eurovoc_concepts:
approximation of laws
child
motor car
road safety
safety device

text: 'HflR må KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 23. 07. 1996 KOM(96) 244 endelig udg. KOMMISSIONENS RAPPORT OM ANVENDELSEN AF DIREKTIV 91/671/EØF AF 16. DECEMBER 1991 OM TILNÆRMELSE AF MEDLEMSSTATERNES LOVGIVNING VEDRØRENDE OBLIGATORISK BRUG AF SIKKERHEDSSELER I KØRETØJER PÅ UNDER 3,5 TONS INDHOLD I Indledning II. Baggrund III. Gennemgang af medlemsstaternes anvendelse af direktiv 91/671/EØF III. 1. Om undtagelserne fra artikel 4 111. 2. Om undtagelserne fra artikel 5 111. 3. Om undtagelserne fra artikel 6 IV. Den mulige udvikling i fremtiden V. Konklusioner 3 - I. INDLEDNING I artikel 7 af direktiv 91/671/EØF af 16. december 1991 bestemmes det, at Kommissionen skal forelægge en rapport om anvendelsen af nævnte direktiv, navnlig for at vurdere, om det er hensigtsmæssigt at udbygge foranstaltningerne for at opnå større sikkerhed, og om der er behov for yderligere harmonisering. Det skal straks bemærkes, at nærværende rapport forelægges med nogen forsinkelse i forhold til fristen, der var sat til 1. august 1994. Ansvaret for forsinkelsen beror imidlertid ikke alene hos Kommissionens tjenester som snarest efter direktivets ikrafttræden den 1. januar 1993 (artikel 8) skulle have de afledte tekster stillet til rådighed fra samtlige medlemsstater for at kunne udarbejde en rapport, der nøje afspejler situationen. Som det ses af tabellen i fig. 1, har flertallet af medlemsstaterne truffet de nødvendige forholdsregler enten før den 1. 1. 1993 eller kort tid efter, medens to stater har indført de afledte bestemmelser med ret betydelig forsinkelse. Som følge af denne forsinkelse og på baggrund af de nye medlemsstaters nært forestående indtræden i EU skønnede Kommissionen det hensigtsmæssigt at afvente de nye medlemmers indtræden, således at de kunne indgå i denne rapport, og således at der kan gives en mere udtømmende oversigt over situationen i hele Fællesskabet. En sammenlignende og ajourført status over de forskellige nationale bestemmelser var således en forudsætning for en realistisk og objektiv gennemgang af situationen, som kan tjene som udgangspunkt for eventuelle fremtidige tiltag. Hvilket hermed følger. H. BAGGRUND 1. Et af målene for den fælles transportpolitik er at bidrage effektivt til at mindske antallet af trafikofre; en foranstaltning, som kan medvirke hertil, er at gøre brug af sikkerhedssele obligatorisk i hele Fællesskabet i køretøjer på under 3,5 tons på alle pladser forsynet med sele. I denne sammenhæng kommer direktiv 91/671/EØF af 16. december 1991 ind i billedet, idet dette direktiv må ses som en bemærkelsesværdig begyndelse på en fællesskabspolitik for vejsikkerheden og vedrører et felt, som siden 1984 har været genstand for diverse fællesskabsinstansers opmærksomhed. 2. Således fastslog Parlamentet i en beslutning af 13. marts 1984!), at blandt de foranstaltninger, der skulle tillægges første prioritet, var obligatorisk brug af sikkerhedssele på alle veje, både i land- og byområder. I endnu en beslutning af 18. februar 19862) understregede Parlamentet nødvendigheden af, at det gøres obligatorisk at bruge sele for alle passagerer, herunder også børn, bortset fra køretøjer i offentlige tjenester. Kommissionen anbefalede for sit vedkommende i sit udkast til beslutning om iværksættelse af et fællesskabsprogram for færdselssikkerhed, der forelagdes Rådet den 20. marts 19843), at der blev truffet forskellige foranstaltninger, navnlig vedrørende brug af sikkerhedsseler på forsæde- og bagsædepladserne. Rådet stillede sig i sin beslutning af 19. december 19844) positivt til Kommissionens initiativ, bekræftede nødvendigheden af fællesskabstiltag på trafiksikkerhedsområdet og opfordrede Kommissionen til at fremlægge forslag hertil. Kommissionen fremlagde således et forslag (KOM(88) 544 endelig udg. ) den 26. oktober 1988, som blev ændret den 14. november 1990 (KOM(90) 524 endelig udg. ), på grundlag af hvilket Rådet traf afgørelse i 1991 efter udtalelse fra Europa parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg. 1) 2) 3) 4) EFT nr. C 104 af 16. 4. 1984, s. 38. EFT nr. C 68 af 24. 3. 1986, s. 35. EFT nr. C 95 af 6. 4. 1984, s. 2. EFT nr. C 341 af 21. 12. 1984, s. 1. 3. Faktisk indeholdt adskillige medlemsstaters lovgivning allerede inden direktiv 91/671/EØF bestemmelser, der gør brug af sikkerhedsseler obligatorisk i køretøjer af klasse Mls henholdsvis af klasse N!t men indholdet af denne lovgivning varierer i de forskellige medlemsstaterne lige fra ingen påbud over påbud gældende i forskellige situationer (begrænset til forsædepladserne eller til visse geografiske lokaliteter (uden for byområder) m. v. )) til et generelt påbud gældende for både for- og bagsædepladser (6 lande). I øvrigt gjaldt lovreglerne i mange tilfælde ikke samme køretøjsklasse eller indeholdt ikke de samme undtagelsesbestemmelser, således at det ikke var muligt på nem måde at sikre, at en dispensation udstedt af én medlemsstat, specielt af lægelige grunde, ville blive anerkendt af en anden medlemsstat. For befordring af børn havde kun få stater indført bestemmelser, der påbyder brug af fastholdelsessystem, skønt nogle allerede havde forbudt transport af børn på forsæderne eller kun tillod dette under forudsætning af brug af fastholdelsesanordning eller sele. 4. Med udgangspunkt i disse forhold bekræftes det ved gennemgang af de tekster, der er indsendt af medlemsstaterne, at direktiv 91/671/EØF har givet mulighed for: at fremskynde visse medlemsstaters indførelse af strengere bestemmelser om brug af sikkerhedssele og/eller fastholdelsessystemer til børn, at ensrette bestemmelserne for brug af seler og fastholdelsesanordninger til børn på et højere niveau, at fremme en ensartet og sikrere adfærd i køretøjerne på vejene i EU, at fremme et "borgernes Europa" ved at persontrafikken lettes gennem undgåelse af eventuelle stridigheder på grund af forskelle mellem reglerne, navnlig for alvorlige lægelige kontraindikationer, ved hjælp af et dispensa- tionsbevis, der gennem standardisering er let genkendeligt. at bidrage til mindskelse af antallet af trafikofre gennem forenkling og tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning, at tilskynde automobil- og autoudstyrsproducenter til at forske i yderligere beskyttelse som den, der supplerer og styrker virkningen af sikkerhedsseler (f. eks. euro-bag), give deres produkter større udbredelse og gøre de eksisterende anordninger mere effektive. Det er imidlertid ikke muligt at foretage en kvantitativ opgørelse af dette direktiv, da Kommissionen ikke ligger inde med tilstrækkelige data om, hvor stor en andel af trafikanterne der bruger sele, eller om børnesikringssystemers anvendelse i medlemsstaterne. 6- I øvrigt er det i medfør af nærhedsprincippet op til medlemsstaterne at fastsætte sanktioner over for brud på de nationale bestemmelser, der indføres i henhold til direktiv 91/671/EØF, og de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af disse. -7 IH. ANALYSE AF MEDLEMSSTATERNES ANVENDELSE AF DIREKTIV 91/671/EØF Skønt direktivet har ført til større sikkerhed i køretøjerne i EU ved at foreskrive (jf. artikel 2): princippet om, at brug af sikkerhedssele ved kørsel overalt er påbudt på alle pladser udstyret dermed (for- og bagsæder) i køretøjer af klasse M /, M2» (bortset fra de bageste pladser dels i køretøjer med tilladt totalmasse over 3,5 tons, dels i køretøjer med pladser specielt indrettet som stå pladser), samt Nj. (bortset fra bagsæderne). princippet om påbudt brug af fastholdelsesanordning til børn under 12 år, princippet om fortrinsvis brug af pladser med sikkerhedssele eller med fastholdelsesanordning til børn, har direktivet alligevel givet medlemsstaterne en vis tilpasningsmulighed ved at tillade, at der indrømmes undtagelser på tre planer: a) b) c) hvad angår brug af fastholdelsesanordning til børn (artikel 4); af lægelige årsager (artikel 5); i forbindelse med særlige situationer eller behov (artikel 6). Disse tre typer undtagelser gennemgås nærmere i det følgende: m. l. Undtagelser vedrørende brug af fastholdelsesanordning til børn (direktivets artikel 4) I artikel 4 i direktiv 91/671/EØF gives medlemsstaterne mulighed for at meddele undtagelse fra det i artikel 2, stk. 2 angivne påbud om brug af et fastholdelses- system, tilpasset brugerens vægt og størrelse, til børn, der er under 12 år og mindre end 150 cm høje. Denne undtagelsesmulighed, som det må understreges kun gælder på medlems statens eget område, har i virkeligheden to sider. En oversigt over køretøj skiasser findes sidst i tillæg II. -8 Således skelnes der i denne artikel mellem undtagelser for børn på 3 år og derover (stk. 1) og undtagelser for børn på under 3 år (stk. 2. ), et skel, man genfinder i bilag III nedenfor (punkt 1 og 2), hvor der gives en oversigt over de undtagelser, som medlemsstaterne har meddelt i medfør af artikel 4. Det må nævnes, at undtagelsen for børn på 3 år og derover gælder både forsæde- og bagsædepladser, medens undtagelsen for børn på under 3 år alene gælder bag sædepladserne. Derfor skal børn på 3 år og derunder,_som placeres på forsædet, i overensstemmelse med direktivets artikel 2, afsnit 2 anvende fastholdelsessystem tilpasset barnets vægt og højde, hvorfor det er udelukket at benytte sele eller andet fastholdelsessystem godkendt til voksne. Gennemgangen af de nationale lovregler viser i øvrigt, at alle medlemsstater respekterer denne bestemmelse (jf. bilag V, hvori de nationale regler for af børns placering i køretøjerne sammenholdes). Vedrørende denne tabel skal det i øvrigt bemærkes, at medlemsstaternes holdning på dette punkt er omtrent ligeligt delt mellem to opfattelser: dels at forbyde anbringelse af børn på forsædet bortset fra særlige undtagelsestilfælde, dels at tillade placering af børn på forsædet i forbindelse med et påbud om brug af fastholdelsessystem til børn under 3 henholdsvis brug af sele til børn over 3 år. Det aldersbetingede skel går igen i alle de nationale lovbestemmelser. Ved gennemgang af disse lovbestemmelser (jf. bilag III) kan følgende konstateres: næsten alle medlemsstater tillader brug af sikkerhedssele i stedet for fastholdelsessystem til børn over 3 år , for børn under 3 år viser tabel (§ 2), at der er to forskellige holdninger: en "maksimalistisk" holdning hos det mindretal af medlemsstater, der har indført princippet om obligatorisk brug af fastholdelsessystem til børn, dog med visse undtagelsesbestemmelser med henblik på særlige situationer; en "minimalistisk" holdning (hos et flertal af medlemsstater), byggende på direktivets artikel 4, afsnit 2, som foreskriver brug af fastholdelsessystem udelukkende når dette forefindes i køretøjet, hvad der altså i denne sammenhæng dels betyder, at det er overladt til føreren, om bagsædet skal forsynes med fastholdelsessystem, dels at man ikke straffer eventuel manglende tilstedeværelse af denne anordning, når barnet befordres på bagsædet, hvad der er i modsætning til ovennævnte holdning. Trods det manglende påbud om montering af fastholdelsessystem har visse medlemsstater, som har indtaget denne holdning, desuden fastsat undtagelsesbestemmelser for særlige situationer. - 9- Bemærkning: manglende påbud om brug af fastholdelsesanordning betyder ikke, at der ikke fra anden side kan være tale om pres; således kan bilforsi kringen indeholde bestemmelser med forpligtelser eller incitamenter, der kan påvirke adfærden på dette punkt. Blandt undtagelserne fra påbudet om brug af fastholdelsesanordning eller sikkerhedssele til børn er den mest udbredte den, der begrundes af, at antal personer på bagsædet er større end det faktiske_ antal pladser; derefter følger bestemmelser, som undtager befordring af børn i hyrevogne eller udlejningsbiler med fører, dog med nærmere enkeltheder angivet med en henvisning nederst på siden. Visse lande har ligeledes udtrykkelig i undtagelserne vedrørende børn angivet den lægeligt begrundede, der således slutter sig til de generelle lægeligt begrundede undtagelser fra brug af sele. Af samme grund er disse bestemmelser gentaget i tabellen. Dette er dog ikke ensbetydende med, at disse undtagelsesbestemmelser ikke er indeholdt i de øvrige staters regler, idet sådanne tilfælde dækkes af den generelle lægeligt begrundede undtagelse i henhold til direktivets artikel 5. De øvrige undtagelser fra børns brug af fastholdelsesanordning eller sikkerhedssele er ret marginale i den forstand, at de kun vedrører en eller to stater. in. 2. Lægeligt begrundede undtagelser (direktivets artikel 5) Af de undtagelser, der fastlægges i direktivet, er lægeligt begrundede undtagelser de eneste, der i sig selv er gyldige i hele EU's område, idet gyldigheden godtgøres ved en lægeattest påført det i artikel 5 beskrevne symbol. Der er tale om en administrativ, generel undtagelse, som alle medlemsstater har været forpligtet til at gentage eller indføre i deres nationale lovregler, navnlig for at få indført undtagelsessymbolet. Da denne undtagelse gælder alle medlemsstater, har der ikke været grund til at gennemgå den i detaljer, og den er ikke medtaget som sådan i tabellen i bilaget. I tabellen til bilag IV med undtagelser afledt af artikel 6 findes imidlertid et afsnit 1 med titlen "som følge af særlige fysiske forhold", som ligeledes vedrører situationer, hvor lægelige forhold eller hensyn spiller ind. Det skal bemærkes, at de forskellige tilfælde, der omfattes (gravide, personer, hvis højde gør brug af sele uhensigtsmæssig, handicappede), er nævnt under denne overskrift, fordi de i visse nationale lovregler hører under den generelle, lægeligt begrundede undtagelse. 10- Dette betyder ikke, at der i sådanne tilfælde i disse lande ikke udstedes lægeattest svarende til de i artikel 5 omhandlede. Gør der det, er de omfattet af ordningen i artikel 5 og - i overensstemmelse med bestemmelserne i denne artikel - gyldige på hele Fællesskabets område. Hvis derimod lægeerklæringerne ikke udstedes i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 5, er de kun gyldige på den pågældende medlemsstats område. Det forekommer hensigtsmæssigt, at de pågældende brugere ved, at denne type lægeerklæringer har begrænset gyldighed, idet de ikke som de attester, der er nævnt i artikel 5, er omfattet af samme ordning i de øvrige EU-medlemsstater. Tilsvarende betyder dette ikke, at de lande, hvor de tilsvarende rubrikker i tabellen i bilag IV, punkt 1, ikke er afkrydset, ikke udsteder lægeattester påført undtagelsessymbolet. III. 3. Undtagelser indrømmet i forbindelse med særlige situationer eller behov (direktivets artikel 6) I Tabellen i bilag IV er givet en oversigt over de forskellige undtagelser, som medlemsstaterne har indrømmet. Disse undtagelser falder i 4 undergrupper, svarende til inddelingen i direktivets artikel 6: 1. 2. 3. 4. undtagelser, der tager hensyn til særlige fysiske forhold, undtagelser, der tager hensyn til særlige omstændigheder, undtagelser, der skal gøre det muligt at udøve visse erhvervsmæssige funktioner på effektiv måde, undtagelser, der skal sikre, at aktiviteter i forbindelse med håndhævelse af lov ord orden, sikkerhed og nødstilfælde kan fungere bedst muligt. Først af alt skal der mindes om, at alle disse undtagelser - der kan betegnes bekvemmelighedsundtagelser - kun er gyldige på det nationale område. De fleste af gælder situationer, der er begrænset enten geografisk eller tidsmæssigt og ikke er grænseoverskridende. Navnlig er dette tilfældet for undtagelser, der skal gøre det muligt at udøve visse erhvervsfunktioner på effektiv måde (f. eks. postbude, varebude, hyrevognschauffører m. v. ) eller sikre, at aktiviteter i forbindelse med håndhævelse af lov ord orden, sikkerhed og nødstilfælde kan fungere bedst muligt (således politi, ambulancer, brandvæsen) - altså undtagelser, der vedrører rent nationale behov. -11 Derimod gælder de to førstnævnte grupper af undtagelser situationer, der kan overføres fra den ene medlemsstat til den anden, når brugerne kører uden for det nationale område. Hertil hører undtagelser indrømmet med henblik på særlige fysiske forhold som anført i afsnit HI. 2. ovenfor, og undtagelser indrømmet med henblik på særlige omstændigheder (som hakning, parkeringsmanøvrer, til stedeværelse af flere personer i bilen, end der er seler til). Hvad konsekvenserne for de omfattede personer angår, gælder der noget tilsvarende som for nr. 1. De pågældende kan således komme ud for samme problem som anført i 6. afsnit i punkt III. 2. , skønt denne risiko er stærkt begrænset som følge af den korte varighed af sådanne situationer. Således er alle de af medlemsstaterne indrømmede undtagelser - også selv om nogle af dem kun omfatter et stærkt begrænset antal lande - i overensstemmelse med ånden i direktivets artikel 7, der i øvrigt er affattet tilstrækkelig generelt og smidigt til at dække et bredere udsnit af situationer. -1 2- IV. DEN MULIGE FREMTIDIGE UDVIKLING A. Vedrørende undtagelserne En gennemgang af de forskellige undtagelser, der indrømmes af medlems staterne på grundlag af direktiv 91/671/EØF, viser at der er begrænset spillerum for den fremtidige udvikling på området, da der er tale om forhold, hvor den nationale kompetance er klart fastslået, i det mindste for undtagelserne vedrørende artikel 4 og 6. Uden at der sættes spørgsmålstegn ved denne nationale kompetance, der har formel støtte i Maastricht-traktaten gennem indførelse af nærhedsprincippet (artikel 3b), bør følgende punkter dog understreges: A. l. Vedrørende undtagelsesbestemmelserne i artikel 4, specielt be stemmelserne for befordring af børn under 3 år, kan det forhold, at der er to forskellige holdninger som nævnt i punkt III. l. , give anledning til problemer for samfærdselen i Fællesskabet, når man i et køretøj (uden fastholdelsesanordning) begiver sig fra et land, hvor brug af sådanne anordninger kun er påbudt hvis de forefindes i køretøjet, til et land, som indtager den maksimalistiske holdning og uden nærmere undtagelsesbestemmelser påbyder, at befordring af børn skal ske i et egnet fastholdelsessystem. Problematikken er her den samme som den i 6. afsnit i punkt III. 2. : de pågældende bilister er i god tro om, at reglerne i deres eget land er helt identiske med reglerne i de øvrige EU-lande, men kommer derved ud for ube hagelige overraskelser ved at køre til et af disse lande. Skønt Kommissionen indtil nu ikke har erfaret om konkrete tilfælde af denne art, er det i almindelighed ønskeligt, at brugerne i en stat bliver opmærksomme eller gøres opmærksomme på de afvigende regler i de øvrige medlemsstater, når begiver sig dertil i et køretøj, hvadenten der er tale om regler for brug af fastholdelsessystem eller andet som hastighedsgrænser, promilleregler, tegngivning m. v. I erkendelse af de vanskeligheder, som forskellene i disse regler kan medføre, har Kommissionen allerede i 1991 og 1992 afholdt op lysningskampagner sammen med den internationale turistorgani sation og har til hensigt at gentage disse. - 1 3- Hvad angår eventuelle ændringer i reglerne for fastholdelsesanord- ninger, bør disse i givet fald gå i retning af en stramning, således at man nærmer sig påbudsprincippet omhandlet i direktivets artikel 2, stk. 2. Tiden synes dog ikke at være inde for sådanne ændringer, da indførelsen af de af direktivet afledte lovregler for en del staters vedkommende først har fundet sted for nylig eller endnu har fundet sted, og da det i andre stater kan medføre problemer at administrere et strengt påbud, hvis dette føles for snærende. For i øvrigt at kunne sammenligne anvendelsen af fastholdelsesan- ordninger i de forskellige medlemsstater må man have statistiske data om emnet for at udarbejde en nøje opgørelse over situationen i de såkaldt "maksimalistiske" og "minimalistiske" stater. Kun med sådanne data kan virkningen af disse to holdninger vurderes. I denne forbindelse må nævnes, at FN's økonomiske Kommission for Europa i begyndelsen af 1995 foretog et rundspørge vedrørende den nøje anvendelse af fastholdelsesanordninger til børn i samtlige lande, der deltager i arbejdet i Udvalget for Intern Transport. Gennemgangen af dette rundspørge skulle give nærmere oplysninger om emnet. Af denne grund og for at undgå dobbeltarbejde agter Kommissionen ikke at iværksætte nogen undersøgelse af dette spørgsmål, men vil afvente resultatet af det rundspørge, der foretages af FN. Et generelt påbud om brug af fastholdelsesanordning hænger i øvrigt nøje sammen med tekniske forbedringer af fastholdelsesanord- ningerne selv eller udformningen af køretøjernes sæder gennem udvikling af indbyggede sæder, der kan omstilles og tilpasses til befordring af børn. A. 2. Undtagelsen i artikel 5 kan ikke forventes at undergå ændringer, da der er tale om en administrativ undtagelse, som dog overlader det til medlemsstaterne at fastlægge de alvorlige lægelige kontraindika tioner mod børns brug af sikkerhedssele eller anden fastholdelses anordning. Andet ville i øvrigt heller være muligt, da der er bred enighed om, at der ikke på europæisk plan kan opstilles en detal jeret, nøjagtig og ensartet liste over lægelige kontraindikationer mod, at børn af alvorlige lægelige årsager benytter sikkerhedssele eller anden fastholdelsesanordning. Da det nu forholder sig sådan, har bestemmelserne om anerkendelse af lægelige undtagelser gennem brug af et ensrettet symbol betydet en vigtig forenkling for brugerne. A. 3. "Bekvemmelighedsundtagelserne" fra brug af sele (artikel 6) kan næppe forventes forbedret på fællesskabsplan, da ensretning på dette punkt stort set vil være uden interesse. 14 Hvad angår undtagelser indrømmet af visse medlemsstater af hensyn til særlige fysiske forhold, kan Kommissionen kun anbefale disse stater at sørge for, at personer omfattet af sådanne undtagelser så vidt muligt dækkes ind gennem udstedelse af en lægeattest forsynet med undtagelsessymbolet. Undtagelser indrømmet med henblik på særlig omstændigheder behøver ikke være generaliseret på fællesskabsplan, navnlig den, der angår bakning og parkeringsmanøvrer. På grund af sådanne hand lingers korte varighed og det forhold, at de udføres ved meget lav fart, som samtidig begrænser uheldsrisikoen, vil en harmonisering kun have stærkt begrænset interesse, hvis den alene gennemføres for at sikre brugere, der begiver sig til et land uden denne undtagelsesbestemmelse. Endelig kan det tilføjes, at udbredelsen af rulleseler i dag giver føreren fuld mulighed for at udføre sådanne manøvrer uden nødvendigvis at måtte udløse selen. B. Andre mulige ændringer i reglerne I dag skal alle nye lette køretøjer (< 3,5 tons) være udstyret med sikkerhedsseler på for- og bagsæde i overensstemmelse med Fællesskabets lovgivning (jf. tabel II nedenfor). Det skal imidlertid bemærkes, at de fleste medlemsstater allerede længe før fællesskabets påbud om montering af udstyr på nationalt plan havde påbudt seler monteret i køretøjer indregistreret på deres område. For køretøjer i klasse MY blev dette påbud således indført i de forskellige lande i årene mellem 1965 og 1979 for forsædepladsernes vedkommende og mellem 1969 og 1992 for bagsædepladsernes vedkommende. Da der ikke gives påbud med tilbagevirkende kraft på fællesskabs plan, er det op til de medlemsstater, som - navnlig for bagsædepladsernes vedkommende - forholdsvis sent har påbudt seler, at træffe foranstaltninger på dette punkt. Der resterer ikke desto mindre køretøjsklasser, i hvilke montering af sikkerheds seler endnu ikke er obligatorisk, navnlig turistbusser. Den manglende beskyttelse i sådanne køretøjer har fået stigende aktualitet efter de dramatiske ulykker, som denne køretøj skiasse har været indblandet i. Det seneste direktiv (jf. tabel II) viser en positiv tendens på dette punkt, idet alle nye turistbusser, som EF-typegodkendes, inden udgangen af dette århundrede skal være udstyret med sikkerhedsseler på alle pladser. VII/516/95-DA rev. 3 - 15- Disse bestemmelser kan imidlertid i begyndelsen kun forventes at få begrænset virkning, da dette hænger nøje sammen med fornyelsen af bilparken. Af tekniske grunde, specielt af hensyn til monteringen af seleforankringer i køretøjer, der ikke er konstrueret til sådanne forankringer, vil det nemlig være uforholdsmæssigt dyrt at udstyre allerede ibrugtagne turistbusser med sådanne seler. 16- V. KONKLUSIONER Brug af sikkerhedssele og børnefastholdelsessystemer er uomgængelig nødvendige til beskyttelse af personer i køretøjer, uanset deres nationalitet eller hvor de kører. Det betragtes desuden som vigtigt med fællesskabsregler, der medvirker til en ensartet adfærd. I denne henseende er vedtagelsen af direktiv 91/671/EØF et ikke ubetydeligt skridt i forbedringen af sikkerheden på vejene. Skønt dette direktiv er trådt i kraft før vedtagelsen af Maastricht-traktaten, kan det ses som et konkret eksempel på ligevægten mellem to principper, der er indført med traktaten: bekræftelsen af Fællesskabets kompetance på transportsikkerheden, hvoraf vejsikkerheden er en del; nærhedsprincippet, der er indført i artikel 3b og på direktivplan genfindes i form af de muligheder, der gives medlemsstaterne til at indrømme und tagelser, der tager hensyn til særlige nationale forhold. Hvad angår det nye direktiv5, som gør installationen af sikkerhedsseler obligatorisk for visse minibusser og turistbusser, er det Kommissionens hensigt at undersøge, om det er muligt at udvide anvendelsesområdet for direktiv 91/671/EØF for at gøre brugen af sikkerhedsseler i disse køretøjer obligatorisk. 5) Kommissionens direktiv 96/36/EF af 17. juni 1996 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 77/541/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger i motorkøretøjer, (endnu ikke offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende) 17 BILAG I Medlemsstaternes retsregler afledt af direktiv 91/671/EØF af 16. december 1991 Ikrafttrædelsesdato: 1. 1. 1993 STAT I DATO FOR VED- TAGELSE AF AFLEDTE REG- L ER I I DATO FOR IKRAFTTRÆDEL- SE PÀ NATIONALT PLAN I B D DK E F GR I IRL L NL P UK A FIN S 29. 05. 1996 22. 12. 1992 09. 12. 1992 08. 02. 1993 27. 12. 1991 15. 02. 1993 10. 09. 1993 20. 12. 1991 16. 12. 1992 14. 02. 1992 22. 09. 1994 01. 02. 1993 17. 08. 1993 28. 06. 1994 21. 06. 1993 01. 09. 1996 01. 04. 1993 31. 12. 1992 16. 02. 1993 1. 1. 1992 Offentliggjort 17. 03. 1993 01. 01. 1993 01. 01. 1993 01. 04. 1992 01. 10. 1994 02. 02. 1993 Nordirland 01. 10. 1993 01. 1994 01. 07. 1994 - 18- BILAGII Fællesskabsregler for køretøjers montering med sikkerhedsseler KØRETØJS- KLASSE OMFATTEDE SÆDER + SELETYPE IKRAFTTRÆDELSESDATO TILLADT PÅBUDT Ml * - for: 3-punkt seler - bag: 2-punkt seler 28. 6. 1977 + 18 måne der = jan. 1979 (dir. 77/541/EØF) - bag: 3-punkt seler ved ydersæder - bag: 2-punkt seler på indvendige sæder juli 1981 (dir. 81/576/EØF) M 2* <, 3. 5 t for: 3-punkt seler bag: 2-punkt seler juli 1981 (dir. 81/576/EØF) 3-punkt seler på alle sæder 1. 1. 1997 (dir. 96/36/EF**) M2 > 3. 5 t udsatte sæder : 2-punkt seler 1. 5. 1991 (dir. 90/628/EØF) på alle sæder:. enten 2-punkt seler. eller 3-punkt seler (+ stødabsorberende sæder) 1. 1. 1997 (dir. 96/36/EF**) (dir. 96/37/CE***) 1. 10. 1983 for nye model ler 1. 10. 1990 for alle nye køretøjer (dir. 82/319/EØF) 1. 7. 1992 for nye model ler 1. 7. 1997 for alle nye køretøjer (dir. 90/628/EØF> 1. 7. 1992 for nye model ler 1. 7. 1997 for alle nye minibusser (dir. 90/628/EØF) 1. 10. 1999 for nye modeller 1. 10. 2001 for alle nye minibusser (dir. 96/36/EF**) 1. 7. 1992 for nye model ler 1. 7. 1997 for alle nye turistbusser (dir. 90/628/EØF) 1. 10. 1997 for nye - modeller 1. 10. 1999 for alle nye - turistbusser 1 (dir. 96/36/EF**) 19- M3 * udsatte sæder : 2-punkt seler 1. 5. 1991 (dir. 90/628/EØF) på alle sæder: 2-punkt seler (•+ stødabsorberende sæder) 1. 1. 1997 (dir. 96/36/EF**) (dir. 96/37/EF***) NI * for: 3-punkt seler juli 1981 (dir. 81/576/EØF) N 2* N3 * for: 3-punkt seler juli 1991 (dir. 90/628/EØF) 1. 7. 1992 for nye model ler 1. 7. 1997 for alle nye turistbusser (dir. 90/628/EØF) 1. 10. 1997 for nye modeller 1. 10. 1999 for alle nye turistbusser (dir. 96/36/EF**) 1. 10. 1983 for nye model ler 1. 10. 1990 for alle nye varevogne (dir. 82/319/EØF) 1. 7. 1992 for nye model ler 1. 7. 1997 for alle nye lastbiler (dir. 90/628/EØF) * Ml = Køretøjer til befordring af personer, med 8 siddepladser + førerens M2 = M3 = flere end 9 siddepladser og tilladt totalmasse <, 5 t flere end 9 siddepladser og tilladt totalmasse > 5 t NI = Køretøjer til godsbefordring med tilladt totalmasse < 3. 5 t N2 N3 = ** >3. 5 tog < 12 t > 12 t Kommissionens direktiv 96/36/EF af 17. juni 1996 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 77/541/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger i motorkøretøjer, (endnu ikke offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende) Kommissionens direktiv 96/37/EF af 17. juni 1996 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 74/408/EØF vedrørende motorkøretøjers indvendige udstyr (sædernes modstandsdygtighed og forankring, (endnu ikke offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende) BILAG HI Brug af fastholdelsesanordninger til børn på bagsædet Anvendelse af direktivets artikel 4 - Side 1 A B D DK E F FIN GR IRL I L NL P S | UK 1. Anvendelse af artikel 4. 1 (børn fra 3 til 12 år) - sikkerhedssele X(2) X X(8) X X X X ( l) X X(2) X(2) X X(14) X tilladt i stedet for fastholdelsesanord ning 2. anvendelse af arti kel 4. 2 (< 3 år) - påbud om at børn under 3 år skal være anbragt i godkendt fasthol delsesanordning - kun påbud om brug af fastholdelsesan ordning når en sådan forefmdes i køretøjet 3. Undtagelser fra påbudet om brug af fastholdelsesanord ning: X X X X X(7) X & X X X X X(3) X X X X ( - antal befordrede X X X X(9) X X X X X X personer større end antal bagsædeplad ser (for eksempel børnerige familier) FIN GR IRL I L NL X(4) B D DK E X(12) X F X X X X(10) Bilag III - side 2 s UK X(6) P X X X X X X(10) X X(5) X(ll) (X X(13) X - Befordring af børn på bagsædet af hyrevogne eller udlejningsbiler med chauffør - befordring af børn i andre køretøjer, der anvendes til offent lig personbefordring - børn under ét år befordret i spæd- børnslift fastholdt af gjorde - handicappet barn som bærer handi capsele - lægelig kontraindi kation A X X X X (1) Børn fra 4 til 12 år (2) For 3-punkt sele er brug af hoftegjorden alene kun tilladt på bagsædet (3) Børn under 4 år (4) Forudsætter at barnet ledsages af en person over 16 år og at der køres i bycentrum eller mellem bycentrum og banegård, lufthavn eller havn (5) Forudsætter ministeriel godkendelse (6) Undtagelsen gælder børn under 14 år, men kun i hyrevogne med indvendig skillevæg (mellem fører og passagerer) (7) Forefindes ingen anordning på bagsædet, skal barnet være ledsaget af en person over 16 år (8) Børn mellem 3 og 7 år kan benytte sikkerhedsseler eller godkendt fastholdelsesanordning (9) Børn under 3 år skal dog fortrinsvis være anbragt på pladser med sele (10) Forudsætter udstedelse af lægeattest (11) Undtagelse meddelt af transportministeriet (12) I en overgangsperiode (13) Hvis lægeerklæringen udstedes inden rejsens påbegyndelse (14) Børn under 7 år skal benytte en særlig fastholdelsesanordning i stedet for eller samtidig med sikkerhedssele ^ ^ BILAG IV Undtagelser fra brug af sikkerhedssele (for køretøjer monteret med seler) Anvendelse af direktivets artikel 6 side 1 A B D DK E F FIN GR IRL I L NL P S UK X(2) X(2) X(2) X(2) X(2) 4 X X(3) X X(2) X X X X X ( l) X(13) X X X X X(2) X X X(18) X X X X X X X X(14) X(19) X O" X X. X X ( X X(ll) 1. Af hensvn til særli ge fysiske forhold - gravide - personer. hvis højde gør brug af sele uhensigtsmæssig - handicappede, som bruger handicapsele 2. Under særlige omstændigheder - hakning - parkeringsmanøv- rer - køretøjer, som deltager i officielle korteger eller processioner kon trolleret af politiet - ved langsom kørsel 1 A X B X(4) D X DK E X(12) F X FIN GR IRL I L NL P X X(15) UK s X Bilag IV - side 2 X X X X(6) X(6) X X X X(16) X X X X X X X X X(6) X X(6) X(6) ^ X X X X X X(8) X(8) X X X X X X X X X X 1 X X X X(7) X X - antal personer i køretøjet større end antal monterede seler 3. for at give mulig hed for udøvelse af visse aktiviteter - ved hyppige stands ninger (dør-til-dør leverancer, post bude m. v. ) - - hyrevognschauffør i tjeneste chauffør i udlej ningsbil i tjeneste - kørelærere - motorsagkyndig - bilinspektør - afprøvning af køretøjer efter reparation Il A B D DK E F FIN GR IRL I L NL P s UK Bilag IV - side 3 X X X X(5) X(5) X(5) X(5) X X(6) X(9) X X X(6) X(9) X(6) X(9) X(9) X(9) X(9) X X(17) X X X X X X X X X X X(17) X X X(10) ' ^ V^N 4. for at sikre, at aktiviteter i for bindelse med hånd hævelse af lov og orden, sikkerhed og nødstilfælde kan fungere bedst muligt - politi - ambulancer - brandbiler - andre servicekøre tøjer med tvingen de nødvendige opgaver (gas- og elselskaber,. ) - fangetransport - private, lovlige vagttjenester 3-punkt selens 2-punkt hoftegjord skal dog benyttes (1) (2) Forudsætter lægeattest (3) Kun føreren (4) Mulig for børn under 12 ir pi bagsædet (5) Kun for vogne, der afgiver særligt signal, og hvis opgave berettiger det (6) Kun i byområder (7) Kun hvis der er fare for den motorsagkyndige (8) Kun under tjeneste i beboet område (9) Kun under udrykning (10) Kun under eskortetjeneste (11) Kun når køretøjet benyttes til erhvervsmæssigt formål og kører langsomt (med standsninger mindst hver 500 m) (12) Bøm under 3 år skal fortrinsvis benytte pladser med sele, når de er pligtige at bruge fastholdelsesanordning (13) Undtagelse kan indrømmes af transportministeriet, når 3-punktselens hoftegjord ikke kan anvendes (14) Undtagelse indrømmes af transportministeriet (15) Seler som forefindes skal dog benyttes (16) (17) Kun i tilfælde af behov (18) Kun på parkeringspladser. (19) Børn under 7 år skal benytte en særlig fastholdelsesanordning i stedet for eller samtidig med sikkerhedssele I visse tilfælde kan transportministeriet indrømme undtagelse ved vareleverancer eller hyppige opsamlinger BILAG V Børns placering i køretøjerne B Ja(l) A Nej (2) ->12 år(8) ->12 år D Nej (2) DK Nej (2) E Ja (6) F Ja ->12 år ->10 år FIN GR IRL I L Nej (2) Nej (2) Nej (2) Ja (3) ->17 år Ja (4) ->12 år NL Nej (7) S Nej (2) UK 1 Nej 1 (2) P Ja ->12 år X Påbud om anbringelse af børn bagtil i køretøjet Alderskriterium undtagelser - utilstrækkelig plads bagtil i køretøjet - alle siddepladser bagtil allerede optaget af børn - pladsen bagtil midlerti digt optaget (stationcar. ) - der anvendes fastholdel sesanordning specielt konstrueret til placering fortil - barnet er over 150 cm X(8) højt X(8) X(8) X X X X(8) X X X X X X(5) X X (1) tillades dog fortil, hvis der anvendes en fastholdelsesanordning (^ 3 år) hhv. sikkerhedssele (3 til 12 år) (2) dog påbydes fortil brug af fastholdelsesanordning, som er tilpasset i vægt og højde (3) tillades dog fortil, hvis der anvendes fasmoldelsesanoniriing (< 4 år) hhv. sikkerhedssele (> 4 år) (4) når der er plads bagtil (5) forbud mod anvendelse af bagudvendende fastholdelsesanordning på pladser med airbag (6) tillades fortil, hvis der benyttes særlig bamesikkerhedsstol eller anden anordning, der er tilpasset barnets højde og vægt og tilbørligt typegodkendt (7) for børn under 12 år påbydes dog brug af fastholdelsesanordning, hvis barnets højde < 150 cm, eller sikkerhedssele hvis barnets højde er > 150 cm (8) Når fastholdelsessystem fortil ikke forefindes, skal børn befordres på bagsædet, medmindre undtagelsesbestemmelserne finder anvendelse < tf ISSN 0254-1459 KOM(96) 244 endelig udg. DOKUMENTER DA 07 06 Katalognummer : CB-CO-96-253-DA-C ISBN 92-78-04582-9 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg


title: Padomes Direktīva 96/48/EK (1996. gada 23. jūlijs) par Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību

eurovoc_concepts:
harmonisation of standards
high-speed transport
rail transport
technical regulations
trans-European network
transport safety

formats: html pdf print

text: 152 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 13/17. sēj. 31996L0048 L 235/6 EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS 17. 9. 1996. PADOMES DIREKTĪVA 96/48/EK (1996. gada 23. jūlijs) par Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, dzelzceļu tīklu savstarpēju izmantojamību, standartizācijas jomā; jo īpaši tehniskās ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 129. d panta trešo daļu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu (1), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzi- numu (2), ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (3), rīkojoties saskaņā ar Līguma 189. c pantā (4) izklāstīto procedū- ru, tā kā, lai Eiropas Savienības pilsoņi, uzņēmēji un reģionālās un vietējās varas iestādes varētu pilnībā izmantot priekšrocības, ko rada telpas bez iekšējām robežām izveide, ieteicams uzlabot valstu ātrgaitas vilcienu tīklu savienojumu un savstar- pēju izmantojamību, kā arī šo tīklu pieejamību; jo īpaši tā kā ātrgaitas vilcienu komerciālai ekspluatācijai nepieciešama infrastruktūras un ritošā sastāva raksturlielumu teicama savie- tojamība; tā kā no šādas savietojamības ir atkarīga pārvadā- jumu efektivitāte, drošums, pakalpojumu kvalitāte un izmaksas jo īpaši, Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpējā un, izmantojamība; tā kā, ievērojot Padomes Direktīvu 91/440/EEK (1991. gada 29. jūlijs) par Kopienas dzelzceļa attīstību (6), dzelzceļa sabied- rībām bija jāpaplašina dalībvalstu dzelzceļu tīklu pieejamība, savukārt, nepieciešama infrastruktūras, aprīkojuma un kam, ritošā sastāva savstarpēja izmantošana; tā kā dalībvalstis ir atbildīgas par to drošības, veselības aiz- sardzības un patērētāju aizsardzības noteikumu ievērošanu, ko parasti piemēro dzelzceļu tīkliem to projektēšanas, izbūves, nodošanas ekspluatācijā un ekspluatācijas gaitā; tā kā, kopīgi ar vietējām varas iestādēm, dalībvalstu kompetencē ir tiesības uz zemi, reģionālā plānošana un vides aizsardzība; tā kā tas jo īpaši attiecas arī uz ātrgaitas vilcienu tīkliem; tā kā augsta līmeņa darba grupa, kurā ir dalībvalstu valdību, Eiropas dzelzceļu un Eiropas dzelzceļa rūpniecības pārstāvji un izpildot Padomes 1989. gada 4. un kuru sasauca Komisija, 5. decembra rezolūcijā izteikto pieprasījumu, izstrādājusi Eiropas ātrgaitas vilcienu tīkla ģenerālplānu; ir jūnijs) tā kā Padomes Direktīvā 85/337/EEK (1985. gada 27. par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (7) ir prasība novērtēt tālsatiksmes vilcienu līniju izbūves ietekmi uz vidi; tā kā 1990. gada decembrī Komisija nosūtīja Padomei paziņo- jumu par ātrgaitas vilcienu tīklu, un tā kā Padomes 1990. gada 17. decembra rezolūcijas (5) atzinums par šo paziņojumu bija labvēlīgs; tā kā Līguma 129. c pantā ir paredzēts, ka Kopiena īsteno visus lai nodrošinātu pasākumus, kas vajadzīgi, izrādīties var (1) OV C 134, 17. 5. 1994. , 6. lpp. (2) OV C 397, 31. 12. 1994. , 8. lpp. (3) OV C 210, 14. 8. 1995. , 38. lpp. (4) Eiropas Parlamenta 1995. gada 19. janvāra atzinums (OV C 43, lpp. ), Padomes 1995. gada 8. decembra kopējā lpp. ) un Eiropas Parlamenta 20. 2. 1995. , 60. nostāja (OV 356, 30. 12. 1995. , 43. 1996. gada 16. aprīļa lēmums (OV C 141, 13. 5. 1996. , 48. lpp. ). (5) OV C 33, 8. 2. 1991. , 1. lpp. tā kā attiecīgo valstu noteikumos un dzelzceļu iekšējos notei- kumos, un dzelzceļu izmantotajās tehniskajās specifikācijās ir būtiskas atšķirības; tā kā minētajos valstu noteikumos un iekšējos noteikumos ir iekļautas attiecīgās valsts nozarei rakstu- rīgas metodes; tā kā tajos ir noteikti specifiski izmēri, ierīces un īpaši raksturlielumi; tā kā šāds stāvoklis traucē ātrgaitas vilcienu normālu kustību visā Kopienas teritorijā; tā kā laika gaitā šāds radījis valsts dzelzceļa stāvoklis rūpniecības un valsts dzelzceļa ciešu saikni, kaitējot patiesai tirgus atvēršanai; tā kā, lai paaugstinātu konkurētspēju pasaules mērogā, minētajai rūpniecībai ir nepieciešams atklāts, konkurē- jošs Eiropas tirgus; ir (6) OV L 237, 24. 8. 1991. , 25. lpp. (7) OV L 175, 5. 7. 1985. , 40. lpp. 13/17. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 153 tā kā tādēļ kas būs piemērojamas Eiropas ātrgaitas vilcienu sistēmai; ieteicams noteikt Kopienas mēroga pamatprasības, Telekomunikāciju standartu institūtam (ETSI), un atsauces uz tiem jāpublicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī; tā kā, ņemot vērā Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas apjomu un sarežģītību, praktisku iemeslu dēļ ir bijis nepieciešams sadalīt minēto sistēmu apakšsistēmās; tā kā katrai no minēta- jām apakšsistēmām jānosaka pamatprasības, pamatparametri un tehniskās specifikācijas visas Kopienas mērogā, jo īpaši attiecībā uz sastāvdaļām un saskarnēm, lai varētu izpildīt minētās pa- matprasības; tā kā tomēr uz atsevišķām apakšsistēmām (vidi, lietotājiem un izmantojamības tehniskās specifikācijas (TSI) attieksies tikai, ciktāl tas nepiecie- šams, lai nodrošinātu savstarpēju izmantojamību infrastruktū- ras, elektroapgādes, signalizācijas, centralizācijas un bloķēšanas un ritošā sastāva jomā; ekspluatāciju) savstarpējās tā kā Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpējas izmanto- jamības noteikumu ieviešana nedrīkst radīt nepamatotus izmak- su un ieguvumu šķēršļus katras dalībvalsts esošā dzelzceļu tīkla saglabāšanai, bet to mērķim jābūt ātrgaitas vilcienu kustības nodrošināšanai visā Kopienā; ja ir noteikta kārtība, tā kā atsevišķām dalībvalstīm konkrētos gadījumos jāļauj nepie- mērot dažas savstarpējās izmantojamības tehniskās specifikāci- lai nodrošinātu šādu izņēmuma jas, iespēju pamatotību; tā kā Līguma 129. c pantā ir prasība, lai Kopienas pasākumos savstarpējās izmantojamības jomā ņemtu vērā projektu potenciālo ekonomisko dzīvotspēju; spētu radīt sistēmu, kas tā kā Kopienas interesēs būtu izveidot starptautisku standarti- zācijas starptautiskajā tirdzniecībā faktiski izmantojamus standartus, kuri atbilst Kopienas politikas prasībām; tā kā Eiropas standartizācijas organizācijām tādēļ jāturpina sadarbība ar starptautiskajām standartizācijas organi- zācijām; tā kā līgumslēdzēji nosaka tādas turpmākas prasības, kas vaja- dzīgas, lai papildinātu Eiropas specifikācijas vai citus standartus; tā kā minētās specifikācijas nedrīkst kavēt to pamatprasību izpildi, kas ir saskaņotas Kopienas līmenī un jāievēro attiecībā uz Eiropas ātrgaitas vilcienu sistēmām; tā kā procedūrām, kas reglamentē sastāvdaļu atbilstības vai piemērotības lietošanai novērtēšanu, jāpamatojas uz to moduļu izmantošanu, uz kuriem attiecas Lēmums 93/465/EEK (2); tā kā, lai veicinātu attiecīgo nozaru attīstību, vēlams pēc iespējas izvērst procedūras, kas ir saistītas ar kvalitātes nodrošināšanas sistēmu; tā kā jēdziens “sastāvdaļa” attiecas gan uz materiālām lietām, gan uz nemateriālām lietām, piemēram, programmatū- ru; tā kā jānovērtē kritisko sastāvdaļu piemērotība lietošanai attie- cībā uz to drošumu, pieejamību un sistēmas ekonomiskumu; tā kā, lai ievērotu attiecīgos noteikumus par valsts pasūtījuma piešķiršanas procedūru dzelzceļu sektorā un jo īpaši Direktīvas līgumslēdzējiem jāiekļauj tehniskās 93/38/EEK (1) noteikumus, specifikācijas vispārējos dokumentos vai līguma dokumentos attiecībā uz katru līgumu; tā kā jāizveido Eiropas specifikāciju kopums uzziņām par minētajām tehniskajām specifikācijām; lī- tā kā līgumslēdzēji, atsaucoties uz Eiropas specifikācijām, guma dokumentos nosaka raksturlielumus, kas jāievēro ražotā- jiem saskaņā ar līguma noteikumiem, jo īpaši attiecībā uz sastāvdaļām; tā kā šajā gadījumā sastāvdaļu atbilstība ir saistīta galvenokārt ar to lietošanas jomu, lai nodrošinātu un garantētu sistēmas savstarpēju izmantojamību, un ne tikai ar sastāvdaļu brīvu apriti Kopienas tirgū; tā kā Direktīvas 93/38/EEK nozīmē Eiropas specifikācija ir kopīga tehniska specifikācija, Eiropas tehniskais apstiprinājums tā kā vai valsts standarts, ar ko ievieš Eiropas standartu; saskaņotie Eiropas standarti pēc Komisijas rīkojuma jāizstrādā standartizācijas organizācijām, piemēram, kādai no Eiropas Eiropas Standartizācijas komitejai (CEN), Eiropas Elektrotehni- Eiropas komitejai kas standartizācijas (CENELEC) vai tā kā tādēļ ražotājam nevajag ar CE marķējumu apzīmēt tās sastāvdaļas, uz kurām attiecas šīs direktīvas noteikumi, pama- tojoties uz atbilstības un/vai piemērotības lietošanai novērtē- jumu, kas veikts saskaņā ar procedūrām, kuras šim nolūkam paredzētas direktīvā, bet pietiek ar ražotāja atbilstības deklarā- ciju; tā kā tas neietekmē ražotāja pienākumu apzīmēt ar CE marķējumu atsevišķus komponentus, lai apliecinātu to atbilstī- bu citiem Kopienas noteikumiem, kuri uz tiem attiecas; (1) Padomes Direktīva 93/38/EEK (1993. gada 14. jūnijs), ar ko koor- dinē līgumu piešķiršanas procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē (OV L 199, 9. 8. 1993. , 84. lpp. ), kurā grozījumi izdarīti ar 1994. gada Pievienošanās aktu. (2) Padomes Lēmums 93/465/EEK (1993. gada 22. jūlijs) par atbilstības novērtējuma procedūru dažādu posmu moduļiem un noteikumiem par to, kā piestiprināt un izmantot CE atbilstības marķējumu, ko paredzēts izmantot tehniskas saskaņošanas direktīvās (OV L 220, 30. 8. 1993. , 23. lpp. ). 154 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 13/17. sēj. tā kā Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmu veidojošās apakšsistē- mas jāpakļauj verifikācijas procedūrai; tā kā minētajai verificē- šanai jādod iespēja iestādēm, kas atbild par atļauju izsniegšanu attiecībā uz minēto apakšsistēmu nodošanu ekspluatācijā, pār- liecināties, ka projektēšanas, būvdarbu un nodošanas ekspluatā- cijā posmā rezultāts atbilst spēkā esošajām normām un tehnis- kās ekspluatācijas noteikumiem; tā kā verificēšanai jānodrošina arī tas, ka ražotāji var paļauties uz vienlīdzīgu attieksmi no visu valstu puses; tā kā tādēļ jāizstrādā modulis, ar ko nosaka apakšsistēmu EK verificēšanai piemērojamos principus un no- sacījumus; tā kā EK verifikācijas procedūra pamatojas uz savstarpējās izmantojamības tehniskajām specifikācijām (TSI); tā kā minētās TSI pēc Komisijas rīkojuma ir izstrādājusi organizācija, kurā ir sabiedrības un pārstāvēti dzelzceļa rūpniecība; ir vajadzīga, lai nodrošinātu Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību, un tā kā uz minētajām TSI attiecas Direktīvas 93/38/EEK 18. panta noteikumi; infrastruktūras vadītāji, dzelzceļa tā kā atsauce uz TSI tā kā pilnvarotajām iestādēm, kas ir atbildīgas par atbilstības novērtēšanas procedūru vai procedūru, kuras piemēro sastāvda- ļu izmantošanai, pārbaudi, kopā ar apakšsistēmu novērtēšanas procedūru pēc iespējas jāsaskaņo to pieņemtie lēmumi, jo īpaši Eiropas specifikāciju neesamības gadījumā; tā kā Padomes Direktīvā 91/440/EEK ir pieprasīta transporta pakalpojumu un dzelzceļa infrastruktūras apsaimniekošanas darbību nodalīšana grāmatvedībā; tā kā šajā gadījumā dzelzceļa infrastruktūras pārvaldītāju, kas ir izraudzīti kā pilnvarotās iestādes, sniegtie specializētie pakalpojumi jāstrukturē tā, lai tie atbilstu kritērijiem, kuri jāpiemēro šāda tipa iestādei; tā kā citas specializētas organizācijas var būt pilnvarotas, ja tās atbilst tiem pašiem kritērijiem; I pielikumā aprakstītās Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību Kopienas teritorijā. Šie nosacījumi attiecas uz tādiem infrastruktūru un ritošā 2. sastāva projektiem, būvniecību, modernizāciju un ekspluatāciju, kas veicinās pēc šīs direktīvas spēkā stāšanās dienas ekspluatā- cijā nododamās sistēmas darbību. 2. pants Šajā direktīvā: a) Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēma ir I pielikumā aprakstītā struktūra, ko veido dzelzceļa infrastruktūras, kurās ietilpst Eiropas transporta tīkla līnijas un stacionāras iekārtas, kuras izbūvētas vai modernizētas tā, lai pa tām varētu pārvietoties lielā ātrumā, un ritošais sastāvs, kas paredzēts braukšanai pa minētajām infrastruktūrām; b) savstarpēja izmantojamība ir Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistē- mas spēja nodrošināt ātrgaitas vilcienu, kas veic noteikta apjoma un efektivitātes pārvadājumus, drošu un nepār- trauktu kustību; Šī spēja pamatojas uz visiem reglamentējo- šajiem, tehniskajiem un ekspluatācijas nosacījumiem, atbil- stība kuriem nodrošina pamatprasību izpildi; c) apakšsistēmas nozīmē, ka Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēma sadalīta funkcionālās apakšsistēmās, attiecībā uz II pielikumā iekļautajam aprakstam ir atbilstoši strukturālās vai kurām jānosaka pamatprasības; tā kā savstarpējā izmantojamība Eiropas ātrgaitas vilcienu sis- tā kā dalībvalstis atsevišķi tēmā darbojas Kopienas mērogā; nevar veikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai panāktu minēto savstarpējo izmantojamību; tā kā tādēļ, ievērojot subsidiaritātes principu, šādi pasākumi jāveic Kopienas līmenī, d) savstarpējās izmantojamības komponenti ir tā aprīkojuma visi komponenti, komponentu grupas, mezgli vai veseli kom- plekti, kas iekļauts vai kuru paredzēts iekļaut apakšsistēmā un no kura tieši vai netieši ir atkarīga Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpējā izmantojamība; IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU. I NODAĻA Vispārīgi noteikumi 1. pants 1. mērķis Saskaņā ar Līguma 129. b un 129. c pantu šīs direktīvas lai panāktu ir paredzēt nosacījumus, kas jāizpilda, e) pamatprasības ir visi III pielikumā izklāstītie nosacījumi, kas jāievēro attiecībā uz Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmu, apakšsistēmām un to savstarpējās izmantojamības kompo- nentiem; f) Eiropas specifikācija ir kopīga tehniska specifikācija, Eiropas tehniskais apstiprinājums vai valsts standarts, ar ko ievieš Eiropas standartu, kā noteikts Direktīvas 93/38/EEK 1. panta 8. līdz 12. punktā; g) savstarpējās izmantojamības tehniskās specifikācijas (še turpmāk – TSI) ir specifikācijas, kas piemērojamas katrai apakšsistē- mai, lai tā atbilstu pamatprasībām, izveidojot Eiropas ātrgai- tas dzelzceļu sistēmas apakšsistēmu nepieciešamo savstarpē- jo funkcionālo saistību un nodrošinot šīs sistēmas atbilstī- gumu; 13/17. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 155 h) apvienotā komiteja ir organizācija, kas apvieno infrastruktūras pārvaldītāju, dzelzceļa sabiedrību un nozares pārstāvjus un ir atbildīga par TSI izstrādi; “Infrastruktūras pārvaldītāji” ir Direktīvas 91/440/EEK 3. un 7. pantā norādītās personas; Apakšsistēmām jābūt atbilstīgām attiecīgajām TSI; šī atbil- jāuztur katras apakšsistēmas visu lietošanas 2. stība pastāvīgi laiku. i) pilnvarotās iestādes ir iestādes, kas ir atbildīgas par savstarpē- jās izmantojamības komponentu atbilstības vai piemērotības lietošanai novērtēšanu vai par EK procedūras apakšsistēmu verificēšanai novērtējumu. Tiktāl, cik nepieciešams, 3. dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību, TSI lai panāktu Eiropas ātrgaitas a) nosaka pamatprasības attiecībā uz apakšsistēmām un to saskarnēm; 3. pants b) nosaka II pielikuma 3. punktā minētos pamatparametrus, kas nepieciešami pamatprasību izpildei; Šo direktīvu piemēro noteikumiem, kas attiecas uz katras 1. apakšsistēmas parametriem, savstarpējās izmantojamības kom- saskarnēm un procedūrām, kā arī uz Eiropas ponentiem, ātrgaitas dzelzceļu sistēmas kopējās atbilstības nosacījumiem, kas nepieciešami minētās sistēmas savstarpējās izmantojamības panākšanai. Šīs direktīvas noteikumus piemēro, neierobežojot citus 2. Kopienas noteikumus. Attiecībā uz savstarpējās izmantojamības komponentiem, lai nodrošinātu atbilstību šīs direktīvas pamat- prasībām, tomēr var būt nepieciešama šim nolūkam izstrādāto atsevišķo Eiropas specifikāciju izmantošana. 4. pants Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmām, apakšsistēmām un 1. to savstarpējās izmantojamības komponentiem jāatbilst attiecī- gajām pamatprasībām. Direktīvas 93/38/EEK 18. panta 4. punktā norādītās 2. papildu tehniskās specifikācijas, kas vajadzīgas, lai papildinātu Eiropas specifikācijas vai citus Kopienā izmantotus standartus, nedrīkst būt pretrunā pamatprasībām. II NODAĻA Savstarpējās izmantojamības tehniskās specifikācijas c) paredz nosacījumus, kas lai panāktu konkrēto pārvadājumu efektivitāti katrai no šādām līniju kategorijām: jāievēro, — līnijām, kas īpaši būvētas ātrgaitas pārvadājumiem, — līnijām, kas īpaši modernizētas ātrgaitas pārvadājumiem, — līnijām, kas īpaši modernizētas ātrgaitas pārvadājumiem un kurām ir īpatnības topogrāfisku, reljefa vai pilsētplā- nošanas ierobežojumu dēļ; d) paredz iespējamus gadījumos; izpildes noteikumus atsevišķos īpašos e) nosaka savstarpējās izmantojamības komponentus un sa- skarnes, kurām jāpiemēro Eiropas specifikācijas, tostarp Ei- ropas standartus, kas vajadzīgas, lai, izpildot pamatprasības, panāktu Eiropas ātrgaitas dzelzceļu savstarpēju izmantojamī- bu; f) katrā atsevišķā gadījumā nosaka, kuri Lēmumā 93/465/EEK noteiktie moduļi vai, attiecīgā gadījumā, kuras konkrētās procedūras jāizmanto, lai novērtētu savstarpējās izmantoja- mības komponentu atbilstību vai piemērotību lietošanai, kā arī apakšsistēmu EK verificēšanu. TSI nav šķērslis dalībvalstu lēmumiem attiecībā uz jaunu 4. vai modernizētu infrastruktūru izmantošanu citu vilcienu eks- pluatācijai. Atbilstība visām TSI dod iespēju izveidot saderīgu Eiropas 5. ātrgaitas dzelzceļu sistēmu, kas attiecīgi saglabās katrā dalīb- valstī esošā dzelzceļu tīkla savietojamību. 5. pants 6. pants TSI attiecas uz katru apakšsistēmu. Apakšsistēmām, kas 1. attiecas uz vidi, ekspluatāciju vai lietotājiem, TSI izstrādās tikai tādā apmērā, kāds vajadzīgs, lai nodrošinātu Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību infrastruktūras, elektroapgādes, signalizācijas, centralizācijas un bloķēšanas un ritošā sastāva jomā. Pēc rīkojuma, ko devusi Komisija, kas izveidojama sa- 1. skaņā ar 21. panta 2. punktā izklāstīto procedūru, apvienotā komiteja izstrādā TSI projektu. TSI pieņem un pārskata tādā pašā kārtībā. Komisija publicē TSI Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. 156 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 13/17. sēj. Apvienotā komiteja atbild par TSI pārskatīšanas un ak- 2. tualizācijas sagatavošanu un ieteikumu iesniegšanu 21. pantā norādītajai komitejai, lai ņemtu vērā tehnikas sasniegumus vai sociālās prasības. valsts ātrgaitas dzelzceļu tīklu, kas ir Eiropas ātrgaitas dzelz- ceļu tīkla sastāvdaļa. TSI sagatavošanā, pieņemšanā un pārskatīšanā ņem vērā 3. to izpildei vajadzīgo tehnisko risinājumu paredzētās izmaksas, lai noteiktu un ieviestu dzīvotspējīgākos risinājumus. Tāpēc apvienotā komiteja pievieno katrai TSI paredzamo izmaksu tāmi un minēto tehnisko risinājumu doto labumu visiem attiecīgajiem uzņēmējiem un pārstāvjiem. Apvienotā komiteja regulāri informē Komiteju par TSI 4. sagatavošanu. Komiteja var iesniegt apvienotajai komitejai liet- derīgus priekšlikumus vai rezumējumu attiecībā uz TSI izstrādi, pamatojoties uz pamatprasībām vai attiecībā uz izmaksu no- vērtējumu. Pēc katras TSI pieņemšanas nosaka tās spēkā stāšanās 5. datumu saskaņā ar 21. panta 2. punktā izklāstīto procedūru. Attiecīgā dalībvalsts paziņo Komisijai par paredzēto izņē- mumu iepriekš un nosūta tai dokumentus, kuros norādītas TSI vai to daļas, kas attiecas uz pirmajā daļā minētajiem fiziskajiem parametriem, kurus dalībvalsts nevēlas piemērot, noteikumi, ko dalībvalsts paredz piemērot projekta īsteno- šanā, lai sekmētu tā iespējamo savstarpējo izmantojamību, pārejas posma pasākumi, kurus dalībvalsts paredz veikt, lai garantētu ekspluatācijas admi- nistratīvie vai saimnieciskie iemesli, kas pamato attiecīgo izņēmumu; atbilstību, un tehniskie, c) attiecībā uz jaunu līniju projektiem vai projektiem esošu līniju modernizācijai ātrgaitas satiksmei, kurus realizē attie- cīgās dalībvalsts teritorijā, ja minētās dalībvalsts dzelzceļa tīkls nav saistīts ar pārējās Kopienas ātrgaitas dzelzceļu tīklu vai ir atdalīts no tā ar jūru. Attiecīgā dalībvalsts paziņo Komisijai par paredzēto izņē- mumu iepriekš un nosūta tai dokumentāciju, kurā ietverti b) apakšpunkta otrajā daļā precizētie dokumenti; Apvienotajai komitejai 6. skaņā ar vispārējām Kopienas standartizācijas procedūrām. jāstrādā atklāti un pārskatāmi sa- d) attiecībā uz projektu esošas līnijas modernizācijai ātrgaitas ietekmē ja attiecīgo TSI piemērošana negatīvi satiksmei, projekta ekonomisko dzīvotspēju. 7. pants Dalībvalstij nav jāpiemēro atsevišķas TSI, attiecas uz ritošo sastāvu, šādos gadījumos un apstākļos: to skaitā TSI, kas a) attiecībā uz jaunas līnijas projektu vai esošas līnijas moder- ja projekts attiecīgās TSI publi- nizāciju ātrgaitas satiksmei, cēšanas brīdī ir izstrādes beigu stadijā. Attiecīgā dalībvalsts paziņo Komisijai par paredzēto izņē- mumu iepriekš, informē Komisiju par projekta izstrādes stadiju un nosūta Komisijai dokumentus, kuros norādītas TSI vai to daļas, ko dalībvalsts nevēlas piemērot, noteikumi, kurus dalībvalsts paredz piemērot projekta īstenošanā, lai sekmētu tā iespējamo savstarpējo izmantojamību, un tehnis- kie, administratīvie vai saimnieciskie iemesli, kas pamato attiecīgo izņēmumu; Attiecīgā dalībvalsts paziņo Komisijai par paredzēto izņē- mumu iepriekš un nosūta tai dokumentāciju ar savstarpējās izmantojamības tehniskajām specifikācijām vai specifikāciju daļām, kuras tā nevēlas piemērot. Komisija pārbauda, vai dalībvalsts paredzētie pasākumi ir pamatoti, un pieņem lēmumu saskaņā ar 21. panta 2. punktā izklāstīto procedū- ru. III NODAĻA Savstarpējas izmantojamības komponenti 8. pants b) attiecībā uz projektu esošas līnijas modernizācijai ātrgaitas satiksmei, ja tās gabarīts, sliežu platums vai sliežu atstatums atšķiras no Eiropas dzelzceļu tīkla lielākās daļas attiecīgajiem parametriem un ja līnija nav tieši savienota ar citas dalīb- Dalībvalstis veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka savstarpējās izmantojamības komponentus: 13/17. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 157 — laiž tirgū tikai tad, ja tie veicina savstarpējo izmantojamību, kas jāpanāk Eiropas ātrgaitas dzelzceļu tīklā, un vienlaicīgi atbilst pamatprasībām, — izmanto tiem paredzētajā lietošanas jomā un atbilstīgi uz- stāda un uztur kārtībā. ar saskaņā Padomes Direktīvu 83/189/EEK izveidota (1983. gada 28. marts), ar ko nosaka procedūru informācijas sniegšanai tehnisko standartu un noteikumu jomā (1), attiecībā uz Eiropas standartiem saskaņā ar 21. panta 2. punktā izklā- stīto procedūru var pieņemt lēmumu par attiecīgo specifikāciju daļēju vai pilnīgu izņemšanu no publikācijām, kurās tās ietver- tas, vai par šādu specifikāciju grozījumiem. Šie noteikumi neizslēdz minēto komponentu laišanu tirgū citiem nolūkiem, ne arī to izmantošanu parastajās dzelzceļa līnijās. 12. pants 9. pants to teritorijā un, pamatojoties uz šo direktīvu, Dalībvalstis nedrīkst aizliegt, izmantošanai Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmā paredzētu savstarpējas izmantojamī- bas komponentu laišanu tirgū, ja tie atbilst šai direktīvai. ierobežot vai kavēt Ja dalībvalsts apstiprina, ka savstarpējas izmantojamības 1. komponents, uz ko attiecas EK atbilstības deklarācija vai dekla- rācija par piemērotību lietošanai un kas ir laists tirgū, var neatbilst pamatprasībām, izmantojot to paredzētajam mērķim, tā veic visus pasākumus, kuri vajadzīgi, lai ierobežotu tā piem- ērošanas jomu, aizliegtu tā izmantošanu vai izņemtu to no tirgus. Minētā dalībvalsts tūlīt informē Komisiju par veiktajiem pasākumiem un pamato savu lēmumu, jo īpaši norādot, vai neatbilstību izraisa: 10. pants — pamatprasību neizpildīšana, Dalībvalstis uzskata, ka šīs direktīvas pamatprasībām at- 1. bilst tie savstarpējas izmantojamības komponenti, attiecībā uz kuriem ir EK atbilstības deklarācija vai deklarācija par piemēro- tību lietošanai, kuras sastāvdaļas ir izklāstītas IV pielikumā. — Eiropas specifikāciju nepareiza piemērošana, tas minētās specifikācijas, ja ir izmanto- Savstarpējas izmantojamības komponenta atbilstību tam 2. piemērojamajām pamatprasībām nosaka attiecībā uz visām atbilstošajām Eiropas specifikācijām, kādas iespējami var pastā- vēt. Norādes uz Eiropas specifikācijām publicē Eiropas Kopienu 3. Oficiālajā Vēstnesī. Dalībvalstis publicē norādes uz valsts standartiem, kuros 4. transponēti Eiropas standarti. — Eiropas specifikāciju neatbilstība. Cik drīz vien iespējams, Komisija apspriežas ar attiecīga- 2. Ja pēc šādas apspriedes Komisija konstatē, ka jām pusēm. pasākumi ir pamatoti, tā tūlīt par to informē dalībvalsti, kura šos pasākumus ir veikusi, kā arī pārējās dalībvalstis. Ja pēc šādas apspriedes Komisija konstatē, ka pasākumi nav pamatoti, tā tūlīt par to informē dalībvalsti, kas šos pasākumus ir veikusi, un ražotāju vai Ja 1. punktā norādītais lēmums pamatojas uz nepilnībām Eiropas specifikācijās, piemēro 11. pantā noteikto procedūru. tā Kopienā reģistrēto pilnvaroto pārstāvi. Ja nav nekādu Eiropas specifikāciju un, neierobežojot 5. 20. panta 5. punktu, dalībvalstis informē pārējās dalībvalstis un Komisiju par standartiem un tehniskajām specifikācijām, ko tās izmanto, lai izpildītu pamatprasības. Ja savstarpējas izmantojamības komponents, uz kuru 3. attiecas EK atbilstības deklarācija, ir neatbilstīgs, kompetentā dalībvalsts veic attiecīgus pasākumus pret deklarācijas sastādītā- ju un informē par to Komisiju un pārējās dalībvalstis. 11. pants Komisija nodrošina, 4. mētas par šīs procedūras norisi un rezultātiem. lai dalībvalstis tiktu pastāvīgi infor- Ja dalībvalsts vai Komisija konstatē, ka Eiropas specifikācijas neatbilst pamatprasībām, pēc apspriešanās ar komiteju, kas (1) OV L 109, 26. 4. 1983. , 8. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1994. gada Pievienošanās aktu. 158 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 13/17. sēj. 13. pants Lai sastādītu savstarpējas izmantojamības komponenta EK 1. atbilstības vai piemērotības lietošanai deklarāciju, tā ražotājs vai viņa Kopienā reģistrēts pilnvarots pārstāvis piemēro TSI izklās- tītos noteikumus, kas attiecas uz minēto komponentu. Savstarpējas izmantojamības komponenta atbilstības vai 2. piemērotības lietošanai novērtējumu apstiprina pilnvarotā iestā- de, kurai ražotājs vai tā Kopienā reģistrēts pilnvarots pārstāvis ir iesniedzis pieteikumu, ja tā paredzēts attiecīgajā TSI. Ja savstarpējas izmantojamības komponentiem piemēro 3. pārējās Kopienas direktīvas, kas attiecas uz citiem aspektiem, EK atbilstības deklarācijā vai deklarācijā par piemērotību lieto- šanai šādos gadījumos norāda, ka savstarpējas izmantojamības komponenti atbilst arī šo pārējo direktīvu prasībām. Ja ne ražotājs, ne tā Kopienā reģistrēts pilnvarotais pār- 4. stāvis nav izpildījis 1. , 2. un 3. punktā norādītās saistības, minētās saistības uzliek jebkurai personai, kura laiž attiecīgo savstarpējas izmantojamības komponentu tirgū. Šajā direktīvā tādas pašas saistības attiecas uz jebkuru personu, kura kom- plektē dažādas izcelsmes savstarpējas izmantojamības kompo- nentus vai to daļas, vai kura ražo savstarpējas izmantojamības komponentus savām vajadzībām. 5. Neierobežojot 12. panta noteikumus: a) katrā gadījumā, kad dalībvalsts konstatē, ka EK atbilstības deklarācija ir sastādīta nepareizi, ražotājam vai tā Kopienā reģistrētam pilnvarotam pārstāvim pieprasa nodrošināt sav- starpējas izmantojamības komponenta atbilstības atkārtotu novērtējumu un pārkāpuma novēršanu saskaņā ar minētās dalībvalsts paredzētajiem nosacījumiem, b) ja pārkāpums netiek novērsts, dalībvalsts veic visus pasāku- mus, kas vajadzīgi, ierobežotu vai aizliegtu attiecīgā savstarpējas izmantojamības komponenta laišanu tirgū vai panāktu tā izņemšanu no tirgus saskaņā ar 12. pantā no- teikto procedūru. lai IV NODAĻA Apakšsistēmas 14. pants Katra dalībvalsts atļauj nodot ekspluatācijā tās Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas apakšsistēmas, kas atrodas tās teritorijā vai kuras ekspluatē tās teritorijā reģistrēti dzelzceļa uzņēmumi. Šim nolūkam dalībvalstis veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka minētās apakšsistēmas var nodot ekspluatā- cijā tikai tad, ja tās ir projektētas, būvētas un uzstādītas un/vai ekspluatētas tā, lai, iekļaujot Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmā, tās neapgrūtinātu attiecīgo pamatprasību izpildi. 15. pants Neierobežojot 19. pantu, dalībvalstis to teritorijā un, pamato- joties uz šo direktīvu, nedrīkst aizliegt, ierobežot vai kavēt tādu Eiropas ātrgaitas dzelzceļu strukturālo apakšsistēmu izbūvi, nodošanu ekspluatācijā un ekspluatāciju, kuras atbilst pamat- prasībām. 16. pants Dalībvalstis uzskata, ka savstarpēji izmantojamas un atbil- 1. stošas attiecīgajām pamatprasībām ir tās Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas strukturālās apakšsistēmas, uz kurām attiecas EK verificēšanas deklarācija. Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas strukturālo apakšsis- 2. tēmu savstarpējas izmantojamības verificēšanu saskaņā ar pa- matprasībām nosaka, atsaucoties uz TSI, ja tādas ir. Ja TSI nav, dalībvalstis nosūta pārējām dalībvalstīm un 3. Komisijai to tehnisko noteikumu sarakstu, kurus izmanto pa- matprasību izpildei. 17. pants Ja izrādās, ka TSI pilnībā neatbilst pamatprasībām, pēc dalīb- valsts lūguma vai pēc Komisijas ierosmes var apspriesties ar 21. pantā norādīto komiteju. 18. pants Lai sastādītu EK verificēšanas deklarāciju, iestāde, kas 1. piešķir deklarāciju, vai tās oficiālais pārstāvis nodrošina, ka EK pārbaudes procedūru apstiprina pilnvarotā iestāde, kuru tas izraudzījies šim nolūkam. 13/17. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 159 Par apakšsistēmas EK verificēšanu atbildīgās pilnvarotās 2. iestādes darbība sākas projekta stadijā un aptver visu ražošanas posmu līdz tipa apstiprinājuma stadijai pirms apakšsistēmas nodošanas ekspluatācijā. attiecīgajos Eiropas standartos paredzētajiem vērtēšanas kritēri- jiem, uzskata par atbilstošām minētajiem kritērijiem. Pilnvarotā iestāde ir atbildīga par tās tehniskās dokumen- 3. tācijas apkopošanu, kas jāpievieno EK verificēšanas deklarācijai. Tehniskajā dokumentācijā jābūt visiem nepieciešamajiem doku- mentiem, kas atspoguļo apakšsistēmas raksturlielumus, un, attiecīgā gadījumā, visiem dokumentiem, kas apstiprina savstar- pējas izmantojamības komponentu atbilstību. Tajā jānorāda arī visi faktori, kas attiecas uz lietošanas nosacījumiem un ierobe- žojumiem un uz norādījumiem par ekspluatāciju, pastāvīgu vai regulāru pārraudzību, regulēšanu un uzturēšanu. Dalībvalsts atsauc apstiprinājumu iestādei, kas vairs ne- 3. atbilst VII pielikumā norādītajiem kritērijiem. Tā tūlīt dara to zināmu Komisijai un pārējām dalībvalstīm. Ja dalībvalsts vai Komisija uzskata, ka citas dalībvalsts 4. pilnvarota iestāde vairs neatbilst attiecīgajiem kritērijiem, lietu nodod 21. pantā paredzētajai komitejai, kas sniedz atzinumu triju mēnešu laikā; ņemot vērā komitejas atzinumu, Komisija informē attiecīgo dalībvalsti par visām vajadzīgajām izmaiņām, ja pilnvarotajai iestādei jāsaglabā tai piešķirtais statuss. 19. pants Attiecīgā gadījumā pilnvaroto iestāžu darbību koordinē 5. saskaņā ar 21. panta 4. punktu. Ja dalībvalsts konstatē, ka strukturāla apakšsistēma, uz 1. kuru attiecas EK verificēšanas deklarācija ar pievienotu tehnisko dokumentāciju, pilnībā neatbilst šīs direktīvas prasībām un, jo īpaši, neatbilst pamatprasībām, tā var pieprasīt papildu pārbau- des. Dalībvalsts, kas iesniedz pieprasījumu, tūlīt informē Ko- 2. misiju par visām pieprasītajām papildu pārbaudēm un pamato šo pieprasījumu. Komisija nekavējoties uzsāk 21. panta 2. punk- tā paredzēto procedūru. VI NODAĻA Komiteja 21. pants V NODAĻA Pilnvarotās iestādes 20. pants Dalībvalstis dara Komisijai un pārējām dalībvalstīm zinā- 1. mas iestādes, kas atbild par 13. pantā norādītās atbilstības vai piemērotības lietošanai novērtēšanas procedūras un 18. pantā norādītās pārbaudes procedūras veikšanu, norādot katras iestā- des atbildības jomu. Komisija piešķir katrai no tām identifikācijas numuru. Tā publicē iestāžu sarakstu, to identifikācijas numurus un tām uzticētos uzdevumus Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī, kā arī nodrošina minētā saraksta datu atjaunināšanu. 2. dzēti pilnvarojamo iestāžu novērtēšanai. Dalībvalstis piemēro kritērijus, kas VII pielikumā pare- Iestādes, kas atbilst Komisijai palīdz komiteja, kurā ir dalībvalstu pārstāvji un 1. kuru vada Komisijas pārstāvis. Komisijas pārstāvis iesniedz komitejai veicamo pasākumu 2. projektu. Komiteja sniedz atzinumu par šo projektu termiņā, ko priekšsēdētājs var noteikt atkarībā no jautājuma steidzamī- bas. Atzinumu sniedz ar balsu vairākumu, kā Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 148. panta 2. punktā noteikts attiecībā uz lēmumiem, ko Padomei jāpieņem pēc Komisijas priekšlikuma. Dalībvalstu pārstāvju balsis komitejā vērtē, kā noteikts minētajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso. Komisija pieņem paredzētos pasākumus, komitejas atzinumu. ja tie ir saskaņā ar Ja paredzētie pasākumi nav saskaņā ar komitejas atzinumu vai ja atzinums netiek sniegts, Komisija nekavējoties iesniedz Pa- domei priekšlikumu par veicamajiem pasākumiem. Padome pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu. Ja trīs mēnešos pēc tam, kad šis jautājums nodots Padomei izskatīšanai, Padome nav pieņēmusi lēmumu, Komisija pieņem ja vien Padome ar vienkāršu balsu ierosinātos pasākumus, vairākumu nav pieņēmusi lēmumu pret minētajiem pasāku- miem. 160 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 13/17. sēj. Komiteja var apspriest jebkuru jautājumu attiecībā uz 3. Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību. Vajadzības gadījumā komiteja var izveidot darba grupas, 4. kas palīdz tai veikt uzdevumus, jo īpaši attiecībā uz pilnvaroto iestāžu darbības saskaņošanu. 5. Komiteju izveido, tiklīdz būs stājusies spēkā šī direktīva. VII NODAĻA Nobeiguma noteikumi 22. pants Visi lēmumi, kas pieņemti saskaņā ar šo direktīvu attiecībā uz savstarpējas izmantojamības komponentu atbilstības vai piemē- rotības lietošanai novērtēšanu, Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistē- mas apakšsistēmu pārbaudi, un visi lēmumi, kas pieņemti, ievērojot 11. , 12. , 17. un 19. pantu, sīki jāpamato. Lēmumus, cik drīz vien iespējams, paziņo attiecīgajai pusei līdz ar norādi par pasākumiem stāvokļa izlabošanai, kas pieejami saskaņā ar attiecīgajās dalībvalstīs spēkā esošajiem likumiem, un par pie- ļaujamo termiņu šādu pasākumu veikšanai. 23. pants Dalībvalstis pieņem normatīvos un administratīvos aktus 1. un izdara grozījumus tajos tā, lai atļautu savstarpējas izmanto- jamības komponentu lietošanu un šai direktīvai atbilstošu apakšsistēmu nodošanu ekspluatācijā un ekspluatāciju ne vēlāk kā 30 mēnešus pēc šīs direktīvas spēkā stāšanās dienas. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju. Kad dalībvalstis pieņem 1. punktā minētos aktus, tajos 2. ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces. 24. pants Reizi divos gados Komisija ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par gūtajiem panākumiem, lai nodrošinātu Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību. 25. pants Šī direktīva stājas spēkā divdesmit pirmajā dienā pēc publicēša- nas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Briselē, 1996. gada 23. jūlijā Padomes vārdā — priekšsēdētājs I. YATES 13/17. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 161 I PIELIKUMS EIROPAS ĀTRGAITAS DZELZCEĻU SISTĒMA 1. Infrastruktūra a) Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas infrastruktūra ir to Eiropas transporta tīkla līniju infrastruktūra, kas noteiktas saskaņā ar Līguma 129. c pantā norādītajām pamatnostādnēm: — līnijām, kas īpaši izbūvētas ātrgaitas vilcienu satiksmei, — līnijām, kas īpaši modernizētas ātrgaitas vilcienu satiksmei. Tajās var iekļaut savienojošās līnijas, jaunu līniju vai ātrgaitas vilcienu satiksmei modernizētu līniju savienojumus ar tajās izvietotajām stacijām pilsētas centrā, kurās attiecībā uz ātrumu jāņem vērā vietējie apstākļi; jo īpaši b) ātrgaitas dzelzceļa līnijas ietver: — īpaši izbūvētas ātrgaitas līnijas, kas aprīkotas vilcieniem ar ātrumu 250 km/h vai ātrāk, — īpaši modernizētas ātrgaitas dzelzceļa līnijas, kas aprīkotas vilcieniem ar ātrumu 200 km/h, — īpaši modernizētas ātrgaitas dzelzceļa līnijas, kurām ir īpatnības topogrāfisku, reljefa vai pilsētplānošanas ierobežojumu dēļ un kurās ātrums jāpielāgo katrā konkrētā gadījumā. 2. Ritošais sastāvs Progresīvas tehnoloģijas ātrgaitas vilcienus projektē tā, lai garantētu drošu, nepārtrauktu braucienu: — ar ātrumu vismaz 250 km/h pa līnijām, kas īpaši izbūvētas ātrgaitas vilcieniem un pa kurām attiecīgos apstākļos iespējams sasniegt ātrumu, kas ir lielāks par 300 km/h, — ar ātrumu 200 km/h pa esošajām līnijām, kas ir īpaši modernizētas vai ir jāmodernizē, — ar vislielāko iespējamo ātrumu pa citām līnijām. 3. Infrastruktūras un ritošā sastāva savietojamība Ātrgaitas vilcienu satiksmes priekšnoteikums ir infrastruktūras un ritošā sastāva raksturlielumu savietojamība. No minētās savietojamības ir atkarīga pārvadājumu efektivitāte, drošums, kvalitāte un izmaksas. 162 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 13/17. sēj. II PIELIKUMS APAKŠSISTĒMAS Šajā direktīvā sistēmu, kas veido Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmu, var sadalīt šādās apakšsistēmās: 1. 1. 1. strukturālais iedalījums: — infrastruktūras, — elektroapgāde, — signalizācija, centralizācija un bloķēšana, — ritošais sastāvs. 1. 2. funkcionālais iedalījums: — apkope, — vide, — ekspluatācija, — lietotāji. Katrai apakšsistēmai to aspektu saraksts, kas attiecas uz savstarpēju izmantojamību, iesniegti apvienotajai komitejai TSI projekta izstrādei. Atbilstīgi 6. panta 1. punktam šo kārtību nosaka saskaņā ar 21. panta 2. punktā izklāstīto procedūru. Vajadzības gadījumā secīgi norādīto aspektu, kas attiecas uz savstarpēju izmantojamību, sarakstu precizē apvienotā komiteja saskaņā ar 5. panta 3. punkta e) apakšpunktu. Šīs direktīvas 5. panta 3. punkta b) apakšpunkta nozīmē par pamatparametriem savstarpējas izmantojamības panākšanai uzskata šādus parametrus: ir uzrādīts secībā, kādā tie 2. 3. PAMATPARAMETRI — minimālais infrastruktūras gabarīts, — minimālais līknes rādiuss, — sliežu platums, — maksimālais sliežu ceļa noslogojums, — minimālais perona garums, — perona augstums, — barošanas spriegums, — kontakttīkla ģeometrija, — ERTMS tehniskie dati (*), — ass slodze, — maksimālais vilciena garums, — ritošā sastāva gabarīts, — minimālie bremžu raksturlielumi, — galējie ritošā sastāva elektriskie raksturlielumi, — galējie ritošā sastāva mehāniskie raksturlielumi, — ekspluatācijas īpašības saistībā ar vilcienu drošumu, — galējie raksturlielumi saistībā ar ārējo troksni, — galējie raksturlielumi saistībā ar ārējām vibrācijām, — galējie raksturlielumi saistībā ar ārējiem elektromagnētiskiem traucējumiem, — galējie raksturlielumi saistībā ar iekšējo troksni, — galējie raksturlielumi saistībā ar gaisa kondicionēšanu, — raksturlielumi saistībā ar invalīdu pārvadāšanu. (*) Eiropas Dzelzceļu satiksmes pārvaldības sistēma. 13/17. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 163 III PIELIKUMS PAMATPRASĪBAS 1. Vispārīgas prasības 1. 1. Drošība 1. 1. 1. No drošības viedokļa būtisko komponentu, un jo īpaši vilciena kustībā iesaistīto komponentu, konstrukcijai, uzbūvei, tehniskajai apkopei un pārraudzībai jābūt tādai, lai garantētu drošību līmenī, kas atbilst dzelzceļu tīklam izvirzītajiem mērķiem, tostarp īpašus degradētus stāvokļus. 1. 1. 2. Riteņu/sliežu saskares parametriem jāatbilst stabilitātes prasībām, kādas vajadzīgas, maksimāli atļautajā ātrumā. lai garantētu drošu kustību 1. 1. 3. Izmantotajiem komponentiem jāiztur jebkura normāla vai ārkārtas noslodze, kas noteikta to ekspluatācijas laikam. Nejaušu defektu ietekme uz drošību attiecīgi jāierobežo. 1. 1. 4. Stacionāru iekārtu un ritošā sastāva konstrukcijai un izmantoto materiālu izvēlei jābūt vērstai uz uguns un dūmu ģenerēšanas, izplatības un seku ierobežošanu ugunsgrēka gadījumā. 1. 1. 5. Visām ierīcēm, kas paredzētas, ka ar tām rīkosies lietotāji, jābūt konstruētām tā, drošību, ja pastāv iespēja, ka tās neizmantos atbilstoši lietošanas pamācībām. lai neapdraudētu lietotāju 1. 2. Izturība un pieejamība Vilcienu kustībā iesaistītu stacionāru vai pārvietojamu daļu pārraudzība un tehniskā apkope jāorganizē, jāveic un jāizskaitļo tā, lai paredzētajos apstākļos saglabātu to darbību. 1. 3. Veselība 1. 3. 1. Materiālus, kas, ņemot vērā to izmantošanas veidu, iespējami var apdraudēt to personu veselību, kurām ir piekļuve minētajiem materiāliem, nedrīkst izmantot vilcienos un dzelzceļu infrastruktūrās. 1. 3. 2. Minētie materiāli jāizraugās, jāuzstāda un jāizmanto tā, lai ierobežotu kaitīgu un bīstamu dūmu vai gāzu emisiju, jo īpaši ugunsgrēka gadījumā. 1. 4. Vides aizsardzība 1. 4. 1. Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas izveides un ekspluatācijas netiešā ietekme attiecībā uz vidi jāizvērtē un jāņem vērā sistēmas projektēšanas posmā saskaņā ar spēkā esošajiem Kopienas noteikumiem. 1. 4. 2. Vilcienos un infrastruktūrās izmantotajiem materiāliem jāierobežo videi kaitīgu un bīstamu dūmu un gāzu emisija, jo īpaši ugunsgrēka gadījumā. 1. 4. 3. Ritošais sastāvs un elektroapgādes sistēmas jāprojektē un jāizgatavo tā, lai nodrošinātu to elektromagnētisko savietojamību ar iekārtām, aprīkojumu un valsts vai privātiem tīkliem, kuros tās varētu radīt traucējumus. 1. 5. Tehniskā savietojamība Infrastruktūru un stacionāro iekārtu tehniskajiem raksturlielumiem jābūt savstarpēji savietojamiem un savietoja- miem ar Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmā izmantojamo vilcienu raksturlielumiem. Ja atsevišķos risinājumus, kas nodrošina turpmāku savietojamību. tīkla sektoros ir grūti stingri ievērot šo raksturlielumu savietojamību, var realizēt pagaidu 164 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 13/17. sēj. 2. Speciālas prasības attiecībā uz katru apakšsistēmu 2. 1. Infrastruktūras 2. 1. 1. D ro šība Jāveic attiecīgi pasākumi, lai nepieļautu piekļuvi ātrgaitas līniju objektiem vai nevēlamu iekļūšanu tajos. Jāveic pasākumi, lai ierobežotu cilvēku apdraudējumu, jo īpaši stacijās, caur kurām vilcieni izbrauc lielā ātrumā. jākonstruē un jāizgatavo tā, Infrastruktūras, kas ir publiski pieejamas, cilvēku veselībai (stabilitāte, ugunsgrēks, piekļuve, evakuācija, peroni utt. ). lai ierobežotu jebkuru apdraudējumu Jāizstrādā attiecīgi noteikumi, lai ņemtu vērā īpašus drošības nosacījumus ļoti garos tuneļos. 2. 2. Elektroapgāde 2. 2. 1. D ro šība Elektroapgādes sistēmu ekspluatācija nedrīkst mazināt ātrgaitas vilcienu vai cilvēku (lietotāju, darbinieku, cilvēku, kas dzīvo dzelzceļa malā, un trešo personu) drošību. 2. 2. 2. Vid es aiz sa rd zība Elektroapgādes sistēmu darbība nedrīkst būt traucējums videi, pārsniedzot noteikto robežu. 2. 2. 3. Te hn iskā sav ietoj amī ba Visā Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmā izmantotajām elektroapgādes sistēmām: — jāļauj vilcieniem sasniegt noteikto pārvadājumu efektivitāti, — jābūt savietojamām ar vilcieniem pierīkotajiem strāvas noņēmējiem. 2. 3. Signalizācija, centralizācija un bloķēšana 2. 3. 1. D ro šība Signalizācijas, centralizācijas un bloķēšanas iekārtām un procedūrām, ko izmanto Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmā, jānodrošina vilcienu kustība tādā drošības līmenī, kas atbilst šim dzelzceļu tīklam izvirzītajiem mērķiem. 2. 3. 2. Te hn iskā sav ietoj amī ba Visām jaunajām ātrgaitas dzelzceļu infrastruktūrām un visam jaunajam ātrgaitas ritošajam sastāvam, kas ražots vai izstrādāts pēc saderīgu signalizācijas, centralizācijas un bloķēšanas sistēmu apstiprināšanas, jābūt pielāgotam minēto sistēmu lietošanai. Signalizācijas, centralizācijas un bloķēšanas aprīkojumam, kas uzstādīts vilciena vadītāja kabīnē, noteiktajos apstākļos jānodrošina normāla ekspluatācija visā Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmā. 2. 4. Ritošais sastāvs 2. 4. 1. D ro šība Ritošā sastāva konstrukcijām un vagonu savienojumu konstrukcijām jābūt projektētām tā, lai aizsargātu pasažieru kupejas un vadītāja nodalījumu sadursmes gadījumā vai gadījumā, ja vilciens noskrien no sliedēm. Elektroiekārtas nedrīkst mazināt drošību un traucēt signalizācijas, centralizācijas un bloķēšanas iekārtu darbību. Bremžu iekārtām un radītajiem spriegumiem jābūt savietojamiem ar sliežu ceļu konstrukciju, inženierbūvēm un signalizācijas sistēmām. Jāveic pasākumi, lai nepieļautu piekļuvi sastāvdaļām, kas ir zem sprieguma, un neapdraudētu cilvēku drošību. Jānodrošina ierīces, kas apdraudējuma gadījumā dod pasažieriem iespēju informēt vadītāju un sazināties ar vilciena personālu. Ieejas durvīs jāierīko atvēršanas un aizvēršanas sistēma, kas garantē pasažieru drošību. Jānodrošina un jānorāda avārijas izejas. 13/17. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 165 Jāizstrādā attiecīgi noteikumi, lai ņemtu vērā īpašus drošības nosacījumus ļoti garos tuneļos. Vagonā obligāti ir jābūt pietiekamas intensitātes un ilguma avārijas apgaismojuma sistēmai. Vilcieniem jābūt aprīkotiem ar skaļruņu sakaru sistēmu, kas nodrošina vilciena personāla un ārējās vadības sakarus ar pasažieriem. 2. 4. 2. I zt urīb a un pieejamība Īpaši svarīgam aprīkojumam un ritošās daļas, vilces un bremžu aprīkojumam, kā arī centralizācijas un bloķēšanas sistēmai jābūt tādai, lai īpaši degradētā stāvoklī nodrošinātu vilciena kustību bez nelabvēlīgām sekām attiecībā uz ekspluatācijā paliekošo aprīkojumu. 2. 4. 3. Te hn iskā sav ietoj amī ba Elektroiekārtām jābūt savietojamām ar signalizācijas, centralizācijas un bloķēšanas iekārtu ekspluatāciju. Strāvas padeves ierīču raksturlielumiem jābūt tādiem, lai vilcienu kustību varētu nodrošināt ar Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas elektroapgādes sistēmām. Ritošā sastāva raksturlielumiem jābūt ekspluatēt. tas varētu pārvietoties jebkurā līnijā, kurā to paredzēts tādiem, lai 2. 5. Apkope 2. 5. 1. Ve selība Tehniskās apkopes centros izmantotās tehniskās iekārtas un metodes nedrīkst apdraudēt cilvēku veselību. 2. 5. 2. Vid es aiz sa rd zība Tehniskās apkopes centros izmantotās tehniskās iekārtas un metodes nedrīkst pārsniegt pieļaujamo traucējumu līmeni attiecībā uz apkārtējo vidi. 2. 5. 3. Te hn iskā sav ietoj amī ba Apkopes iekārtām ātrgaitas vilcienos jābūt tādām, lai drošības, veselības aizsardzības un ērtību nodrošināšanas darbības varētu veikt visos vilcienos, kuriem tās paredzētas. 2. 6. Vide 2. 6. 1. Ve selība Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas ekspluatācijā jāievēro ar likumu noteiktie ierobežojumi attiecībā uz trokšņu radītajiem traucējumiem. 2. 6. 2. Vid es aiz sa rd zība Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēma nedrīkst izraisīt tāda līmeņa zemes vibrācijas, kas nav pieņemamas darbībai un infrastruktūras tiešajai apkārtnei normālā uzturēšanas stāvoklī. Ekspluatācija 2. 7. 2. 7. 1. D ro šība Tīkla ekspluatācijas noteikumu saskaņošanai un vadītāju un vilciena personāla kvalifikācijai garantētu vilcienu drošu starptautisku ekspluatāciju. Ekspluatācijas un apkopes intervāliem, apkopes personāla apmācībai un kvalifikācijai un tehniskās apkopes centros izveidotajai attiecīgo operatoru kvalitātes nodrošināšanas sistēmai tādai, kas nodrošina augstu drošības līmeni. tādai, jābūt jābūt lai 2. 7. 2. I zt urīb a un pieejamība Ekspluatācijas un apkopes posmiem, apkopes personāla apmācībai un kvalifikācijai un attiecīgo operatoru izveidotajai kvalitātes nodrošināšanas sistēmai tādai, kas nodrošina augstu sistēmas izturības un pieejamības līmeni. tehniskās apkopes centros jābūt 2. 7. 3. Te hn iskā sav ietoj amī ba Tīklu ekspluatācijas noteikumu saskaņošanai un vilcienu vadītāju, vilcienu personāla un par satiksmi atbildīgo vadītāju kvalifikācijai jābūt tādai, lai nodrošinātu Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas saimniecisko efektivitāti. 166 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 13/17. sēj. IV PIELIKUMS SAVSTARPĒJAS IZMANTOJAMĪBAS KOMPONENTI EK deklarācija — par atbilstību — par piemērotību lietošanai 1. Savstarpējas izmantojamības komponenti EK deklarācija attiecas uz Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmu savstarpējas izmantojamības komponentiem, kā norādīts 3. pantā. Šie savstarpējas izmantojamības komponenti var būt: 1. 1. Vispārēji komponenti. Tie ir komponenti, kas nav specifiski dzelzceļa sistēmai un kurus var izmantot arī citās jomās. 1. 2. Vispārēji komponenti ar specifiskām īpašībām. Tie ir vispārēji komponenti, kas paši par sevi nav specifiski dzelzceļa sistēmai, bet kuriem jādemonstrē īpaša darbības efektivitāte, kad tos izmanto dzelzceļa vajadzībām. 1. 3. Specifiski komponenti. Tie ir komponenti, kuru pielietošana ir specifiska dzelzceļam. 2. Darbības joma EK deklarācija attiecas: — uz pilnvarotas iestādes vai komponenta patieso atbilstību obligātajām tehniskajām specifikācijām, iestāžu dotu novērtējumu par atsevišķi apskatīta savstarpējas izmantojamības — vai uz pilnvarotas iestādes vai apskata saistībā ar dzelzceļa vidi un, pārbaudāmajiem tehniskajiem rādītājiem, īpaši funkcionāla rakstura rādītājiem. iestāžu dotu novērtējumu par savstarpējas izmantojamības komponenta, ko jo īpaši, saistībā ar saskarnēm, piemērotību lietošanai attiecībā uz Pilnvaroto iestāžu īstenotās novērtēšanas procedūras projektēšanas un ražošanas posmā pamatojas uz Lēmumā 93/465/EEK noteiktajiem moduļiem saskaņā ar TSI norādītajiem nosacījumiem. 3. EK deklarācijas saturs EK atbilstības deklarācijai vai deklarācijai par piemērotību lietošanai un pavaddokumentiem jābūt datētiem un parakstītiem. Minētajai deklarācijai jābūt rakstītai tajā pašā valodā kā norādījumiem un tajā jāiekļauj šādas ziņas: — atsauces uz direktīvām, — ražotāja vai tā Kopienā reģistrēta pilnvarotā pārstāvja vārds un adrese (jānorāda tirdzniecības nosaukums un pilna adrese, bet attiecībā uz pilnvaroto pārstāvi jānorāda arī ražotāja tirdzniecības nosaukums vai konstruk- tors), — savstarpējas izmantojamības komponenta apraksts (modelis, tips u. tml. ), — tās procedūras apraksts, ko ievēro, lai deklarētu atbilstību, piemērotību lietošanai (13. pants), — visi attiecīgie raksturojumi, kam atbilst savstarpējās izmantojamības komponents, un jo īpaši tā izmantošanas apstākļi, — tās pilnvarotās iestādes (iestāžu) nosaukums un adrese, kas iesaistīta procedūrā, kuru ievēro attiecībā uz atbilstību vai piemērotību lietošanai, un pārbaudes sertifikāta datums, vajadzības gadījumā kopā ar sertifikāta derīguma laiku un nosacījumiem, — vajadzības gadījumā atsauce uz Eiropas specifikāciju, — norāde par parakstītāju, kam piešķirtas pilnvaras iesaistīt ražotāju vai tā Kopienā reģistrētu pilnvaroto pārstāvi. 13/17. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 167 V PIELIKUMS APAKŠSISTĒMAS EK VERIFICĒŠANAS DEKLARĀCIJA EK verificēšanas deklarācijai un pavaddokumentiem jābūt datētiem un parakstītiem. Minētajai deklarācijai jābūt rakstītai tajā pašā valodā kā tehniskajai dokumentācijai un tajā jāiekļauj šādas ziņas: — atsauces uz direktīvām, — līgumslēdzēja vai viņa Kopienā reģistrēta pilnvarotā pārstāvja vārds vai nosaukums un adrese, (Jānorāda tirdzniecības nosaukums un pilna adrese, bet attiecībā uz pilnvaroto pārstāvi norāda arī līgumslēdzēja tirdzniecības nosaukumu), — īss apakšsistēmas apraksts, — pilnvarotās iestādes, kas veikusi 18. pantā norādīto EK pārbaudi, nosaukums un adrese, — norādes par tehniskajā dokumentācijā iekļautajiem dokumentiem, — visi attiecīgie pagaidu vai galīgie noteikumi, kas jāievēro attiecībā uz apakšsistēmām un jo īpaši, vajadzības gadījumā, visi ekspluatācijas ierobežojumi vai nosacījumi, — pagaidu deklarācijas gadījumā: EK deklarācijas derīguma termiņš, — parakstītāja identitāte. 168 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 13/17. sēj. VI PIELIKUMS APAKŠSISTĒMAS EK VERIFIKĀCIJA 1. EK verifikācija ir procedūra, ar ko pilnvarota iestāde pēc līgumslēdzēja vai tā Kopienā reģistrēta pilnvarota pārstāvja lūguma pārbauda un apliecina, ka apakšsistēma: — atbilst direktīvai, — atbilst pārējiem no Līguma izrietošiem noteikumiem un to var nodot ekspluatācijā. 2. Apakšsistēmu pārbauda katrā no šādām stadijām: — vispārējā uzbūve, — apakšsistēmas konstrukcija, pielāgošanu, jo īpaši ieskaitot inženiertehniskos darbus, komponentu montāžu, savstarpējo — apakšsistēmas galīgā pārbaude. 3. Par EK verifikāciju atbildīgā pilnvarotā iestāde noformē atbilstības sertifikātu, kas paredzēts līgumslēdzējam vai tā Kopienā reģistrētam pilnvarotajam pārstāvim, kurš savukārt noformē EK verificēšanas deklarāciju, kas paredzēta uzraudzības iestādei dalībvalstī, kurā apakšsistēma atrodas un/vai darbojas. 4. Tehniskais protokols, kas jāpievieno verificēšanas deklarācijai, jānoformē šādi: — attiecībā uz infrastruktūrām: inženierkonstrukciju plāni, atļaujas zemes darbiem un nostiprinājumiem, ziņojumi par betona testēšanu un pārbaudi, — attiecībā uz apakšsistēmām: izpildei atbilstoši vispārēji un detalizēti rasējumi, elektriskās un hidrauliskās shēmas, strāvas ķēdes shēmas, datu apstrādes un automātisko sistēmu apraksts, ekspluatācijas un apkopes rokasgrāmatas utt. , — apakšsistēmā iekļauto savstarpējas izmantojamības komponentu saraksts, kā norādīts 3. pantā, — to EK atbilstības deklarāciju vai deklarāciju par piemērotību lietošanai kopijas, ar kurām minētie komponenti jānodrošina saskaņā ar šīs direktīvas 13. pantu, kam vajadzības gadījumā pievieno atbilstošos aprēķinus un to testu un pārbaužu protokolu kopijas, ko veikušas pilnvarotās iestādes, pamatojoties uz kopīgajām tehniskajām specifikācijām, — par EK verifikāciju atbildīgās iestādes izdots un ar tās parakstu apstiprināts sertifikāts, kam pievienoti atbilstošie aprēķini, kurā apstiprināts, ka projekts atbilst šai direktīvai, un, attiecīgā gadījumā, norādītas atrunas, kas reģistrētas pasākumu veikšanas gaitā un nav atsauktas; sertifikātam jāpievieno arī pārbaudes un revīzijas ziņojumi, kas sastādīti saistībā ar verificēšanu, kā noteikts 5. 3 un 5. 4 punktā. 5. Uzraudzība 5. 1. EK uzraudzības mērķis ir nodrošināt, lai apakšsistēmas ražošanas laikā būtu izpildītas no tehniskajiem protokoliem izrietošās saistības. 5. 2. Pilnvarotajai iestādei, kas atbild par produkcijas pārbaudi, jābūt nodrošinātai pastāvīgai piekļuvei būvlaukumiem, ražošanas darbnīcām, glabāšanas vietām un, vajadzības gadījumā, rūpnieciskās ražošanas vai testēšanas iekārtām, un visām telpām, ko tā uzskata par nepieciešamu uzdevuma izpildei. Līgumslēdzējs vai tā pilnvarotais pārstāvis iestādei visus šim nolūkam vajadzīgos dokumentus, un jo īpaši liek nosūtīt pilnvarotajai Kopienā nosūta vai izpildes plānus un tehniskos protokolus, kas attiecas uz apakšsistēmu. 5. 3. Pilnvarotajai iestādei, kas atbild par izpildes pārbaudi, lai apstiprinātu atbilstību šai direktīvai. Minētās iestādes pienākums ir nodrošināt, ka par izpildi atbildīgās personas saņem revīzijas ziņojumu. Tā var pieprasīt savu klātbūtni noteiktos būvniecības posmos. jāveic regulāras revīzijas, 13/17. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 169 5. 4. Bez tam pilnvarotās iestādes pārstāvji var apmeklēt ražošanas cehus vai darbnīcas bez brīdinājuma. Šādu apmeklējumu laikā pilnvarotās iestādes pārstāvji var izdarīt pilnīgas vai daļējas “revīzijas”. Pilnvarotās iestādes pienākums ir nodrošināt, ka par izpildi atbildīgās personas saņem pārbaudes ziņojumu un, vajadzības gadījumā, revīzijas ziņojumu. tā Kopienā reģistrētam pilnvarotam Šā panta 4. punktā norādītais protokols jāiesniedz līgumslēdzējam vai lai apstiprinātu atbilstības sertifikātu, ko izdevusi pilnvarotā iestāde, kura atbild par apakšsistēmas pārstāvim, pārbaudi darba kārtībā. Protokols jāpievieno EK verificēšanas deklarācijai, ko līgumslēdzējs nosūta uzraudzības iestādei attiecīgajā dalībvalstī. Līgumslēdzējam jāsaglabā protokola kopija visu apakšsistēmas ekspluatācijas laiku. Tā jānosūta visām pārējām dalībvalstīm, kas to pieprasa. Katra iestāde regulāri sniedz attiecīgo informāciju par: — saņemtajiem EK verifikācijas pieprasījumiem, — izsniegtajiem atbilstības sertifikātiem, — atteiktajiem atbilstības sertifikātiem. Protokoliem un sarakstei saistībā ar EK verifikācijas procedūrām jābūt tās dalībvalsts valsts valodā, kurā līgumslē- dzējs vai tā pilnvarotais pārstāvis ir reģistrēts Kopienā, vai citā Kopienai pieņemamā valodā. 6. 7. 8. 170 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 13/17. sēj. VII PIELIKUMS OBLIGĀTIE KRITĒRIJI, KAS JĀŅEM VĒRĀ DALĪBVALSTĪM, PILNVAROJOT IESTĀDES 1. Iestāde, tās direktors un personāls, kas atbild par pārbaužu veikšanu, nedrīkst iesaistīties ne tieši, ne kā pilnvaroti pārstāvji savstarpējas izmantojamības komponentu vai apakšsistēmu projektēšanā, ražošanā, būvdarbos, realizācijā vai uzturēšanā, vai to izmantošanā. Tas neizslēdz ražotāja vai būvētāja un minētās iestādes savstarpēju tehniskās informācijas apmaiņu. 2. Iestādei un par pārbaudēm atbildīgajam personālam jāveic attiecīgās pārbaudes cik vien iespējams profesionāli godīgi un tehniski kompetenti un bez jebkādas ietekmes un stimula, jo īpaši finansiāla, kas var ietekmēt novērtējumu vai pārbaudes rezultātus, un jo īpaši bez šo pārbaužu rezultātu ietekmētu personu vai personu grupu sniegtiem stimuliem. 3. Minētajai iestādei jānodarbina personāls, un tās valdījumā jābūt līdzekļiem, kas nepieciešami, lai pienācīgi pildītu ar pārbaužu veikšanu saistītos tehniskos un administratīvos uzdevumus. Iestādei jābūt arī pieejamam aprīkojumam, kas vajadzīgs ārkārtējām pārbaudēm. 4. Darbiniekiem, kas atbild par pārbaudēm: — jābūt atbilstoši tehniski un profesionāli sagatavotiem, — apmierinoši pieredzei šādu pārbaužu veikšanā, jāpārzina prasības, kas attiecas uz viņu veiktajām pārbaudēm, un jābūt pietiekamai praktiskai — jāprot noformēt sertifikātus, protokolus un ziņojumus, kas ir veikto pārbaužu formālie protokoli. 5. Jāgarantē par pārbaudēm atbildīgo darbinieku neatkarība. Nevienai amatpersonai nedrīkst atlīdzināt par darbu, pamatojoties uz izdarīto pārbaužu skaitu vai šo pārbaužu rezultātiem. 6. Iestādei jāuzņemas civiltiesiskās atbildības apdrošināšana, saviem tiesību aktiem vai ja pārbaudes tieši neveic minētā dalībvalsts. ja vien minēto atbildību nesedz dalībvalsts saskaņā ar 7. Minētās iestādes darbiniekiem ir pienākums ievērot dienesta noslēpumu attiecībā uz visu, ko viņi uzzina, pildot savus pienākumus (izņemot kompetentās administratīvās iestādes valstī, kurā viņi veic attiecīgās darbības) saskaņā ar šo direktīvu vai attiecīgās valsts tiesību aktu noteikumiem, ar ko īsteno šo direktīvu


title: Council Regulation (EC) No 1452/96 of 23 July 1996 fixing a supplementary premium payable to sheepmeat producers in non-less favoured areas of Ireland and the United Kingdom in respect of Northern Ireland

eurovoc_concepts:
Ireland
United Kingdom
agricultural guidance
livestock farming
marketing year
sheep

formats: html pdfa1b print


title: Reglamento (CE) n 1433/96 de la Comisión de 23 de julio de 1996 por el que se modifican los Anexos II y III del Reglamento (CEE) nº 2377/90 del Consejo por el que se establece un procedimiento comunitario de fijación de los límites máximos de residuos de medicamentos veterinarios en los alimentos de origen animal

eurovoc_concepts:
animal product
food inspection
health control
veterinary drug
veterinary medicinal product
waste


title: Commission Regulation (EC) No 1436/96 of 23 July 1996 providing for the release of minimum stocks in the sugar sector for the period 1 July to 30 November 1996 and the replenishment thereof from 1 December 1996

eurovoc_concepts:
farm prices
marketing
minimum stock
stock
sugar
supply balance sheet