stigning som ovenfor nylige niveauer ingen F stigning som ovenfor som ovenfor væsentlig red. foreligger ikke 1995 TAC 1995 TAC 13000 17000 166001 forv. status qou 14700 8600 som ovenfor 1995 TAC 30300 forv. status quo 23560 6740 som ovenfor som ovenfor sf^74QG! 22900 6000 m® red. F 2 0% 1995 TAC * s om aftalt ". red. F 2 0% sjrgdgBs20%iW l l 8 Ë ^ i % > g. i 10000 væsentlig red. foreligger ikke 25000 1995 TAC(xxx) red. F 30% 43100 som ovenfor 2 4 1 70 som ovenfor 16120! vest mulig niv. 7000! 93000 55000 15200 12600 23000 nylige niveauer nylige niveauer nylige niveauer nylige niveauer nylige niveauer 1995 TAC 1995 TAC 1995 TAC 1995 TAC 1995 TAC red. F 2 0% som ovenfor som ovenfor red. F 2 0% 13000 200001 21200 19000 8600! 30300 23560! 6740 22900 7000! 55100 10000 28000 51000 28660 19120 9000! 93000! 55000 15200 12600 23000 m 0,0 17,6 27,7 29,3! 0,0 0,0 0,0 0,0 Tro 0. 0 16,7 l&ØJ 0,0 12,0 18,3 18,6 18,6 28,6 0,0 0,0 0,0 0,0 0,0 ÉÉ1Ë1B TO»!' i ^;% n^^gF^^iw ^ S U M ^ ^ MS PUSHES HAKE Northern Stock Recruitment Age 0 and SSB 600 Years I Recruitment Age 0 —•—Spawning Stock Biomass Landings and Fishing Mortality Age 1-4 t "> l -S * 0,000 o> e c o r > - 0 > O > O ) C T O > O ) O ) O > O> o o t ^ o o o o o o o o a o c o o o o o a o c o o > o > o > o > o> c M c o ^ m c J O T o O t o o> - o> f O) o> o^ o o o o ^ v c - i (Landings •Fishing Mortality Age 1-4 erf= escape rate to fisheries : tep = taux d'échappement à la pêche 75 % ->Fm=0,298 50 % ->Fm=0,693 25%->Fm=1,386 Source : ICES, ACFM (1995) 18 European Commission-XIV/C/1-FO Rødspætte - Nordsøen Rekrutteringsalder 0 og yngelbiomasse Kilde: ICES, ACFM (1995) Europa-Kommissionen-XIV/C/1 -FO 1000 w O) c •c s 5 Torsk - Nordsøen (IV) Rekrutteringsalder 1 og yngelbiomasse I Rekrutteringsalder 1 — •—Yngelblomasse Landinger og fiskedødelighed alder 2-8 350 300 Û 250 c 2 I 200 S» 150 c 'o c 5 100« i ioo Hvil 50. I i co <o O I,— 11 \M c~ <o o> m <o O) | M | 1 | a i | M | M | B i | W | B i| o> <P o> »o i N. o co » r > o T- c c > o rfi vi i, 0,9 0,8 0,7 0,6 0,5 o «o 0,4 0,3 0,2 i 0,1 h o. > T- o c 3 n CO 0 o 0 ) lO o o o ^ Is» o o o > O o o o > r- > > o o CO 0> o> - O» r ~ > ( B S! Landinger """"""Fiskedødelighed Alder 2-8 urf= undsiipningsrate i fiskeriet: 75 % ->Fd=0,298 50 % ->Fd=0,693 25%->Fd=1,386 Kilde: ICES, ACFM (1995) Europa-Kommissionen-XIV/C/!-FO tø Bilag II Udvikling i EF-fiskerflåden i forhold til de mål, der blev opstillet mellem 1984 og 1995 Skema: Udvikling i de sammenlignede forskydninger i situationerne for målene for FUP I, II og III, udtrykt i kW mellem 1984 og 1995 Efter en periode med betydelig forskel mellem situationen og målet mellem 1984 og 1987 synes alt at gå i, orden, og der opstår et hurtigt sammenfald mellem situation og mål med hensyn til FUP III. Udviklingen ville have været endnu mere oplagt, hvis man havde valgt at udtrykke situation og mål i BRT, der er bedre overholdt T'TTTTl % af målene 95 - Situation 1994 1995 1996 H BILAG III EF-fiskerizoner (d:/data/wpwin/XIV/rap. da) 42 EF-MliDLEMSSTATKRNIiS JURISDIKTIONSKRAV Fieur Ydre erænser for EF-medlemsstaternes jurisdiktionskrav (tyk stiplet linje), som ' markerer EF's indre farvande i Nordøstatlanten, og ICES' statistiske områder. (Dybdelinjerne angiver 200 m (ubrudt linje) og 1000 m (tynd stiplet linje)). 43 BILAG IV Lovgivningsarbejdet i perioden fra 1992 til midten af 1996 Gennemførelse af Fællesskabets ordning for fiskeri og akvakultur Mål Kommissionens forslag Rådets afgørelse Bemærkninger I. Forvaltning af ressourcer I-l TAC og kvoter Forslag af 23. 11. 95 (KOM(95) 615/2 af 5. 12. 95), suppleret med bemyndigelse af 19. 12. 95 (KOM(95) 741/1 af 21. 12. 95) om fastsættelse for 1996 af de samlede tilladte fangstmængder for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande samt af visse betingelser for fiskeri af disse fangstmængder Forordning (EF) nr. 3074/95 af 22. 12. 95 om fastsættelse for 1996 af de samlede tilladte fangstmængder for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande samt af visse betingelser for fiskeri af disse fangstmængder (EFT nr. L 330 af 30. 12. 95, s. 1) - Med hensyn til en række bestande, for hvilke Kommissionen foreslår omfattende nedskæringer af TAC på grund af deres forringelse, foretrækker Rådet at udsætte nedskæringerne til senere, hvilket forværrer situationen for disse bestande. - Nogle af disse TAC indebærer endog en biologisk risiko (makrel, sild, rødspætte, kulmule). For andre vil forhøjelserne medføre store nedskæringer i fiskerimulighederne på kort sigt (tunge, glashvar, mørksej). 1-2 Licenser, særlige fiskeritilladelser, fiskeritilladelser iflg. "fiskeriaftalen" Forslag af 15. 10. 93 til Rådets forordning om en ordning for fiskerilicenser (EFT nr. C 310 af 16. 11. 93) - Rådets forordning (EF) nr. 3690/93 af 20. 12. 93 om en fællesskabsordning om regler for det minimum af oplysninger, der skal angives i fiskerilicenser (EFT nr. L 341 af 31. 12. 93) - Rådets godkendelse af forvaltningsbestemmelserne er blevet forsinket. Rådet har skullet vedtage tre forordninger på et år for at færdiggøre arbejdet. - Rådets forordning (EF) nr. 1627/94 af 27. 6. 94 om generelle bestemmelser for de særlige fiskeritilladelser (EFT nr. L 171 af 6. 7. 94) - Rådets forordning (EF) nr. 3317/94 af 22. 12. 94 om generelle bestemmelser for tilladelser til fiskeri i tredjelandes farvande som led i en fiskeriaftale (EFT nr. L 350 af 31. 12. 94) - Rådet vedtog Kommissionens forslag uden at ændre substansen, hvilket viser, at Rådet skal have tid til at overvinde sin tilbageholdenhed over for den fornyende karakter af visse forslag. 7^ 1-3 Forvaltoing af fiskeriindsatsen - Forslag til Rådets forordning (EF) om en ordning for adgang til visse EF- farvande og -fiskeressourcer (KOM(94) 308 endelig af 13. 7. 94) - Forslag til Rådets forordning om indførelse af en forvaltningsordning for fiskeriindsatsen, for så vidt angår visse fiskerizoner og visse fiskeressourcer (KOM(95) 237 af 6. 4. 95) - Rådets forordning (EF) nr. 685/95 af 27. 3. 95 om forvaltning af fiskeriindsatsen, for så vidt angår visse fiskerizoner og visse fiskeressourcer i Fællesskabet (EFT nr. L71 af 31. 3. 95, s. 5) - Rådet afviste Kommissionens forslag 1 baseret på standardfartøj sdage (SFD) og 8 vedtog et kompromis baseret på dage i zoner, multipliceret med kraften udtrykt i kilowatt, til at beregne fiskeriindsatsen. - Rådets forordning (EF) nr. 2027/95 af 15. 6. 95 om indførelse af en forvaltningsordning for fiskeriindsatsen, for så vidt angår visse fiskerizoner og visse fiskeressourcer i Fællesskabet (EFT L 199 af 24. 8. 95, s. 1) - Der skulle to år og to forordninger til, før end Rådet vedtog en forvaltningsordning for fiskeriindsatsen. Den endelige beslutning ligner | Kommissionens oprindelige forslag mht. 1 indholdet, men især formen er blevet ændret. 1-4 Fleksibilitet Forslag af 8. 12. 94 til Rådets forordning om supplerende betingelser for forvaltningen af TAC og kvoter fra år til år (KOM(94) 583 endelig af 8. 12. 94) Rådet vedtog den 22. 4. 96 forordningen om supplerende betingelser for forvaltningen af TAC og kvoter fra år til år (endnu ikke offentliggjort i EFT) - Rådet vedtog at reducere graden af fleksibilitet fra år til år. - De af Kommissionen foreslåede sanktioner blev reduceret af Rådet. - Det tog Rådet næsten to år at indføre tekniske justeringer og overvinde sin usikkerhed over for den fornyende karakter af Kommissionens forslag. 1-5 Forvaltoingsmål og -strategier 1-6 Drivgarn 1-7 Middelhavet Forslag af 15. 12. 93 til Rådets forordning om fastsættelse for 1994- 1997 af forvaltningsmål og -strategier for visse fiskerier og fiskerigrupper (KOM(93) 663 endelig af 15. 12. 93) Forslag af 8. 4. 94 til forordning om anvendelse af drivgarn i den fælles fiskeripolitik (KOM(94) 131 endelig af 8. 4. 94) Fornyet behandling efter vedtagelse af fleksibilitetsforordningen - Vedtagelsen af de bestemmelser, der skal lette forvaltningen af fiskeriindsatsen, blev forsinket med over to år. - Rådet har syltet forslaget ved at fremlægge småindvendinger, som ikke vedrører substansen. Fortsat til behandling i Rådet Forslag fremsat efter anmodning fra Rådet Forslag af 12. 11. 93 til forordning om tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne i Middelhavet (KOM(93) 306 af 12. 11. 93, s. 10) Rådets forordning (EF) nr. 1626/94 af 27. 6. 94 om tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne i Middelhavet (EFT L 171 af 6. 7. 94, s. 1) 1 forhold til Kommissionens forslag har Rådet øget fleksibiliteten af nogle bestemmelser ved at fastsætte midlertidige undtagelser (ofte gældende indtil 2002). II. Omstrukturering af fiskerisektoren Forslag af 9. 11. 93 til Rådets beslutning om mål og detaljerede regler med henblik på at opnå en bæredygtig ligevægt mellem ressourcerne og udnyttelsen heraf (KOM(93) 544 endelig af 9. 11. 93) Rådets beslutning 94/15/EF af 20. 12. 93 om mål og detaljerede regler for en omstrukturering af Fællesskabets fiskerisektor i perioden 1. januar 1994 til 31. december 1996 med henblik på at opnå en bæredygtig ligevægt mellem ressourcerne og udnyttelsen heraf (EFT L 10 af 14. 1. 94) Kommissionens oprindelige forslag er blevet forsødet af Rådet med 40% mht. kapacitetsnedskæringen: - Bestande af demersale fisk - Bestande af benthiske fisk - Bestande af pelagiske fisk Komm. forslag Rådets beslutning 30% 20% 20% 15% 0% 0% III. Kontrol III-l Kontrol af den fælles fiskeripolitik Forslag af 29. 10. 92 til Rådets forordning om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik (KOM(92) 392 endelig af 29. 10. 92) Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. 10. 93 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik (EFTnr. L 261 af 20. 10. 93) Rådet har besluttet: - at udsætte sin afgørelse om indførelsen af et satellitovervågningssystem til 1. 1. 96 og siden 1. 7. 96 - at opstille listen over de arter, der skal anføres i logbogen, senere - at udsætte anvendelsen af visse bestemmelser for fiskeriet i Middelhavet til 1. 1. 99 - at forkaste Kommissionens forslag om suspension af nedsættelsen af EF-støtten i tilfælde af, at kontrolforordningen ikke overholdes. - I kompromiset af december 1994 (konkretiseret i forordning (EF) nr. 685/95 af 27. 3. 95 om forvaltning af fiskeriindsatsen) omdefinerede Rådet indholdet af den gældende kontrolordning. -fx III-2 Kontrol af fiskeriindsatsen Rådet har afvist dette forslag. Forslag af 13. 7. 94 til Rådets forordning om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik (KOM(94) 309 endelig af 13. 7. 94) Forslag af 12. 6. 95 til Rådets forordning (EF) om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik (KOM(95) 256 endelig af 12. 6. 95) Rådets forordning (EF) nr. 2870/95 af 8. 12. 95 om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik (EFT nr. L 301 af 14. 12. 95, s. 1) Rådet har udvidet hail-systemet til alle fiskerier, mens hail-systemet i Kommissionens forslag kun gjaldt for Det Irske Hav, idet resten skulle fastsættes af Rådet i forhold til fiskeriet. Samtidig indførte Rådet for 1998 individuel meddelelse af fangster, hvilket ikke var forudset i forslaget. Rådet har også besluttet at udsætte sin afgørelse om det integrerede dataforvaltningssystem (net) til 30. 6. 97. Rådet har fleksibiliseret anvendelsen af hail- systemet ved at fastsætte undtagelser for visse flådetyper, hvilket komplicerer hail-systemets anvendelse og medfører omkostninger. ISSN 0254-1459 KOM(96) 363 endelig udg. DOKUMENTER DA 03 Katalognummer : CB-CO-96-364-DA-C ISBN 92-78-07168-4 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg 51


title: 96/548/CECA: Decisão da Comissão de 22 de Julho de 1996 relativa à conclusão de um acordo entre a Comunidade Europeia do Carvão e do Aço e o Governo da República do Cazaquistão sobre o comércio de certos produtos siderúrgicos

eurovoc_concepts:
Kazakhstan
certificate of origin
export licence
iron and steel product
quantitative restriction
trade agreement (EU)

formats: html pdfa1b print


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 2023/96 van Luciano VECCHI aan dee Raad. Wijzigingen in het VEU inzake het jongerenbeleid

eurovoc_concepts:
EU competence
Treaty on European Union
intergovernmental conference (EU)
revision of the Treaty (EU)
social participation
social policy
young person