title: Meddelande från kommissionen till rådet - Sambandet mellan handelssystemet och de internationellt erkända arbetsnormerna

eurovoc_concepts:
International Labour Organisation
World Trade Organisation
liberalisation of trade
social policy
working conditions

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 24. 07. 1996 KOM(%) 402 slutlig MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET SAMBANDET MELLAN HANDELSSYSTEMET OCH DE INTERNATIONELLT ERKÄNDA ARBETSNORMERNA SAMBANDET MELLAN HANDELSSYSTEMET OCH DE INTERNA TIONELLT ERKÄNDA ARBETSNORMERNA 1. Inledning 2. Den arbetsnormejna internationella debatten osh definitionen SY de grundläggande a) b) c) d) e) f) överläggningar i Europeiska unionen OECD:s undersökning Arbeten som gjorts inom ramen för Internationella arbetsorganisationen G 7-konferensen om arbete den 1-2 april 1996 i Lille och G 7-toppmötet i Lyon den 28,29 och 30 juni 1996 Sociala toppmötet Definition av de "grundläggande" arbetsnormerna 3. Europeiska unionens utvecklingslinjer a) Autonoma åtgärder b) Bilateralt samarbete med tredje land 4. Områden för multinationella insatser a) Förstärkning av ILO:s roll b)WTO:sroll l. Inledning I ordförandeskapets slutsatser från ministerkonferensen i Marrakech i april 1994 fanns sambandet mellan det multilaterala handelssystemet och internationellt erkända arbetsnormer med bland de ämnen som vissa deltagare begärt att få undersökta inom ramen för WTO. Sedan Marrakechkonferensen har frågan diskuterats och debatterats inom de internationella organisationerna och inom Europeiska unionens råd. Kommissionen avgav sin ståndpunkt i sitt meddelande om marknadsstrategier1 där det står att det vore lämpligt att den kommande ministerkonferensen i Singapore ledde debatten och tillsåg att en arbetsgupp tillsattes inom WTO som skulle kunna utveckla frågan om sambandet mellan internationell handel och arbetsförhållanden. Enligt kommitté 113:s slutsatser, vilka mottagits av rådet för allmänna frågor den 13 maj 1996, förtjänar möjligheten att överlåta denna fråga åt WTO att undersökas. Gemenskapen kommer att aktivt delta i de arbeten som utförs inom andra internationella organ. Parallellt med detta framlade Förenta staterna och Norge i Genève, inom ramen för de informella överläggningarna inför förberedelserna till ministerkonferensen i Singapore i december 1996, två diskussionsunderlag som behandlar frågan om de internationellt erkända arbetsnormerna och det multilaterala handelssystemet (Bilaga I). Detta meddelande förklarar mera i detalj perspektiven för diskussion inom ramen för WTO genom att ta hänsyn till den grundläggande principen om respekt för utvecklingsländernas jämförbara fördelar med hänsyn till den rikliga arbetskraft som finns till hands och de låga lönekostnaderna. Den ekonomiska utvecklingen, som särskilt främjas av handelsliberaliseringen, utgör ett väsentligt villkor för sociala framsteg. I utvecklingsländerna blir förbättringen av det sociala skyddsnätet en politisk målsättning som eftersträvas av alla när statsinkomsterna når en sådan nivå att dessa målsättningar kan uppnås. På längre sikt kommer lösningen till stor del att ligga i att hjälpa dessa länder att skapa de nödvändiga villkoren för ökad inre efterfrågan och för en höjning av levnadsstandarden. Valet av arbetslagstiftning hör till nationernas överhöghet och återspeglar den ekonomiska utvecklingens nivå sociala prioriteringarna. Utvecklingsbehoven skall emellertid inte tjäna som förevändning för att medge orimliga metoder på arbetet och framför allt inte motivera en bristande respekt för de grundläggande arbetsnormer som skall tillämpas universellt. som de politiska och samtidigt Det intresse som Europeiska unionen kan tillföra frågan om de internationellt erkända arbetsnormerna har sina rötter i själva unionens sociala grunder, dvs. principen om solidaritet, social sammanhållning och respekt för grundläggande rättigheter samt KOM (96) 53 slutlig. unionens uppgift att försvara demokratins principer och de mänskliga rättigheterna, som återspeglas i aspekterna av unionens utrikespolitik i bred bemärkelse. Bland de ändamål som anges i artikel F. 2 i Maastrichtfördraget för GUSP och Europeiska unionens samarbetspolitik för utveckling finns till exempel utveckling och stärkande av demokratin och rättsstaten samt respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Medlemsstaterna har också enhälligt samtyckt till Förenta nationernas stadga, den universella deklarationen om mänskliga rättigheter och det internationella fördraget om de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna samt ett antal andra internationella och europeiska rättesnören för mänskliga rättigheter. Bland Internationella arbetsorganisationens (ILO) rättesnören kan nämnas, förutom ILO- stadgan, konventionerna nr 29 och 105 om förbud mot slaveri och tvångsarbete, konventionerna nr 87 och 98 om föreningsfrihet och rätten till kollektiva förhandlingar, konventionerna nr 100 och 111 om lika lön och icke-diskriminering samt konvention nr 138 om minimiålder för anställning. De allmänna principer som är gemensamma för dessa internationella bestämmelser har accepterats av världssamfundet som globalt bindande, med beaktande också av Wiendeklarationen och det åtgärdsprogram som antogs vid den internationella konferensen om mänskliga rättigheter i juni 1993, deklarationen från sociala toppmötet liknande bestämmelser som enhälligt godkänts vid nyligen hållna världskonferenser. Europeiska gemenskapen insisterar på att dessa respekteras av samtliga dess partner och erkänner sina egna motsvarande åtaganden härvidlag, vilket framgår av dess nuvarande praxis vid bilaterala avtal. i mars 1995 och i Köpenhamn inför en bristande respekt för mänskliga rättigheter Således kan de europeiska medborgarna och de politiska myndigheterna inte stå i samband med likgiltiga arbetsförhållanden som kan innebära ett berövande av grundläggande friheter, exempelvis slaveri eller tvångsarbete, barnarbete, föreningsförbud och förbud mot kollektiva förhandlingar. Europeiska unionen eftersträvar härmed inte att harmonisera socialpolitiken hos länder som har olika nivåer av ekonomisk utveckling och olika sociala strukturer. Unionen har inte heller som ändamål att uppnå ett ekonomiskt resultat genom att frånta länder där arbetskraften är riklig och billig men också okvalificerad möjligheten att utnyttja de jämförbara fördelarna som kommer därav. I gengäld bör unionen eftersträva att säkerställa respekten för de grundläggande friheterna som kan ge upphov till arbets- och levnadsförhållanden som anpassas till de olika ländernas nivå av ekonomisk utveckling och sociala strukturer. 2. Usn arbetsnormerna internationella debatten Q£h definitionen âï de grundläggande a) Överläggningar i Europeiska unionen Gemenskapen har ännu inte uttalat sig i detalj om frågans konkreta innehåll. Ett visst antal ställningstaganden från kommissionens eller gemenskapens sida är emellertid relevanta med hänsyn till sambandet mellan handeln och de internationellt erkända arbetsnormerna. I kommissionens vitbok med titeln "Tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning: utmaningar och vägar inför 2000-taletM uppges det klart att vare sig omfattningen av respekten för de internationellt erkända arbetsnormerna eller, i vidare bemärkelse, i arbetskostnader utgör förklarande faktorer när det gäller Europas skillnaderna svårigheter i konkurrenskraft- och sysselsättningshänseende I vitboken erkänner man att dessa problem orsakas av inre strukturella snedvridningar inom gemenskapen, och följdriktigt föreslår man inte att införa handelsrestriktioner mot länder med låga lönekostnader. I gengäld hänvisar de åtgärdsplaner som föreslås till behovet att fastställa multilaterala regler i stället för ensidiga åtgärder, att föra en positiv ekonomisk samarbetspolitik utan att utnyttja handelsdiskriminering som hävstång och att förbereda debatten om det bästa sättet att öka respekten för nuvarande och framtida avtal inom socialpolitiken (Bilaga II). I sitt anförande av den 29 mars 1994 till Europaparlamentets utskott för yttre ekonomiska förbindelser betonade Sir Leon Brittan att en av kommissionens tydliga målsättningar var att föra upp sociala frågor på WTO:s dagordning. Europaparlamentet har sedan dess fortsatt att debattera denna fråga. Det senaste exemplet på detta är yttrandet från Kommittén för sociala frågor och sysselsättning om sambandet mellan handel och sociala normer, där rådet anmodas att "uppdra åt kommissionen att stödja och aktivt eftersträva att ministerkonferensen i Singapore tillsätter en arbetsgrupp för handel och arbetsnormer". I Marrakech förklarade kommissionen att WTO bör ta itu med problem som exempelvis exploateringen av barn, tvångsarbete och även vägran att bevilja arbetare yttrandefrihet eller föreningsfrihet. Kommissionen underströk också behovet av lämpliga garantier mot ensidighet eller protektionistiska missbruk och utvecklingsländernas rätt att värdesätta sina jämförbara fördelar. I vitboken om Europeiska socialpolitiken (1994) behandlas "sociala frågor i samband med internationell handel" och där förordas att denna aspekt behandlas inom WTO och att man beaktar respekten för grundläggande sociala rättigheter, särskilt föreningsrätten och rätten till kollektiva förhandlingar, samt frågan om tvångsarbete och barnarbete. I slutsatserna från Europeiska rådsmötet på Korfu i juni 1994 anser man att de sociala aspekterna borde diskuteras inom Världshandelsorganisationen. Den 27 mars 1995 ägde en viktig debatt rum inom rådet för sociala frågor. På grundval av denna diskussion fattade rådet för allmänna frågor den 12 juni 1995 följande slutsatser: och medlemsstaterna "Kommissionen till de pågående I detta sammanhang anmodar rådet undersökningarna, kommissionen att för den inre debatten i unionen tillhandahålla sin utvärdering av situationen. " inom OECD. aktivt bidra särskilt skall Kommissionen överlämnade nyligen åt rådet ett meddelande om "Europeiska unionens marknadsstrategier" i vilket det hänvisas till multilaterala förhandlingar eller till undersökningsprojekt som skulle kunna genomföras beträffande vissa av de frågor som föreslogs av ministrarna i Marrakech. Med hänsyn till utvecklingen av den internationella debatten om handelsfrågan och om arbetsnormer anser kommissionen att ett gradvist tillvägagångssätt bör antas, grundat på ett närmande till de grundläggande mänskliga rättigheterna och där utvecklingsländernas rätt att använda sig av den jämförbara fördelen av att ha en riklig och billig arbetskraft inte ifrågasätts. Kommissionen föreslår slutligen i sitt meddelande att konferensen i Singapore tillsätter en arbetsgrupp inom WTO för att undersöka denna fråga. Såsom redan nämnts har kommitté 113 diskuterat möjligheten att behandla denna fråga inom WTO och dragit slutsatsen att den möjligheten förtjänar att undersökas. Kommittén meddelade denna slutsats till rådet som mottog den den 13 maj 1996. b) OECD:s undersökning Undersökningen inleddes 1994 efter en anmodan från ministerrådet om att företa en analys av "områden där ytterligare framsteg när det gäller liberalisering och stärkande av det multilaterala systemet kan vara nödvändiga. ". Dessa områden omfattar "handel, sysselsättning och internationellt erkända arbetsnormer". Diskussionen kring undersökningen ägde rum under OECD:s handelskommittés och kommitténs för sysselsättning, arbete och sociala frågor egid och pågick under två år eftersom frågan är mycket kontroversiell. I slutet träffades en överenskommelse om en gemensam inte samförstånd om själva till ministrarna. Man nådde undersökningen som lades fram under OECD:s generalsekretariats eget ansvar. rapport Undersökningen är indelad i tre delar: 1. I undersökningen görs en förteckning över de "grundläggande" arbetsnormerna, nämligen föreningsfrihet och frihet till kollektiva förhandlingar, avskaffande av exploaterande former av barnarbete, förbud mot tvångsarbete och icke-diskriminering vid anställning och yrkesutövning. Dessa grundläggande arbetsnormer har karaktärsdrag av mänskliga rättigheter, de är internationellt erkända och bildar ramvillkor för andra arbetsnormer. De ingår i ILO- konventioner och i Förenta nationernas bestämmelser. Det införs nyheter i OECD-undersökningen när det talas om "avskaffande av exploaterande former av barnarbete" i stället för "avskaffande av barnarbete". I undersökningen betonas att det i ILO-konventionen om barnarbete (nr 138) fastställs en minimiålder för barnarbete men inte finns några bestämmelser om exploatering och missbruk. FN-konventionen om barnets rättigheter (som antogs 1989) innehåller sådana bestämmelser. ILO:s styrelse har för övrigt tillkännagivit sin avsikt att föra upp en punkt om barnarbete på dagordningen för Internationella arbetskonferensen 1998 i syfte att stärka arsenalen av ILO-bestämmelser med ett bindande rättesnöre som skall förbjuda de mest oacceptabla formerna av barnarbete. 2. Del 2 i undersökningen inriktas på den roll som grundläggande arbetsnormer kan spela i ekonomin. Det är den "analytiska delen" av undersökningen. Analysen är begränsad och i själva undersökningen hänvisas till de svårigheter som man mött i den delen. I undersökningen dras slutsatsen att de ekonomiska verkningarna av grundläggande arbetsnormer troligtvis blir begränsade. Utvecklingsländer bör inte befara att grundläggande arbetsnormer kommer att påverka deras ekonomiska prestationer eller deras ställning i internationellt konkurrenshänseende negativt. Vad beträffar förhållandet mellan handelsflöden och grundläggande arbetsnormer understryks det i undersökningen låg standard har bättre globala länder med att det finns inga bevis för att handelsprestationer än länder med hög standard. Den viktigaste slutsatsen är att det i ett tidsperspektiv finns ett positivt samband mellan väl genomförda handelsreformer och förbättringar vad gäller grundläggande arbetsnormer. Vad beträffar frågan om utländska direktinvesteringar dras slutsatsen att även om arbetsnormer inte systematiskt är frånvarande vid OECD-investerares beslut att företrädesvis välja bestämmelserorter utanför OECD framgår det av samtliga utländska direktinvesteringar att grundläggande arbetsnormer inte utgör avgörande faktorer i flertalet fall. Värdländer kan genomföra grundläggande arbetsnormer utan att riskera att detta inverkar negativt på utländska direktinvesteringsflöden. När det gäller arbetslöshetsfrågan, särskilt oron över att handel med länder som har låg standard inverkar på okvalificerade arbetares arbetslöshet och/eller stigande löneskillnader i de industrialiserade länderna, framgår det av undersökningen att förändrade handelsvillkor torde ha en begränsad inverkan på sysselsättningen. Det råder emellertid inte samstämmighet bland forskare om omfattningen av handelns inverkan på sektoriella sysselsättningsmönster i förhållande till andra faktorers inverkan, exempelvis de tekniska framstegen och de institutionella förändringarna. 3. När det gäller metoderna var huvudproblemet vilken roll WTO skulle spela och hur man skulle jämställa de befintliga metoderna för att främja grundläggande arbetsnormer i Världshandelsorganisationen. I den slutliga godkända texten erkänns åsiktsskillnaderna bland OECD:s medlemsstater. nya metoder eventuellt införa ILO) (som samt att Vid ministerrådsmötet i Paris (21-22 maj) åtog sig ministrarna att fortsätta att verka för främjandet av grundläggande arbetsnormer i hela världen. De välkomnade slutsatserna av OECD-rapporten om handel, sysselsättning och arbetsnormer eftersom dessa i hög grad bidragit till att öka förståelsen för frågan. Ministrarna uppmanade medlemsstatemas regeringar att diskutera slutsatserna såväl som sekretariatets analytiska rapport om ämnet i ett bredare sammanhang med länder som inte är medlemmar i syfte att ta ställning till eventuella ytterligare åtgärder. Denna diskussion skulle kunna börja i samband med den politiska dialogen med dynamiska icke-medlemsstater som skall äga rum till hösten. c) Arbeten som gjorts inom ramen för ILO a) Arbetsgruppens arbete beträffande den sociala dimensionen av den internationella handelns liberalisering En arbetsgrupp bestående av tre parter med uppgift att undersöka den sociala dimensionen av den internationella handelns liberalisering inrättades av förvaltningsrådet 1994 för att diskuttera samtliga "relevanta aspekter av den sociala dimensionen av den internationella handelns liberalisering". Efter de första mötena och med hänsyn till de svårigheter man stött på kom gruppen överens om att endast fortsätta med frågan om handelssanktioner och att skjuta upp varje ytterligare diskussion om att knyta samman internationell handel och arbetsnormer genom en social föreskrift och en sanktionsbestämmelse. Vid sitt sista möte i mars 1996 antog arbetsgruppen vissa riktlinjer för sitt framtida arbetsprogram, särskilt att undersöka följderna av ekonomins världsomfattande utbredning, i syfte att förutse vilka åtgärder som är lämpliga för att dra nytta av de positiva effekterna och dämpa de negativa effekterna. Man beslutade också att sända medlemsstaterna ett frågeformulär (vilket skett under tiden) och att företa undersökningar land för land samt analysera de åtgärder som vidtagits av andra internationella organ som exempelvis OECD. Arbetsgruppen kommer också att följa de initiativ som tagits i fråga om att eliminera barnarbete och att ratificera de grundläggande normerna (se b). Arbetsgruppens nästa möte kommer att äga rum i november 1996 kort före ministerkonferensen i Singapore. Det bör noteras att tanken har framförts att eventuellt utfärda en förklaring med hänsyn till detta möte. b) Arbeten inom andra ILO-grupper Barnarbete. På detta område börjar behovet av en ny konvention om de mest oacceptabla formerna för barnarbete att göra sig gällande. De nuvarande konventionerna tar nämligen bara upp minimiåldern för tillträde till arbetslivet. Förvaltningsrådet har beslutat att föra denna fråga upp på dagordningen för Internationella arbetskonferensen i juni 1998. Granskning. av ILO:s normgivande politik. En arbetsgrupp inom förvaltningsrådet företog i november 1995 en detaljerad undersökning av ILO:s normgivande politik. Förvaltningsrådet har också börjat och avser att fortsatt undersöka möjligheten att utvidga de befintliga kontrollmetoderna vad gäller fackföreningsfrihet till sådana områden som tvångsarbete och lika behandling (regeringarna och arbetsgivarna har emellertid inte visat sig vara positiva till 10 detta). Slutligen inleddes i november 1995 en kampanj till förmån för en ratificering av ILO:s grundläggande konventioner genom att sända ut ett frågeformulär från generaldirektören vid Internationella arbetsbyrån (ILB) till samtliga medlemsstater med begäran om att förklara vad som har hindrat dem från att ratificera konventionerna i fråga. d) G7-konferensen om arbete (1 och 2 april 1996 i Lille) och G7-toppmötet i Lyon (28,29 och 30 juni 1996) Frågan om de grundläggande sociala normerna diskuterades vid G7:s nyligen hållna konferens i Lille. Ordförandeskapets slutsatser betonar vikten av att "förbättra de grundläggande arbetsnormerna världen över och utreda förhållandet mellan dessa villkor och den internationella handeln i lämpliga forum". Vid G7-toppmötet i Lyon togs frågan upp på nytt i samband med diskussionen kring utökandet av WTO:s dagordning med hänsyn till ministerkonferensen i Singapore. Statscheferna erkände att det finns "en vilja att behandla frågan om handeln och de internationellt erkända arbetsnormerna". e) Sociala toppmötet Vissa riktlinjer kan urskiljas ur beskrivningarna av de diskussioner som ägt rum inom ramen för OECD och ILO. För det första tycks ett samförstånd växa fram om valet av vissa principer som skulle kunna betecknas som "grundläggande arbetsnormer". Dessa arbetsnormer kan anses införliva de grundläggande mänskliga rättigheterna såsom dessa återges i den universella deklarationen och är därmed allmänt erkända som världsomfattande. De kan ha en direkt inverkan på förbättringen av arbetsvillkoren och kan utgöra ramarna för fastställandet av andra normer. De kan ses som förutsättningar för den sociala utvecklingen. Dessa principer om arbetsnormer återspeglas bäst i ILO:s konventioner i denna fråga. Detta har erkänts i deklarationen från sociala toppmötet i Köpenhamn i mars 1995 där det står att "Vi kommer att anstränga oss att garantera kvalitetsarbeten och försvara arbetarnas grundläggande rätttigheter och intressen och i detta syfte fritt främja respekten för Internationella arbetsorganisationens relevanta konventioner, bland annat de som rör förbud mot tvångsarbete och barnarbete, föreningsfrihet, rätten att organisera sig och rättten till kollektiva förhandlingar samt principen om icke-diskriminering. " f) Definition av ds "grundläggande" arbetsformerna Detta erkännande från statscheferna och regeringarna i världens alla länder är mycket betydelsefullt eftersom det bekräftar arbetsnormernas globala karaktär och befäster dem som grundläggande rättigheter. 11 Oaktat att FN, ILO och andra internationella organisationer har antagit en rad normer för mänskliga rättigheter och arbetsvillkor, en del av dem mycket detaljerade, har den internationella diskussionen om handel och grundläggande rättigheter för arbetare under senare år varit inriktad på några få grundläggande rättigheter som allmänt erkänts som tillämpliga i hela världen. Särskild uppmärksamhet har ägnats åt förbudet mot slaveri och tvångsarbete, föreningsfrihet och rätten till kollektiva förhandlingar, avskaffande av diskriminering vid anställning och yrkesutövning samt eliminering av exploaterande barnarbete. Slaveri och tvångsarbete är förbjudna enligt ett antal internationella beslut, bland annat universella deklarationen om mänskliga rättigheter, Internationella fördraget om medborgerliga och politiska rättigheter, konventionen mot slaveri av år 1926 med följande tilläggskonventioner samt ILO-konventionerna nr 29 och 105. Dessa förbud har funnits länge i folkrätten och utgör en del av de allmänna principerna för folkrätten, från vilka inga undantag medges (tvingande normer inom folkrätten). Föreningsfrihet och rätten att bilda och ansluta sig till fackföreningar erkänns i universella deklarationen om mänskliga rättigheter och i ILO:s stadgar. Särskilt två ILO- konventioner, nr 87 och 98, samt de internationella fördragen av år 1966 innehåller detaljerade bestämmelser om frågan, bland annat rätten till kollektiva förhandlingar. Åtminstone de allmänna principer som anges i dessa bestämmelser utgör en del av folkrättens allmänna principer. Avskaffandet av diskriminering erkänns allmänt i så gott som alla internationella fördrag om mänskliga rättigheter. I artikel 26 i Internationella fördraget om medborgerliga och politiska rättigheter finns en allmän bestämmelse om icke-diskriminering som även kan i fråga om ekonomiska och sociala rättigheter. Dessutom förbjuds tillämpas diskriminering i samband med de rättigheter som erkänns i varje enskilt lagrum, bland annat i artikel 2 i universella deklarationen, i artikel 2. 2 i Internationella fördraget om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter och i hithörande ILO-bestämmelser. ILO- konventionen nr 111 om diskriminering vid anställning och yrkesutövning och ILO- konventionen nr 100 om lika lön för lika arbete mellan manliga och kvinnliga arbetare är särskilt betydelsefulla i detta sammanhang. Det står utom tvivel att exempelvis ett formellt uteslutande ur arbetsmarknaden av delar av befolkningen på grund av ras eller kön skulle utgöra ett; rott mot den allmänna folkrätten. Vad gäller frågan om barnarbete föreskrivs i artikel 10. 3 i Internationella fördraget om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter och i artikel 32 av 1989 års konvention om barnets rättigheter att barn måste skyddas från ekonomisk exploatering och från att utöva arbeten av riskfylld eller skadlig natur. Stater anmodas att besluta om en minimiålder för anställning. ILO-konventionen nr 138 innehåller mera specifika regler om saken. Även om exempelvis utnyttjandet av barn i arbeten som kan skada deras hälsa eller utveckling är klart olagligt och till och med kan betecknas som slaveri och tvångsarbete också har ILO inlett förberedelserna till en ny konvention som skall klargöra frågan om vad som utgör en olaglig exploatering av barnarbete. 12 3. Europeiska unionens utvecklingslinjer Vilka medel förfogar Europeiska unionen över för att verka i denna riktning, med beaktande av principerna för dess egen politik ? Vi måste agera på bred front eftersom olika sociala problem fordrar olika delar av EU:s politiska verktyg. När det gäller exempelvis exploatering av barn måste vi ha i åtanke att även om en liten minoritet av barn exploateras i exportberoende industrier återfinns många fler inom jordbruksnäringen eller i lokala byggnadsprojekt. a) Autonoma åtgärder I den nya ordningen för unionens allmänna preferenssystem GSP2 vidmakthålls vissa hänsyn beträffande mänskliga rättigheter och, mera konkret, arbetsnormer vilka givit upphov till två typer av åtgärder: Möjligheten att vid fall av slaveri eller tvångsarbete helt eller delvis ta tillbaka de förmåner som beviljats. Möjligheten att ta tillbaka GSP-förmåner med anledning av vissa beteenden är i sig inte ny. Den hör till GSP:s autonoma karaktär och har för övrigt tillämpats vid fall av diskriminerande handelspraxis eller bedrägerier. I det föreliggande fallet hänvisas det specifikt till varje form av tvångsarbete såsom detta definierats i Genèvekonventionerna av den 25 september 1926 och den 7 september 1956 samt i ILO-konventionerna nr 29 och 105. Ett återtagande av förmånerna skall beslutas av rådet efter ett förslag från kommissionen grundat på en genomförd undersökning. Enligt förfarandet får varje berörd part framföra sina argument efter undersökningen som skall ske i förvaltningskommitténs regi. Den andra typen av åtgärder avser de "särskilda uppmaningsordningarna" vars främsta syfte är att hjälpa mottagarländerna att förbättra kvalitén på sin utveckling enligt mera avancerade sociala och miljömässiga politiska linjer. Beträffande arbetsnormer föreskrivs således att från och med den 1 januari 1988 får ytterligare förmåner beviljas de länder som begär sådana och som effektivt respekterar ILO-konventionerna nr 87 och 98 om fackföreningsfrihet och rätten till kollektiva förhandlingar och nr 138 om barnarbete. De närmare föreskrifterna för genomförandet och omfattningen av dessa förmåner (ytterligare marginal) skall definieras på grundval av en rapport av kommissionen där resultaten av undersökningar som gjorts av andra internationella organ som ILO, WTO och OECD beaktas. 2Rådets förordning (EG) nr 1256/96, 20. 6. 1996 och rådets förordning (EG) nr 3281/94, 19. 12. 1994. 13 b) Bilateralt samarbete med tredje land Respekten för och främjandet av principerna för de mänskliga rättigheterna och för demokrati utgör en av gemenskapspolitikens allmänna målsättningar vad gäller utvecklingssamarbete. På det bilaterala planet föreskrivs ett samarbete på det ekonomiska och sociala området i de avtal som unionen har slutit med tredje land. Därför organiserar och finansierar unionen i samarbete med andra internationella organisationer (Världsbanken, ILO) ekonomiska och tekniska biståndsprogram avseende utbildning eller deltagande av kvinnor i ekonomiska verksamheter som kan röra a) byggandet av skolor, b) yrkesutbildning, c) lärarutbildning för gymnasienivå (här utövas ofta en positiv diskriminering för kvinnor), d) den "informella" utbildningen (för barn som tidigt övergivit sina studier, för vuxna, för undervisning på landsbygden). Detta bistånd kan ges antingen till regeringarna eller till de icke statliga organisationerna. Med hänsyn till de internationella åtaganden som man enades om vid det internationella toppmötet i Köpenhamn kan unionen eventuellt föreslå att en bestämmelse införs i samarbetsavtalen med tredje land, i likhet med de nya avtalen som slutits med exempelvis Pakistan eller Bangladesh. I bestämmelsen skall det sociala utvecklingssyftet anges och en särskild hänvisning göras till nödvändigheten av att tillvarata arbetarnas relevanta grundläggande bestämmelser, bland annat de som rör förbudet mot tvångsarbete och barnarbete, organisationsrätten och rätten till kollektiva förhandlingar samt principen om icke diskriminering rättigheter med beaktande av principerna ILO:s för I linje med detta definierar OECD:s kommitté för utvecklingsbistånd i deklarationen från 1995 om "Development Partnership in the New Global Context" sitt strategiska tillvägagångssätt för att med de mest effektiva medlen avskaffa barnarbete. För det första skall fattigdom bekämpas (till och med genom att agera på kärnfamiljens nivå), investeringar göras i utbildningshänseende, arbetstillfällen för vuxna skapas och kvinnors deltagande i den ekonomiska utvecklingen främjas. I detta sammanhang har Internationella arbetsbyrån framfört tanken på en möjlig kompensation för det inkomstbortfall som familjer drabbas av till följd av barnens skolgång. Hänvisning till de mänskliga rättigheterna Europeiska unionen har för sina yttre förbindelser utvecklat en politik rörande de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna som täcker en bred skala av åtgärder. I detta hänseende offentliggjorde kommissionen i november 1995 ett meddelande med rubriken "Europeiska unionen och de externa aspekterna av politiken för mänskliga rättigheter: från Rom till Maastricht och därefter". 14 När det gäller förbindelserna med tredje land föreskrivs sedan 1992 att en bestämmelse om de mänskliga rättigheterna införs som en väsentlig del av de avtal som sluts mellan gemenskapen och tredje land. Denna bestämmelse avser samtliga rättigheter, inte bara de medborgerliga och politiska, utan också de ekonomiska, sociala och kulturella. Kommissionen har utvecklat betydelsen av denna bestämmelse i sitt meddelande av maj 1995 "om beaktandet av respekten för demokratiska principer och mänskliga rättigheter i avtalen mellan gemenskapen och tredje land". 4. Områden for multilaterala insatser Utan att förbise bidragen från de internationella organ som genom politisk dialog indirekt kan påverka främjandet av de grundläggande arbetsnormerna inriktas detta dokument på Internationella arbetsorganisationen, som i kraft av sin uppgift förefaller vara den organisation som är bäst lämpad att undersöka frågan om främjandet av arbetsnormer. Världshandelsorganisationen, som framstår som diskussionsplatsen för sambandet mellan handel och arbetsnormer. Främjandet av arbetsnormerna som målsättning innebär nämligen ett stärkande av ILO:s övervakningssystem och effektivitet. Kan för övrigt liberalise! ingsprocessen för handel ignorera exemplen på brott mot mänskliga rättigheter utan att detta medför en politisering av det multilaterala handelssystemet ? Frågan är desto mera betydelsefull om man beaktar växelverkan mellan ekonomisk utveckling, handelns liberalisering och sociala framsteg såsom denna växelverkan beskrivs i OECD:s och ILO:s rapporter. Följaktligen kommer handelns liberalisering att ha en positiv inverkan på den ekonomiska utvecklingen och därmed också på förbättrade levnadsvillkor medan bibehållandet av sociala villkor på en artificiellt låg nivå att kommer att utgöra hinder för tillväxt och handel. a) Förstärkning av ILO:s roll ILO har metoder för att kontrollera den effektiva tillämpningen av de internationella arbetskonventionerna. Expertutskottet för tillämpningen av konventioner och rekommendationer undersöker de periodiska rapporter som medlemsstaterna är förpliktade att överlämna beträffande genomförandet av de konventioner som medlemsstaterna Internationella arbetskonferensen. Det finns för övrigt en särskild bestämmelse när det gäller fackföreningsfriheten. Kommittén för fackföreningsfrihet är behörig att granska de fall som rör samtliga ILO:s medlemsstater vare sig dessa har ratificerat de aktuella konventionerna på området eller ej. Slutligen föreskrivs i ILO:s stadgar ett klagoförfarande (på initiativ av var och en av trepartsmedlemmarna i ILO) i händelse av slutsatser diskuteras vid ratificerat. Utskottets 15 att någon medlemsstat inte skulle genomföra en ratificerad konvention på ett tillfredsställande sätt. Förfarandet kan innebära att ett utredningsutskott tillsätts. Det bör dock påpekas att inget av förfarandena leder till sanktioner. ILO har också uppmaningsmetoder som exempelvis dialog med det berörda landet och tekniskt bistånd. ILO har i övrigt utvecklat ett program som är särskilt avsett att gradvis avskaffa barnarbete i världen ("IPEC"). ILO-metoderna kännetecknas med andra ord av frivillighet och övertalning. De metoder som används har en moralisk inverkan (särskilt på den allmänna opinionen) och är inte påtvingande. Påtryckningar från regeringar och sociala parter är också mycket viktiga. En diskussion har redan inletts inom denna organisation för en serie åtgärder som skall kunna göra ILO:s roll ännu effektivare. Vid varje europeisk strategi för att behandla problemet med arbetsnormer bör denna diskussion beaktas. Några av huvuddragen är följande: Först och främst bör ILO stödjas i samband med dess dialog och direkta kontakter med regeringarna och i dess åtgärder för tekniskt bistånd, särskilt IPEC- programmet, där ekonomiska resurser behövs. Att stödja principen om att respekten för de grundläggande arbetsnormerna blir ett underförstått åtagande för alla organisationens medlemmar, oavsett om de ratificerat de berörda konventionerna eller ej, och att inrätta samma typ av förfarande som det som gäller för föreningsfriheten, som gör det möjligt att inleda en undersökning utan föregående tillstånd från den berörda regeringen. Att behandla på ett mera målinriktat sätt de problem som har samband med de oacceptabla formerna av exploaterande barnarbete. ILO kommer 1998 att granska frågan om det bästa sättet att bedriva undersökningar och upprätta rapporter men också ordningar som kan stimulera till barnens skolgång (direkt bistånd till familjerna, skolbespisning). Att stärka ratificeringsviljan. Internationella arbetsbyrån har redan inlett en ratificeringskampanj och begärt att regeringarna ratificerar konventionerna eller förklarar varför de inte kan göra det. Följande åtgärder är också tänkbara: Att vidta möjliga åtgärder inom ramen för "regler för gott uppförande" som initieras av de statliga myndigheterna eller av den privata sektorn. Här kan erinras om de regler om uppförande som Europeiska unionen på frivillig basis riktade till de europeiska företagen som etablerat sig i Sydafrika och den politik som tillämpats av vissa privata företag och som bygger på deras egen arbetsordning eller de kriterier de väljer i fråga om investeringsland eller, slutligen, de villkor 16 som de ålägger sina leverantörer. Utöver trepartsdeklarationen om principer för multinationella företag och den socialpolitik som antagits av Internationella arbetsbyrån kan åtgärder planeras för att göra dessa initiativ klarare och ge dem ett ökat värde. Att undersöka i vilken omfattning ILO:s expertis kan bidra i fråga om "social labelling". Det kommer allt fler sociala initiativ vad gäller "social labelling" och det finns redan program som syftar till att göra konsumenten medveten om att den produkt som erbjuds har tillverkats under adekvata sociala förhållanden. Även om labelling" kan ILO organisationen intressera sig för saken i syfte att tillhandahålla tekniskt bistånd och samtidigt beakta risken att sådana initiativ kan utnyttjas för protektionistiska syften. WTO:s regler är också viktiga i detta sammanhang. inte bör utarbeta egna program avseende "social b)WTQisroll Sedan konferensen i Marrakech har frågan om växelverkan mellan handelns liberalisering, den ekonomiska utvecklingen och sociala framsteg diskuterats ingående i de internationella organen. Flera aspekter har visat sig vara betydelsefulla, exempelvis överensstämmelsen mellan det multilaterala handelssystemets ändamål och främjandet av arbetsnormer, ett multilateralt tillvägagångssätt inför en framväxande autonom handelspolitik som är knuten till främjandet av arbetsnormer, följderna av de grundläggande arbetsnormernas tillämpning på den internationella konkurrensen, särskilt vad gäller utvecklingsländer. (i) Överensstämmelse mellan ändamålen I artikel XX. e i GATT/WTO-avtalens nuvarande lydelse anges ett samband mellan straffarbete och handelsrestriktioner, enligt vilken en av de avtalsslutande parterna tillåts att vidta eller förstärka sanktioner beträffande produkter som kommer av straffarbete. I artikel XX preciseras för övrigt att dessa åtgärder inte bör tillämpas på ett godtyckligt diskriminerande eller icke berättigat sätt mellan parter där samma villkor råder, och inte heller utgöra en förtäckt handelsrestriktion. I artikel XX föreskrivs ett "restriktivt" som medger handelsbegränsande åtgärder. Ett sådant tillvägagångssätt riskerar att medföra en snedvridning för protektionistiska syften som skulle motverka ändamålet med att främja arbetsnormerna. Den ekonomiska utvecklingen, handelns tillväxt och sociala framsteg förstärker förvisso varandra ömsesidigt. Därför gäller det att välja liberaliseringens väg och inte handelsrestriktionernas. tillvägagångssätt 17 I detta perspektiv verkar det multilaterala handelssystemets ändamål inte vara så avlägsna från främjandet av de grundläggande arbetsnormerna. Man får inte glömma att det huvudsakligen är samma stater som är medlemmar av WTO,FN och ILO. Man kan följaktligen anta att de principer som de frivilligt anslutit sig till kompletterar varandra i samtliga fall. I Marrakechavtalet om upprättandet av Världshandelsorganisationen bekräftas tanken på en växelverkan mellan handelns liberalisering, ekonomisk utveckling och sociala framsteg i och med att de undertecknande parterna hänvisar till GATT-avtalets ingress och erkänner att "deras förbindelser i handels- och ekonomiskt hänseende bör inriktas på att höja levnadsstandarden, skapa full sysselsättning samt en hög och ständigt stigande realinkomst och en effektiv efterfrågan. " Slutligen, eftersom handelns liberalisering går hand i hand med individens frihet att förhandla och sluta avtal är det mycket viktigt att knyta arbetarnas frihet att förhandla om sina arbets- och levnadsvillkor till handelns liberalisering. Redan i Havannastadgan (Bilaga III) hänvisas det till orättvisa arbetsvillkor och där föreskrivs att principen om arbetsnormer skall införas, särskilt för produkter som är avsedda för export. GATT-avtalet var ursprungligen begränsat till taxeringsaspekter som endast omfattade varor. Först i samband med Tokyorundan erkändes de icke taxeringsmässiga åtgärdernas effekter på handeln, vilket möjliggjorde förhandlingar om tullkodex beträffande subventioner, importlicenser, tullvärde med mera. Därigenom vidgades tillämpningsområdet för GATT-avtalets multilaterala bestämmelser utöver taxeringsaspekterna. I inleddes avslutning och med Uruguayrundans period. Världshandelsorganisationen är till sitt väsen olik GATT, inte bara därför att dess tillämpningsområde ytterligare utvidgats till att omfatta exempelvis tjänster, utan också ur institutionell synvinkel. WTO är mera än ett regelverk mellan avtalsslutande parter, den utgör en gemensam institutionell ram för diskussioner om allt som rör handel3. Därmed medför leder tillsättningen av en arbetsgrupp om sambandet mellan handeln och de internationellt erkända arbetsnormerna inte mer eller mindre automatiskt till konsekvenser för kommersiella ordningar. ny en För övrigt bör inrättandet av en arbetsgrupp inom WTO inte ses som ett alternativ till förstärkningen av ILO. Tvärtom rör det sig om två kompletterande förfaranden, med beaktande av ILO:s roll internationellt som ett lagstiftande organ och även som övervakningsinstitution. Marrakechavtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen, artikel III sid. 1 "WTO skall delta i genomförandet, förvaltningen och funktionen av detta avtal och multilaterala handelsavtal och skall främja utförandet av deras syften. ". 18 (ii) Behovet av multilaterala ramar I den ekonomiska och politiska verkligheten uppstår exempel på sambandet mellan handeln och arbetsnormer antingen för det autonoma preferenssystemet (APS - USA/EU) eller i samband med regional integration (NAFTA). Genom dessa autonoma, bilaterala eller multilaterala åtgärder fastställs olika kriterier och inte alltid är åtgärder som gradvis utgör en samling normgivande texter som sammanhängande eller överensstämmande med principerna om handelns liberalisering. inom ramen begränsa Det går inte heller att bortse från trycket från den allmänna opinionen som engagerar sig alltmer i de humanitära aspekterna av arbetsvillkor i hela världen och som begär att de statliga myndigheterna skall ingripa genom att bland annat införa åtgärder för att i konsumentorganisationers initiativ där man kräver exempelvis "social labelling" eller bojkott av produkter med vissa ursprung. Ett mycket känt exempel på det första är "Rugmark Foundation"-fallet där man utfärdar "sociala" intyg till företag som framställer handgjorda mattor. Det andra sättet, dvs. bojkott av varor, medför en risk att manipuleras för protektionistiska syften om liknande produkter framställs av den lokala industrin. påtryckningar åskådliggörs importen. Dessa också Det bör understrykas att man inom den privata sektorn redan börjat reagera och att vissa företag (särskilt inom beklädnads- och skosektorn) kräver att deras filialer eller leverantörer respekterar reglerna för de arbetsnormer som skall tillämpas. Bristen på multilaterala ramar när det gäller sambandei mellan handel och arbetsnormer medför risken att ensidiga handelsåtgärder vidtas som endast kan ha en destabiliserande inverkan på de framsteg som gjorts i fråga om handelns liberalisering tack vare Uruguayrundans förhandlingar. Under de kommande åren måste Världshandelsorganisationen bekräfta sin roll som förvaltare av handelssystemet. Denna uppgift försvåras om WTO konfronteras med ensidiga handelsrestriktioner som inte är förenliga med de multilaterala reglerna och som ger upphov till på varandra följande tvistemålsuppgörelser, vilka i sin tur riskerar att minska organisationens trovärdighet. (iii) Inverkan på konkurrenskraften och utvecklingsländerna Utvecklingsländerna uppfattar WTO:s diskussioner om arbetsnormer som ett försök från industriländernas sida att med hot om kommersiella motåtgärder ålägga dem arbetsnormer och lönenivåer som inte står i proportion till deras utvecklingsnivå. Därmed omintetgörs en av deras jämförbara fördelar eller också kan industriländerna hänvisa till lönsamma arbetsnormerna för att införa protektionistiska hinder för de mindre ekonomiska sektorerna. På så sätt framstår debatten mycket ofta som en nord-syd-konflikt mellan länder med höga löner och länder med låga löner, vilket gör problemets dimensioner ännu otydligare och försvårar möjligheten att uppnå det politiska samförstånd som behövs för att inleda en debatt inom WTO. 19 Det är följaktligen ytterst viktigt att försäkra utvecklingsländerna om att syftet inte är att skada deras ställning konkurrensmässigt på den internationella marknaden och att ge dem garantier mot protektionistiska missbruk. Den främsta garantin kan bestå i att begränsa diskussionen enbart till främjandet av de grundläggande arbetsnormerna, vilket skulle skingra varje utsikt till diskussion om löneskillnader. Valet blir ännu mera betydelsefullt om man beaktar resultaten av OECD:s undersökning där det står att "utvecklingsländernas farhågor om att tillämpningen av de grundläggande arbetsnormerna kommer att påverka deras kompetenskraft är utan grund. Det är tvärtom teoretiskt möjligt att tillämpningen av dessa normer på längre sikt kommer att stärka alla länders ekonomiska prestationer". Dessutom utgör en multilateral diskussion kring alla aspekterna också en garanti mot snedvridningar för protektionistiska syften, också med hänsyn till alla de autonoma initiativ som tas av regeringar eller av den privata sektorn i denna riktning. Slutligen bör man betona det faktum att WTO inte besitter tillräcklig expertis i fråga om arbetsnormer och att en samordning med ILO är nödvändig. Slutsatser Europeiska unionen har traditionellt varit en drivande motor i främjandet av de mänskliga rättigheterna i världen. Unionen har ett historiskt ansvar, vilket också framgår av de förväntningar som dess partner uttryckt. Europeiska unionen försöker motsvara detta med de medel den förfogar över inom ramen för sin utrikespolitik och sin utvecklingsbiståndspolitik. En internationell samstämmighet växer för närvarande fram om behovet att främja vissa normer vilka betecknas som grundläggande, anses ha en global karaktär och omfatta alla aspekter som hör ihop med mänskliga rättigheter. Det rör sig om normer om avskaffande av tvångsarbete och slaveri samt eliminering av exploaterande barnarbete, fackföreningsfrihet, rätten till kollektiva förhandlingar och icke-diskriminering vid anställning och yrkesutövning. I enlighet med yttrandet från kommitté 113 anser unionens medlemsstater att möjligheten att behandla frågan om främjandet av dessa normer inom ramen för WTO förtjänar att utredas. Man bör se till att det råder jämvikt mellan förstärkningen av ILO:s roll, som har expertisen i fråga om arbetsnormer, och inledningen av en diskussion inom WTO. WTO har en verklig roll att spela i detta sammanhang när det gäller respekten för utvecklingsländernas jämförbara fördelar och deras rättighet att utforma den egna nationella politiken. Behandlingen av denna fråga inom WTO är också nödvändig för att främja frihandelns utveckling och för att begränsa missbruken genom ensidiga autonoma åtgärder eller privata initiativ som riskerar att urarta och utnyttjas för protektionistiska syften. 20 Utgångspunkten för diskussionen inom WTO bör vara samstämmighet mellan det främjandet av de grundläggande multilaterala handelssystemets ändamål och i arbetsnormerna, vilket också framgår av GATT-avtalets Marrakechavtalet och som fastställer ett samband mellan handelns liberalisering, den ekonomiska utvecklingen och sociala framsteg. Den väg man bör välja är således handelns liberalisering i ett öppet och icke diskriminerande multilateralt system och inte handelsrestriktionernas. ingress som återges På grundval av denna analys borde införlivandet av sociala frågor i WTO:s arbetsprogram utgöra en av unionens klara målsättningar. Kommissionen föreslår därför rådet att vid ministerkonferensen i Singapore eftersträva att en arbetsgrupp tillsätts för att undersöka sambandet mellan det multilaterala handelssystemet och de grundläggande arbetsnormerna och de områden där WTO skulle kunna ingripa i samarbete med andra internationella organ för att bidra till att främja dessa normer. I detta perspektiv föreslår kommissionen rådet att också godkänna ett skriftligt i denna fråga, i syfte att påskynda bidrag som förklarar EU:s tillvägagångssätt registreringen i Genève. 21 Bilaga 1 WTO:s ministerkonferens i Singapore 1996 Grundläggande arbetsnormer och det multilaterala handelssystemet Delar av ett avtal Diskussionsunderlag från Förenta staternas delegation 15 maj 1996 1. Ett avtal vid konferensen i Singapore skulle åter väcka frågan om det multilaterala handelssystemets syften och önskan att främja de internationellt erkända grundläggande arbetsnormerna. Eftersom främjandet av grundläggande arbetsnormer troligen kan bidra till att stärka alla länders ekonomiska prestationer bör WTO:s medlemsstater erkänna detta faktum i en deklaration och därigenom ta tillfallet i akt att ytterligare stärka och utveckla stödet till handelssystemet. Samtidigt och i samma deklaration bör WTO:s medlemmar upprepa sitt stöd för ett öppet och icke-diskriminerande handelssystem, lova att eftersträva en ytterligare liberalisering av handeln och undvika protektionistiska åtgärder eller handlingar som kan äventyra WTO-medlemmarnas legitima jämförbara fördelar. Ett sådant multilateralt politiskt uttalande skulle i sig inte skapa nya eller om tvingande WTO-rättigheter sammanhållning i arbetet med det globala ekonomiska politiska arbetet är en tänkbar modell. skyldigheter. Marrakech-förklaringen eller Singapore-deklarationen bör avse endast "grundläggande" arbetsnormer grundade 2. på följande normer om mänskliga rättigheter som WTO-medlemmar godkänt i FN och andra multinationella forum: O O O O O Föreningsfrihet Rätten att organisera sig och rätten till kollektiva förhandlingar Förbud mot tvångsarbete Eliminering av exploaterande former av barnarbete Icke-diskriminering vid anställning eller yrkesutövning Genom att begränsa de arbetsnormer som skall diskuteras till ovannämnda torde farhågorna minskas hos de WTO-medlemmar som menar att frågan kan leda till en ekonomisk diskussion om löneskillnader. Avtalet i Singapore bör föranleda £n uppföljningsgranskning inom WTO av en 3. (WTO-)arbetsgrupp med uppgift att identifiera sambanden mellan WTO:s syften och bestämmelser och de grundläggande arbetsnormerna, liknande insatser av andra organisationer, främst ILO, och de sätt på vilka WTO skulle kunna samarbeta ytterligare på detta område med andra organisationer. Arbetsgruppens rön bör behandlas vid en följande ministerkonferens för att man där skall överväga på vilket sätt WTO skulle kunna bidra till att främja respekten för de grundläggande arbetsnormerna och definiera närmare föreskrifter för dylika åtgärder med hänsyn bevarandet av ett öppet och icke diskriminerande handelssystem. xi 13 maj 1996 FRÄMJANDET AV DE GRUNDLÄGGANDE ARBETSNORMERNA l SAMBAND MED INTERNATIONELL HANDEL - Den norska synvinkeln Norge är djupt åtagen att främja de internationellt erkända arbetsnormerna, dvs. föreningsfrihet, rätten att organisera sig och rätten till kollektiva förhandlingar, förbud mot tvångsarbete, eliminering av exploaterande former av barnarbete samt icke diskriminering vid anställning eller yrkesutövning. Även om de nationella regeringarna och de sociala partema bär det primära ansvaret för att främja dessa normer har världssamfundet ett delat ansvar för att bevaka framstegen och bistå vid nationella ansträngningar att förbättra dessa normer. Ekonomins globalisering och ett mera öppet och dynamiskt internationellt handelssystem har bidragit till att skapa ett förnyat intresse för arbetsnormer i samband med handel. Handel ses både som ett medel för att förbättra normer genom en handelsinriktad ekonomisk tillväxt och som ett område för internationell samverkan grundad på ett gemensamt åtagande att respektera och främja grundläggande mänskliga rättigheter som dessa normer utgör en väsentlig del av. Det framgår av en nyligen genomförd OECD-undersökning att förbättringar när det gäller arbetsnormer kan ha samband med handel. På norsk sida man intresserad av en uppföljning av denna undersökning som bör göras i syfte att samla éft större krets av länder, och särskilt utvecklingsländerna, till en öppen diskussion orn de effektivaste tillvägagångssätten för att höja arbetsnormerna globalt och om sättet på vilket handel kan bidra till detta ändamål. Norge har tagit initiativet till en arbetsgrupp inom OECD, med deltagare från icke-medlemsstater, för att inleda undersökningen och de slutsatser som kan dras av den. Sådana diskussioner skulle också stödja ILO:s pågående insatser för att förbättra bevakningen och genomförandet av konventioner om arbetsnormer, bland annat en ny konvention om barnarbete. Norge förutser en diskussion inom ramarna för WTO för att klargöra frågorna och identifiera de möjliga sambanden som kan behandlas inom WTO:s behörighetsområde. I detta sammanhang erkänner vi vikten av att undvika införandet av ensidiga handelsåtgärder. En diskussion inom WTO som bland annat kan bygga på andra internationella organisationers arbete skulle kunna låta ansträngningarna för att förbättra arbetsnormer ingå som en väsentlig del av en strategi för ekonomisk tillväxt och ökad handel. Den skulle också bidra till att skingra föreställningarna om att låga arbetsnormer medför handelsförmåner. Närmare förbindelser mellan nationella och regionala institutioner för arbetsforskning skulle också kunna bidra till en icke-konfrontatorisk diskussion på detta område. I Norge är man av den uppfattningen att ett tillvägagångssätt med en icke-konfrontatorisk dialog som omfattar alla berörda parter och där man beaktar samtliga effektiva medel för att bistå vid nationella insatser för att förbättra arbetsnormer skulle radvis ha de största 25 fömtsättningarna för framgång när det gäller att höja dessa normer globalt och öka välfärden hos de berörda folken. WTO bör å sin sida undersöka hur det multilaterala handelssystemet kan bidra till att åstadkomma dessa målsättningar. 2iv EXTRAIT DU LIVRE BLANC BILAGA 2 We rightly object to unilateral action by others to impose on Europe their view of how the world should be run. The interna tional organizations responsible for multi lateral rules must themselves judge Com munity compliance with these rules. The same principle must apply to judging others' compliance. There are three fronts on which to act: (i) Inform better the current Community debates on social dumping, explaining why the Community wants multilateral rule-making and should not allow indi vidual countries to set up as the unilat eral judge of others' domestic laws or of others' compliance with interna tional agreements; (ii) Develop a positive Community econ omic cooperation policy to increase social standards worldwide but without introducing unilateral trade discrimi nation as a lever; (iii) Prepare for the discussions that will be necessary, in the International Labour Organization and elsewhere, after the Uruguay Round, of how best to strengthen compliance with current and future agreements in the field of social policy. (f) Improve competitiveness Trade and economic policies cannot sub stitute for the development by business both of saleable products and of the means to deliver them to world markets on time and at the cost and quality needed. As to social costs, the fear of so-called social dumping would be misplaced if it related to a belief that in certain countries the level of social ! protection is kept artificially low in order to ! gain a competitive advantage elsewhere. \ We should not accept too simple a picture j of high-wage industrial countries and low- | wage developing countries. Differences in worker wages alone can be misleading. It is true that modern technology spreads much faster and more easily than in the past to different areas of the world. But poorer education, lower skill levels, lower levels of capital investment overall and inadequate infrastructure can all offset the possible ; advantage to be derived from low wages. i This is not to say that the Community has no difficulty in competing with labour- abundant countries. But European competi tiveness is falling not principally because of the impact of international social cost dif ferentials in some sectors, but because we ourselves suffer structural distortions in Europe. In developing countries, more ela borate social protection becomes a gener ally held political objective as national income rises to a level where those objec tives are attainable. In the long run, a major part of the solution will consist in helping these countries to set up the conditions nec essary for the development of domestic demand and rise in the standard of living. The search for greater competitiveness both by trade and other policies does not imply j that social protection should be under- ; mined in Europe or ignored abroad. We are rightly proud of our record in this respect, which compares with the best in the world, and we are right to remain com- \ mitted to establishing European-wide stan- I dards for social protection wherever appro- i priate. The Community and its Member States can take every opportunity to raise with the countries concerned the need to bring for ward their own legal changes. We can encourage this by positive measures, for instance by providing legal advice or tech nical cooperation where required. These are legitimate objectives of development aid and economic cooperation. But trade policy is not an instrument for the achievement of those objectives. 2$ BikgaJII Förenta nationernas konferens om handel och sysselsättning - Havanna, April 1948: Artikel 7 sid. 7: Rättvisa arbetsnormer: 1. 2. 3. Medlemmarna erkänner att arbetsrelaterade åtgärder skall vidtas med fullständigt beaktande av arbetarnas rättigheter enligt internationella deklarationer, konventioner och avtal De erkänner att alla länder har ett gemensamt intresse av att åstadkomma och bibehålla rättvisa arbetsnormer i samband med produktivitet, och därmed av att förbättra lönerna och arbetsvillkoren i den omfattning som produktiviten gör detta möjligt. Medlemmarna erkänner att orättvisa arbetsvillkor, särskilt vid produktion för export, orsakar svårigheter i den internationella handeln och följaktligen skall varje medlem vidta de åtgärder som är lämpliga och genomförbara för att avskaffa dylika villkor inom det egna territoriet. Medlemmar som också är medlemmar av Internationella arbetsorganisationen skall samarbeta med den organisationen vid verkställandet av detta åtagande. Vid alla ärenden som har samband med arbetsnormer som enligt artiklarna 94 eller 95 kan hänvisas till organisationen skall medlemmen samråda och samarbeta med Internationella arbetsorganisationen. x£ ISSN 1024-4506 KOM(96) 402 slutlig DOKUMENT SV 02 04 05 11 Katalognummer : CB-CO-96-416-SV-C ISBN 92-78-07882-4 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg z\


title: KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1450/96 af 24. juli 1996 om faste importværdier med henblik på fastsættelsen af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager

eurovoc_concepts:
citrus fruit
fruit vegetable
grape
import price
stone fruit


title: 390 R 1866 : Commission Regulation (EEC) No 1866/90 of 2 July 1990 on arrangements for using the ecu for the purposes of the budgetary management of the Structural Funds(OJ No L 170, 3.7.1990, p. 36).,390 R 1866 : Kommissionens forordning (EØF) nr. 1866/90 af 2. juli 1990 om bestemmelser vedrørende anvendelsen af ecu ved strukturfondenes budgetmæssige gennemførelse(EFT nr.L 170 af 3.7.1990, s. 36).,390 R 1866 : Reglamento (CEE) N̊ 1866/90 de la Comisión de 2 de julio de 1990 por el que se establecen las disposiciones relativas a la utilización del ecu en la ejecución presupuestaria de los Fondos Estructurales(DO n̊ L 170 de 3.7.1990, p. 36).,390 R 1866 : Regolamento (CEE) n. 1866/90 della Commissione del 2 luglio 1990 che stabilisce le modalità relative all'uso dell'ecu nell'esecuzione del bilancio dei Fondi strutturali(GU n. L 170 del 3.7.1990, pag. 36).,390 R 1866 : Regulamento (CEE) N̊ 1866/90 da Comissão de 2 de Julho de 1990 que estabelece regras relativas à utilização do ecu na execução orçamental dos fundos estruturais(JO n̊ L 170 de 3.7.1990, p. 36).,390 R 1866 : Règlement (CEE) n̊ 1866/90 de la Commission du 2 juillet 1990 portant modalités relatives à l'utilisation de l'écu dans l'exécution budgétaire des Fonds structurels(JO n̊ L 170 du 3.7.1990, p. 36).,390 R 1866 : Verordening (EEG) Nr. 1866/90 van de Commissie van 2 juli 1990 tot regeling van het gebruik van de ecu bij de besteding van de middelen van de Structuurfondsen(PB nr.L 170 van 3.7.1990, blz. 36).,390 R 1866 : Verordnung (EWG) Nr. 1866/90 der Kommission vom 2. Juli 1990 über die Einzelheiten der Verwendung des Ecu beim Haushaltsvollzug für die Strukturfonds(ABl. Nr.L 170 vom 3.7.1990, S. 36).,390 R 1866 : Κανονισμός (ΕΟΚ) αριθ. 1866/90 της Επιτροπής της 2ας Ιουλίου 1990 περί ρυθμίσεων σχετικά με τη χρησιμοποίηση του Ecu στην εκτέλεση του προϋπολογισμού των διαρθρωτικών ταμείων(ΕΕ αριθ. L 170 της 3.7.1990, σ. 36).

eurovoc_concepts:
Structural Funds
consolidation of EU law
implementation of the budget


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 1444/96 της Επιτροπής της 24ης Ιουλίου 1996 που τροποποιεί το παράρτημα Ι του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1808/95 του Συμβουλίου σχετικά με το άνοιγμα και τον τρόπο διαχείρισης των παγιωμένων στη Γενική Συμφωνία Δασμών και Εμπορίου (GATT) κοινοτικών δασμολογικών ποσοστώσεων για ορισμένα γεωργικά, βιομηχανικά και αλιευτικά προϊόντα και σχετικά με τον καθορισμό της μεθόδου τροποποίησης ή προσαρμογής των εν λόγω ποσοστώσεων

eurovoc_concepts:
GATT
customs regulations
glass
tariff quota
wire

formats: html pdfa1b print


title: Propeusta modificada de Directiva del Consejo por la que se modifica por primera vez la Directiva 90/394/CEE relativa a la protección de los trabajadores contra los riesgos relacionados con la exposición a agentes carcinógenos durante el trabajo

eurovoc_concepts:
carcinogenic substance
health risk
hydrocarbon
occupational health
occupational safety

text: COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS Bruselas, 24. 07. 1996 COM(96) 414 final 95/0229 (SYN) DICTAMEN DE LA COMISIÓN relativo a las enmiendas propuestas por el Parlamento europeo a la posición común del Consejo referente a la propuesta de DIRECTIVA DEL CONSEJO relativa a la protección de los trabajadores contra los riesgos relacionados con la exposición a agentes carcinógenos en el trabajo (presentado por la Comisión con arreglo a la letra d) del artículo 189 C del Tratado CE) M EXPOSICIÓN DE MOTIVOS La Comisión presentó al Consejo la propuesta inicial de esta modificación de directiva el 14 de septiembre de 19951. Sus principales objetivos consisten en la supresión de la exclusión existente en la Directiva 90/394/CEE de toda una serie de preparados que contienen agentes carcinógenos, así como en la fijación de un valor límite de exposición profesional al benceno, agente carcinógeno bien conocido. El Parlamento Europeo y el Comité Económico y Social emitieron sus respectivos dictámenes los días 20 de junio de 19962 y 31 de enero de 19963. En la elaboración de esta propuesta modificada la Comisión ha tenido ampliamente en cuenta las enmiendas del Parlamento Europeo y las sugerencias formuladas por el Comité Económico y Social, en particular: a) b) c) d) la importancia del seguimiento biológico en el marco de lá vigilancia de la salud de los trabajadores expuestos la necesidad de mantener una coherencia con otros actos comunitarios relacionados con esta materia la oportunidad de disponer de un método uniforme de medición de las concentraciones de benceno en el aire y de análisis la oportunidad de incluir entre las excepciones temporales previstas para el valor límite del benceno aquella que se refiere a la síntesis primaria en la producción de materias para perfumería. La Comisión presenta esta modificación en virtud del apartado 2 del artículo 189 A del Tratado. 1 3 DOC 317, 28. 11. 1995, p. 16. DO DOC 97, 1. 4. 1996, p. 25. A Propuesta modifícada de Directiva del Consejo por la que se modifíca por primera vez la Directiva 90/394/CEE relativa a la protección de los trabajadores contra los riesgos relacionados con la exposición a agentes carcinógenos durante el trabajo (Texto pertinente a los fines del EEE) PROPUESTA DE LA COMISIÓN PROPUESTA MODIFICADA DE LA COMISIÓN EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA, EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA, Visto el Tratado constitutivo de la Unión Europea y, en particular, su artículo 118 A, Vista la Directiva 90/394/CEE del Consejo, de 28 de junio de 1990, relativa a la protección de los trabajadores contra los riesgos relacionados con la exposición a agentes carcinógenos durante el trabajoO, y en particular, su artículo 16, la propuesta de la Comisión2, Vista elaborada previa consulta al Comité consultivo para la seguridad, la higiene y la protección de la salud en el lugar de trabajo, cooperación En Europeo(3), con el Parlamento Visto el dictamen del Comité Económico y Social(4), directivas, Considerando que en el artículo 118 A del se estipula que el Consejo Tratado las adoptará, mediante disposiciones mínimas para promover la mejora, en particular, del medio de trabajo, para garantizar un mejor nivel de protección de la salud y la seguridad de los trabajadores; Considerando que, según los términos de dicho artículo, tales directivas evitarán establecer trabas de carácter administrativo, financiero y jurídico que obstaculicen la creación y el desarrollo de pequeñas y medianas empresas; Considerando que la comunicación de la Comisión sobre un programa comunitario de seguridad, higiene y salud en el trabajo (1996-2000)(5) prevé, en particular, la continuación de trabajos para el los establecimiento de los valores límite de exposición en el lugar de trabajo; administrativas Considerando que la Directiva 91/325/CEE de la Comisión^), de 1 de marzo de 1991, por la que se adapta, por duodécima vez, al progreso técnico la Directiva 67/548/CEE del Consejo(7), relativa a la aproximación de las disposiciones legales, reglamentarias y de clasificación, embalaje y etiquetado de las sustancias peligrosas, incluye en el Anexo m nuevas frases de riesgo para indicar los peligros de efectos graves para la salud en las caso de exposición prolongada a sustancias o el riesgo de cáncer producido por inhalación; en materia contra Considerando que los trabajadores deben estar protegidos en todas las situaciones de los preparados que trabajo contengan uno o más agentes carcinógenos, así compuestos carcinógenos que se originen durante el trabajo; contra como los Considerando que los trabajadores deben estar protegidos en todas las situaciones de los preparados que trabajo contengan uno o más agentes carcinógenos; contra Considerando que para algunos agentes es necesario tener en cuenta todas las vías de absorción, la posibilidad de penetración a través de la piel, a fin de asegurar el mejor nivel de protección posible; incluida Considerando que la redacción del punto 2 del Anexo I de la Directiva 90/394/CEE, relativo a los hidrocarburos aromáticos policíclicos, ha planteado problemas de interpretación en muchos Estados miembros, por lo que se hace necesaria una formulación más precisa; Considerando que el artículo 16 de la mencionada Directiva 90/394/CEE del Consejo prevé el establecimiento de valores límite de exposición sobre la base de la información disponible, incluidos los datos científicos y técnicos, respecto de todos aquellos agentes carcinógenos para los que esto sea posible; Considerando que los valores límite de deben profesionales exposición considerarse componente como un importante de las medidas generales para la protección de los trabajadores; que dichos valores límite deben revisarse cada vez que resulte necesario a la luz de los datos científicos más recientes; de un que, número trabajo; gran Considerando que el benceno es un carcinógeno que está presente en muchas por situaciones consiguiente, de trabajadores están expuestos a un posible riesgo para la salud; que, si bien los científicos actuales no conocimientos permiten establecer un valor límite por debajo del cual los riesgos para la salud la dejan de existir, exposición al benceno sí reducirá tales riesgos; la reducción de de un que, número trabajo; gran Considerando que el benceno es un carcinógeno que está presente en muchas por situaciones consiguiente, de trabajadores están expuestos a un posible riesgo para la salud; que, si bien los actuales conocimientos clasifican al benceno entre las sustancias para las cuales no se puede establecer un valor límite por debajo del cual los riesgos para la salud dejan de existir, la reducción de la exposición al benceno sí reducirá tales riesgos; científicos importante Considerando que es fijar valores límite biológicos para los agentes carcinógenos con el fin de evaluar el nivel de absorción por otros canales distintos de la respiración; que, puesto que el control biológico es un procedimiento importante para evaluar la exposición al benceno, la Comisión debería proponer sin demora un valor límite biológico para el benceno; la salud y la seguridad de Considerando que el respeto de los requisitos mínimos relativos a la protección de los trabajadores contra los riesgos relacionados con los agentes carcinógenos tiene por objetivo no sólo asegurar la protección de la salud y la seguridad de cada trabajador, sino ofrecer también un nivel de protección mínima para todos los trabajadores de la Comunidad, con lo que se evita cualquier distorsión la el en competitividad; ámbito de la salud y la seguridad de la protección de Considerando que el respeto de los requisitos mínimos relativos a la protección de los trabajadores contra ios riesgos relacionados con los agentes carcinógenos asegura no la sólo seguridad de cada trabajador, sino que también ofrece un nivel de protección mínima para todos los trabajadores de la Comunidad, con lo que se evita cualquier distorsión la el en competitividad; la salud y ámbito de las Considerando que el conjunto de la tienen por objeto Directivas que protección de la salud de los trabajadores en el medio de trabajo y las que tienen por objetivo la preservación de la salud de los ciudadanos y del medido ambiente en so conjunto deben reflejar una misma visión global de la evolución socioeconómica en la Comunidad Europea y que, por consiguiente, las medidas adoptadas con relación al benceno en el marco de la presente Directiva deberán ser coherentes con los objetivos y las disposiciones de la Directiva 94/63/CE(8) sobre el control de orgánicos emisiones volátiles (COV) (y, por consiguiente, de las emisiones de benceno) resultantes del almacenamiento y distribución de gasolina desde las terminales a las estaciones de servicio; compuestos de Considerando que hay que tomar medidas para garantizar la protección de la salud y la seguridad de los trabajadores afectados, en el caso de excepciones autorizadas para actividades específicas o para ciertos sectores de actividad en los que puede ser difícil la aplicación de ios valores límite propuestos para el benceno en los plazos propuestos; todas Considerando que en casi las pequeñas y medianas empresas, en las que la utilización principal del benceno suele ser como disolvente, las disposiciones relativas a una menor exposición no serán exigibles por existir ya en casi todos los Estados miembros disposiciones legales para restringir o prohibir su empleo; Considerando que hay que establecer para el conjunto de la Comunidad un nivel uniforme de protección contra los riesgos relacionados con los agentes carcinógenos, y considerando que el nivel de protección debe fijarse no por medio de requisitos preceptivos detallados sino mediante un marco de principios generales que permita a los los Estados miembros aplicar requisitos mínimos de manera uniforme; Considerando que la presente modificación la constituye un aspecto práctico de consecución de la dimensión social del mercado interior; Considerando que, en virtud de la Decisión 74/325/CEE(9), cuya última modificación la constituye el Acta de adhesión de 1985, la consultar al Comité Comisión debe consultivo para la seguridad, la higiene y la protección de la salud en el lugar de trabajo con el fin de elaborar propuestas en este ámbito, HA ADOPTADO LA PRESENTE DERECTIVA: Artículo 1 Artículo 1 La Directiva modificada como sigue: 90/394/CEE quedará 1. El artículo 2 se sustituirá por el texto siguiente: "A efectos de la presente Directiva: (a) se entiende por "agente carcinógeno": i) una sustancia que cumpla los requisitos para su clasificación como agente carcinógeno de categoría 1 ó 2 con arreglo a los criterios del Anexo VI de la Directiva 67/548/CEE(7). inciso i), cuando ii) un preparado compuesto por una o más de las sustancias mencionadas la en el concentración de una o más de las sustancias individuales cumpla los requisitos que, en materia de límites de concentración para la clasificación de un preparado como agente carcinógeno de la categoría 1 o 2, establece: - el Anexo I de la Directiva 67/548/CEE o - el Anexo I de la Directiva 88/379/CEE(10), la cuando sustancia o sustancias no figuren en el Anexo I de la Directiva o figuren en éste sin límites de concentración; 67/548/CEE, iii) una sustancia, preparado o proceso mencionado en el Anexo I así como una sustancia o preparado liberados por un proceso mencionado en el Anexo I. (b) se entiende por "valor límite", salvo que se especifique lo contrario, el límite de concentración de un "agente carcinógeno" en el aire dentro de la zona en la que respira el trabajador. " (b) se entiende por "valor límite", salvo que se especifique lo contrario, el límite de concentración de un "agente carcinógeno" dentro de la zona en la que respira el trabajador en relación con un periodo de referencia adecuado. La zona de respiración es el espacio en el que se halla el aire que el trabajador respira. Se prohibe la superación de este valor. (c) se entiende por "valor límite biológico" el límite de concentración del agente en cuestión, su metabolito o un indicador de efectos en el medio biológico adecuado. Se prohibe la superación de este valor. 2. El apartado 3 del artículo 3 se sustituirá por el texto siguiente: "3. Además, cuando se evalúe el riesgo, habrá que tener en cuenta todas las demás vías de exposición, como la absorción en la piel o a través de ella" En el artículo 16 se siguiente apartado: insertará el "3. En el caso de las excepciones previstas en el Anexo III, los Estados miembros tendrán la obligación de los empresarios asegurarse de que observan las los procedimientos y las medidas con el fin de tomar precauciones adecuadas para proteger la salud y los trabajadores afectados". seguridad de la El punto 2 del Anexo I se sustituirá por el texto siguiente: "2) Trabajos que supongan exposición a hidrocarburos aromáticos policíclicos presentes en el hollín, el alquitrán o la brea de hulla". 5. El apartado A del Anexo III se sustituirá por el texto siguiente: 10 "A. VALORES LIMITE DE EXPOSICIÓN PROFESIONAL Nombre Einecs CAS del agente (1) (2) Valores límite mg/m3 (3) ppm (4) Notación Excepciones Benceno 200-753-7 71-43-2 3. 25(5) 1(5) Piel (6) Valor límite: 3 ppm (= 9. 75 mg/mJ) hasta el 31 de diciembre de 2000 para las siguientes actividades o sectores de actividad: • lugares seleccionados en coquerías (condensadores primarios, depósitos de benceno/sulfato, almacenamiento y carga de benceno), - limpieza y mantenimiento de tanques, • carga y descarga de camiones y buques cisterna, • transporte marítimo, • talleres de reparación de vehículos de motor, - gasolinera con operador J de estación de llenado. Valones) límite biológico(s) p. m. Nombre Einecs CAS del agente (1) (2) Valores límite mg/m1 (3) ppm (4) Notación Excepciones Benceno 200-753-7 71-43-2 3. 25(5) 1(5) Piel (6) Valor límite: 3 ppm (= 9. 75 mg/mJ) hasta el 31 de diciembre de 2000 para las siguientes actividades o sectores de actividad: • lugares seleccionados en coquerías (condensadores primarios, depósitos de benceno/sulfato, almacenamiento y carga de benceno), • limpieza y mantenimiento de tanques, - carga y descarga de camiones y buques cisterna, - transporte marítimo, - talleres de reparación de vehículos de motor, • gasolinera con operador de estación de llenado. - síntesis primaría en la elaboración de fragancias (1) EINECS: European Inventory of Existing Chemical Substances (Catálogo europeo de sustancias químicas comercializadas) (2) CAS: Chemical Abstract Service Number (3) mg/m3 = miligramos por metro cúbico de aire a 20*C y 101,3 kPa (760 mm de mercurio) ppm = partes por millón en volumen de aire (ml/m ) (4) (5) Medido o calculado en relación con un período de referencia de ocho horas (6) Posible contribución importante a la carga corporal por exposición cutánea". Il El apartado B del Anexo III se sustituirá por el texto siguiente: "B. OTRAS DISPOSICIONES DIRECTAMENTE RELACIONADAS Benceno Para el procedimiento de medición se utilizará preferentemente CEN 689:1995. A falta de un método analítico uniforme a nivel comunitario, los Estados miembros establecerán el método que deba utilizarse. Artículo 2 Los Estados miembros pondrán en vigor legales, las disposiciones administrativas y reglamentarías necesarias para dar cumplimiento a lo dispuesto en la presente Directiva a más tardar el 31 de diciembre de 1998, é informarán de ello inmediatamente a la Comisión. Cuando los Estados miembros adopten estas disposiciones, éstas deberán incluir una referencia a la presente Directiva o ir acompañadas de dicha referencia en el momento de su publicación oficial. El procedimiento para dicha referencia será el fijado por los Estados miembros. 2. Los Estados miembros comunicarán el texto de las disposiciones de Derecho interno que adopten en el ámbito regulado por la presente Directiva. 12 Artículo 3 Los destinatarios de la presente Directiva serán los Estados miembros. 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. DO n° L 196 de 26. 7. 1990, p. 1 DOn*C317, 28. 11. 1995, p. 16 DO DO n* C 97, 01. 04. 1996, p. 25 COM(95) 282 final DO n° L 180 de 8. 7. 1991, p. 1 DO n° L 196 de 16. 8. 1967, p. 1 DO n° L 365 de 31. 12. 1994, p. 24 DO n° L 185 de 9. 7. 1974, p. 15 10. DO n° L 187 de 16. 7. 1988, p. 14 (\\ BSN0257-°«^ COM(96) 414 final DOCUMENTOS ES 04 05 06 N° de catálogo : CB-CO-96-398-ES-C ISBN 92-78-07684-8 Oñcina de Publicaciones Oñciaks de las Comunidades Europeas L-2985 Luxemburgo


title: Regolamento (CE) n. 1523/96 della Commissione del 24 luglio 1996 che modifica il regolamento (CEE) n. 1617/93 relativo all'applicazione dell'articolo 85, paragrafo 3 del trattato ad alcune categorie di accordi, decisioni e pratiche concordate aventi per oggetto, sui servizi aerei di linea, la programmazione congiunta e il coordinamento degli orari, gli esercizi congiunti, le consultazioni sulle tariffe per i passeggeri e le merci e l'assegnazione di bande orarie negli aeroporti

eurovoc_concepts:
air freight rate
air transport
competition
inter-company agreement
intra-EU transport
transport planning