title: Směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění

eurovoc_concepts:
EU environmental policy
air quality
industrial pollution
polluter pays principle
pollution control measures
waste management

formats: html pdf print

text: 80 CS Úřední věstník Evropské unie 15/sv. 3 31996L0061 10. 10. 1996 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ L 257/26 SMĚRNICE RADY 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise (1), s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru (2), v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy (3), vzhledem k tomu, že cíle a zásady politiky životního prostředí Společenství, které byly vytyčeny v článku 130r Smlouvy, spočívají zejména v prevenci, snižování a pokud možno úplném vyloučení znečištění, přičemž přednost mají zásahy prováděné přímo u zdroje znečištění, a v zajiš- tění šetrného hospodaření s přírodními zdroji, v souladu se zásadou „znečišťovatel platí“ a se zásadou prevence znečiš- tění; vzhledem k tomu, že pátý akční program pro životní prostředí, jehož obecný nástin schválila Rada a zástupci vlád členských států na zasedání Rady v usnesení ze dne 1. února 1993 o programu činnosti Společenství v oblasti životního prostředí a udržitelného rozvoje (4), považuje integrovaný přístup k omezování znečištění za prioritní součást úsilí o dosažení trvalejší rovnováhy mezi lidskou činností a socioekonomickým rozvojem na jedné straně a přírodními zdroji a regenerační schopností přírody na straně druhé; vzhledem k tomu, že používání integrovaného přístupu ke snižování znečištění vyžaduje zásah na úrovni Společen- ství a přizpůsobení a doplnění právních předpisů Spole- čenství, které se týkají prevence a omezování znečištění z průmyslových závodů; (1) (2) (3) (4) vzhledem k tomu, že směrnicí Rady 84/360/EHS ze dne 28. června 1984 o boji proti znečišťování ovzduší z prů- myslových zařízení (5) byl zaveden obecný rámec pro (10) (1) Úř. věst. C 311, 17. 11. 1993, s. 6 a Úř. věst. C 165, 1 7. 1995, s. 9. (2) Úř. věst. C 195, 18. 7. 1995, s. 54. (3) Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 14. prosince 1994 (Úř. věst. C 18, 23. 1. 1995, s. 96), společný postoj Rady ze dne 27. listo- padu 1995 (Úř. věst. C 87, 25. 3. 1996, s. 8) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 22. května 1996 (Úř. věst. C 166, 10. 6. 1996). (4) Úř. věst. C 138, 17. 5. 1993, s. 1. (5) Úř. věst. L 188, 16. 7. 1984. s. 20. Směrnice naposledy pozměněná (5) (6) (7) (8) (9) požadavek, aby jakákoli činnost či podstatná úprava zařízení průmyslového charakteru, které mohou působit znečištění ovzduší byly vázány podmínkou povolení udě- leného před jakoukoli operací; vzhledem k tomu, že směrnicí Rady 76/464/EHS ze dne 4. května 1976 o znečišťování některými nebezpečnými látkami vypouštěnými do vodního prostředí Společen- ství (6) byl zaveden požadavek udělení povolení k vypouš- tění těchto látek; vzhledem k tomu, že ačkoli existují právní předpisy Spo- lečenství, které se vztahují k boji proti znečišťování ovzduší a k prevenci či minimalizaci vypouštění nebezpečných látek do vody, chybí dosud srovnatelné předpisy Společen- ství usilující o prevenci či minimalizaci emisí do půdy; vzhledem k tomu, že rozdílné přístupy k omezování emisí do ovzduší, vody či půdy mohou spíše podporovat přenos znečištění mezi těmito jednotlivými složkami, než aby chránily životní prostředí jako celek; vzhledem k tomu, že účelem integrovaného přístupu k omezování znečištění je zabránit emisím do ovzduší, vody a půdy i se zřetelem na nakládání s odpady všude tam, kde je to možné, a tam, kde to možné není, alespoň minimalizovat vznik odpadů, aby bylo dosaženo vysoké úrovně ochrany životního prostředí jako celku; vzhledem k tomu, že tato směrnice vytváří obecný rámec pro integrovanou prevenci a omezování znečištění; že zároveň zakládá i opatření nezbytná k použití integro- vaného přístupu k prevenci a omezování znečištění, tak aby bylo dosaženo vysoké úrovně ochrany životního prostředí jako celku; že integrovaný přístup k omezování znečištění přispěje k uplatnění zásady udržitelného roz- voje; vzhledem k tomu, že ustanovení této směrnice se nedo- týkají ustanovení směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů určitých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (7); že ani pokud je k udělení povolení nutné brát v úvahu ještě další informace či závěry získané podle ustanovení zmíněné směrnice, není provádění směrnice 85/337/EHS touto směrnicí nijak dotčeno; směrnicí 91/692/EHS (Úř. věst. L 377, 31. 12. 1991, s. 48). (7) Úř. věst. L 175, 5. 7. 1985, s. 40. (6) Úř. věst. L 129, 18. 5. 1976, s. 23. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 91/692/EHS. 15/sv. 3 CS Úřední věstník Evropské unie 81 (11) vzhledem k tomu, že členské státy musí učinit nezbytné kroky zajišťující, aby provozovatelé průmyslových činností podle přílohy I jednali v souladu s obecnými zásadami vymezujícími určité základní povinnosti; že k tomu účelu postačí, jestliže příslušné orgány vezmou zmíněné obecné zásady v úvahu při stanovování podmínek, na jejichž základě může být povolení uděleno; (12) vzhledem k tomu, že u stávajících zařízení musí být některá z opatření přijímaných podle této směrnice učiněna do určitého pevně stanoveného termínu a jiná až v průběhu provádění této směrnice; (13) vzhledem k tomu, že v zájmu účinnějšího a účelnějšího řešení problémů znečištění musí brát provozovatel v úvahu hlediska ochrany životního prostředí; že příslušná hlediska musí být sdělena příslušnému orgánu či orgánům, aby si tyto orgány mohly před udělením povolení ověřit, že byla přijata veškerá vhodná opatření k prevenci či omezování znečištění; že podstatně odlišné postupy vyřizování žádostí o povolení by mohly vést k rozdílné úrovni jak ochrany životního prostředí, tak veřejného povědomí; že žádosti o povolení podle této směrnice musí tudíž obsahovat určité minimální údaje; že ve všech případech musí být v podmínkách, na jejichž základě je povolení udělováno, obsažena i opatření k mini- malizaci dálkového či přeshraničního znečištění a zajištěna vysoká úroveň ochrany životního prostředí jako celku; (18) vzhledem k tomu, že je věcí členských států, aby stanovily, jakým způsobem je třeba vzít v úvahu technické charakte- ristiky dotyčného zařízení, jeho zeměpisnou polohu a stav životního prostředí v místě, kde se zařízení nachází; (19) vzhledem k tomu, že pokud určitá norma kvality životního prostředí vyžaduje splnění přísnějších podmínek, než jakých lze dosáhnout použitím nejlepší dostupné techniky, je zejména třeba, aby byly tyto mimořádné okolnosti zahr- nuty do podmínek povolení, aniž by byla dotčena ostatní opatření, která mají být přijata v zájmu dodržení norem kvality životního prostředí; (20) vzhledem k tomu, že obsah pojmu „nejlepší dostupná technika“ podléhá vývoji, zejména v souvislosti s technic- kým rozvojem, musí příslušné orgány tento vývoj sledo- vat nebo být o něm informovány; (14) vzhledem k tomu, že nejvyšší možné úrovně ochrany životního prostředí jako celku lze dosáhnout jen tehdy, budou-li postupy příslušných orgánů pro udělování povo- lení a jimi stanovené podmínky pro udělení povolení plně koordinovány; (21) vzhledem k tomu, že změny stávajícího zařízení mohou být příčinou znečištění; že každá změna, která by mohla ovlivnit životní prostředí, musí být proto oznámena příslušnému orgánu či orgánům; že podstatné změny zařízení musí být předem předmětem žádosti o povolení ve smyslu této směrnice; (15) vzhledem k tomu, že příslušný orgán či orgány budou moci udělit či změnit jakékoli povolení pouze tehdy, budou-li přijata integrovaná opatření k ochraně ovzduší, vody a půdy; (22) vzhledem k tomu, že podmínky, pro něž je toto povolení udělováno, musí být pravidelně sledovány a v případě nezbytnosti i aktualizovány; že za určitých okolností musí být tyto podmínky znovu přezkoumány; (16) vzhledem k tomu, že v povolení musí být zahrnuta veškerá nezbytná opatření ke splnění podmínek, jimiž je povolení vázáno, aby byla zajištěna vysoká úroveň ochrany život- ního prostředí jako celku; že bez dotčení postupu povo- lování se uvedená opatření mohou stát i součástí obecných závazných požadavků; (23) vzhledem k tomu, že v zájmu informování veřejnosti o provozu zařízení a jejich možných účincích na životní prostředí, jakož i k zajištění průhlednosti povolovacího postupu v rámci celého Společenství, musí mít veřejnost přístup k informacím, které se týkají jak žádostí o povo- lení nových zařízení, tak žádostí o povolení podstatných změn ještě před přijetím jakéhokoli rozhodnutí, stejně jako aktualizacím k a k příslušným údajům získaným na základě monitoro- vání; povolením samotným, jejich k (17) vzhledem k tomu, že mezní hodnoty emisí, parametry či ekvivalentní ukazatele technického charakteru by měly být založeny na nejlepších dostupných technikách, aniž by bylo předepsáno použití jediné určité techniky či techno- logie, a měly by brát v úvahu technické charakteristiky, zeměpisnou polohu a stav životního prostředí v místě, kde se nachází zařízení, jehož se postup udělení povolení týká; (24) vzhledem k tomu, že za významný nástroj, který umožní zejména porovnávat činnosti působící znečištění v rámci celého Společenství, lze považovat pořízení soupisu hlav- ních emisí a jejich zdrojů; že tento soupis vypracuje Komise za pomoci regulativního výboru; 82 (25) CS Úřední věstník Evropské unie 15/sv. 3 vzhledem k tomu, že získávání a výměna informací o nej- lepší dostupné technice na úrovni Společenství pomůže vyrovnat technologickou nerovnováhu v rámci Společen- ství, přispěje k celosvětovému rozšíření mezních hodnot a metod používaných ve Společenství a napomůže člen- ským státům při účinném provádění této směrnice; Článek 2 Definice Pro účely této směrnice se: (26) vzhledem k tomu, že musí být pravidelně vypracovávány zprávy o provádění a účinnosti této směrnice; (27) vzhledem k tomu, že se tato směrnice vztahuje na zařízení s významným potenciálem znečišťování, a tedy i šíření znečištění přes hranice států; že žádosti o povolení nových zařízení nebo podstatných změn stávajících zařízení s pravděpodobně významnými nepříznivými účinky na životní prostředí je třeba konzultovat se sousedními státy; že žádosti týkající se takových návrhů nových zařízení či podstatných změn stávajících zařízení musí být přístupné veřejnosti ve státech, které by mohly být postiženy; (28) vzhledem k tomu, že se může projevit potřeba stanovit na úrovni Společenství mezní hodnoty emisí pro určité kate- gorie zařízení či skupiny znečišťujících látek, na které se tato směrnice vztahuje; že takové mezní hodnoty emisí sta- noví Rada v souladu s ustanoveními Smlouvy; (29) vzhledem k tomu, že ustanovení této směrnice jsou po- užitelná, aniž jsou dotčena ustanovení Společenství vzta- hující se na ochranu zdraví a bezpečnost při práci, PŘIJALA TUTO SMĚRNICI: Článek 1 Účel a oblast působnosti Účelem této směrnice je docílit integrované prevence a omezování znečištění vznikajícího v důsledku činností, které jsou uvedeny v příloze I. Směrnice stanoví opatření, která mají vyloučit anebo, pokud to není možné, snížit emise z výše zmíněných činností do ovzduší, vody a půdy, včetně opatření týkajících se odpadu, v zájmu dosažení vysoké úrovně ochrany životního prostředí jako celku, aniž je dotčena směrnice 85/337/EHS a další příslušná ustanovení Společenství. 1. 2. 3. 4. 5. 6. „látkou“ rozumí jakýkoli chemický prvek a jeho sloučeniny, s výjimkou radioaktivních látek ve smyslu směrnice 80/836/Euratom (1) a geneticky modifikovaných organismů ve smyslu směrnice 90/220/EHS (3); 90/219/EHS (2) směrnice a lidskou činností přímo či nepřímo „znečištěním“ rozumí způsobené vniknutí látek, vibrací, tepla nebo hluku do ovzduší, vody nebo půdy, které může být škodlivé lidskému zdraví nebo může nepříznivě ovlivnit kvalitu životního prostředí, které může vést ke škodám na hmotném majetku anebo omezit či narušit harmonii životního prostředí a další jiné zákonné způsoby využití životního prostředí; „zařízením“ rozumí stacionární technická jednotka, ve které probíhá jedna či více činností uvedených v příloze I, a jaké- koli další s tím přímo spojené činnosti, které po technické stránce souvisejí s činnostmi probíhajícími v dotyčném místě a mohly by ovlivnit emise a znečištění; „stávajícím zařízením“ rozumí zařízení, které je v provozu, nebo zařízení, které bylo uvedeno do provozu podle práv- ních předpisů platných přede dnem použitelnosti této směr- nice anebo je předmětem žádosti o vydání povolení řádně podané u příslušného orgánu za předpokladu, že dotyčné zařízení není uvedeno do provozu později než jeden rok ode dne použitelnosti této směrnice; „emisemi“ rozumí přímé nebo nepřímé uvolňování látek, vib- rací, tepla nebo hluku z bodových nebo difúzních zdrojů v zařízení do ovzduší, vody či půdy; rozumí objem vyjádřený „mezními hodnotami emisí“ pomocí určitých specifických parametrů, koncentrace nebo hladiny určité emise, která nemá být během jednoho či něko- lika časových období překročena; mezní hodnoty emisí mohou být též stanoveny pro určité skupiny, druhy či kate- gorie látek, zejména pro ty, které jsou uvedeny v příloze III; (1) Směrnice Rady 80/836/Euratom ze dne 15. července 1980, kterou se mění směrnice stanovující základní bezpečnostní normy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ioni- zujícího záření (Úř. věstník č. L 246, 17. 9. 1980, s. 1), ve znění směr- nice 84/467/EHS (Úř. věst. L 265, 5. 10. 1984, s. 4). (2) Směrnice Rady 90/219/EHS ze dne 23. dubna 1990 o uzavřeném nakládání s geneticky modifikovanými mikroorganismy (Úř. věst. L 117, 8. 5. 1990, s. 1) ve znění směrnice Komise 94/51/ES (Úř. věst. L. 297, 18. 11. 1994, s. 29). (3) Směrnice Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí (Úř. věst. L 117, 8. 5. 1990, s. 15) ve znění směrnice Komise 94/15/ES (Úř. věst. L 103, 22. 4. 1994, s. 20). 15/sv. 3 CS Úřední věstník Evropské unie 83 Mezní hodnoty emisí pro látky se za normálních okolností vztahují k bodu, kde emise zařízení opouštějí, bez ohledu na jakékoli zředění při jejich zjišťování; v případě nepřímých výpustí do vody může být při určování mezních hodnot emisí pro příslušné zařízení vzat v úvahu čisticí efekt úpravny vody za předpokladu, že je zaručena odpovídající úroveň ochrany životního prostředí jako celku a že výsledkem není vyšší stupeň znečištění životního prostředí, a to aniž by byla dotčena směrnice 76/464/EHS nebo další směrnice, které ustanovení zmíněné směrnice provádějí; „normou kvality životního prostředí“ rozumí souhrn poža- davků, které musí životní prostředí nebo jeho určitá část v daném čase splňovat a které jsou stanoveny právními předpisy Společenství; „příslušným orgánem“ rozumí orgán či orgány nebo insti- tuce, které jsou podle zákonných ustanovení členských států odpovědné za plnění závazků vyplývajících z této směrnice; „povolením“ rozumí část nebo celé znění písemného rozhod- nutí (nebo několik takových rozhodnutí), které uděluje oprávnění k provozu celého zařízení nebo jeho části za předpokladu splnění určitých podmínek, jež zaručují, že zařízení vyhovuje požadavkům této směrnice; povolení se může vztahovat na jedno či několik zařízení anebo části zařízení, pokud jsou na stejném místě a provozované stej- ným provozovatelem; 7. 8. 9. přijatelných podmínek s ohledem na náklady a přínosy, ať již tato technika je nebo není v příslušném členském státě používána či vyráběna, pokud je provozovateli za rozumných podmínek dostupná, — „nejlepší“ technikou rozumí nejúčinnější technika z hle- diska dosažení vysoké úrovně ochrany životního prostředí jako celku. Při určování nejlepší dostupné techniky je třeba věnovat zvláštní pozornost hlediskům uvedeným v příloze IV; 12. „provozovatelem“ rozumí jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která zařízení provozuje nebo řídí, nebo, pokud to vyžadují vnitrostátní právní předpisy, na kterou byla přenesena rozhodující hospodářská pravomoc nad technic- kou funkcí zařízení. Článek 3 Obecné zásady základních povinností provozovatele Členské státy přijmou nezbytná opatření k tomu, aby příslušné orgány zajistily provoz zařízení takovým způsobem, aby: a) byla učiněna všechna vhodná preventivní opatření proti zne- čišťování, zejména využitím nejlepší dostupné techniky; 10. a) „změnou provozu“ rozumí změna v povaze, funkci či rozsahu funkce zařízení, která může mít důsledky pro životní prostředí; b) nedocházelo k významnému znečišťování; b) „podstatnou změnou“ rozumí změna provozu, která může mít podle názoru příslušného orgánu významné nepříznivé účinky na člověka nebo životní prostředí; 11. „nejlepší dostupnou rozumí nejúčinnější technikou“ a nejpokročilejší stadium vývoje činností a jejich provozních metod dokládající praktickou vhodnost určité techniky jako základu pro stanovení mezních hodnot emisí, jejichž smys- lem je předejít vzniku emisí, a pokud to není možné, alespoň tyto emise omezit a zabránit tak nepříznivým dopadům na životní prostředí jako celek: — „technikou“ rozumí jak používaná technologie, tak způ- sob, jakým je zařízení navrženo, budováno, udržováno, provozováno a vyřazováno z činnosti, c) se předcházelo vzniku odpadů v souladu se směrnicí Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech (1); jestliže odpady vznikají, jsou využívány, anebo, pokud využití není technicky a ekonomicky možné, jsou odstraněny s vylou- čením či omezením jakýchkoli dopadů na životní prostředí; d) byla energie využívána účinně; e) byla přijata nezbytná opatření, která mají předcházet výskytu havárií a omezovat jejich následky; f) byla přijata nezbytná opatření, aby po úplném ukončení čin- ností bylo možné zabránit jakémukoli riziku znečištění a bylo možné místo ukončeného provozu navrátit zpět do uspoko- jivého stavu. Ke splnění ustanovení tohoto článku postačí, jestliže členské státy zajistí, aby příslušné orgány vzaly při stanovení podmínek pro udělení povolení v úvahu obecné zásady uvedené v tomto článku. — „dostupnou“ technikou rozumí technika, která byla vyvi- nuta v měřítku umožňujícím její zavedení v příslušném průmyslovém odvětví za ekonomicky a technicky (1) Úř. věst. L 194, 25. 7. 1975, s. 39. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 91/692/EHS (Úř. věst. L 377, 31. 12. 1991, s. 48). 84 CS Úřední věstník Evropské unie 15/sv. 3 Článek 4 Povolení pro nová zařízení Členské státy přijmou nezbytná opatření zajišťující, že žádné nové zařízení nebude provozováno bez povolení uděleného v souladu s touto směrnicí, aniž jsou dotčeny výjimky uvedené ve směrnici Rady 88/609/EHS ze dne 24. listopadu 1988 o omezení emisí některých znečišťujících látek z velkých spalovacích zařízení do ovzduší (1). Článek 5 Požadavky pro udělení povolení pro stávající zařízení 1. Členské státy přijmou nezbytná opatření zajišťující, že se příslušné orgány na základě povolení podle článků 6 a 8 nebo na základě přezkoumání, případně aktualizace podmínek postarají, aby stávající zařízení bylo provozováno v souladu s požadavky článků 3, 7, 9, 10, 13, čl. 14 první a druhé odrážky a čl. 15 odst. 2, a to nejpozději do osmi let ode dne použitelnosti této směrnice, aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy Společenství. 2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby se ustanovení článků 1, 2, 11, 12, čl. 14 třetí odrážky, čl. 15 odst. 1, 3 a 4, článků 16 a 17 a čl. 18 odst. 2 používala na stávající zařízení, počínaje dnem použitelnosti této směrnice. Článek 6 Žádosti o povolení 1. Členské státy přijmou nezbytná opatření zajišťující, aby žádost o povolení podaná u příslušného orgánu obsahovala popis: — zařízení a jeho činností, — dalších opatření plánovaných k dodržování obecných pravi- del základních povinností provozovatele podle ustanovení článku 3, — opatření plánovaných k monitorování emisí do životního prostředí. Žádost o povolení musí též obsahovat shrnutí údajů, bez technic- kých podrobností a odborných termínů, které jsou uvedeny výše pod jednotlivými odrážkami. 2. Pokud informace podaná v souladu s požadavky směrnice Rady 85/337/EHS nebo bezpečnostní zpráva vypracovaná v sou- ladu se směrnicí 82/501/EHS ze dne 24. června 1982 o nebez- pečí závažných havárií při určitých průmyslových činnostech (2) nebo informace poskytnutá v souladu s jiným právním předpisem splňuje některý z požadavků tohoto článku, je možné tuto infor- maci do žádosti zahrnout nebo ji k žádosti přiložit. Článek 7 Integrovaný přístup k vydávání povolení Členské státy přijmou nezbytná opatření k tomu, aby v případě, že se povolovacího řízení účastní více než jeden příslušný orgán, byly podmínky pro udělení povolení a povolovací řízení plně zkoordinovány, aby byl zaručen účinný integrovaný přístup všech orgánů, které jsou pro toto řízení příslušné. Článek 8 Rozhodnutí Aniž jsou dotčeny požadavky stanovené předpisy jednotlivých členských států či Společenství, udělí příslušný orgán povolení obsahující podmínky, jejichž splnění zaručí, že zařízení vyhovuje požadavkům této směrnice; pokud tyto podmínky splněny nejsou, orgán odmítne povolení vydat. — surovin a pomocných materiálů, dalších látek a energie, která je v zařízení používána anebo jím produkována, Veškerá udělená povolení i povolení pozměněná musí obsahovat podrobné údaje o opatřeních učiněných na ochranu ovzduší, vody a půdy, jak ukládá tato směrnice. — zdrojů emisí ze zařízení, — podmínek staveniště zařízení, — charakteru a množství předpokládaných emisí ze zařízení do jednotlivých složek prostředí, jakož i významných účinků těchto emisí na životní prostředí, — navrhované technologie a dalších metod určených pro předcházení nebo, pokud to není možné, ke snížení emisí ze zařízení, — opatření, je-li to nutné, k předcházení vzniku odpadů a k využití odpadů, které v zařízení vznikají, Článek 9 Podmínky povolení 1. Členské státy zajistí, aby v povolení byla uvedena veškerá opatření nutná ke splnění požadavků pro udělení povolení podle článků 3 a 10, jejichž smyslem je dosažení vysoké úrovně ochrany životního prostředí jako celku prostřednictvím ochrany ovzduší, vody a půdy. (1) Úř. věst. L 336, 7. 12. 1988, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná (2) Úř. věst. č. L 230, 5. 8. 1982, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 90/656/EHS (Úř. věst. L 353, 17. 12. 1990, s. 59). směrnicí 91/692/EHS (Úř. věst. L 377, 31. 12. 1991, s. 48). 15/sv. 3 CS Úřední věstník Evropské unie 85 2. V případě nového zařízení nebo podstatné změny zařízení, na které se vztahuje článek 4 směrnice 85/337/EHS, je pro udělení povolení nutno vzít v úvahu i veškeré takto získané příslušné informace či závěry učiněné podle článků 5, 6 a 7 uvedené směr- nice. 7. Povolení může obsahovat další zvláštní podmínky, jejichž spl- nění v rámci uplatnění této směrnice považuje členský stát či příslušný orgán za vhodné. 3. Povolení obsahují mezní hodnoty emisí pro znečišťující látky, zejména pro látky uvedené v příloze III, které by mohly být emi- továny z dotyčného zařízení ve významném množství, se zřetelem k jejich povaze a možnosti přenosu z jedné složky do druhé (vody, ovzduší a půdy). V případě nutnosti bude povolení obsahovat i odpovídající požadavky na ochranu půdy a podzemní vody, jakož i opatření k nakládání s odpady, které v zařízení vzni- kají. Mezní hodnoty mohou být případně doplněny nebo nahra- zeny rovnocennými parametry nebo jinými technickými opatřeními. U zařízení uvedených v příloze I bodu 6. 6 musí stanovení mez- ních hodnot emisí podle tohoto odstavce brát v úvahu i praktická hlediska provozu zařízení těchto kategorií. 4. Aniž je dotčena platnost článku 10, musí mezní hodnoty emisí, rovnocenné parametry a jiná technická opatření uvedená v odstavci 3 vycházet z nejlepší dostupné techniky, se zřetelem k technickým charakteristikám dotyčného zařízení, k jeho země- pisné poloze a podmínkám životního prostředí v místě, kde se zařízení nachází, aniž by však bylo předepsáno použití jakékoli konkrétní metody či technologie. Ve všech případech budou pod- mínky povolení obsahovat ustanovení týkající se minimalizace dálkového přenosu znečištění či znečištění přesahujícího hranice států a zajištění vysoké úrovně ochrany životního prostředí jako celku. 5. Povolení obsahuje vhodné požadavky týkající se monitorování výpustí, s uvedením podrobností metody a frekvence měření, postupu vyhodnocování a povinnosti předkládat příslušnému orgánu údaje nutné k ověření souladu s povolením. U zařízení uvedených v příloze I bodu 6. 6 mohou být u opatření vztahujících se k tomuto odstavci brány v úvahu i náklady a přínos těchto opatření. 6. Povolení obsahuje opatření pro případ situací odlišných od normálních provozních podmínek. Proto tam, kde existuje riziko poškození životního prostředí, musí být učiněna vhodná opatření týkající se spouštění, neúmyslného úniku látek, krátkodobých přerušení a definitivního ukončení provozu zařízení. Povolení může též obsahovat dočasné výjimky z požadavků uve- dených v odstavci 4, jestliže plán nápravných opatření schválený příslušným orgánem zaručuje splnění těchto požadavků do šesti měsíců a jestliže posuzovaný projekt vede ke snížení znečištění. 8. Aniž je dotčena povinnost udělit povolení podle této směrnice, mohou členské státy předepsat určité požadavky pro určité kate- gorie zařízení formou obecně závazných pravidel místo zařazení těchto požadavků do podmínek jednotlivých povolení, a to za předpokladu, že bude zajištěn integrovaný přístup a odpovídající vysoká úroveň ochrany životního prostředí jako celku. Článek 10 Nejlepší dostupná technika a normy kvality životního prostředí Pokud určitá norma kvality životního prostředí vyžaduje dodržení přísnějších podmínek, než jakých lze dosáhnout použitím nejlepší dostupné techniky, je především nutno tato mimořádná opatření v povolení uvést, a to bez dotčení ostatních opatření, která mohou být v zájmu dosažení souladu s normami kvality životního prostředí učiněna. Článek 11 Vývoj nejlepší dostupné techniky Členské státy zajistí, aby příslušný orgán sledoval vývoj nejlepší dostupné techniky nebo aby o něm byl informován. Článek 12 Změny zařízení uskutečňované provozovatelem 1. Členské státy přijmou nezbytná opatření zajišťující to, aby pro- vozovatel vždy uvědomil příslušné orgány o jakýchkoli pláno- vaných změnách v provozu zařízení podle čl. 2 odst. 10 písm. a). V případě nutnosti provedou příslušné orgány úpravu povolení anebo podmínek povolení. 2. Členské státy přijmou nezbytná opatření zajišťující, aby žádná podstatná změna v provozu zařízení ve smyslu čl. 2 odst. 10 písm. b), kterou provozovatel plánuje, se neuskutečnila bez povo- lení uděleného v souladu s touto směrnicí. Žádost o povolení a rozhodnutí příslušného orgánu se musí vztahovat na části zařízení a hlediska uvedená v článku 6, které mohou být takovou změnou ovlivněny. Příslušná ustanovení článků 3 a 6 až 10 a čl. 15 odst. 1, 2 a 4 se použijí obdobně. 86 CS Úřední věstník Evropské unie 15/sv. 3 Článek 13 Přezkoumání a aktualizace podmínek povolení příslušným orgánem 1. Členské státy přijmou nezbytná opatření zajišťující, aby příslušné orgány pravidelně přezkoumávaly a v případě nutnosti aktualizovaly podmínky povolení. 2. Přezkoumání je nutno bezpodmínečně provést, jestliže: — znečištění působené zařízením je tak značné, že je nutné znovu prověřit mezní hodnoty emisí uvedené v povolení anebo do povolení zahrnout mezní hodnoty nové, — podstatné změny v oblasti nejlepší dostupné techniky umož- ňují významně snížit emise bez vynaložení nadměrných nákladů, — bezpečnost provozu zařízení nebo některé činnosti s tím spo- jené vyžadují, aby byla použita jiná technika či jiné metody, — vyžadují to nová ustanovení právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů. Článek 14 Dodržování podmínek povolení Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění, aby — provozovatel při provozu zařízení dodržoval podmínky povolení, — provozovatel pravidelně informoval příslušný orgán o výsled- cích monitorování výpustí a neprodleně oznámil jakoukoli událost nebo nehodu, která významně postihuje životní prostředí, — provozovatelé zařízení poskytovali představitelům příslušného orgánu veškerou nezbytnou pomoc při jakékoli inspekci zařízení, při odebírání vzorků a shromažďování veš- kerých potřebných informací, které jsou pro plnění povin- ností v rámci této směrnice pro inspektory nezbytné. Článek 15 Přístup k informacím a účast veřejnosti na povolovacím řízení 1. Aniž je dotčena platnost směrnice Rady 90/313/EHS ze dne 7. června 1990 o svobodě přístupu k informacím o životním prostředí (1), přijmou členské státy nezbytná opatření zajišťující, že žádosti o povolení nových zařízení nebo podstatných změn (1) Úř. věst. L 158, 23. 6. 1990, s. 56. budou po přiměřenou dobu zpřístupněny veřejnosti, aby k nim bylo možné podat připomínky dříve, než příslušný orgán dospěje k rozhodnutí. Zmíněné rozhodnutí, obsahující alespoň kopii povolení, musí být též zpřístupněno veřejnosti, stejně jako jakákoli následná změna tohoto rozhodnutí. 2. Výsledky monitorování výpustí ve smyslu podmínek pro vydání povolení podle článku 9, které jsou v držení příslušného orgánu, musí být rovněž zpřístupněny veřejnosti. 3. Komise na základě údajů předkládaných členskými státy zveřejní každé tři roky soupis hlavních emisí a zdrojů, které je způsobují. Formát a podrobnosti takto poskytovaných informací určí Komise v souladu s postupem stanoveným v článku 19. V souladu s uvedeným postupem může Komise dále navrhnout opatření, která zajistí vzájemnou porovnatelnost a návaznost údajů v soupisech emisí podle prvního pododstavce a údajů z jiných soupisů a dalších zdrojů údajů o emisích. 4. Ustanovení odstavců 1, 2 a 3 platí s výhradou omezení stano- vených v čl. 3 odst. 2 a 3 směrnice 90/313/EHS. Článek 16 Výměna informací 1. S cílem umožnit výměnu informací přijmou členské státy nezbytná opatření, aby každé tři roky, poprvé do 18 měsíců ode dne použitelnosti této směrnice, předložily Komisi reprezentativní údaje o mezních hodnotách, které stanovily pro určité kategorie činností podle přílohy I, a případně též informace o nejlepší dostupné technice, z níž byly zmíněné hodnoty odvozeny, především v souladu s ustanoveními článku 9. Navazující další zprávy pak tyto údaje doplní postupy podle odstavce 3 tohoto článku. 2. Mezi členskými státy a odvětvími průmyslu, které přicházejí v úvahu, zorganizuje Komise výměnu informací o nejlepší dostupné technice, s ní souvisejícím monitorování a též o vývoji v obou zmíněných oblastech. Výsledky této výměny informací Komise každé tři roky zveřejní. 3. Zprávy o provádění této směrnice a o její účinnosti v porov- nání s jinými nástroji, které využívá Společenství k ochraně život- ního prostředí, budou sestavovány v souladu s postupem stano- veným v článku 5 a 6 směrnice 91/692/EHS. První zpráva se bude týkat období tří let od počátku provádění této směrnice podle článku 21. Komise předloží zmíněné zprávy Radě v případě potřeby spolu s dalšími návrhy. 4. Členské státy zřídí nebo určí orgán či orgány odpovědné za výměnu informací podle ustanovení odstavců 1, 2 a 3 a uvědomí o tom Komisi. 15/sv. 3 CS Úřední věstník Evropské unie 87 Článek 17 Článek 19 Účinky přesahující hranice států Postup při jednání výboru podle čl. 15 odst. 3 1. Jestliže si je členský stát vědom, že by provoz určitého zařízení mohl mít významné nepříznivé účinky na životní prostředí jiného členského státu, anebo jestliže o to požádá členský stát, který by mohl být takto významným způsobem postižen, předá členský stát, na jehož území byla podána žádost o povolení podle článku 4 nebo čl. 12 odst. 2, druhému členskému státu informaci posky- tovanou podle článku 6, a to ve stejnou dobu, kdy ji zpřístupňuje svým státním příslušníkům. Tato informace poslouží jako pod- klad pro jakékoli nezbytné konzultace v rámci dvoustranných vztahů mezi těmito členskými státy na základě vzájemnosti a rovnoprávnosti. 2. V rámci svých dvoustranných vztahů členské státy zajistí, aby v případech uvedených v odstavci 1 byly žádosti po přiměřenou dobu též zpřístupněny veřejnosti členského státu, který by mohl být znečištěním postižen, aby bylo možno takto využít práva na podání připomínek předtím, než příslušný orgán dospěje k roz- hodnutí. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k těmto opatřením ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Při hlasování ve výboru je hlasům zástupců členských států přidělena váha stanovená ve zmíněném článku. Předseda nehlasuje. Komise zamýšlená opatření přijme, stanoviskem výboru. jsou-li v souladu se Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise neprodleně Radě návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou. Článek 18 Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předložen, přijme navrhovaná opatření Komise. Mezní hodnoty emisí Společenství 1. Na návrh Komise a v souladu s postupy určenými Smlouvou stanoví Rada mezní hodnoty emisí pro: — kategorie zařízení uvedené v příloze I, s výjimkou skládek spa- dajících pod kategorie 5. 1 a 5. 4 zmíněné přílohy, a — znečišťující látky uvedené v příloze III, u nichž byla shledána potřeba opatření na úrovni Společenství, a to zejména na základě výměny informací podle ustanovení článku 16. 2. Pokud neexistují mezní hodnoty emisí Společenství stanovené podle této směrnice, je třeba pro provádění této směrnice za mini- mální mezní hodnoty emisí pro zařízení vyjmenovaná v příloze I považovat příslušné mezní hodnoty emisí, které jsou uvedeny ve směrnicích vyjmenovaných v příloze II a v dalších právních předpisech Společenství. Článek 20 Přechodná ustanovení 1. Do doby, než budou příslušnými orgány přijata opatření poža- dovaná podle článku 5 této směrnice, platí v stávajících zařízeních pro činnosti uvedené v příloze směrnice 84/360/EHS, ustanovení článků 3, 5, čl. 6 odst. 3 a čl. 7 odst. 2 směrnice 76/464/EHS a příslušná ustanovení pro systém udělo- vání povolení, která jsou obsažena ve směrnicích uvedených v příloze II, aniž jsou dotčeny výjimky stanovené ve směrnici 88/609/EHS. I ustanovení 2. Příslušná ustanovení týkající se systému udělování povolení, obsažená ve směrnicích uvedených v odstavci 1, se nepoužijí na nová zařízení uvedená v příloze I ode dne použití této směrnice. 3. Směrnice 84/360/EHS bude zrušena 11 let po vstupu této směrnice v platnost. Jakmile budou na zařízení učiněna opatření podle ustanovení článků 4, 5 nebo 12, přestane pro zařízení v oblasti působnosti této směrnice platit výjimka podle čl. 6 odst. 3 směrnice 76/464/EHS. Aniž jsou dotčeny požadavky této směrnice, stanoví Rada na návrh Komise technické požadavky pro skládky spadající do kate- gorií 5. 1 a 5. 4 podle přílohy I, a to v souladu s postupy určenými Smlouvou. Bude-li to nutné, pozmění Rada na návrh Komise příslušná usta- novení směrnic uvedených v příloze II, aby byla přede dnem zru- šení směrnice 84/360/EHS uvedeným v prvním pododstavci přizpůsobena požadavkům této směrnice. 88 CS Úřední věstník Evropské unie 15/sv. 3 Článek 21 Použitelnost Článek 22 Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení. 1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do tří let od vstupu této směrnice v platnost. Neprodleně o tom uvědomí Komisi. Článek 23 Tato směrnice je určena členským státům. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na jejich tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy. V Bruselu dne 24. září 1996 2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních vnitrostátních práv- ních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice. Za Radu předsedkyně E. FITZGERALD 15/sv. 3 CS Úřední věstník Evropské unie 89 PŘÍLOHA I KATEGORIE PRŮMYSLOVÝCH ČINNOSTÍ PODLE ČLÁNKU 1 1. 2. Tato směrnice se nevztahuje na zařízení nebo části zařízení, které se používají k výzkumu, vývoji a zkoušení nových výrobků a postupů. Níže uváděné prahové hodnoty jsou obecně udávány ve vztahu k výrobním kapacitám anebo jinému výstupu průmyslové činnosti. Jestliže tentýž provozovatel provozuje ve stejném zařízení nebo na stejném místě několik činností, které spadají pod totéž označení podle následujícího výčtu, kapacity výstupů z těchto činností se sčítají. 1. Energetika 1. 1 Spalovací zařízení o jmenovitém tepelném příkonu větším než 50 MW (1) 1. 2 Rafinerie minerálních olejů a plynu 1. 3 Koksovací pece 1. 4 Zařízení na zplyňování a zkapalňování uhlí 2. Výroba a zpracování kovů 2. 1 Zařízení na pražení nebo slinování kovové rudy (včetně sirníkové rudy) 2. 2 Zařízení na výrobu surového železa nebo oceli (z prvotních nebo druhotných surovin), včetně kontinuálního lití, o kapacitě větší než 2,5 t za hodinu 2. 3 Zařízení na zpracování železných kovů: a) válcovny za tepla o kapacitě větší než 20 t surové oceli za hodinu b) kovárny s buchary o energii větší než 50 kJ na jeden buchar, kde je spotřeba tepelné energie větší než 20 MW c) nanášení ochranných povlaků z roztavených kovů se zpracovávaným množstvím větším než 2 tuny surové oceli za hodinu 2. 4 Slévárny železných kovů o výrobní kapacitě větší než 20 tun denně 2. 5 Zařízení a) na výrobu surových neželezných kovů z rudy, koncentrátů nebo druhotných surovin metalurgickými, chemickými nebo elektrolytickými postupy b) na tavení, včetně slitinování, neželezných kovů, včetně přetavovaných produktů, (rafinace, výroba odlitků apod. ) o kapacitě tavení větší než 4 t denně u olova a kadmia nebo 20 t denně u všech ostatních kovů 2. 6 Zařízení na povrchovou úpravu kovů a plastických hmot s použitím elektrolytických nebo chemických postupů, je-li obsah lázní větší než 30 m3 3. Zpracování nerostů 3. 1 Zařízení na výrobu cementového slínku v rotačních pecích o výrobní kapacitě větší než 500 t denně nebo na výrobu vápna v rotačních pecích o výrobní kapacitě větší než 50 t denně nebo v jiných pecích o výrobní kapacitě větší než 50 t denně 3. 2 Zařízení na výrobu azbestu a produktů na bázi azbestu 3. 3 Zařízení na výrobu skla, včetně skleněných vláken, o kapacitě tavení větší než 20 t denně 3. 4 Zařízení na tavení nerostných materiálů, včetně výroby nerostných vláken, o kapacitě tavení větší než 20 t denně 3. 5 Zařízení na výrobu keramických výrobků vypalováním, zejména krytinových tašek, cihel, žáruvzdorných tvárnic, obkládaček, kameniny nebo porcelánu, o výrobní kapacitě větší než 75 t denně, nebo o kapacitě pecí větší než 4 m3 a s hustotou vsázky větší než 300 kg/m3 4. Chemický průmysl U kategorií činností uvedených v této části se „výrobou“ rozumí výroba v průmyslovém měřítku na základě chemického zpracování látek nebo skupin látek podle výčtu v oddílech 4. 1 až 4. 6. (1) Materiálové požadavky směrnice 88/609/EHS platí pro stávající zařízení až do 31. prosince 2003. 90 CS Úřední věstník Evropské unie 15/sv. 3 4. 1 Chemická zařízení na výrobu základních organických chemických látek, jako jsou: a) jednoduché uhlovodíky (lineární nebo cyklické, nasycené nebo nenasycené, alifatické nebo aromatické) b) kyslíkaté deriváty uhlovodíků, jako alkoholy, aldehydy, ketony, karboxylové kyseliny, estery, acetáty, ethery, peroxidy, epoxidové pryskyřice c) organické sloučeniny síry d) organické sloučeniny dusíku, jako aminy, amidy, nitroderiváty, nitrily, kyanatany, isokyanatany e) organické sloučeniny fosforu f) halogenderiváty uhlovodíků g) organokovové sloučeniny h) základní plastické hmoty (syntetická vlákna na bázi polymerů, vlákna na bázi celulosy i) syntetické kaučuky j) barviva a pigmenty k) povrchově aktivní látky 4. 2 Chemická zařízení na výrobu základních anorganických chemických látek, jako jsou: a) plyny, jako čpavek, chlor nebo chlorovodík, fluor nebo fluorovodík, oxidy uhlíku, sloučeniny síry, oxidy dusíku, vodík, oxid siřičitý, karbonylchlorid b) kyseliny, jako kyselina chromová, kyselina fluorovodíková, kyselina fosforečná, kyselina dusičná, kyselina solná, kyselina sírová, oleum, kyselina siřičitá c) zásady, jako hydroxid amonný, hydroxid draselný, hydroxid sodný d) soli, jako chlorid amonný, chlorečnan draselný, uhličitan draselný, uhličitan sodný, perboritan, dusičnan stříbrný e) nekovy, oxidy kovů či jiné anorganické sloučeniny jako karbid vápníku, křemík, karbid křemíku 4. 3 Chemická zařízení na výrobu hnojiv na bázi fosforu, dusíku a draslíku (jednoduchých nebo směsných) 4. 4 Chemická zařízení na výrobu základních prostředků na ochranu rostlin a biocidů 4. 5 Zařízení využívající chemické nebo biologické procesy k výrobě základních farmaceutických produktů 4. 6 Chemická zařízení na výrobu výbušnin 5. Nakládání s odpady Aniž je dotčen článek 11 směrnice 75/442/EHS nebo článek 3 směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech (1) 5. 1 Zařízení na odstraňování nebo využívání nebezpečných odpadů podle definice uvedené v čl. 1 odst. 4 směrnice 91/689/EHS, jakož i podle definic v přílohách II A a II B (operace R1, R5, R6, R8 a R9) ke směrnici 75/442/EHS, dále zařízení uvedená ve směrnici Rady 75/439/EHS ze dne 16. července 1975 o nakládání s odpadními oleji (2), vždy o kapacitě větší než 10 t 5. 2 Zařízení na spalování komunálního odpadu podle definic ve směrnici Rady 89/369/EHS ze dne 8. června 1989 o předcházení znečišťování ovzduší z nových spaloven komunálního odpadu (3) a ve směrnici Rady 89/429/EHS ze dne 21. června 1989 o snížení znečišťování ovzduší ze stávajících spaloven komunálního odpadu (4), vždy o kapacitě nad 3 t za hodinu 5. 3 Zařízení na odstraňování odpadů neklasifikovaných jako nebezpečné podle definice v příloze II A ke směrnici 75/442/EHS pod označením D8 a D9, o kapacitě nad 50 t denně 5. 4 Skládky, které přijímají více než 10 t denně nebo mají celkovou kapacitu větší než 25 000 t, s výjimkou skládek inertního odpadu 6. Ostatní činnosti 6. 1 Průmyslové závody na výrobu: a) buničiny ze dřeva nebo jiných vláknitých materiálů b) papíru a lepenky o výrobní kapacitě nad 20 t denně 6. 2 Závody na předúpravu (operace jako praní, bělení, mercerace) nebo barvení vláken či textilií o kapacitě zpracování nad 10 t denně 6. 3 Závody na vydělávání kůží a kožešin, jejichž zpracovatelská kapacita je nad 12 t hotových výrobků denně (1) Úř. věst. L 377, 31. 12. 1991, s. 20. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 94/31/ES (Úř. věst. L 168, 2. 7. 1994, s. 28. (2) Úř. věst. L 194, 25. 7. 1975, s. 23. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 91/692/EHS (Úř. věst. L 377, 31. 12. 1991, s. 48). (3) Úř. věst. L 163, 14. 6. 1989, s. 32. (4) Úř. věst. L 203, 15. 7. 1989, s. 50. 15/sv. 3 CS Úřední věstník Evropské unie 91 6. 4 a) Jatky o kapacitě porážky nad 50 t denně b) Zařízení na úpravu a zpracování za účelem výroby potravin — ze surovin živočišného původu (jiných než mléka) o výrobní kapacitě nad 75 t denně — ze surovin rostlinného původu o výrobní kapacitě nad 300 t denně (v průměru za čtvrtletí) c) Zařízení na úpravu a zpracování mléka o kapacitě odebíraného mléka nad 200 t denně (v průměru za rok) 6. 5 Zařízení na odstraňování a zpracování konfiskátů živočišného původu o kapacitě zpracování nad 10 t denně 6. 6 Zařízení intenzivního chovu drůbeže nebo prasat s prostorem větším než pro a) 40 000 kusů drůbeže b) 2 000 kusů prasat na porážku (nad 30 kg) nebo c) 750 kusů prasnic 6. 7 Zařízení pro povrchovou úpravu látek, předmětů nebo výrobků, používající organická rozpouštědla, zejména provádějící apreturu, potiskování, pokovování, odmašťování, nepromokavou úpravu, úpravu rozměrů, barvení, čištění nebo impregnaci, o spotřebě rozpouštědel nad 150 kg za hodinu nebo nad 200 t za rok 6. 8 Zařízení na výrobu uhlíku (vysokoteplotní karbonizací uhlí) nebo elektrografitu vypalováním či grafitizací 92 CS Úřední věstník Evropské unie 15/sv. 3 PŘÍLOHA II SEZNAM SMĚRNIC PODLE ČL. 18 ODST. 2 A ČL. 20 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. 10. 11. 12. Směrnice 87/217/EHS o předcházení a snižování znečištění životního prostředí azbestem Směrnice 82/176/EHS o mezních hodnotách a jakostních cílech pro vypouštění rtuti z průmyslu elektrolýzy alkalických chloridů Směrnice 83/513/EHS o mezních hodnotách a jakostních cílech pro vypouštění kadmia Směrnice 84/156/EHS o mezních hodnotách a jakostních cílech pro vypouštění rtuti z jiných průmyslových oborů, než je elektrolýza alkalických chloridů Směrnice 84/491/EHS o mezních hodnotách a jakostních cílech pro vypouštění hexachlorcyklohexanu Směrnice 86/280/EHS o mezních hodnotách a jakostních cílech pro vypouštění některých nebezpečných látek uvedených v seznamu I přílohy směrnice 76/464/EHS ve znění směrnic 88/347/EHS a 90/415/EHS, kterými se mění příloha II ke směrnici 86/280/EHS Směrnice 89/369/EHS o předcházení znečišťování ovzduší z nových spaloven komunálního odpadu Směrnice 89/429/EHS o snížení znečišťování ovzduší ze stávajících spaloven komunálního odpadu Směrnice 94/67/ES o spalování nebezpečných odpadů Směrnice 92/112/EHS o postupech harmonizace programů snižování a úplného vyloučení znečišťování odpady z průmyslu oxidu titaničitého Směrnice 88/609/EHS o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení, naposledy pozměněná směrnicí 94/66/ES Směrnice 76/464/EHS o znečišťování některými nebezpečnými látkami vypouštěnými do vodního prostředí Společenství 13. Směrnice 75/442/EHS o odpadech ve znění směrnice 91/156/EHS 14. Směrnice 75/439/EHS o nakládání s odpadními oleji 15. Směrnice 91/689/EHS o nebezpečných odpadech 15/sv. 3 CS Úřední věstník Evropské unie 93 PŘÍLOHA III SEZNAM NEJDŮLEŽITĚJŠÍCH ZNEČIŠŤUJÍCÍCH LÁTEK, KTERÉ JE TŘEBA BRÁT V ÚVAHU PŘI STANOVOVÁNÍ MEZNÍCH HODNOT EMISÍ OVZDUŠÍ 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. Oxid siřičitý a jiné sloučeniny síry Oxidy dusíku a jiné sloučeniny dusíku Oxid uhelnatý Těkavé organické sloučeniny Kovy a jejich sloučeniny Prach Azbest (suspendované částice, vlákna) Chlor a jeho sloučeniny Fluor a jeho sloučeniny 10. Arzen a jeho sloučeniny 11. Kyanidy 12. Látky a přípravky, u nichž bylo prokázáno, že při přenosu vzduchem mají karcinogenní nebo mutagenní účinky nebo vlastnosti, které mohou ovlivnit reprodukci 13. Polychlorované dibenzodioxiny a polychlorované dibenzofurany VODA 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. Organické sloučeniny halogenů a látky, které mohou ve vodném prostředí tyto sloučeniny vytvářet Organické sloučeniny fosforu Organické sloučeniny cínu Látky a přípravky, u nichž bylo prokázáno, že ve vodním prostředí nebo při přenosu vodním prostředím mají karcinogenní nebo mutagenní účinky nebo vlastnosti, které mohou ovlivnit reprodukci Perzistentní uhlovodíky a perzistentní a bioakumulovatelné toxické organické látky Kyanidy Kovy a jejich sloučeniny Arzen a jeho sloučeniny Biocidy a přípravky na ochranu rostlin 10. Materiály v suspenzi 11. Látky, které přispívají k eutrofizaci (zejména dusičnany a fosforečnany) 12. Látky s nepříznivým vlivem na kyslíkovou bilanci (a mohou být měřeny — BSK, CHSK atd. ). 94 CS Úřední věstník Evropské unie 15/sv. 3 PŘÍLOHA IV Při určování nejlepší dostupné techniky odpovídající definici v čl. 2 odst. 11 obecně nebo v určitých případech se zřetelem k očekávaným nákladům a přínosům plánovaného opatření a se zřetelem k zásadám prevence a předběžné opatrnosti je třeba vzít v úvahu: 1. použití nízkoodpadní technologie; 2. použití látek méně nebezpečných; 3. podporu využívání a recyklace látek, které vznikají nebo se používají v technologickém procesu, případně využívání a recyklaci odpadu; 4. 5. 6. srovnatelné procesy, zařízení či provozní metody, které již byly úspěšně vyzkoušeny v průmyslovém měřítku; technický rozvoj a vývoj vědeckých poznatků; charakter, účinky a množství příslušných emisí; 7. předpokládané termíny spuštění nových nebo stávajících zařízení; 8. 9. dobu potřebnou k zavedení nejlepší dostupné techniky; spotřebu a druh surovin (včetně vody) používaných v technologickém procesu a jejich energetickou náročnost; 10. požadavek prevence nebo omezení na minimum celkových účinků emisí na životní prostředí i na stupeň rizika jeho ohrožení; 11. požadavek prevence havárií a minimalizace jejich následků pro životní prostředí; 12. informace zveřejňované Komisí podle čl. 16 odst. 2 nebo mezinárodními organizacemi


title: Komisjoni otsus, 24. september 1996, millega muudetakse komisjoni otsuseid 91/270/EMÜ ja 92/471/EMÜ koduveiste embrüote importimise kohta ArgentinastEMPs kohaldatav tekst

eurovoc_concepts:
Argentina
cattle
embryo and foetus
health certificate
health control
import

text: 430 ET Euroopa Liidu Teataja 03/19. kd 31996D0572 L 250/20 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 2. 10. 1996 KOMISJONI OTSUS, 24. september 1996, millega muudetakse komisjoni otsuseid 91/270/EMÜ ja 92/471/EMÜ koduveiste embrüote importi- mise kohta Argentinast (EMPs kohaldatav tekst) (96/572/EÜ) kolmandate riikide loetelu, kust liikmesriikidel on lubatud veiseembrüoid importida, tuleks muuta ja sätestada loomater- vishoiu nõuded veiseembrüote importimiseks Argentinast; käesoleva otsusega ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise veterinaarkomitee arvamusega, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE: Artikkel 1 Otsuse 91/270/EMÜ lisas toodud loetellu lisatakse järgmine riik “Argentina”. Artikkel 2 Otsuse 92/471/EMÜ A lisa II osas toodud loetellu lisatakse järgmine riik “Argentina”. Artikkel 3 Käesolevat otsust kohaldatakse selle Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamisele järgnevast päevast. Artikkel 4 Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele. Brüssel, 24. september 1996 Komisjoni nimel komisjoni liige Franz FISCHLER EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 25. septembri 1989. aasta direktiivi 89/556/EMÜ (loomatervishoiu nõuete kohta, millega reguleeri- takse koduveiste ja kolmandatest riikidest importimist, (1) viimati muudetud direk- tiiviga 94/113/EÜ (2)), eelkõige selle artikleid 7, 9 ja 10, embrüote ühendusesisest kaubandust ning arvestades, et: liikmesriikidel on lubatud kolmandate riikide loetelu, kust veiseembrüoid importida, on esitatud komisjoni otsuses 91/270/EMÜ, (3) viimati muudetud otsusega 94/453/EÜ (4); loomatervishoiu nõuded ja veterinaarsertifikaat veiseembrüote importimiseks kolmandatest riikidest on sätestatud komisjoni otsuses otsusega 94/453/EÜ; viimati muudetud 92/471/EMÜ, (5) Argentiina pädevad asutused on kohustunud 24 tunni jooksul teatama teleksi või faksi teel komisjonile ja liikmesriikidele järg- ja miste haiguste kinnitatud esinemisest: veiste katk, suu- sõrataud, veiste nakkav pleuropneumoonia, lammaste katar- raalne palavik, episootiline hemorraagia, rifti oru palavik ja nakkav vesikulaarne stomatiit või muudatustest nende vastu vaktsineerimise poliitikas; loomade tervislik seisund Argentiinas on rahuldav veiseemb- rüote impordi osas; kõnesoleva riigi veterinaarteenistused on hästistruktureeritud ja organiseeritud ning kõnealuse riigi pädev asutus andis tagatised direktiivis 89/556/EMÜ sätestatud nõuete täitmise kohta; Argentiina pädev asutus on kohustunud tagama, et embrüod on kogutud või toodetud heakskiidetud ja järelevalve all olevate embrüokogumis- ja tootmisrühmade poolt, et nad on vajadusel saadud rahuldava tervisliku seisundiga loomadelt, et neid on ladustatud ja veetud vastavalt eeskirjadele, mis säästavad nende tervislikku seisundit, ja nende veol on neil kaasas veterinaarser- tifikaat tagamaks, et käesoleva kohustus on täidetud; (1) EÜT L 302, 19. 10. 1989, lk 1. (2) EÜT L 53, 24. 2. 1994, lk 23. (3) EÜT L 134, 29. 5. 1991, lk 56. (4) EÜT L 187, 22. 7. 1994, lk 11. (5) EÜT L 270, 15. 9. 1992, lk 27


title: Reglamento (CE) n° 1838/96 de la Comisión de 24 de septiembre de 1996 por el que se fijan, para el período 1996-1997, los coeficientes aplicables a los cereales que se exportan en forma de Scotch Whisky

eurovoc_concepts:
United Kingdom
barley
cereals
export refund
ratio
spirits

formats: html pdfa1b print


title: Proposta de REGULAMENTO (CE) DO CONSELHO que altera o Anexo II de Regulamento (CEE) n 2377/90 do Conselho, que prevê um processo comunitário para o estabelecimento de limites máximos de resíduos de medicamentos veterinários nos alimentos de origem animal

eurovoc_concepts:
animal product
food inspection
sea fish
veterinary drug
veterinary legislation

text: COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS ir -tt Bruxelas, 24. 09. 1996 COM(96) 34 final Proposta de REGULAMENTO (CE) DO CONSELHO que altera o Anexo II do Regulamento (CEE) n° 2377/90 do Conselho, que prevê um processo comunitário para o estabelecimento de limites máximos de resíduos de medicamentos veterinários nos alimentos de origem animal (apresentada pela Comissão) EXPOSIÇÃO DE MOTIVOS A. Quadro regulamentar Em aplicação do Regulamento (CEE) n° 2377/90 do Conselho, de 26 de Junho de 19901, a Comissão deve adoptar limites máximos juridicamente vinculativos para os resíduos dos medicamentos veterinários presentes nos géneros alimentícios de origem animal. Estes limites máximos de resíduos (a seguir, "LMR") são fixados em conformidade com o procedimento do Comité de Regulamentação, após avaliação científica pelo Comité dos Medicamentos Veterinários. Este comité recomenda então a inclusão num dos quatro anexos do regulamento acima citado: - o Anexo I está reservado às substâncias para as quais pode ser fixado um LMR após a avaliação dos riscos toxicológicos que a substância envolve no que respeita à saúde humana; - o Anexo II abrange substâncias para as quais é desnecessário fixar um LMR; - o Anexo III destina-se às substâncias para as quais, na ausência de dados científicos suficientes, não é possível fixar um LMR definitivo mas às quais, sem que se comprometa a saúde do consumidor, se pode atribuir um LMR provisório por um período bem determinado, relacionado com o tempo necessário para que os estudos científicos possam ser completados. O prazo de validade dos LMR provisórios pode excepcionalmente ser prolongado uma só vez; - por último, o Anexo IV está reservado às substâncias para as quais se afigura não poder ser fixado nenhum LMR, uma vez que tais substâncias, independentemente de qualquer consideração de ordem quantitativa, constituem um risco para a saúde dos consumidores. JO n° L 224 de 18. 08. 1990, p. 1. B. Avaliação científica A Comissão elaborou um projecto de regulamento (111/5425/95) que tem por objectivo alterar o anexo ao Regulamento (CEE) n° 2377/90 para nele incluir, entre outras, a substância somatosalm. Esse projecto dava seguimento à avaliação científica dessas substâncias realizada pelo Comité dos Medicamentos Veterinários. O somatosalm é uma substância produzida por processos biotecnológicos que pertence à família das somatotropinas. O Comité recomendava, na sua utilização em salmões jovens, a integração no Anexo II do regulamento acima referido pelas seguintes razões: o somatosalm é uma proteína cuja meia-vida no organismo dos peixes é muito curta (< 30 min); o método de administração corresponde a uma única injecção de substância activa 1 ou 2 anos antes de matar o peixe. O projecto visava também cinco outras substâncias - o azametifos a estreptomicina, a di-hidroestreptomicina, a gentamicina e a neomicina, que foram depois objecto de um regulamento separado de estabelecimento de LMR. C. Procedimento de regulamentação e apresentação ao Conselho 1. 2. Em 16 de Outubro de 1995, a Comissão tinha apresentado ao Comité de Adaptação ao Progresso Técnico das directivas que têm por objectivo eliminar os entraves técnicos ao comércio no sector dos medicamentos veterinários (Comité de Regulamentação) um projecto de regulamento de aplicação que inscreve, pelas razões já invocadas, entre outras, o somatosalm no Anexo II do Regulamento (CEE) n° 2377/90. Este projecto não conseguiu obter por parte do Comité um parecer conforme com as medidas propostas. Com efeito, pretextando que a moratória decidida pelo Conselho3 sobre a somatotropina bovina (BST) seria "indirectamente" posta em causa se aparecesse outra somatotropina no mercado da Comunidade, os representantes de "quatro Estados-membros opuseram-se ao próprio princípio da classificação do somatosalm num dos anexos ao Regulamento (CEE) n° 2377/90. A este propósito, devemos sublinhar que, por um lado, a moratória do Conselho se refere apenas à somatropina bovina e não ao conjunto de substâncias de acção somatotrópica e que, por outro lado, o relatório de avaliação do Comité dos Medicamentos Veterinários (e o processo apresentado pela empresa farmacêutica em questão) indica que, ao contrário da BST, o somatosalm não é utilizado para promover o crescimento nem para aumentar a produtividade de animais, mas sim e apenas para facilitar a adaptação dos jovens salmões de água doce à água salgada. Esta indicação única explica o seu modo de administração específico, que é de uma só injecção de substância activa 1 ou 2 anos antes de matar o peixe. Na sequência do pedido de informações complementares apresentado pela Comissão em Abril de 1996 de forma a ter em conta os argumentos dos representantes de alguns Estados-membros que se opunham à classificação do somatosalm, o Comité dos Medicamentos Veterinários avaliou a possibilidade de utilização fraudulenta desta substância para promoção do crescimento no salmão e outras espécies. O seu parecer, formulado em 28 de Junho de 1996, é claro: o somatosalm só tem actividade no salmão, e uma utilização possível como promotor impossível, dadas as do rendimento nesta espécie pode ser considerada características farmacológicas próprias desta substância e o modo de admimstração que garante a sua eficácia (necessidade de uma injecção directa no ventre de cada peixe). Decisão 94/936/CEE do Conselho, de 20 de Dezembro de 1994, que altera a Decisão 90/218/CEE relativa à colocação no mercado e à administração da somatotropina bovina (JO n° L 366 de 31. 12. 1994, p. 19). A Comissão deseja sublinhar que o estabelecimento do LMR para esta substância em nada prejudica o conteúdo de qualquer decisão que venha a ser adoptada no caso de um eventual pedido de autorização de colocação no mercado, sendo essa decisão sujeita, nos termos do Direito comunitário, a procedimentos e critérios de apreciação autónomos. 3. Na ausência de parecer conforme do Comité para a Adaptação ao Progresso Técnico das directivas que têm por objectivo a eliminação dos entraves técnicos ao comércio no sector dos medicamentos veterinários, a Comissão transmite ao Conselho uma proposta de regulamento ao abrigo do procedimento previsto no artigo 8o do Regulamento (CEE) n° 2377/90 acima citado. Por força do mesmo artigo, o Conselho é convidado a adoptar as medidas propostas no prazo de três meses a contar da data em que o assunto for apresentado à sua apreciação. PROPOSTA DE REGULAMENTO (CE) DO CONSELHO que altera o Anexo II do Regulamento (CEE) n° 2377/90 do Conselho, que prevê um processo comunitário para o estabelecimento de limites máximos de resíduos de medicamentos veterinários nos alimentos de origem animal O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA, lendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, lendo em conta o Regulamento (CEE) n° 2377/90 do Conselho, de 26 de Junho de 1990, que prevê um processo comunitário para o estabelecimento de limites máximos de resíduos de medicamentos veterinários em alimentos de origem animal'1 \ com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n 1433/9ó(2> da Comissão, e, nomeadamente, os seus artigos 6°e 8o; Tendo em conta a proposta da Comissão, Considerando que, em conformidade com o Regulamento (CEE) n° 2377/90, devem ser estabelecidos progressivamente limites máximos de resíduos para todas as substâncias farmacologicamente activas utilizadas, na Comunidade, em medicamentos veterinários destinados a animais produtores de alimentos para consumo humano; Considerando que os limites máximos de resíduos só devem ser estabelecidos após análise, pelo Comité dos Medicamentos Veterinários, de todas as informações pertinentes relativas à segurança dos resíduos da substância em questão para a saúde do consumidor de alimentos de origem animal e à influência dos resíduos na transformação dos alimentos; Considerando que, no estabelecimento de limites máximos de resíduos de medicamentos veterinários em alimentos de origem animal, é necessário indicar a espécie animal em que os referidos resíduos podem estar presentes, os teores admitidos nos diferentes tecidos a analisar provenientes do animal tratado (tecido alvo), assim como a natureza do resíduo relevante para a monitorização e controlo dos resíduos (resíduo marcador); ( ' ) JO n_ L 224 de 18. 08. 1990, p. 1. <2) JO n L 184 de 24. 07. 1996, p. 21. b Considerando que o somatossalme devem ser inserido no Anexo II do Regulamento (CEE) n_ 2377/90; Considerando que é conveniente admitir um prazo de 60 dias, antes da entrada em vigor do presente regulamento, para que os Estados-membros possam proceder às necessárias alterações as autorizações de introdução no mercado dos medicamentos veterinários em questão, concedidas ao abrigo da Directiva 81/85l/CEE do Conselho' , alterada pela Directiva 93/40/CEE^', para tomarem em consideração as disposições do presente Regulamento; Considerando que, em conformidade com o procedimento previsto no artigo 8_ do Regulamento (CEE) n_ 2377/90, o projecto das medidas a tomar foi submetido ao Comité para a Adaptação ao Progresso Técnico das directivas que têm por objectivo a eliminação dos entraves técnicos ao comércio no sector dos medicamentos veterinários; que este não foi capaz de emitir um parecer e que, por consequência, a Comissão submeteu ao Conselho uma proposta relativa a essas medidas, ,3> ,4> JOn_L317de06. 1i. l981,p. I. JO n_ L 214 de 24. 08. 1993, p. 31 ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo Io O Anexo II do Regulamento (CEE) n° 2377/90 são alterado nos termos do Anexo do presente Regulamento. Artigo 2o O presente regulamento entra em vigor no sexagésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial das Comunidades Europeias. O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-membros. Feito em Bruxelas, Pelo Conselho ï A, 2. O Anexo II é modificado no seguinte Agentes orgânicos Substância(s) farmacologicamente activa(s) 2. 68. Somatossalme Salmão A N E XO Espécie animal Observações oç ISSN 0257-9553 COM(96) 34 final DOCUMENTOS PT 05 03 N. ° de catálogo : CB-CO-96-039-PT-C ISBN 92-77-99951-9 Serviço das Publicações Oficiais das Comunidades Europeias L-2985 Luxemburgo


title: Komisijas Lēmums (1996. gada 24. septembris), ar ko groza Komisijas Lēmumus 91/270/EEK un 92/471/EEK par mājas liellopu embriju importu no ArgentīnasDokuments attiecas uz EEZ

text: 430 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 03/19. sēj. 31996D0572 L 250/20 EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS 2. 10. 1996. KOMISIJAS LĒMUMS (1996. gada 24. septembris), ar ko groza Komisijas Lēmumus 91/270/EEK un 92/471/EEK par mājas liellopu embriju importu no Argentīnas (Dokuments attiecas uz EEZ) (96/572/EK) EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes 1989. gada 25. septembra Direktīvu 89/556/EEK par dzīvnieku veselības nosacījumiem, kas regla- mentē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar mājas liellopu embri- jiem un to ievešanu no trešām valstīm (1), kurā jaunākie grozī- jumi izdarīti ar Direktīvu 94/113/EK (2), un jo īpaši tās 7. , 9. un 10. pantu, tā kā to trešo valstu saraksts, no kurām dalībvalstis atļauj importēt mājas liellopu embrijus, ir ietverts Komisijas Lēmumā 91/270/EEK (3), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 94/453/EK (4); tā kā dzīvnieku veselības nosacījumi un veterinārā sertifikācija, ir noteikta liellopu embrijus no trešām valstīm, importējot Komisijas Lēmumā 92/471/EEK (5), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 94/453/EK; tā kā kompetentās Argentīnas iestādes ir apņēmušās Komisiju un dalībvalstis 24 stundu laikā brīdināt, izmantojot teleksu vai faksu, par apstiprinātu jebkuru turpmāk uzskaitīto slimību uzliesmojumu vai izmaiņām to vakcinācijas plānā: govju mēris, mutes un nagu sērga, kazu infekciozā pleiropneimonija, infek- ciozais katarālais drudzis, epizodiskā hemorāģiskā slimība, infekciozais enzootiskais hepatīts un infekciozais vezikulārais stomatīts; tā kā Argentīnā dzīvnieku veselības stāvoklis attiecībā uz liel- lopu embriju importu ir apmierinošs; tā kā šīs valsts veterinārie dienesti ir stabili un sakārtoti un tā kā šīs valsts kompetentās iestādes garantē atbilstību Direktīvā 89/556/EEK paredzētajiem nosacījumiem; tā kā kompetentās Argentīnas iestādes apņemas nodrošināt to, ka embrijus iegūst vai ražo un apstrādā apstiprinātas un uzrau- dzītas embriju ieguves un apstrādes grupas un ka tie ir pienā- cīgi iegūti no dzīvniekiem ar apmierinošu veselības stāvokli, ka tie ir uzglabāti un transportēti saskaņā ar normām, kas saglabā to veselības stāvokli, un ka transportēšanas laikā tiem ir pievie- nots veselības sertifikāts, kas apliecina šo pienākumu izpildi; tā kā ir jālabo to trešo valstu saraksts, no kurām dalībvalstis importēt mājas liellopu embrijus, un ir jānosaka dzīv- atļauj nieku veselības prasības embriju importēšanai no Argentīnas; tā kā šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās veterinārijas komitejas atzinumu, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants Trešo valstu sarakstu, kas iekļauts Lēmuma 91/270/EEK pieli- kumā, papildina ar šo valsti: “Argentīna”. 2. pants Valstu sarakstu, kas iekļauts Lēmuma 92/471/EEK A pielikuma II daļā, papildina ar šo valsti: “Argentīna”. 3. pants Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. 4. pants Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm. Briselē, 1996. gada 24. septembrī Komisijas vārdā — Komisijas loceklis Franz FISCHLER (1) OV L 302, 19. 10. 1989. , 1. (2) OV L 53, 24. 2. 1994. , 23. (3) OV L 134, 29. 5. 1991. , 56. (4) OV L 187, 22. 7. 1994. , 11. (5) OV L 270, 15. 9. 1992. , 27. lpp. lpp. lpp. lpp. lpp


title: Decisión del Consejo de 24 de septiembre de 1996 relativa a la sustitución de dos miembros titulares del Comité del Fondo Social Europeo

eurovoc_concepts:
European Social Fund
appointment of staff
temporary employment