title: Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Ohjelma yhtenäismarkkinoita varten

eurovoc_concepts:
VAT
competition
fiscal policy
single market
tax harmonisation

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 2 2. 0 7. 1 9 96 KOM(96) 328 lopull. YHTEINEN ARVONLISÄVEROJÄRJESTELMÄ Ohjelma yhtenäismarkkinoita varten (kommission esittämä) JOHDANTO I. HISTORIALLINEN KATSAUS n. YHTENÄISMARKKINOIDEN VAATIMUKSIIN SOVITETTU ARVONLISÄVEROJÄRJESTELMÄ 1. NYKYISEN JÄRJESTELMÄN RAJOITUKSET 1. 1 Järjestelmän monimutkaisuus ja subjektiivisuus 1. 2 Järjestelmän kyvyttömyys vastata talouden uusiin haasteisiin 1. 3 Erilainen soveltaminen eri jäsenvaltioissa 1. 4 Yritysten esittämä arvostelu 1. 5 Päätelmä 2. EHDOTETTU JÄRJESTELMÄ 2. 1 Perusominaisuudet 2. 1. 1 Kotimaisia ja yhteisön sisäisiä liiketoimia lakataan erottelemasta toisistaan 2. 1. 2 Kaikkia yhteisössä suoritettavia liiketoimia verotetaan 2. 2 Avaintekijät 2. 2. 1 Taloudellisille toimijoille yksi ainoa verotuspaikka - käytäntö yksinkertaistuu huomattavasti 2. 2. 2 Arvonlisäverosta kertyvien kohdentamisesta verotusjärjestelmän avulla luovutaan tulojen suorasta 2. 3 Vaikutukset 2. 3. 1 Yhdenmukaistaminen 2. 3. 2 Yhdenmukainen soveltaminen 2. 3. 3 Nykyisen järjestelmän uudenaikaistaminen 2. 3. 4 Hallinto, valvonta ja veronkanto uudessa järjestelmässä m. PÄÄTELMÄ: KOMISSIO EHDOTTAA TYÖOHJELMAA LIITE A - KOMISSION TYÖOHJELMA -n 3 5 9 9 9 9 10 11 11 14 14 14 14 15 15 16 18 18 19 20 20 25 27 JOHDANTO Sen jälkeen, kun nykyinen niin sanottu arvonlisäverotuksen siirtymäjärjestelmä otettiin käyttöön vuonna 1993, yhteisön tilanne on huomattavasti kehittynyt. se kuvastaa ainoastaan yhtä osaa Vaikka Euroopan unionin sisäisten rajojen poistaminen olennaisilta osiltaan oli tärkeä taloudellisesta edistysaskel, yhdentymisestä. Saavutettua edistymistä kuvaa paljon paremmin se, että Euroopan unionissa ollaan ottamassa käyttöön yhtenäistä valuuttaa. Se ei merkitse pelkästään yhteistä symbolia kolikoissa ja seteleissä vaan osoittaa myös, että Euroopan unioni on kehittynyt yhdeksi yhtenäiseksi taloudeksi. tapahtuneesta Tältä pohjalta valtiovarainministerit ovat sopineet neuvottelevansa yleisistä linjoista sellaisen veropolitiikan harjoittamiseksi, jolla pystytään vastaamaan kahteen suurimmista työttömyyden tämänhetkisistä haasteista: vähentämiseen. taloudellisen kasvun edistämiseen ja Kaikkien näiden näkökohtien ytimenä ovat yhtenäismarkkinat. Niiden tarkoituksena oli alun perin ja on edelleen laajentaa 15:t erilliset kansalliset markkinat yksiksi yhtenäisiksi eurooppalaisiksi markkinoiksi, avata uusia mahdollisuuksia Euroopan teollisuudelle mahdollistamalla välitön pääsy yli 350 miljoonan kuluttajan markkinoille ja vahvistaa tällä tavoin Euroopan talouden kilpailukykyä maailmanlaajuisesti. Eri puolilla maailmaa tapahtunut nopea kehitys kohti yhä yleismaailmallisempaa taloutta osoittaa, kuinka tärkeää on ollut valmistautua tähän jatkuvasti etenevään kansainvälistymiseen. Yhtenäismarkkinapolitiikkaa on edelleen vahvistettava, jotta markkinoiden alkuperäistä toiminta-ajatusta voitaisiin käyttää täysimittaisesti hyväksi. Tämä koskee erityisesti arvonlisäveron kaltaista veroa seuraavista syistä: o Arvonlisäveroa kannetaan tavaroista ja palveluista, joiden vapaa liikkuvuus on yksi yhtenäismarkkinoiden perusedellytyksistä. o Arvonlisävero on toiminta-ajatukseltaan ja lainsäädännöllisesti yhteisön vero, jonka tavoitteena on erityisesti yhteisen arvonlisäverojärjestelmän luominen. Tässä asiakirjassa selostetaan yksityiskohtaisesti nykyisen arvonlisäverojärjestelmän rajoituksia ja siten niitä syitä, joiden vuoksi nykyinen, siirtymäjärjestelmäksi sanottu järjestelmä on korvattava. Jo tässä vaiheessa on kuitenkin syytä korostaa, että nykyisessä järjestelmässä yrityksille aiheutuu selvästi tarpeettomia kustannuksia, jotka siirtyvät edelleen kuluttajahintoihin; alustavien arvioiden mukaan nykyisessä järjestelmässä aiheutuu muissa suoritettaessa keskimäärin viisi tai kuusi kertaa suuremmat kustannukset kuin jos vastaavat liiketoimet suoritettaisiin alkuperämaassa. jäsenvaltioissa kuin alkuperämaassa liiketoimia pääsyn tekisi eurooppalaisille pienille Näistä kustannuksista vapautuminen parantaisi epäilemättä osaltaan Euroopan talouden kilpailukykyä maailmanlaajuisesti. Samalla se ja keskisuurille yrityksille, joille nämä kustannukset voivat muodostaa ylivoimaisen markkinoille toimimaan yhtenäismarkkinoilla. Keskusteltaessa kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä koskevasta komission valkoisesta kirjasta kaikki jäsenvaltiot katsoivat yksimielisesti, että pienet ja Jos keskisuuret yritykset ovat parhaita kasvun arvonlisäverojärjestelmää ja yksinkertaistamalla sitä perusteellisesti, voidaan kyseisen tavoitteen saavuttamista edistää tuntuvasti. edistäjiä. kustannuksia esteen, mahdolliseksi ja alentamalla työllisyyden muutetaan lopulta päästä sen Toteutettaessa talous- ja rahaliittoa yhtenäisine valuuttoineen on veropolitiikassa edelleen otettava huomioon jäsenvaltioille asetetut, muun muassa talousarvioiden alijäämien pienentämisen liittyvät velvoitteet. Veropolitiikan olisi osaltaan edistettävä tavoitteen saavuttamista ainakin verotulojen vakauttamisella. ja/tai vakauttamisen tavoitteeseen Tässäkin yhteydessä paras keino tavoitteen saavuttamiseen on edistää kasvua ja työllisyyttä, jolloin verotulot kokonaisuudessaan lisääntyvät ja kustannukset alenevat. Toinen keino voisi olla veronkannon tehostaminen toisaalta yksinkertaistamalla veroa ja siten myös sen soveltamista ja toisaalta vähentämällä verotusjärjestelmään sisältyviä petoksen mahdollisuuksia. Nykyisessä siirtymäjärjestelmässä Euroopan unionin alueella liikkuu arvonlisäverottomina enemmän kuin 700 miljardin ecun arvosta tavaroita, ja osa näistä voi helposti ohjautua harmaaseen talouteen. Sen vuoksi arvonlisäverotusta koskevalla politiikalla voitaisiin merkittävästi edistää Maastrichtin sopimuksen vaatimusten täyttämistä, jos siirryttäisiin yksinkertaisempaan ja vähemmän petoksen mahdollisuuksia tarjoavaan järjestelmään, jossa tavarat liikkuisivat unionissa verot maksettuina. Jäljempänä esitettävää työohjelmaa ja sen aikataulua laatiessaan komissio on pitänyt erityisen tärkeänä yhdenmukaisuutta talous- ja rahaliiton kanssa. Myös työohjelmaa toteuttaessaan komissio kiinnittää tähän edelleen mahdollisimman suurta huomiota, korostaen kuitenkin, että eteneminen kohti yhtenäistä valuuttaa tapahtuu riippumatta tässä esitetyn yhteisen arvonlisäverojärjestelmän käyttöönotosta. I. HISTORIALLINEN KATSAUS Jo siitä lähtien, kun arvonlisäverojärjestelmän käyttöönottoa yhteisössä alettiin valmistella, tuotiin esiin kysymys verotuksellisten rajojen poistamisesta (verottomuuden yhteisen lakkauttamisesta/yhteisön liiketoimien ja arvonlisäverojärjestelmän tapahtuvan tavoitteena oli yhteisön alueella jo alkuperäpaikassa. Katsottiin myös, että verottaminen myynnin verottaminen tavaroiden ja palvelujen alkuperäjäsenvaltiossa vastaisi yhteismarkkinoiden tarpeita vain, jos löydettäisiin tarkoituksenmukainen ratkaisu kahteen poliittiseen peruskysymykseen: verokantojen yhdenmukaistamiseen ja tulojen kohdentamiseen siihen jäsenvaltioon, jossa tavarat tai palvelut kulutetaan. sisäisten lopullisena verottamisesta), Yleisellä vahvistettiin valitut ratkaisuiksi poliittisiin kysymyksiin seuraavia: lähestymistavalla ja vuonna 1987 tehdyillä ehdotuksilla pelkästään toimintalinjat yhteisön sisäisen kaupan osalta ehdottamalla "riittävä" verokantojen lähentäminen yhdenmukaiseksi kahden verokannan rakenteeksi; korvausjärjestelmä verotusjärjestelmän vuoksi muualle siirtyneiden tulojen korvaamiseksi. Vuonna 1989 ECOFIN-neuvosto totesi, että ennen 1 päivää tammikuuta 1993 olisi mahdotonta toteuttaa yhdenmukaistamista, joka mahdollistaisi siirtymisen yhtenäiseen tapahtuvan verottamisen järjestelmään. Tällöin ECOFIN-neuvosto alkuperämaassa päätti, että otettaisiin käyttöön siirtymäjärjestelmä, jossa yhdenmukaistamisongelmat vältettäisiin jatkamalla liiketoimien verottamista niiden alkuperäpaikassa ja jatkamalla samalla tietyissä tapauksissa veronkantoa määräpaikkajäsenvaltiossa (verovelvollisten välisten liiketoimien verotusjärjestelmä sekä erityisjärjestelmät). Siten liiketoimien verottamisesta ja tosiasiallisesta veronkannosta huolehti edelleen määräpaikkajäsenvaltio, jona pidettiin sitä valtiota, jossa myydyt tavarat ja palvelut todennäköisimmin kulutettaisiin ja johon siis verosta kertyvät tulot palautuisivat. Kun nämä säännöt verottamisesta määräpaikassa oli annettu, voitiin tyytyä verokantojen ja lainsäädäntöjen joilla suurelta osin itsemääräämisoikeus verotusasioissa. Sen jälkeen, kun säilytettiin jäsenvaltioiden komissio teki ensimmäiset ehdotuksensa yhtenäismarkkinoista vuonna 1987, tilanne on kehittynyt vain hyvin vähän: jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen lähentämisessä ei ole edistytty lainkaan, ja arvonlisäverokantojen yhdenmukaistaminen on edelleen kovin vaatimattomalla tasolla. lähentämistä koskeviin vähimmäissääntöihin, Tämä lyhyt katsaus auttaa ymmärtämään, minkä vuoksi monet edelleen odottavat komissiolta ainoastaan ehdotuksia, jotka perustuvat samaan lähestymistapaan kuin vuoden 1987 ehdotukset: verottaminen alkuperäpaikassa, jolla tarkoitetaan tavaroiden ja palvelujen fyysistä sijaintipaikkaa sinä ajankohtana, jona yritykset myyvät ne; arvonlisäverokantojen ja lainsäädäntöjen lähentäminen siinä määrin kuin se on ehdottoman välttämätöntä kilpailun vääristymisen vaaran rajoittamiseksi; jäsenvaltioiden hyväksymä korvausjärjestelmä verotulojen kohdentamiseksi edelleen kulutusjäsenvaltioon. Palaamatta siirtymäjärjestelmän toiminnasta annetussa kertomuksessa (KOM/94/515, 23 päivänä marraskuuta 1994) esitettyihin yksityiskohtaisiin toteamuksiin on korostettava sitä, kuinka perusteellisesti siirtymäjärjestelmästä saatu kokemus on muuttanut aikaisemmin suunniteltujen "ratkaisujen" arviointia ja saanut komission pyrkimään yhtenäismarkkinoiden vaadittavien ominaisuuksien uudelleenmäärittelyyn. arvonlisäverojärjestelmältä yhteiseltä todeta, että siirtymäjärjestelmän avulla saatiin Vaikka voidaankin lakkautetuksi tarkastukset yhteisön sisäisten rajanylitysten yhteydessä, mikä on yhtenäismarkkinoiden toteutumisen edellytys, käy yhä ilmeisemmäksi, että varsinainen jäsenvaltioiden liikevaihtoveroja koskevien lainsäädäntöjen yhdenmukaistaminen sekä tuleva yhteisen arvonlisäverojärjestelmän käyttöönotto ja sen lopulliseksi järjestelmäksi kehittäminen ovat huomattavasti tätä yksittäistä saavutusta tärkeämpiä ja liittyvät kiinteästi kahteen muuhun Euroopan unionin perustavoitteeseen, jotka ovat: jäsenvaltioiden sekä tasapuolisuus samanaikaisesti yhteisön rakenteen yleisen kehityksen kanssa; sisäisen että niiden välisen kaupan verotuksen toteutuneet "sisämarkkinat, joille on ominaista, että tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaata liikkuvuutta rajoittavat esteet poistetaan jäsenvaltioiden väliltä" (perustamissopimuksen 3 artiklan c alakohta). Valmistelutyössään, jota komissio on tehnyt esittääkseen neuvostolle ehdotukset siirtymiseksi yhtenäismarkkinoiden uuteen yhteiseen arvonlisäverojärjestelmään, komissio on noudattanut näitä tavoitteita sekä neuvoston itsensä lokakuussa 1994 lopulliseen järjestelmään siirtymisen perusedellytyksiä, jotka selvästi vahvistamia vahvistavat neuvoston katsovan, että lopullisen järjestelmän on "tuotava huomattavia etuja seuraavat verrattuna perusedellytykset, joita kaikkia pidetään yhtä tärkeinä: siirtymäjärjestelmään nykyiseen täytettävä ja yritysten ja viranomaisten hallinnollisten velvoitteiden keventäminen sekä verotuksen huomattava yksinkertaistaminen; jäsenvaltioiden verotulojen säilyttäminen entisensuuruisina; veropetosten vaaran lisääntymisen estäminen; verotuksen tasapuolisuuden säilyttäminen kilpailukyvyn kannalta". Hyvin nopeasti kävi selvästi ilmi, ettei kaikkia näitä edellytyksiä ja tavoitteita voitu toteuttaa pelkästään muuttamalla siirtymäkaudeksi määrättyjä verotussääntöjä, vaan itse yhteisen kokonaisuudessaan perusteellisesti uudistettava. arvonlisäverojärjestelmän toimintaperiaatteet oli Tämä perusuudistus osoittautui niin työlääksi, ettei komissio voinut tehdä ehdotuksia asiassa 31 päivään joulukuuta 1994 mennessä, kuten alun perin oli tarkoitus. Oli tutkittava mahdollisimman monia keinoja sen selvittämiseksi, miten parhaiten päästäisiin arvonlisäverojärjestelmään, yhtenäismarkkinoiden tosiasiallisesti vaatimuksia ja vahvistaisi Euroopan talouden kilpailukykyä. vastaisi joka asiakirjoiksi, Näin ollen komissio arvioi, että olisi ennenaikaista tehdä tässä vaiheessa ehdotuksia oikeudellisiksi yhteiseen arvonlisäverojärjestelmään. Sen vuoksi tämä asiakirja sisältää TYÖOHJELMAN, jota komissio aikoo noudattaa tulevina vuosina tehdessään asianmukaisia ehdotuksia uuteen yhteiseen siirtymiseksi yhtenäismarkkinoiden vaatimuksiin arvonlisäverojärjestelmään. sovitettuun siirtymistä koskevat uuteen jotka n. YHTENÄISMARKKINOIDEN VAATIMUKSIIN SOVITETTU ARVONLISÄVEROJÄRJESTELMÄ 1. NYKYISEN JÄRJESTELMÄN RAJOITUKSET 1. 1 Järjestelmän monimutkaisuus ja subjektiivisuus Nykyisen arvonlisäverojärjestelmän rakenne on sellainen, että arvonlisäverosta saatavat tulot kertyvät suoraan siihen jäsenvaltioon, jonka alueella myydyt tavarat tai palvelut oletetaan kulutettavan. Tämän toteuttamiseksi on jouduttu antamaan monimutkaisia liiketoimien paikantamista koskevia sääntöjä. Siten on olemassa peräti 25 erilaista sääntöä liiketoimen verotuspaikan määrittämiseksi. Tämä pakottaa muun muassa taloudelliset toimijat jaottelemaan liikevaihtonsa verotusta varten yksittäisten toimivaltaisten jäsenvaltioiden mukaan ja lisää osaltaan sisämarkkinoiden lohkoutumista. tavoitteen Näin ollen arvonlisävero on menettänyt sille tarkoitetun objektiivisen luonteensa, koska sovellettava verotusjärjestelmä riippuu lukuisista seikoista, jotka myyjän on otettava huomioon: myyjän ja ostajan sijoittautumispaikka; vastaanottajan verotuksellinen asema; vastaanottajan arvonlisäveron tunnistusnumero; tavaroiden sijaintipaikka luovutusajankohtana; kuljetuksen järjestäjä sekä kuljetuksen lähtö- tai saapumispaikka; suoritettavien palvelujen luonne; myyjän liikevaihto tavaroiden saapumisjäsenvaltiossa. Näiden asianmukaiseen verottamiseen liittyvien ongelmien lisäksi yritykset kohtaavat vaikeuksia pyrkiessään saamaan muualla kuin sijoittautumisjäsenvaltiossaan kannettavan arvonlisäveron vähennyksiä tai palautuksia. 1. 2 Järjestelmän kyvyttömyys vastata talouden uusiin haasteisiin Nykyinen järjestelmä, joka edelleen mahdollisuuksien mukaan perustuu tavaroiden liikkumisen fyysiseen seuraamiseen, ei enää sovellu yritysten nykyiseen toimintatapaan. Tämä vanha käytäntö estää perustamasta verotusta yrityksen kirjanpitoon sisältyville kaupallisille liiketoimille ja hidastaa merkittävästi sitä kehitystä, jonka tosiasialliset yhtenäismarkkinat mahdollistaisivat kaikille yrityksille ja keskisuurille yrityksille, hyödyntämään eurooppalaisten markkinoiden tarjoamia uusia mahdollisuuksia. joiden olisi päästävä ja erityisesti pienille täysimittaisesti tilanteen ylläpitäminen aiheuttaa Tämän lisäksi oikeudellista epävarmuutta niin taloudellisille toimijoille kuin viranomaisille, joilla kaikilla on vaikeuksia varmistua sellaisista seikoista kuin kuljetuksesta toiseen jäsenvaltioon ilman tosiasiallista keinoa todeta niitä ehdottoman luotettavasti. järjestelmä ja maailman ei vastaa Euroopan Toisaalta nykyinen talouden dynaamisimman osan eli kansainvälisten palvelujen kehitystä. Näiden kulutus yhteisössä jää tai on vaarassa jäädä yhä useammin arvonlisäverotuksen ulkopuolelle. Siten nykyisellä lainsäädännöllä ei pystytä huolehtimaan asianmukaisesta verotuksesta televiestinnän kaltaisilla aloilla, joilla tekniikka kehittyy erittäin nopeasti. Myös toimintoja, jotka aikaisemmin hoidettiin yksinomaan julkisilla palveluilla, suorittavat yhä useammin yksityiset yritykset. Siten julkista sektoria varten vahvistetut poikkeukset ovat vanhentuneet, ja ne vääristävät kilpailua yhä haitallisemmin niin julkisella kuin yksityisellä sektorilla. 1. 3 Erilainen soveltaminen eri jäsenvaltioissa Yhteistä arvonlisäverojärjestelmää on sen käyttöönotosta saakka sovellettu eri tavoin sen rakenteen vuoksi (direktiivien salliessa jäsenvaltioille useita mahdollisuuksia ja valintaoikeuksia). Järjestelmän epäyhtenäisen soveltamisen vaikutukset ovat kuitenkin voimistuneet taloudellisten toimijoiden jouduttua tekemisiin muiden jäsenvaltioiden kuin sijoittautumisjäsenvaltionsa tai tavanomaisen toimintajäsenvaltionsa lainsäädäntöjen ja erityisesti niiden soveltamisen kanssa. Yhteisen arvonlisäverojärjestelmän epäyhtenäiseen soveltamiseen eri jäsenvaltioissa, mitä pidetään lisääntyvässä määrin yhtenäismarkkinoiden pahimpana esteenä, on useita syitä: erityisjärjestelmät, direktiivillä annetut valintaoikeudet ja mahdollisuudet (66 kappaletta), väliaikaiset tai siirtymäkaudella sovellettavat poikkeukset, joita ei ole kumottu, muut neuvoston sallimat poikkeukset (noin 130 kappaletta) sekä yhteisten säännösten puutteellinen saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä tai niiden epäyhtenäinen tulkitseminen ovat kaikki syinä siihen, että järjestelmää sovelletaan eri tavoin eri jäsenvaltioissa. tilanteeseen sekä oikeusvarmuuden Tämä on johtanut erittäin monimutkaiseen toimijoilta, mikä muodostaa täydelliseen puuttumiseen useimmilta ja uudentyyppisen esteen valtionrajat ylittävälle aiheuttaa siten tunnettava lukuisia velvoitteita yrityksille, yksityiskohtaisesti kaikkien 15 jäsenvaltion lainsäädännön soveltaminen käytännössä voidakseen toimia yhteisössä. joiden on nykyisin taloudelliselle taloudellisilta toiminnalle toimijat käyttävät kansallisten Lisäksi lainsäädäntöjen epäyhtenäistä soveltamista hyväkseen verosuunnittelun avulla, mikä voi vääristää rehellistä kilpailua sisämarkkinoilla (esimerkkinä tästä ovat ajoneuvojen leasingvuokrauksessa todetut ongelmat). 10 1. 4 Yritysten esittämä arvostelu Komissio järjesti kesäkuussa 1994 (otsikolla "Eurooppalaiset yritykset ja lopullinen arvonlisäverojärjestelmä") lopullista arvonlisäverojärjestelmää. Konferenssissa ilmaistiin selvästi toive, että käynnistettäisiin perusteellinen selvitys, jonka avulla lopullisesta järjestelmästä tehtäisiin yleisesti ja selvästi parempi kuin nykyinen järjestelmä. konferenssin, käsiteltiin tulevaa jossa Lisäksi ammatilliset ryhmät ovat toimittaneet komission yksiköille huomattavan määrän kannanottoja, nykyiseen arvonlisäverojärjestelmään odottamansa tulokset. tyytymättömyytensä arvonlisäverojärjestelmältä ne sekä uudelta ilmaisevat joissa Voidaan todeta, että lähes 80 prosenttia taloudellisista toimijoista kannattaa nykyisen siirtymäjärjestelmän korvaamista lopullisella arvonlisäverojärjestelmällä. taloudellisista (85 prosenttia) jäsenvaltioiden Suurin osa lainsäädäntöjen yhdenmukaistamista erityisesti seuraavilla aloilla: veron määräämistä koskevat (74 prosenttia), vähennysoikeudet (52 prosenttia), arvonlisäverokannat ja vapautukset (43 prosenttia). Suurin osa soveltamisen toimijoista valittaa myös nykyisin havaitsemaansa epäyhtenäisyyttä. toimijoista kannattaa ilmoitusvelvollisuudet yksityiskohtaiset säännöt ja Nämä painokkaat vaatimukset kuvastavat tyytymättömyyttä nykyiseen järjestelmään, jonka toimijat usein kokevat estävän taloudellisen toiminnan laajentamista koko yhteisön alueelle. 1. 5 Päätelmä Nykyisen järjestelmän ongelmat ovat lisääntyneet siinä määrin, ettei niitä voida pitää vähäisinä ja että ne taloudellisia toimijoita haitatessaan haittaavat samalla kuluttajia ja veroviranomaisia sekä heikentävät merkittävästi Euroopan talouden kilpailukykyä. 11 Vaikutukset taloudellisten toimijoiden kannalta tarve tuntea eri jäsenvaltioissa käytännössä sovellettava voi muodostaa ylittämättömän esteen pienille ja keskisuurille yrityksille; lainsäädäntö, mikä toisiinsa nähden. maan sisäisten ja yhteisön sisäisten Tämä on täydellisessä ristiriidassa Euroopan unionin muiden politiikkojen kanssa, joiden mukaan yhteisön oikeuden on taattava yhtäläiset mahdollisuudet kaikille Euroopan yrityksille. Arvonlisäverojärjestelmä asettaa huomattavia esteitä, kuten esimerkiksi julkisten hankintojen alalla; liiketoimien syrjintä sijaan sen joka johtuu siitä, että myyjät joutuvat arvioimaan oikeudellinen epävarmuus, jatkuva myyntinsä verollisuuden ja verotuspaikan, jolloin myyjille aiheutuu toimivaltaisten rahoitusriski veroviranomaisten tulkinnasta. Tämä puolestaan pakottaa myyjät kantamaan eri jäsenvaltioiden itsemääräämisoikeuden ylläpitämisestä aiheutuvaa taakkaa; tulkinta poiketa niiden siitä, että voi kustannukset, rajoittavat jotka rasittavat erityisesti pieniä ja keskisuuria huomattavat yrityksiä sisämarkkinoilta toimintaa ja odotettavien etujen toteutumista täysimääräisesti (erityisesti mittakaavaetujen osalta); estävät näiden sekä yrityksille on edelleen työläämpää harjoittaa liiketoimia jäsenvaltiossa, johon ne eivät ole sijoittautuneet, kuin puhtaasti kotimaassa erityisesti siksi, että ne joutuvat käyttämään veroedustajia (keskimääräiset kustannukset voivat tiettyjen liiketoimeen arvioiden mukaan olla viisin- verrattuna); tai kuusinkertaiset kotimaiseen itse siirtymäjärjestelmän soveltaminen aiheuttaa kustannuksia, jotka tiettyjen yritysten arvioiden mukaan voivat kohota 20 prosenttiin niiden kaikista verokustannuksista. Vaikutukset kuluttajien kannalta markkinoiden kuluttajien vapaudet tehdä hankintoja muiden jäsenvaltioiden hankintoja muissa edellytyksillä huomattavasti: rajoittuvat tai määräpaikkamaassa käyttäen jäsenvaltioissa verotetaan alkuperämaassa perusteina muun muassa myyjän kotimaahan kohdistuvasta myynnistä, hankittujen tavaroiden luonnetta (esimerkiksi uudet kulkuneuvot) tai sitä, että kuluttajat huolehtivat itse kuljetuksen järjestämisestä kotimaahansa; liikevaihtoa kuluttajien kuluttajan itse tarjoamista kuluttajat eivät pääse osallisiksi kaikista yhtenäismarkkinoiden eduista: edellytykset, jotka on otettu käyttöön, jotta kuluttajat voisivat tehdä hankintoja toisessa jäsenvaltiossa ilman lisävelvoitteita, ovat hankalat täyttää (on matkustettava tehtyjen hankintojen tehtyjen hankintojen kuljetus arvonlisäveron maksamisesta määräpaikassa). Tämä painostaa kuluttajia näiden hankintojen ylläpitää siten edelleen markkinoiden huomattavia eroja eri jäsenvaltioissa noudatettavassa hinnoittelussa. tai järjestettävä verot maksettuina itse; on huolehdittava verosta vapautettuina hankintoihin, mikä ja estää kilpailua aiheuttaen lohkoutumista kotimaisiin osaltaan sijasta 12 Vaikutukset viranomaisten kannalta • Riippumattomuuden menetys valvonnassa: kansallisen riippumattomuuden ilmeinen suojaaminen verotusjärjestelmällä, jossa arvonlisäverosta kertyvät tulot kohdennetaan suoraan jäsenvaltioiden kesken, johtaa asteittain siihen, että kaikki jäsenvaltiot menettävät tosiasiallisesti verotuksensa riippumattomuuden: verovelvollisten toiminnan hajauttaminen eri jäsenvaltioihin tekee kaikille jäsenvaltioille mahdottomaksi valvoa kaikkea yksittäisen yrityksen toimintaa ja varmistua tehtyjen verovähennysten oikeutuksesta. • Mahdollisuus veropetokseen tai veron kiertämiseen: - verosta kokonaan vapautettujen tavaroiden liikkuminen jäsenvaltioiden välillä voi edistää "harmaiden markkinoiden" kehittymistä, jäsenvaltioiden välisen kaupan määrän perusteella kyseessä ovat noin 100 miljardin ecun verotulot vuodessa; - kustannuksiin järjestelmän monimutkaisuus kannustaa käytännössä raskaisiin velvoitteisiin ja suuriin jättämään ilmoittamatta liiketoimistaan tai ilmoittamaan niistä siellä, missä niille aiheutuu tästä vähiten kustannuksia; lisäksi se antaa vaikutelman tehokkaan valvonnan puuttumisesta, mikä haittaa erityisen pahasti veron asianmukaista soveltamista. kyllästyneitä taloudellisia toimijoita • Vaikutus arvonlisäverosta kertyviin tuloihin: verotussääntöjen soveltaminen avulla voi vähentää väärin jäsenvaltioiden tuloja ja johtaa jopa toiminnan siirtämiseen kolmansiin maihin yhteisön arvonlisäveron välttämiseksi. tai niiden kiertäminen verosuunnittelun liian perusluonteisia tilanteessa: Nämä ongelmat ovat yksinkertaistamistoimenpiteet ovat saavuttaneet rajansa, ja nyt on käytävä käsiksi ongelmien syihin. Ongelmat johtuvat välittömästi tietyistä menneisyydessä valituista toimintalinjoista, kansallisvaltioiden olemassaoloon. ratkaistaviksi nykyisessä ympäröimien perustuivat rajojen jotka Jotta uusi arvonlisäverojärjestelmä ei antaisi aihetta samaan arvosteluun kuin nykyinen järjestelmä ja jotta se vastaisi täysimittaisesti yhtenäismarkkinoiden tavoitteita, sen on täytettävä seuraavat edellytykset: • • • • jako 15 verotusalueeseen on poistettava; järjestelmän on oltava yksinkertainen ja uudenaikainen vastatakseen 21. vuosisadan haasteisiin; järjestelmän on yhdenvertainen kohtelu; taattava kaikkien yhteisössä suoritettavien liiketoimien järjestelmän on taattava verotuksen varmuus ja valvonta ja säilytettävä siten arvonlisäverosta kertyvien tulojen taso entisellään. 13 2. EHDOTETTU JÄRJESTELMÄ Ehdotettu yhteinen arvonlisäverojärjestelmä voidaan määritellä ainoastaan viittaamalla perustamissopimuksen yleisiin tavoitteisiin sekä erityisesti yhtenäismarkkinoiden käsitteen symbolisoimien taloudellisen yhdentymisen ja lähentymisen tavoitteisiin. Tässä yhteydessä yhteiselle arvonlisäverojärjestelmälle on luotava tosiasiallisen yhteisön verotusalueen ominaisuudet. Näin varmistetaan kotimaisten ja yhteisön sisäisten liiketoimien yhdenvertainen kohtelu, joka liittyy erottamattomasti arvonlisäverosta tavoitteeseen: annetulla toteutettaviin jotka ominaisuuksiltaan vastaavat sisämarkkinoita". lopulliseen tervettä kilpailua "yhteismarkkinoihin, joilla käydään ensimmäisellä vahvistettuun direktiivillä ja 2. 1 Perusominaisuudet 2. 1. 1 Kotimaisia ja yhteisön sisäisiä liiketoimia lakataan erottelemasta toisistaan alalla toimittava Yhtenäismarkkinoiden on myös arvonlisäverotuksen samoin edellytyksin ja samalla tavoin kuin kotimarkkinat. Niiden on ehdottomasti tarjottava taloudellisille toimijoille mahdollisuus toimia kaikissa jäsenvaltioissa, ja uudella yhteisellä arvonlisäverojärjestelmällä on varmistettava, ettei minkään toiminnan harjoittaminen ole yhdessä jäsenvaltiossa vaikeampaa kuin toisessa ja että kaikki hankinnat voidaan tehdä samoin edellytyksin kaikkialla yhteisön alueella. Useaan jäsenvaltioon sijoittuva liiketoimi ei myöskään saa aiheuttaa enempää velvoitteita kuin yhden ainoan jäsenvaltion alueella suoritettavat tuovat mukanaan Euroopan yrityksiä haittaavia kustannuksia. liiketoimet. Kaikki muut lähestymistavat toisistaan, Kun kotimaisia ja yhteisön sisäisiä liiketoimia lakataan erottelemasta taloudelliset toimijat voivat karsia nykyisin sovellettavat verotusjärjestelmät kahteen järjestelmään: kolmanteen maahan sijoittuvien liiketoimien ja yhteisön sisäisten liiketoimien järjestelmään. Siten käytäntö yksinkertaistuu huomattavasti, mikä hyödyttää sekä taloudellisia toimijoita että kuluttajia ja veroviranomaisia ja vastaa täysin neuvoston päätelmiä, joissa määritellään lopulliseen arvonlisäverojärjestelmään siirtymisen perusedellytykset. 2. 1. 2 Kaikkia yhteisössä suoritettavia liiketoimia verotetaan Periaate, jonka mukaan kaikkia yhteisössä suoritettavia liiketoimia on kohdeltava samalla tavoin, edellyttää sekä järjestelmän yksinkertaisuuden että sen varmuuden takaamiseksi yleistä periaatetta, jonka mukaan kaikkia yhteisön alueella suoritettavia liiketoimia verotetaan, sen sijaan että yleistettäisiin yhteisön sisäisille liiketoimille nykyisin myönnettävät verovapaudet. Tämä lähestymistapa palauttaa arvonlisäverolle ja vahvistaa arvonlisäveron kahta sen asteittain menettämän objektiivisuuden perusominaisuutta: 14 maksujen jakaminen, joka tekee verotusjärjestelmälle mahdolliseksi valvoa itseään; luovuttajan velvoitteiden (kannettavan veron asianmukaisen laskutuksen) ja ostajan velvoitteiden (tämän vähentämien verojen asianmukaisen perustelun) selkeä erottelu. Näiden ominaisuuksien vuoksi arvonlisävero on muita kulutusveroja (esimerkiksi vähittäismyyntiveroa) varmempi ja helpompi valvoa, ja sen varmuus ja valvottavuus ovat sitä paremmat, mitä korkeampia verokantoja sovelletaan. Tämä selittää suurelta osin arvonlisäveron käyttöönoton useimmissa OECD-maissa ja Euroopan yhteisössä. Sen verottomuus- vuoksi /verollisuusjärjestelmät on lakkautettava. jäsenvaltioiden yhteisön kaupan välisen Näin päästään noudattamaan periaatetta, jonka mukaan yhteisön alueella suoritettavia liiketoimia verotetaan niiden alkuperäpaikassa. Sen jälkeen on enää tehtävä tarvittavat, erityisesti verotuspaikan määrittämistä koskevat päätelmät periaatteen toteuttamiseksi luotavia järjestelmiä varten. 2. 2 Avaintekijät 2. 2. 1 Taloudellisille toimijoille yksi ainoa verotuspaikka - käytäntö yksinkertaistuu huomattavasti saatu kokemus on osoittanut, Siirtymäjärjestelmästä että niin kauan kuin verotusjärjestelmä velvoittaa taloudelliset toimijat erottelemaan myyntinsä sen yhteisössä sijaitsevan paikan mukaan, jossa myynnin katsotaan tapahtuvan, käytäntöä ei voida tosiasiallisesti yksinkertaistaa, ja yhtenäismarkkinat pysyvät lohkoutuneina ja niiden toimivuus uhattuna. Ei voida kuvitella, että ranskalainen yritys velvoitettaisiin ilmoittamaan, mitä se on myynyt kaikissa niissä Ranskan kaupungeissa, joissa sillä on asiakkaita. Nykyisessä järjestelmässä sen olisi kuitenkin ilmoitettava, jos se päättäisi esimerkiksi myydä tavaroita Kölnissä tai tehdä rakennustöitä Roomassa. Kansallisella tasolla jäsenvaltiot soveltavat hyvin järkevää sääntöä, jonka mukaan verovelvolliset rekisteröidään ainoastaan kerran, ja tähän on vakuuttavat syyt: tämä on yksinkertaisempaa ja tehokkaampaa veroviranomaisille, jotka voivat valvoa kokonaisuutena kaikkea verovelvollisen harjoittamaa toimintaa ja tähän liittyvää vähennysoikeuksien käyttöä; tämä on yksinkertaisempaa taloudellisille toimijoille, jotka voivat suorittaa velvoitteensa (veroilmoitus ja veron maksaminen) ja käyttää oikeuksiaan (vähennysoikeus) yhdessä ainoassa paikassa; tämä on yksinkertaisempaa kuluttajille, jotka voivat rajoituksitta tehdä hankintoja missä haluavat. 15 Komissio on vakuuttunut siitä, että tämä lähestymistapa on otettava käyttöön myös yhteisön tasolla ja että näin ollen taloudellisen toimijan kaikkia liiketoimia on verotettava yhdessä ainoassa paikassa koko yhteisön alueen osalta, erottelematta niitä enää sen jäsenvaltion mukaan, jossa ne suoritetaan. Tämä lähestymistapa merkitsee myös sitä, että vähennysoikeutta saa käyttää yksinomaan kyseisessä paikassa. Kun verotus ja verovähennykset yhdistetään yhden ainoan veroviranomaisen toimivaltaan, veron asianmukaisen soveltamisen valvonta tehostuu, mutta edellyttää kuitenkin tiivistä yhteistyötä kaikkien 15 verohallinnon välillä. 2. 2. 2 Arvonlisäverosta kertyvien tulojen suorasta kohdentamisesta verotusjärjestelmän avulla luovutaan tahansa järjestelmä, Mikä jäsenvaltiossa kannetun arvonlisäveron vähentämisen toisessa jäsenvaltiossa, aiheuttaa kullekin jäsenvaltiolle arvonlisäverosta suoraan kertyneiden tulojen siirtymistä. joka mahdollistaa yhdessä Jo vuonna 1987 komissio ehdotti korvausjärjestelmää, jolla voitaisiin kohdentaa uudelleen verotusjärjestelmän muutoksen johdosta mahdollisesti siirtyneet tulot. Kun neuvosto vuonna 1994 määritteli perusedellytykset, se vaati, ettei muutos saisi vähentää "jäsenvaltioiden verotuloja". järjestelmään lopulliseen siirtymisen luodaan yhteisön verotusalue ja luovutaan Komission suosittamalla järjestelmällä arvonlisäverosta kertyvien tulojen suorasta kohdentamisesta verotusjärjestelmän avulla sekä otetaan sen sijaan käyttöön uudelleenkohdentamisjärjestelmä. tapauksessa Tältä osin komissio pyrkii korostamaan, että verotulojen uudelleenkohdentaminen jäsenvaltioiden välillä ei missään saa perustua verovelvollisten veroilmoituksista saataviin tietoihin. Koska tällainen lähestymistapa edellyttäisi jälleen tavaroiden fyysistä seuraamista, se olisi ristiriidassa sen periaatteen kanssa, että taloudellista toimijaa verotetaan yhdessä ainoassa paikassa. Lisäksi se olisi vastoin sitä perusedellytystä, että kotimaisia ja yhteisön sisäisiä liiketoimia on kohdeltava samalla tavoin, koska se edellyttäisi niiden liiketoimien erottelua, joiden määräpaikkana on lopettamisella saavutettava käytännön toinen jäsenvaltio. Liiketoimien erottelun yksinkertaistuminen olisi jos uudelleenkohdentamista varten edelleen eroteltava veroilmoituksissaan yhteisön sisäiset liiketoimet. Tulojen kohdentamisen muuttamisen on siten perustuttava muihin kuin taloudellisten toimijoiden veroilmoituksista saataviin tietoihin. taloudellisten mitätöityisi, toimijoiden Koska neuvosto on edellä mainituissa päätelmissään korostanut arvonlisäveron yleisen kulutusveron luonnetta, komissio arvioi, että paras keino määrittää kunkin jäsenvaltion tulot sen alueella tapahtuneesta verotetusta kulutuksesta on todeta tämä kulutus tilastojen perusteella. 16 Kansantalouden tilinpidon kulutuspuolen, asianmukaisten panos- ja tuotostaulukoiden sekä muiden tietojen (kuten tilastollisten tutkimusten ja vuosikertomusten) perusteella voidaan todeta talouden eri sektorien, kuten yksityisen sektorin ja julkisen sektorin, vuosittainen kulutus yksityiskohtaisin toiminnoittain numerotiedoin. Vastaavia tietoja on saatavissa myös muista sektoreista ja alasektoreista, kuten luottolaitoksista, tavoittelemattomista vakuutusyhtiöistä ja terveydenhuoltoalasta. yksityisistä yhteisöistä, jaoteltuna esitettynä voittoa ja Näiden kulutusta kuvaavien numerotietojen ulkopuolelle on jätettävä ne osat lopullisesta kulutuksesta, jotka eivät ole verollisia. On siis vähennettävä ne numerotiedot, jotka on sisällytetty BKTL-laskelmaan kuvaamaan harmaata taloutta. Tällöin kulutusta kuvaavat tilastolliset numerotiedot vastaavat periaatteessa sitä veron määräytymisperustetta (kyseisten liiketoimien verollista määrää), joka tulojen kohdentamisessa sovellettavan määräpaikkaperiaatteen mukaan aiheuttaisi tulojen kertymisen arvonlisäverosta laskelman tehneeseen jäsenvaltioon. Näin ollen kansantalouden tilinpidossa käytettyjen luokitukset voidaan ryhmitellä sen mukaan, miten niitä sektorien ja alasektorien kohdellaan arvonlisäverotuksessa (jätetään soveltamisalan ulkopuolelle, vapautetaan verosta vähennysoikeuksin tavanomaisen verokannan mukaan, verotetaan alennetun verokannan mukaan), ja siten voidaan laskea kyseisen maan asianmukaista painotettua arvonlisäverokantaa käyttämällä teoreettiset arvonlisäverosta kertyvät tulot. ilman vähennysoikeutta, verotetaan tai Kunkin jäsenvaltion osuutta kaikkien jäsenvaltioiden arvonlisäverosta kertyneiden tulojen teoreettisesta kokonaismäärästä käytetään perusteena kohdennettaessa kaikkia yhteisön arvonlisäverosta kertyneitä tuloja uudelleen jäsenvaltioiden kesken. tämä Käytännössä kertyneiden makrotaloudellinen uudelleenkohdentamisjärjestelmä voitaisiin helposti arvonlisäverosta kertyvien omien varojen kirjanpitomenetelmillä. arvonlisäverosta jäsenvaltioiden tulojen toteuttaa Jäsenvaltioiden talousarviotilanteen säilyttämiseksi ennallaan komissio kiinnittää erityistä luomiseen, joilla arvonlisäverosta huomiota sellaisten asianmukaisten järjestelmien kertyneitä tuloja voidaan saattaa jäsenvaltioiden käyttöön ajankohtana, jona niillä on siihen oikeus, tarvitsematta odottaa lopullista, tilastotietojen perusteella laskettavaa tulosta. Tällaisella järjestelmällä taataan arvonlisäverosta kertyneiden tulojen kohdentaminen kunkin jäsenvaltion alueella tapahtuneen lopullisen kulutuksen perusteella huomattavasti täsmällisemmin ja täydellisemmin kuin nykyisessä järjestelmässä. Vaikka voimassa olevat rajoittavat huomattavasti erityisjärjestelmät nykyisin alkuperämaassa tapahtuvan verotuksen periaatteen soveltamista, se on jo johtanut tiettyyn tulojen siirtymiseen jäsenvaltioiden välillä ilman, että korvaamista on pidetty tarpeellisena. Tehostamalla periaatetta, jonka mukaan arvonlisäverosta kertyneiden tulojen on palauduttava kulutusjäsenvaltioon, vakautettaisiin osaltaan kaikkia jäsenvaltioiden verotuloja. 17 2. 3 Vaikutukset Kun kaikkea taloudellisen toimijan yhteisössä harjoittamaa taloudellista toimintaa aletaan verottaa yhdessä ainoassa jäsenvaltiossa, verotusmenetelmät on hyvin suurelta osin yhdenmukaistettava, jotta veroa voitaisiin soveltaa yhtenäisesti, kuten toimijat vaativat. Myös verokantoja on tietyssä määrin yhdenmukaistettava, jotta verotus olisi tasapuolista yritysten välisen kilpailun edellytysten kannalta. Lisäksi verotusjärjestelmä on ehdotetusta järjestelmästä riippumatta perusteellisesti uudenaikaistettava, jotta voidaan vastata 21. vuosisadan haasteisiin. 2. 3. 1 Yhdenmukaistaminen Verokantojen yhdenmukaistaminen Arvonlisäverokantojen yhdenmukaistamisen astetta on arvioitava sen mukaan, mikä on välttämätöntä koko yhteisöä haittaavan kilpailun vääristymisen estämiseksi. Yksi arvonlisäveron perusominaisuuksista onkin sen periaatteellinen tasapuolisuus kilpailun edellytysten kannalta. Tasapuolisuus vaarantuisi, jos jäsenvaltiot saisivat edelleen soveltaa liian erisuuruisia verokantoja. Tämä käytäntö uhkaisi sitä paitsi vaikuttaa yritysten sijoittautumiseen ja olisi siten itse yhtenäismarkkinoiden periaatteiden vastainen. ei voida Toisaalta hyväksyisivät verotusjärjestelmän, joka voisi vakavasti haita niiden omia taloudellisia toimijoita, jos verokantoja ei olisi riittävästi yhdenmukaistettu. ilman muuta jäsenvaltiot olettaa, että Tämän vuoksi komissio aikoo käsitellä verokantoihin liittyviä ongelmia seuraavalla tavalla. Vaikka tavanomaisen verokannan osalta verosta johtuva kilpailun vääristyminen voidaan välttää ja erityisesti veron yksinkertainen ja yhdenmukainen soveltaminen unionin alueella voidaan taata yhtenäisen verokannan käyttöönotolla, myös verokantojen lähentäminen tietylle vaihteluvälille voi olla riittävä toimenpide. tasosta on jossa otetaan huomioon Verokannan jäsenvaltioiden yleinen tarve saada käyttöönsä riittävästi verotuloja, rasituksen jakautuminen suurten pakollisten menoluokkien kesken (välitön ja välillinen verotus, sosiaaliturvamaksut) sekä keskipitkän aikavälin veropolitiikan päämäärät. tehtävä poliittinen päätös, 18 Tämän vuoksi verokantojen tasoa on käsiteltävä yleisemmin niissä keskusteluissa, jotka käynnistettiin Veronassa pidetyssä epävirallisessa, jäsenvaltioiden ja koko Euroopan yhteisön yleistä veropolitiikkaa käsittelevässä ministerineuvoston kokouksessa. Tässä yhteydessä määritetään verokanta, joka tarvitaan arvonlisäverosta kertyvien tulojen tason säilyttämiseksi nykyiseen verrattavalla tasolla, mutta voidaan myös keskustella muista poliittisista näkökohdista. Erityisesti voitaisiin suunnitella muiden maksujen alentamiseksi tarvittavien budjettivarojen käyttöön saattamista arvonlisäverotuksen avulla. Alennetun verokannan (alennettujen verokantojen) määrä ja soveltamisala on yhdenmukaistettava puhtaasti tasolla. Komissio katsoo edelleen, että ainoastaan verokantojen pieni määrä vastaa verotuksen yksinkertaistamisen tavoitetta. teknisellä Muut yhdenmukaistamistoimenpiteet Myös useita muita yhteisen arvonlisäverojärjestelmän osatekijöitä on ehdottomasti yhdenmukaistettava. Näitä ovat muun muassa vähennysoikeuden käytön laajuus ja edellytykset, verovapautukset, pienten yritysten verotuskohtelu ja muut toistaiseksi on osoittautunut mahdottomaksi edistyä erityisjärjestelmät. Vaikka merkittävästi, on todettava yhdenmukaistamisen olevan välttämätöntä terveen kilpailun ja veron tarpeeksi yhdenmukaisen soveltamisen takaamiseksi unionissa. Nämä tavoitteet liittyvät kiinteästi verotusjärjestelmän yksinkertaisuuteen ja varmuuteen. Toisaalta kaikkia nykyisen järjestelmän sallimia valintaoikeuksia, mahdollisuuksia ja poikkeuksia on harkittava uudelleen. Komissio on kuitenkin jo nyt vakuuttunut siitä, ettei neuvoston käsiteltävinä olevien ehdotusten pohjalta voida käynnistää perusteellista työtä näiden uuteen yhteiseen arvonlisäverojärjestelmään siirtymistä koskevien kysymysten selvittämiseksi. Sen vuoksi nämä ehdotukset kumotaan ja korvataan ehdotuksilla, jotka on nimenomaisesti tarkoitettu uuden arvonlisäverojärjestelmän toteuttamiseen. 2. 3. 2 Yhdenmukainen soveltaminen yhteisen ja muiden osatekijöiden Verokantojen yhdenmukaistaminen epäilemättä parantaa tilannetta huomattavasti. Ei kuitenkaan voida jättää varmistamatta nykyistä tehokkaammin, että lainsäädännölle annetaan yhteinen tulkinta. Tätä varten komissio aikoo piakkoin ehdottaa, että arvonlisäverokomitea muutetaan sääntelykomiteaksi ja että komissiolle myönnetään valtuudet määrätä toimenpiteistä neuvoston antamien asiakirjojen täytäntöönpanemiseksi. arvonlisäverojärjestelmän Lisäksi on tarpeen selvittää, mitä oikeudellisiin asiakirjoihin (direktiiveihin/asetuksiin) perustuvia ja päätöksentekomenettelyyn ohjauskeinoja on käytettävä, jotta saadaan aikaan arvonlisäverojärjestelmä, joka on tosiasiallisesti yhteinen ja takaa yhdenmukaisen soveltamisen. (yksimielisyyteen/määräenemmistöön) 19 2. 3. 3 Nykyisen järjestelmän uudenaikaistaminen Tietyillä aloilla on nykyisin havaittavissa tarve tarkastella uudelleen 1970-luvulla omaksuttua lähestymistapaa. Kyse voi olla aloista, jotka jäävät veron soveltamisalan ulkopuolelle (esimerkiksi viranomaisten tai holdingyhtiöiden toiminta), tai liiketoimista, jotka on vapautettu verosta tiettyihin yleishyödylliseen toimintaan kuuluvina (kuten julkiset postipalvelut ja julkisten yleisradiolaitosten toiminta) tai veron soveltamisen teknisen vaikeuden vuoksi (kuten televiestintäpalvelut, kiinteistöala sekä rahoitus- ja vakuutuspalvelut). Toisaalta on pyrittävä saamaan unionin veroalue ja tullialue vastaamaan paremmin toisiaan. Joka tapauksessa järjestelmää uudenaikaistettaessa on tehtävä veron soveltamisalasta mahdollisimman laaja ja harkittava mahdollisuutta laajentaa sen soveltamisalaa edelleen rajoittamalla nykyisin voimassa olevia verovapauksia ja muita verotusta taata verotusjärjestelmän koskevia poikkeuksia, tasapuolisuus, yksinkertaisuus ja varmuus ottaen samalla huomioon mahdolliset vaikutukset tulojen jakautumiseen. Tämä harkinta saattaa myös tehdä mahdolliseksi alentaa verokantoja yleisesti säilyttäen tulot entisellä tasolla tai jopa korvata ansiotulojen alennetun verotuksen vaikutuksia. jotta voidaan tehokkaimmin Tämä järjestelmän uudelleentarkastelu ei ole helppoa, ja se voidaan toteuttaa ainoastaan tiiviissä yhteydessä kyseisiin taloudellisiin toimijoihin, mutta yhtenäismarkkinoilla on otettava huomioon valittavien toimintalinjojen vaikutus arvonlisäveron määräämisen soveltamisalaan tasapuolisuuden ja kilpailukyvyn kannalta. 2. 3. 4 Hallinto, valvonta ja veronkanto uudessa järjestelmässä Ehdotetun järjestelmän huomattava yksinkertaisuus tuo lisäetuna verotuksen hallinnon yksinkertaistumisen kolmella merkittävällä tavalla. o Ensinnäkin se, että liiketoimia lakataan erottelemasta kotimaisiin ja yhteisön sisäisiin liiketoimiin, sekä se, että poikkeukset pääsäännöstä kumotaan, vähentää petoksen mahdollisuuksia nykyisestä. o Toiseksi arvonlisäveron valvonnan keskittäminen yhdelle veroviranomaiselle saa kaikki yritykset ymmärtämään paremmin tehokkaan valvonnan merkityksen. o Kolmanneksi se, että liikkuminen yhteisön tavaroiden arvonlisäveroton sisäisessä kaupassa lakkautetaan, poistaa useimpien merkittävien yhteisön sisäisten arvonlisäveropetosten perusedellytyksen, kuten edellä 1. 5 kohdassa todetaan. Kaikki tämä keventää viranomaisten velvoitetaakkaa ja mahdollistaa voimavarojen keskittämisen siihen, missä niitä eniten tarvitaan. 20 saatava hyöty koituu kuitenkin sekä Tämä järjestelmän yksinkertaistamisesta viranomaisten että veronmaksajien hyödyksi. Jos veron yksinkertaistaminen keventää viranomaisten velvoitetaakkaa myös kokonaisuudessaan on tarkasteltava uudelleen. Veronmaksajien nykyiset velvoitteet otettiin käyttöön nykyisen, monimutkaisemman järjestelmän valvonnan ja veronkannon varmistamiseksi. Järjestelmän yksinkertaistaminen edellyttää, että kunkin nykyisen liiketoimintaan kohdistuvan velvoitteen perusteet tarkistetaan yksityiskohtaisesti. velvoitetaakkaa, veronmaksajien Tarkistettaessa kutakin näistä velvoitteista on tarkasteltava myös sitä, mitä yksittäisillä veronmaksajilla on oikeus odottaa veroviranomaisilta (viranomaisten velvoitteet veronmaksajaa kohtaan). Sääntöjä noudattavan veronmaksajan olisi ainakin saatava odottaa omien velvoitteidensa selkeyttä, veron hallinnon oikeudenmukaisuutta ja oikeellisuutta sekä taloudellisen toimintansa suojaamista tarpeettomalta puuttumiselta. Näiden perusvelvoitteiden täyttäminen on itsestään selvästi veroviranomaisten etujen mukaista. kannustaa täyttäminen velvoitteiden Mainittujen sääntöjen noudattamiseen, mikä vapauttaa voimavaroja keskitettäviksi elinkeinonharjoittajiin, jotka eivät noudata sääntöjä. Nämä veronmaksajan oikeudet (eli viranomaisten velvoitteet) olisi jollakin tavoin ilmaistava yhteisön laissa. Kun veronmaksajan ja viranomaisten välistä suhdetta tarkastellaan yhtenä kokonaisuutena, viranomaisten velvoitteita veronmaksajaa kohtaan on tarkasteltava samanaikaisesti veronmaksajan velvoitteiden kanssa. vapaaehtoiseen velvoitteiden Näiden velvoitetaakan näkökulmasta liittyy läheisesti jäljempänä esitettyyn riittävien vähimmäisvelvoitteiden määräämiseen veronmaksajille. uudelleenarviointi oikeutuksen yritysten Veron hallinnon kannalta uudella järjestelmällä on lisäksi kaksi huomattavaa vaikutusta: yhteinen vastuu ja yhteistyön painoarvon kasvu. Yhteinen vastuu Nykyisessä järjestelmässä jokainen jäsenvaltio vastaa omaan kansalliseen talousarvioonsa välittömästi sisältyvän veron hallinnosta, valvonnasta ja kannosta. Näin ollen jokainen jäsenvaltio käyttää niitä valtuuksia ja voimavaroja, joita se pitää tarpeellisina kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi. Yksikään jäsenvaltio ei varmasti saavuta tätä päämäärää tyydyttävästi yhteistyötä muiden lainsäädännössä jäsenvaltioiden kanssa. Ensisijaisessa vastuussa veron onnistuneesta hallinnosta kaikilta osin on kuitenkin jokainen jäsenvaltio itsenäisesti. säädettyä yhteisön ilman Ehdotetussa järjestelmässä tämä itsenäinen vastuu korvautuu yhteisellä vastuulla. Kaikki jäsenvaltiot ovat yhdessä vastuussa verotuloista kokonaisuutena, josta kullekin jäsenvaltiolle kuuluu sen kulutuksen mukainen osuus. Se, kuinka tehokkaasti kukin jäsenvaltio hallinnoi, valvoo ja kantaa veroa, vaikuttaa suoraan jokaisen muun jäsenvaltion kansalliseen talousarvioon. 21 Siten siirtymistä yksilöllisestä vastuusta yhteiseen vastuuseen tukee epäilemättä myös siitä seuraava keskinäinen luottamus jäsenvaltioiden välillä. Jos jokaiseen jäsenvaltioon vaikuttaa välittömästi jokaisen muun jäsenvaltion tehokkuus veron hallinnoinnissa, valvonnassa ja kannossa, jokainen jäsenvaltio on saatava vakuuttuneeksi siitä, että kaikki muut jäsenvaltiot suorittavat nämä yhteiset tehtävät tehokkaasti. Jäsenvaltiot on saatava luottamaan toisiinsa kolmella alueella: valtuuksien, tehtävien ja suoritusten alueella. o Jokainen jäsenvaltio on saatava vakuuttuneeksi siitä, että jokaisella muulla jäsenvaltiolla on riittävä kansallisten valvonta- ja veronkantovaltuuksien vähimmäistaso. Näihin ja rekisterinpidon alalla riittävät yhteiset veronmaksajan vähimmäisvelvoitteet, jotka perustuvat mahdollisimman suuressa määrin tavanomaisiin kaupan käytäntöihin. Riittävä vähimmäistaso on määritettävä erikseen. kirjanpidon valtuuksiin erityisesti sisältyvät Tätä vähimmäistasoa määritettäessä on kuitenkin tärkeää myös sekä turvata tulot että varmistaa se, ettei epärehellinen kilpailu häikäilemättömien, lakia noudattamattomien toimijoiden taholta haittaa laillisesti toimivia yrityksiä. Erityisen tärkeää on varmistaa, etteivät rikollisjärjestöt pääse hyötymään jäsenvaltioiden välisistä eroista saadakseen laitonta hyötyä laillisten yritysten kustannuksella. Siten tätä vähimmäistasoa määritettäessä on varmistettava, että on käytettävissä riittävät keinot veron kiertämisen sekä veropetosten paljastamiseksi ja rankaisemiseksi. Tällaisia toimenpiteitä olisi jotta petoksenharjoittajat torjuntasäännösten huomattavista eroista. Kuten edellä todettiin, näiden näkökohtien huomioon ottaminen liittyy tiiviisti edellä selostettuun veronmaksajien velvoitteiden uudelleenarviointiin. tavoin kaikkialla yhteisössä, toteutettava eivät vilpillisen menettelyn hyötyisi samalla o Lisäksi jokainen jäsenvaltio on saatava vakuuttuneeksi siitä, että yhteisiä valvonta- ja veronkantotehtäviä suoritetaan riittävä vähimmäismäärä. Myös yhteisten valvonta- ja veronkantotehtävien riittävä vähimmäismäärä on määritettävä erikseen. o Jokainen jäsenvaltio on myös saatava vakuuttuneeksi siitä, että näiden tehtävien suorittaminen on laadultaan hyväksyttävien vaatimusten mukaista. Suoritusten laadun varmistaminen edellyttää kunkin jäsenvaltion suoritusten avoimuutta. Avoimuus saadaan aikaan ottamalla yhteisön tasolla käyttöön ne hallinnon järjestelmät ja välineet (suoritusindikaattorit ja tilastot), jotka jäsenvaltioilla on käytettävissä oman alue- ja paikallishallintonsa suoritusten seurantaa varten. Komission olisi ensisijaisesti vastattava jäsenvaltioiden neuvoa-antavan komitean avustamana. seurannasta tiiviistä tästä Kunkin jäsenvaltion tosiasiallisen suorituksen vaatimustenmukaisuus olisi arvioitava. Jos arviointi osoittaa hyväksyttävän ja siten kaikkien jäsenvaltioiden arvonlisäverosta kertyvien tulojen vaarantuneen, nämä menetykset olisi korvattava makrotaloudellisen kertyvien uudelleenkohdentamisjärjestelmän avulla. tason jääneen saavuttamatta arvonlisäverosta tulojen 22 Yhteistyön painoarvo kasvaa kaikki Vaikka liiketoimet verotuksellisessa mielessä Uuden järjestelmän toiminnassa hallinnollinen yhteistyö nousee nykyistä keskeisemmälle sijalle. suoritetaan rekisteröintijäsenvaltiossa, liiketoimen konkreettisia osia voidaan suorittaa myös muussa jäsenvaltiossa. Jotta rekisteröintijäsenvaltio voisi valvoa kaikkia liiketoimen osia, nämä konkreettiset osat on täysimittaista yhteistyötä todennettava. Tämä edellyttää rekisteröintijäsenvaltion ja sen jäsenvaltion välillä, jossa liiketoimen konkreettiset osat jäsenvaltioiden välillä edellytetään vähintään suoritetaan. Lyhyesti samantasoista yhteistyötä kuin kunkin jäsenvaltion hallinnolliset yksiköt nykyisin harjoittavat. sanottuna On selvää, että jäsenvaltioille asetettu uusi yhteinen vastuu kannustaa niitä voimakkaasti tähän yhteistyöhön. Viime kädessä on yhtä paljon jokaisen jäsenvaltion taloudellisen edun mukaista toimia yhteistyössä kuin keskittyä kansalliseen hallintoon. Jäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä myös kunkin jäsenvaltion suorituksen seurannassa ja arvioinnissa. Tämän lisäksi tarvitaan kuitenkin vielä kolme muuta aloitetta. Ensinnäkin keskinäisen avunannon ja hallinnollisen yhteistyön nykyistä oikeudellista kehystä on laajasti uudistettava. Erityisesti yhteistyövelvoitteita on tehostettava, ja suoritusten seuraamiseksi yhteistyössä on selkiytettävä. Lisäksi on järjestelyjä vahvistettava liittyvää yhteistyötä sekä varmistettava, että niin hallinnolliset seuraamukset kuin jäsenvaltioiden rikosoikeuden mukaiset seuraamukset ovat rakenteeltaan sellaiset, että uusi järjestelmä otetaan niissä huomioon. Erityisesti oikeudenkäyttöön liittyvää yhteistyötä on tehtävä korkealla tasolla. tutkintamenettelyihin täytäntöönpano- ja Toiseksi uuden järjestelmän tehokas valvonta ja veronkanto edellyttävät sopimista yhteisistä valvontamenetelmistä. Näitä tarvitaan, jotta valvonta ja veronkanto olisivat yhtä suoritetaan pelkästään konkreettisesti, kuin rekisteröintijäsenvaltiossa. Näitä valvontamenetelmiä on jo kokeiltu siirtymäjärjestelmän yhteydessä. jäsenvaltiossa, tehokkaita liiketoimi jossa siinä Lisäksi tarvitaan uusia yhteistyön välineitä ja menetelmiä. Välineitä kehitettäessä ovat ja järjestelmästä saadut kokemukset, tärkeitä siirtymäjärjestelmän erityisesti arvonlisäveroa koskeva tietojenvaihtojärjestelmä VIES. infrastruktuuri luotava uusi Lisäksi kansallisten verohallintojen keskinäiseen yhteistyöhenki, ymmärtämykseen ja luottamukseen. Aikaisempiin kokemuksiin perustuva ohjelma tämän yhteistyöhengen luomiseksi on toteutettava ennen uuden järjestelmän voimaantuloa. toimihenkilöiden välille on suurempaan perustuu nykyistä paljon joka 23 III. PÄÄTELMÄ: KOMISSIO EHDOTTAA TYÖOHJELMAA Siirtymäjärjestelmä antaa jäsenvaltioille harhakuvan täyden riippumattomuuden säilyttämisestä tulojensa määrittämisessä ja arvonlisäverotuksen koko toiminnassa: tosiasiallisesti järjestelmän monimutkaisuus ja subjektiivisuus sekä sen kyvyttömyys vastata talouden uusiin haasteisiin ja sen epäyhdenmukainen soveltaminen haittaavat yritysten kilpailukykyä, eikä järjestelmä takaa jäsenvaltioille niille kuuluvia tuloja. Komission ehdottama järjestelmä merkitsee yhteisen arvonlisäverojärjestelmän kokonaisuudistusta, ja sen vaikutukset ovat merkittäviä yhteisölle kokonaisuutena ja jokaiselle jäsenvaltiolle erikseen. Jotta arvonlisäverojärjestelmän taloudellinen tehokkuus palautuisi, on sitouduttava kansallisten lainsäädäntöjen yhdenmukaistamiseen tasolle, jota ei tähän mennessä ole milloinkaan suunniteltu välillisen verotuksen ja erityisesti arvonlisäverotuksen alalla. Näin ollen joudutaan väistämättä kysymään, onko tosiasiallisesti mahdollista saavuttaa uudelle yhteiselle arvonlisäverojärjestelmälle asetetut tavoitteet muilla keinoin ja edellä esitettyjä vaikutuksia välttäen. tai Komissio on tullut selkeästi siihen tulokseen, ettei tämä olisi mahdollista ja ettei tavoitteisiin näin ollen voida jättää sitoutumatta. Luopuminen ehdotetun järjestelmän avaintekijöistä järjestelmän välttämättä edellyttämästä yhdenmukaistamisesta merkitsisi, ettei uusi yhteinen arvonlisäjärjestelmä mitenkään voisi samanaikaisesti toisaalta taata verotuksen tasapuolisuutta sekä välttää petoksen vaaraa ja verotulojen vähenemistä ja toisaalta yksinkertaistaa verotusjärjestelmää perusteellisesti. Tämän seuraukset olisivat erityisen tuhoisat: paitsi että uusi järjestelmä toistaisi monia nykyisen järjestelmän puutteista (esimerkiksi järjestelmän soveltamisen epäyhtenäisyyden), se myös vääristäisi kilpailua erityisen haitallisesti, heikentäen vakavasti arvonlisäveron perusominaisuutta, verotuksen taloudellisen toiminnan siirtymistä niihin jäsenvaltioihin, joiden verotusjärjestelmä on kaikkein edullisin, jolloin verotusjäsenvaltio eroaisi kulutusjäsenvaltiosta, mikä vaikuttaisi tulojen uudelleenkohdentamiseen jäsenvaltioiden välillä. Tällöin alkuperäpaikassa tapahtuvan verotuksen järjestelmän olisi käytännössä mahdotonta toimia. tasapuolisuutta. Tämä voisi aiheuttaa Siten yhtenäismarkkinat voidaan toteuttaa ja panna täytäntöön ja ne voivat toimia esteittä ainoastaan ehdotetun arvonlisäverojärjestelmän avulla, ja tällöin eurooppalaisten yritysten kilpailukyvyn vahvistamista maailmanlaajuisesti voidaan jatkaa. 25 uuteen yhteiseen, komission ehdottamaan Paljon on kuitenkin vielä tehtävä, jotta saadaan toteutetuiksi kaikki toimenpiteet, joita tosiasiallisten siirtyminen yhtenäismarkkinoiden vaatimuksia vastaavaan arvonlisäverojärjestelmään edellyttää. laajuus huomioon ottaen olisi tehtävän Tässä yhteydessä ei edessä olevan samassa samanaikaisesti selvittämään tarkoituksenmukaista ehdotuskokonaisuudessa sekä välittömiä ongelmia, jotka vaativat nopeaa ja nykyiseen tilanteeseen soveltuvaa ratkaisua (kuten esimerkiksi televiestintäpalveluihin sovellettava verotusjärjestelmä), että muita määräyksiä, jotka on annettava perustuvan alkuperäpaikassa tosiasiallisen arvonlisäverojärjestelmän käyttöönottamiseksi. verottamiseen yhteisen, pyrkiä ja Näin ollen komissio on päättänyt vahvistaa työohjelman, johon liittyy aikataulu ehdotuksille etenemiseksi asteittain ja vaiheittain kohti yhtenäismarkkinoiden yhteistä arvonlisäverojärjestelmää. Tämä työohjelma on LIITTEENÄ A. 26 LIITE A - KOMISSION TYÖOHJELMA 27 1. JOHDANTO uuden yhteisen Ehdotetun vaikuttaa merkittävästi jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen yhdenmukaistamiseen kaikilla tasoilla. On kuitenkin todettava, että sen jälkeen, kun komissio vuonna 1987 teki ensimmäiset ehdotuksensa sisämarkkinoiden toteuttamiseksi, tilanne on edistynyt vain vähän. arvonlisäverojärjestelmän käyttöönotto Yleisasiakirjassa korostettiin, että nykyisellä tilanteella on kohtalokkaat seuraukset usealla tasolla: • koko yhteisössä, jonka yleisten poliittisten tavoitteiden saavuttaminen estyy; • jäsenvaltioissa, soveltamista; joille käy yhä vaikeammaksi valvoa veron asianmukaista • yrityksissä, jotka joutuvat edelleen maksamaan laskua, ei enää "epä-Euroopasta" vaan tosiasiallisen yhteisen arvonlisäverojärjestelmän puuttumisesta. Suoritettavan tehtävän laajuuden huomioon ottaen komissio on päättänyt vahvistaa seuraavan yhteistä työohjelman arvonlisäverojärjestelmää. asteittaiseksi etenemiseksi uutta kohti 29 2. EHDOTUKSET ARVONLISÄVEROJÄRJESTELMÄÄN: ALUSTAVA AIKATAULU SIIRTYMISEKSI UUTEEN YHTEISEEN 2. 1 ENSIMMÄINEN VAIHE Valmistelu VUODEN 1996 LOPPU Neuvoston käsiteltävänä oleva ehdotus Komissio on 20 päivänä joulukuuta 1995 tehnyt ehdotuksen, joka koskee tavanomaisen verokannan tasoa. Ehdotuksessa esitetään 15 prosentin vähimmäiskantaa ja 25 prosentin enimmäiskantaa. Tämä on verokantojen lähentämisen ensimmäinen vaihe. Ehdotus olisi hyväksyttävä 31 päivään joulukuuta 1996 mennessä. Tehtävät ehdotukset Komissio aikoo tehdä ehdotuksen, joka koskee seuraavia: Ar\>onIisäverokomitean aseman muuttaminen Tämä luonteeltaan neuvoa-antava komitea on osoittanut kaikki rajoituksensa: sen yksimielisilläkään lausunnoilla ei ole mitään velvoittavaa oikeudellista merkitystä, eikä toimijoille ilmoiteta järjestelmällisesti komitean käsittelemiä aiheita ja sen antamia lausuntoja. Näin ollen komitea olisi muutettava "sääntelykomiteaksi", jonka tehtävänä olisi määräenemmistöllä lausuntoja antamalla avustaa komissiota sen käyttäessä toimivaltaansa arvonlisäverotuksesta lainsäädännön täytäntöönpanemisessa neuvoston päätöksen 87/373/ETY (niin sanotun komitologiapäätöksen) 2 artiklan III kohdan a alakohdassa määrättyä menettelyä noudattaen. yhteisön annetun Keskinäistä avunantoa perinnässä kehittäminen koskevien järjestelyjen Tämä on osa yhteistyön nykyisen oikeudellisen kehyksen uudistusta. Perinnän alalla oikeudellinen kehys on uudistettava erityisen kiireellisesti, koska edes eivät ole siirtymäjärjestelmässä. Järjestelyjen uudistuksessa otetaan huomioon myös uuden arvonlisäverojärjestelmän vaatimukset. tehokkaita järjestelyt nykyiset riittävän 30 Ohjelma hallinnon uuden yhteistyöhengen luomiseksi luominen Uuden yhteistyöhengen jäsenvaltioiden välille yksittäisten toimihenkilöiden tasolla edellyttää yhteistyön mittakaavan ja päämäärien luodaan kehys tarkistusta. Komissio aikoo ehdottaa ohjelmaa, yhteistyön toimintojen tarvittavien kehittämiselle. Uutta yhteistyöhenkeä ei saada aikaan hetkessä, ja sen vuoksi järjestelmän sitä on kehitettävä vähitellen valmisteltaessa uuden käyttöönottoa. toteuttamiseen välineiden jolla ja 2. 2 TOINEN VAIHE Valittujen perustoimintalinjojen ja työohjelman antaminen tiedoksi VUODEN 1996 PUOLIVÄLI Tämän asiakirjan esittäminen Komissio esittää neuvostolle ja Euroopan parlamentille: suunnittelemansa uuden yhteisen arvonlisäverojärjestelmän pääpiirteet; näin määriteltyjen tavoitteiden toteuttamiseksi vahvistamansa työohjelman. 2. 3 KOLMAS VAIHE Arvonlisäveron yleiset periaatteet Virallisten ehdotusten ensimmäinen kokonaisuus VUODEN 1997 PUOLIVÄLI Komissio pääperiaatteista ja sen perusominaisuuksista. ehdotukset arvonlisäveron tekee toiminnan yleisistä Nämä ehdotukset, välttämätön uudenaikaistaminen, koskevat seuraavia: joissa otetaan huomioon nykyisten määräysten 31 veron aineellisen soveltamisalan määrittäminen, mihin sisältyy verollisten liiketoimien täsmällinen määrittely (kuten tavaroiden luovutusten, liiketoimien suoritusten vastikkeellisuuden yhdenmukainen määrittely); veron alueellinen soveltamisala määritetään täsmällisemmin neljännessä vaiheessa; palvelujen näiden ja arvonlisäverovelvollisen käsitteen määrittely (mikä merkitsee muun ja muassa verovelvollisuuden puuttumisen vaikutusten tarkistamista); arvonlisäverotuksellisen julkisyhteisöjen aseman verollisten liiketoimien veron perusteen määrittäminen; verovapautukset: niiden säilyttäminen tai kumoaminen ja joka tapauksessa muun muassa niiden yhdenmukaistaminen ja niiden vaikutukset vähennysoikeuteen; säännöt, yksityiskohtaiset vähennysoikeus, oikeuden syntymisen ja käytön edellytykset, sitä kustannusten koskevat jättäminen, yhdenmukaistettu vähennykseen vähennykseen oikeuttamattomien tai soveltamisalan ulkopuolisten liiketoimien) välinen vähennyksen suhdeluku (yleinen suhdeluku, tosiasiallinen kohdentaminen). ja vapautettujen tiettyjen ulkopuolelle liiketoimien (verosta soveltamisalan oikeuttavien liiketoimien VUODEN 1997 LOPPU Komissio ehdottaa jäsenvaltioiden arvonlisäverokantojen lähentämisen toista vaihetta. TM# £ik$imitäisellä ehdotuskokoaafsuudetia määriteosan aJ^QftiMver<jn toimiiiflÄ» perusteet ja otetaan merkittävä askel kohti ehdotetun j*udea edellyttämää yhteisen. :. • • arvonUsäverojärJestelinlui välttämättä 2. 4 NELJÄS VAIHE Soveltamisala ja verotuspaikka Virallisten ehdotusten toinen kokonaisuus Uutta yhteistä arvonlisäverojärjestelmää koskevien ehdotusten kulmakivenä on verotuspaikan merkityksen perusteellinen muutos nykytilanteeseen verrattuna: verotuspaikan perusteella ei enää määritetä veron alueellista soveltamisalaa eikä sitä, mihin jäsenvaltioon kannetusta verosta saadut tulot kohdennetaan. 32 VUODEN 1998 PUOLIVÄLI Komissio tekee ehdotukset, jotka koskevat seuraavia: • arvonlisäveron alueellisen soveltamisalan määrittely; • veron soveltamisalaan kuuluvien liiketoimien verotuspaikka; • verollisia liiketoimia verovelvollisten valvonnan järjestäminen yhteisössä (muun muassa velvoitteet ja valvontamenetelmät). suorittavien yhteisössä Italö&täirt mm * , sl 2. 5 VIIDES VAIHE jTO. ^% "WATS. •"& TT T I T C TT II II I111' ™W tn suorittanen va Tulojen uudelleenkohdentaminen järjestelmän lopullinen käyttöönotto Virallisten ehdotusten kolmas kokonaisuus jäsenvaltioiden kesken ja koko tulojen kohdentamista eri jäsenvaltioiden kesken ei enää hoideta Koska verotusjärjestelmän avulla, otetaan käyttöön erityisjärjestelmä, taataan jäsenvaltioille niiden alueella tapahtuvaa kulutusta vastaava tulotaso, ja jonka yhteydessä toteutetaan tarvittavat tilastointiin liittyvät toimenpiteet. jolla Lisäksi tässä viimeisessä vaiheessa on tutkittava, onko aiheellista säilyttää tiettyjä (kuten pienten yritysten, maataloustuottajien, käytettyjen erityisjärjestelmiä tavaroiden ja matkatoimistojen järjestelmät), ja tarvittaessa olisi harkittava erityistoimenpiteitä otettaviksi käyttöön tai ylläpidettäviksi jäsenvaltioiden kesken yhdenmukaistettuina. Olisi myös aiheellista määrätä siirtymätoimenpiteistä noudatettaviksi siirryttäessä nykyisestä järjestelmästä uuteen järjestelmään, jossa verotus tapahtuu alkuperäpaikassa. Lisäksi on siirryttävä vuonna 1995 aloitetun arvonlisäverokantojen yhdenmukaistamisen viimeiseen vaiheeseen. VUODEN 1998 LOPPU Komissio tekee ehdotukset, jotka koskevat seuraavia: verotulojen kohdentamisen järjestelmä,* erityisjärjestelmät (lakkauttaminen, yhdenmukaistaminen); siirtymätoimenpiteet 33 VUODEN 1999 PUOLIVÄLI Komissio tekee ehdotukset, jotka koskevat verokantojen yhdenmukaistamisen viimeistä vaihetta 34 ISSN 1024-4492 KOM(96) 328 lopullinen ASIAKIRJAT FI 09 10 Luettelonumero : CB-CO-96-353-FI-C ISBN 92-78-06901-9 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 1422/96 af 22. juli 1996 om bestemmelse af de medlemsstater, i hvilke der kan gennemføres salgskampagner til fremme af forbruget af druesaft i produktionsåret 1995/96

eurovoc_concepts:
EU Member State
food consumption
fruit juice
grape
marketing year
sales promotion

formats: html pdfa1b print


title: Verordnung (EG) Nr. 1420/96 der Kommission vom 22. Juli 1996 zur Festsetzung der Prozentsätze für die Wertberichtigung beim Ankauf landwirtschaftlicher Erzeugnisse zur Intervention für das Haushaltsjahr 1997

eurovoc_concepts:
EAGGF Guarantee Section
agricultural product
devaluation
intervention buying
purchase price


eurovoc_concepts:
approximation of laws
consumer protection
foodstuff
marketing
solvent

formats: html pdf pdfa1b print

text: COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES Brussels, 22. 07. 1996 COM(96)375 final 96/0195 (COD) Proposal for a EUROPEAN PARLIAMENT AND COUNCIL DIRECTIVE amending for the third time Directive 88/344/EEC on the approximation of the laws of the Member States on extraction solvents used in the production of foodstuffs and food ingredients (presented by the Commission) EXPLANATORY MEMORANDUM In 1981 the Scientific Committee for Food (SCF) delivered an opinion on 48 extraction solvents1 and issued provisional ADIs for a large number of them. Directive 88/344/EEC,2 which authorized some of these substances in foodstuffs, called upon the Commission to review the provisions relating to the solvents two years after adoption and to make amendments as necessary. In May 1990 the SCF reviewed all the solvents once more with a view to establishing a definitive evaluation. The information the Commission had at that time was not enough for the Committee to complete this task, and thus additional information was requested. Since the information received concerned certain specific substances only, a new deadline was set for April 1991. Acting on the generally insufficient information provided, the SCF decided to confirm its agreement on a number of solvents already approved in the past and to withdraw provisional agreement for others for lack of the information requested. Furthermore, its decision : to maintain its provisional agreement for butyl acetate and hexane, and not to oppose continued use of methyl-propanol-1, which had not been evaluated up to that point, was accompanied by a request to receive all the information needed to establish permanent agreement within two years. In June 1993 the SCF issued definitive agreement for hexane only. For the two other substances it repeated its request for the information needed to make a complete evaluation within two years. The industry has never supplied the information requested and one of the sectors contacted (European Flavour and Fragrance Association) replied that it had no interest in these two substances. The Commission has, however, received a request for the use of a^new substance, 1,1,1,2-tetrafluoroethane, as an extraction solvent in the preparation of flavours. The Scientific Committee gave its agreement in December 1995. This proposal takes account of all these developments. 1 2 SCF reports - 11th edition, 1981. OJL 157, 24. 6. 1988. Proposal for a EUROPEAN PARLIAMENT AND COUNCIL DIRECTIVE amending for the third time Directive 88/344/EEC on the approximation of the laws of the Member States on extraction solvents used in the production of foodstuffs and food ingredients THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION, Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Article 100a thereof, Having regard to the proposal from the Commission,3 Having regard to the opinion of the Economic and Social Committee,4 Acting in accordance with the procedure set out in Article 189b of the Treaty,5 Whereas the Scientific Committee for Food has reexamined all the extraction solvents listed in the Directive with a view to replacing the provisional acceptable daily intakes (ADIs) set in 1981 by definitive figures; whereas this has not always been possible because the information needed, although requested from the industry, has not been communicated; whereas, with the information received, the Scientific Committee for Food has been able to confirm its agreement for the majority of the solvents; whereas the maximum residues of the solvents in certain foodstuffs can be reduced; Whereas some solvents are no longer used and should thus be taken off the list; Whereas scientific progress has made for other substances which can be added to the Directive; Whereas a new solvent which has received a favourable opinion from the Scientific Committee should be authorized; Whereas, in view of technical and scientific progress, the amendments needed amount to measures of a technical nature; whereas to simplify and accelerate the procedure adoption of these measures should be entrusted to the Commission; OJNoC. OJ No C. OJNoC. Whereas a procedure of this kind makes for quicker placing on the market of innovations, which is to the benefit of both the industry and the consumer, HAVE ADOPTED THIS DIRECTIVE: Artickl Directive 88/344/EEC is hereby amended as follows: 1. The following new paragraph (a) is added to Article 4: "(a) In view of the scientific and technical progress in the field of solvents, their conditions of use and maximum residue limits the requisite amendments to the Annex; The old paragraphs (a), (b) and (c) become paragraphs (b), (c) and (d) respectively. " 2. The Annex to the Directive is amended as follows: (a) (b) Part I The substance butyl acetate is deleted. Part II The entry for hexane is amended as follows: — —- I ' i i i i - i l l. » Name (1) Conditions of use (Summary description of extraction) "Hexane Production or fractionation of fats and oils and production of cocoa butter II - ^ ^ —. in i, • i i ^ — —— Maximum residue limits in the extracted foodstuff or food ingredient 1 mg/kg in the fat or oil or cocoa butter Preparation of defatted protein products 10 mg/kg in the food containing and defatted flours the defatted protein products and the defatted flours Preparation of defatted cereal germs The two footnotes remain unchanged. 30 mg/kg in the defatted soya proudcts as sold to the final consumer 5 mg/kg in the defatted cereal germs". (c) Part III The substance methyl-propanol-1 is deleted The following substance is added: | Name 1,1,1,2-tetrafluoroethane Maximum residue limits in the foodstuff due to the use of extraction solvents in the preparation of flavourings from natural flavouring materials 0. 02 mg/kg I Artkkl 1. The Member States shall amend their laws, regulations and administrative provisions so as to: authorize trade in products complying with this Directive by 1 July 1997 at the latest; and ban trade in products not complying with this Directive as from 1 January 1998. They shall forthwith inform the Commission thereof. 2. Where the Member States adopt these provisions the latter shall contain a reference to this Directive or be accompanied by such a reference on official publication. How this reference is made shall be determined by the Member States. Artkki This Directive shall enter into force on the twenty-first day following its oublication in the Official Journal of the European Communities. This Directive is addressed to the Member States. Article 4 Done at Brussels, For the Parliament The President For the Council The President ISSN 0254-1475 COM(96) 375 final DOCUMENTS EN 06 15 Catalogue number : CB-CO-96-376-EN-C ISBN 92-78-07303-2 Office for Official Publications of the European Communities L-2985 Luxembourg 6


title: Verordening (EG) nr. 1422/96 van de Commissie van 22 juli 1996 houdende vaststelling in welke Lid-Staten in het wijnoogstjaar 1995/1996 de reclamecampagnes tot stimulering van het verbruik van druivesap zullen worden gevoerd


title: 96/548/EKSG: Kommissionens beslut av den 22 juli 1996 om slutande av ett avtal mellan Europeiska kol- och stålgemenskapen och Kazakstan om handel med vissa stålprodukter

eurovoc_concepts:
Kazakhstan
certificate of origin
export licence
iron and steel product
quantitative restriction
trade agreement (EU)


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 2050/96 af Nuala AHERN til Rådet. Betydningen af åbenhed omkring forvaltningen af højt beriget uran og plutonium

eurovoc_concepts:
access to information
confidentiality
fuel reprocessing
nuclear safety
plutonium
transparency in decision-making
uranium
waste management

formats: html print


title: WRITTEN QUESTION No. 2143/96 by Gianfranco DELL'ALBA to the Council. Programme MEDA

eurovoc_concepts:
Community budget
EU programme
Mediterranean third countries
economic reform
implementation of the budget
social change


title: Απόφαση αριθ. 1/96 του συμβουλίου σύνδεσης μεταξύ των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων και των κρατών μελών τους, αφενός, και της Ρουμανίας, αφετέρου της 22 Ιουλίου 1996 σχετικά με τις εξαγωγές παλαιοσιδήρου από τη Ρουμανία στην Κοινότητα

eurovoc_concepts:
Romania
association agreement (EU)
import licence
import restriction
metal waste
tariff quota


title: Propuesta de DIRECTIVA DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO por la que se modifica por tercera vez la Directiva 88/344/CEE, relativa a la aproximación de las legislaciones de los Estados miembros sobre los disolventes de extracción utilizados en la fabricación de productos alimentacios y de sus ingredientes

text: COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS Bruselas, 22. 07. 1996 COM(96)375 final 96/0195 (COD) Propuesta de DIRECTIVA DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO por la que se modifica por tercera vez la Directiva 88/344/CEE, relativa a la aproximación de las legislaciones de los Estados miembros sobre los disolventes de extracción utilizados en la fabricación de productos alimenticios y de sus ingredientes (presentada por la Comisión) EXPOSICIÓN DE MOTIVOS En 1981, el Comité Científico de la Alimentación Humana (CCAH) emitió un dictamen sobre 48 disolventes de extracción1 y asignó IDA provisionales a bastantes de ellos. La Directiva 88/344/CEE2 por la que se autorizaba el uso de algunas de estas sustancias en los productos alimenticios, imponía a la Comisión la obligación de volver a examinar, en el plazo de dos años a partir de la fecha de adopción, las disposiciones relativas a estos disolventes y aportar las modificaciones necesarias. En mayo de 1990, el Comité Científico procedió a un nuevo examen de todos los disolventes, a fin de establecer una evaluación definitiva. Los datos de que dispoma la Comisión en ese momento no permitieron al Comité completar la tarea, por lo que solicitó información complementaria. Dado que las informaciones recibidas sólo se referían a determinadas sustancias específicas, se fijó entonces un nuevo plazo para abril de 1991. A partir de los datos presentados, en general insuficientes, el CCAH decidió entonces confirmar su autorización de varios disolventes ya aprobados anteriormente y retirar la aceptación temporal de otros, ante la falta de los datos solicitados. Por otra parte, su decisión de: mantener su aceptación temporal para los disolventes acetato de butilo y hexano y no oponerse a la continuación del uso del metilpropanol-1, que no ha sido evaluado hasta ahora, estaba asociada a una solicitud de recepción de todos los datos que permitieran establecer una aceptación permanente en el plazo de dos años. En junio de 1993, el CCAH emitió una autorización definitiva sólo para el hexano. Para las otras dos sustancias, reiteró su solicitud de recibir los datos necesarios para una evaluación completa en el plazo de dos años. La industria no ha presentado las informaciones deseadas y uno de los sectores consultados (European Flavour and Fragance Association) respondió que no estaba interesado por estas dos sustancias. Por otra parte, la Comisión recibió una solicitud de utilización de una nueva sustancia, el 1,1,1,2-tetrafluoroetano, como disolvente de extracción en la preparación de aromas. El Comité Científico dio su autorización en diciembre de 1995. La presente propuesta tiene en cuenta todos estos acontecimientos. 1 2 Informes del CCAH - serie 1 Io, 1981 DO n°L 157 de 24 de junio de 1988 Propuesta de DIRECTIVA DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO por la que se modifica por t£££££& vez la Directiva 88/344/CEE, relativa a la aproximación de las legislaciones de los Estados miembros sobre los disolventes de extracción utilizados en la fabricación de productos alimenticios y de sus ingredientes EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 100 A, Vista la Propuesta de la Comisión3, Visto el dictamen del Comité Económico y Social4, Con arreglo al procedimiento establecido en el artículo 189 B del Tratado5, Considerando que el Comité Científico de la Alimentación Humana procedió a un nuevo examen de todos los disolventes de extracción recogidos en la Directiva, con el fin de sustituir las ingestas diarias admisibles (IDA) provisionales establecidas en 1981 por evaluaciones definitivas; que esto no siempre ha sido posible debido a que la información necesaria, aun habiendo sido solicitada a la industria, no ha sido comunicada; que, a partir de la información recibida, el Comité Científico de la Alimentación Humana pudo confirmar su autorización para la mayoría de los disolventes; que los residuos máximos de los disolventes en determinados productos alimenticios pueden disminuirse; Considerando que determinados disolventes ya no son utilizados y que, por tanto, es conveniente suprimirlos; Considerando que el progreso científico crea otras sustancias que pueden añadirse a la Directiva; que es conveniente autorizar un nuevo disolvente, que ha recibido el dictamen favorable del Comité Científico; Considerando que las modificaciones necesarias, teniendo en cuenta el progreso técnico y científico, constituyen medidas de carácter técnico; que, para simplificar y acelerar el procedimiento, es conveniente confiar la adopción de estas medidas a la Comisión; Considerando que tal procedimiento permite una comercialización más rápida de las innovaciones, lo que redunda en beneficio tanto de la industria como del consumidor, D O n °C DO n° C. DO n° C. HAN ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA. Artículo 1 La Directiva 88/344/CEE queda modificada del siguiente modo: 1. En el artículo 4, se añade la nueva letra a) siguiente: "a) las modificaciones del Anexo que sean necesarias teniendo en cuenta el progreso científico y técnico en el ámbito de la utilización de los disolventes, de sus condiciones de utilización y de sus contenidos máximos en residuos; Las antiguas letras a), b) y c) se convierten respectivamente en las letras b),c)yd). " 2. El Anexo de la Directiva queda modificado de la forma siguiente: a) b) Parte I Se suprime la sustancia acetato de butilo. Parte II Se modifica de la forma siguiente la rúbrica relativa a la sustancia hexano: Nombre "Hexano(l) Condiciones de utilización (Descripción sucinta de la extracción) Producción o fraccionamiento de grasas y de aceites y producción de manteca de cacao Preparación de productos a base de proteínas desgrasadas y harinas desgrasadas Residuos máximos en los productos alimenticios o en los ingredientes extraídos lmg/kg en la grasa, en el aceite o en la manteca de cacao 10 mg/kg en los productos alimenticios que contengan el producto a base de proteínas desgrasadas y las harinas desgrasadas 30 mg/kg en los productos desgrasados de soja tal como se venden al consumidor final Preparación de semillas de cereales desgrasados 5 mg/kg en las semillas de cereales desgrasados". El texto de las dos notas a pie de página no se modifica. c) Parte III Se suprime la sustancia metilpropanol-1. Se añade la siguiente sustancia: I Nombre Contenido máximo de residuos en los productos alimenticios debidos a la utilización de disolventes de extracción en la preparación de aromas a partir de plantas aromáticas naturales 1,1,1,2-Tetrafluoroetano 0,02 mg/kg Artículo 2 1. Los Estados miembros modificarán sus disposiciones legales, reglamentarias y administrativas a fin de: autorizar la comercialización de los productos que cumplan la presente Directiva el 1 de julio de 1997 a más tardar prohibir la comercialización de los productos que no cumplan la presente Directiva a partir del 1 de enero de 1998. Informarán de ello inmediatamente a la Comisión. 2. Cuando los Estados miembros adopten estas disposiciones, incluirán una referencia a la presente Directiva o irán acompañadas de dicha referencia en su publicación oficial. Las modalidades de esta referencia serán adoptadas por los Estados miembros. Artículo 3 La presente Directiva entrará en vigor a los 21 días de su publicación en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas. Los destinatarios de la presente Directiva son los Estados miembros. Artículo 4 Hecho en Bruselas, Por el Parlamento El Presidente Por el Consejo El Presidente ISSN 0257-9545 COM(96) 375 final DOCUMENTOS ES 06 15 N° de catálogo : CB-CO-96-376-ES-C ISBN 92-78-07299-0 Oficina de Publicaciones Oficiales de las Comunidades Europeas L-2985 Luxemburgo 6


title: Verordening (EG) nr. 1418/96 van de Commissie van 22 juli 1996 houdende uitvoeringsbepalingen betreffende het gebruik van een grafisch symbool voor de voor ultraperifere gebieden specifieke kwaliteitsprodukten van de landbouw

eurovoc_concepts:
agricultural product
labelling
overseas countries and territories
product quality


title: REGOLAMENTO (CE) N. 1417/96 DELLA COMMISSIONE del 22 luglio 1996 relativo alla fornitura di zucchero bianco a titolo di aiuto alimentare

eurovoc_concepts:
Haiti
award of contract
delivery
food aid
white sugar


title: COMMISSION REGULATION (EC) No 1425/96 of 22 July 1996 amending the import duties in the cereals sector

eurovoc_concepts:
CCT duties
United States
cereals
import