title: VERORDNUNG (EG) Nr. 1810/96 DER KOMMISSION vom 18. September 1996 zur Aussetzung des bei der Einfuhr von mehrblütigen (Spray) Nelken mit Ursprung in Israel zu erhebenden Präferenzzolls und Wiedereinführung des Zolls des Gemeinsamen Zolltarifs


title: REGULAMENTO (CE) Nº 1805/96 DA COMISSÃO de 18 de Setembro de 1996 que fixa os preços representativos e os montantes dos direitos adicionais aplicáveis na importação dos melaços no sector do açúcar

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
molasses
representative price


title: 97/242/EC: Commission Decision of 18 September 1996 amending Decision 92/317/EEC on State aid in favour of Hilaturas y Tejidos Andaluces SA, now called Mediterráneo Técnica Textil SA and its buyer (Only the Spanish text is authentic) (Text with EEA relevance)

eurovoc_concepts:
Spain
State aid
control of State aid
infringement of EU law
public sector
textile industry

formats: html pdfa1b print


title: WRITTEN QUESTION No. 2436/96 by Hiltrud BREYER to the Commission. Use of glycopeptides in stock rearing

eurovoc_concepts:
animal feedingstuffs
antibiotic
fodder
food additive
health risk
infectious disease
public health
scientific committee (EU)

formats: html print


title: RÈGLEMENT (CE) N° 1807/96 DE LA COMMISSION du 18 septembre 1996 établissant des valeurs forfaitaires à l'importation pour la détermination du prix d'entrée de certains fruits et légumes

eurovoc_concepts:
citrus fruit
fruit vegetable
grape
import price
pip fruit
stone fruit


title: Besluit betreffende het gemeenschappelijk standpunt, door de Raad vastgesteld met het oog op de aanneming van de richtlijn 96/.../EEG van het Europees Parlement en de Raad betreffende de terbeschikkingstelling van werknemers met het oog op het verrichten van diensten (C4-0327/96 - 00/ 0346(COD)) (Medebeslissingsprocedure: tweede lezing)

eurovoc_concepts:
labour law
labour mobility
services company
transnational corporation
worker information
working conditions


title: VERORDNUNG (EG) Nr. 1811/96 DER KOMMISSION vom 18. September 1996 zur Aussetzung des bei der Einfuhr von kleinblütigen Rosen mit Ursprung in Israel zu erhebenden Präferenzzolls und Wiedereinführung des Zolls des Gemeinsamen Zolltarifs

eurovoc_concepts:
CCT duties
Israel
floriculture
suspension of customs duties
tariff preference
tariff quota


eurovoc_concepts:
Community fisheries
aquaculture
authorised catch
catch quota
fishery management

formats: html pdf pdfa1b print

text: COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ' EUROPEE Bruxelles, 18. 09. 1996 COM(96) 350 def. 96/0183 (CNS) Proposta di REGOLAMENTO (CE) DEL CONSIGLIO che modifica il regolamento (CEE) n. 3760/92 che istituisce un regime comunitario della pesca e dell'acquacoltura (presentata dalla Commissione) RELAZIONE Il regolamento (CEE) n. 3760/92 del Consiglio, del 20 dicembre 1992, che istituisce un regime comunitario della pesca e dell'acquacoltura1, prevede, ai fini di uno sfruttamento razionale e responsabile delle risorse su basi sostenibili, l'adozione di misure comunitar volte a definire le condizioni di accesso alle acque e alle risorse nonché le condizioni di esercizio delle attività di sfruttamento di tali risorse. Conformemente all'articolo 4 del regolamento, spetta al Consiglio adottare tali misure che si applicano alle risorse e alle acque in cui si svolge l'attività dei pescherecci comunitari, in particolare alle acque soggette a norme definite dalle commissioni internazionali per la pesca di cui la Comunità fa parte. Va sottolineato che queste commissioni adottano misure di natura tecnica che diventano obbligatorie per le parti contraenti. La Comunità europea, come membro di alcune organizzazioni internazionali di questo tipo, è tenuta a vigilare affinché le misure da esse adottate e vincolanti per le parti vengano applicate ai suoi pescatori a decorrere dalle date fissate. Di conseguenza, occorre introdurre nel testo della succitata disposizione del regolamento (CEE) n. 3760/92 un meccanismo che consenta alla Comunità di adottare, in tempo utile, le misure necessarie. A tal fine, è opportuno inserire, nel succitato articolo 4, una delega di competenza alla Commissione per il recepimento, nell'ordinamento giuridico comunitario, di atti vincolanti internazionali. La Commissione deve adottati nell'ambito di queste organizzazioni esercitare questa competenza secondo la procedura di cui all'articolo 18 del regolamento (CEE) n. 3760/92, che si basa sul parere del comitato di gestione per il settore della pesca e dell'acquacoltura. Inoltre, a norma dell'articolo 8, paragrafo 2 del regolamento (CEE) n. 3760/92, il Consiglio limita i tassi di sfruttamento di un tipo di pesca, nelle acque di pesca comunitarie o al di fuori di tali acque, da parte dei pescherecci comunitari. Non è quindi previsto l'esercizio di siffatta competenza per quanto riguarda i pescherecci di paesi terzi autorizzati ad esercitare le loro attività in acque comunitarie. Per quanto riguarda i pescherecci di paesi terzi, la Commissione non è competente neppure in merito alle condizioni di carattere tecnico in cui devono essere effettuate le loro catture. È quindi necessario introdurre una base giuridica precisa, modificando il testo del paragrafo 2 dell'articolo 8 e inserendo una disposizione specifica al paragrafo 4 dello stesso articolo. All'articolo 8, paragrafo 4, il regolamento (CEE) n. 3760/92 stabilisce che il Consiglio determina per ogni tipo di pesca o gruppo di tipi di pesca, caso per caso, il totale ammissibile di catture. Le possibilità di pesca vengono fissate da! Consiglio, in genere annualmente, attraverso regolamenti che determinano, per ogni campagna, il totale ammissibile di catture per la Comunità nonché i contingenti assegnati agli Stati membri. Le disposizioni adottate dal Consiglio includono misure tecniche di conservazione strettamente collegate alla determinazione delle possibilità di pesca sotto forma dei totali G U n. L 3 89 del 31. 12. 1992. 3L ammissibili di catture e di contingenti. Il testo del paragrafo 4 dell'articolo 8 non ha previsto l'esercizio della competenza per quanto riguarda la determinazione di queste condizioni tecniche. Di conseguenza, è necessario modificare la lettera i) del paragrafo per aggiungere un riferimento all'adozione di misure tecniche a carattere temporaneo o di natura puramente accessoria rispetto alle misure di ripartizione delle risorse fissate dal Consiglio. proposta di regolamento (CE) del Consiglio che modifica il regolamento (CEE) n. 3760/92 che istituisce un regime comunitario della pesca e dell'acquacoltura IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA, visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 43, vista la proposta della Commissione1, visto il parere del Parlamento europeo2, visto il parere del Comitato economico e sociale3, considerando che il regolamento (CEE) n. 3760/92 del Consiglio, del 20 dicembre 1992, che istituisce un regime comunitario della pesca e dell'acquacoltura4, modificato dall'atto di adesione del 1994, stabilisce all'articolo 4 la procedura per l'adozione di misure comunitarie volte a definire le condizioni di esercizio delle attività di sfruttamento delle risorse; che in tale contesto è opportuno prevedere una delega di competenza alla Commissione per quanto riguarda la definizione delle misure tecniche per gli attrezzi da pesca, con il recepimento, nell'ordinamento giuridico comunitario, di atti vincolanti adottati nell'ambito delie commissioni internazionali per la pesca di cui la Comunità è parte contraente, senza che nella loro adozione intervenga alcuna valutazione politica; le relative modalità d'uso, che costituiscono soltanto considerando che il regolamento (CEE) n. 3760/92 stabilisce, all'articolo 8, che ii Consiglio determina per ogni tipo di pesca o gruppo di tipo di pesca il totale ammissibile di catture e ripartisce le relative possibilità di pesca tra gli Stati membri; che tale disposizione non prevede l'esercizio di una competenza per quanto riguarda l'assegnazione di catture ai pescherecci di paesi terzi autorizzati ad esercitare le loro attività in acque la comunitarie; che è quindi necessario determinazione delle possibilità di pesca da assegnare ai paesi terzi nonché delle condizioni di carattere tecnico in cui devono essere effettuate le catture; introdurre una siffatta competenza per considerando che è opportuno stabilire che le misure tecniche per la conservazione delle risorse a carattere temporaneo associate alle condizioni in cui possono essere pescati i contingenti possano essere adottate secondo la determinazione del totale ammissibile di catture, la stessa procedura prevista per G U n. C G U n. C G U n. C GU n. L 389 del 31. 12. 1992, pag. 1 <f HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 Il regolamento (CEE) n. 3760/92 è modificato come segue: 1) All'articolo 4, è aggiunto il paragrafo seguente. "3. Le misure tecniche concernenti gli attrezzi da pesca, e le relative modalità d'uso, che recepiscono atti vincolanti adottati dalle commissioni internazionali per la pesca di cui la Comunità è parte contraente, vengono stabilite dalla Commissione secondo la procedura prevista dall'articolo 18". 2) All'articolo 8, il paragrafo 2 è sostituito dal testo seguente: "2. Qualora risulti necessario, in relazione ad un tipo di pesca, limitare i tassi di sfruttamento nelle acque di pesca comunitarie o al di fuori di tali acque, per i pescherecci comunitari, o nelle acque di pesca comunitarie, per i pescherecci di paesi terzi, le limitazioni sono definite conformemente ai paragrafi 3 e 4. " 3) All'articolo 8, paragrafo 4: a) il punto i) è sostituito dal testo seguente: "i) determina per ogni tipo di pesca o gruppo di tipi di pesca, caso per caso, il totale ammissibile di catture nonché le condizioni tecniche specifiche associate a tali limitazioni di catture e/o il totale ammissibile dello sforzo di pesca, se del caso su base pluriennale. Per la fissazione di detti totali si terrà conto degli obiettivi e delle strategie di gestione eventualmente definiti in conformità del paragrafo 3"; b) è aggiunto il seguente punto: "vi) determina le possibilità di pesca da assegnare a paesi terzi nonché le condizioni specifiche in cui devono essere effettuate le catture". Articolo 2 Il presente regolamento entra in vigore il settimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee. Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a , il Per il Consiglio 5 ISSNOM'l. -BU'v COM(96) 350 def. DOCUMENTI IT 03 N. di catalogo : CB-CO-96-348-IT-C ISBN 92-78-06667-2 Ufficio delle pubblicazioni ufficiali delle Comunità europee L-2985 Lussemburgo (


title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 1809/96 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 18ης Σεπτεμβρίου 1996 για την τροποποίηση των δασμών κατά την εισαγωγή στον τομέα των σιτηρών

eurovoc_concepts:
CCT duties
United States
cereals
import
stock-exchange listing


title: QUESTION ECRITE no 2437/96 de Irene SOLTWEDEL-SCHÄFER à la Commission. Règlement (CE) 3281/94 du Conseil, du 19 décembre 1994, portant application d'un schéma pluriannuel de préférences tarifaires généralisées pour la période 1995- 1998 à certains produits industriels originaires de pays en développement

eurovoc_concepts:
India
child labour
developing countries
generalised preferences
industrial product
labour law
originating product


eurovoc_concepts:
European social policy
employment policy
social dialogue (EU)
social partners

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 18. 09. 1996 KOM(96)448 lopuit. Komission tiedonanto sosiaalisen vuoropuhelun kehityksestä yhteisön tasolla •y 1 i it. 'it**' t'y ' *; "K' v -, Komission tiedonanto sosiaalisen vuoropuhelun kehityksestä yhteisön tasolla Sisältö: Sivu: 1. TÄMÄN TIEDONANNON TARKOITUS 2. SOSIAALISEN VUOROPUHELUN ARVIOINTI JA SEN KEHITYSNÄKYMÄT A Ammattien välinen sosiaalinen vuoropuhelu A. I Vai Duchessen sosiaalinen vuoropuhelu A. II Ammattien väliset neuvoa-antavat komiteat B Alakohtainen sosiaalinen vuoropuhelu C Pysyvä työllisyyskomitea D Sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen mukainen sosiaalinen vuoropuhelu D. I Työmarkkinaosapuolien kuuleminen DII Sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen mukaiset neuvottelut Sosiaalisen vuoropuhelun kehityksen laajemmat kysymykset E 3. PÄÄTELMÄT LIITTEET Liite I Sosiaalisen vuoropuhelun toiminnan kuvaus Liite II Yhteisötason sosiaalisen vuoropuhelun toimielinkehys (rakenne) Liite III Luettelo Euroopan työmarkkinaorganisaatioista, joita tällä hetkellä kuullaan sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen 3 artiklan mukaisesti J^ 1 2 2 2 4 6 9 11 11 13 15 17 20 26 29 1. TÄMÄN TIEDONANNON TARKOITUS 1. Euroopan unionin edessä olevat merkittävät poliittiset muutokset huomioon ottaen komissio katsoo, että on aika pohtia koko sosiaalisen vuoropuhelun puitekehystä yhteisön tasolla. Komissiolla on perustamissopimuksen nojalla (118 b artikla) virallinen velvollisuus kehittää hallinnon ja työvoiman (työmarkkinaosapuolien) välistä sosiaalista vuoropuhelua Euroopan tasolla, ja sopimukseen Euroopan unionista sisältyvään sosiaalipolitiikkaa koskevaan pöytäkirjaan liitetyn sopimuksen (sosiaalipolitiikkaa koskeva sopimus) nojalla komission tehtävänä on edistää työmarkkinaosapuolien kuulemista yhteisön tasolla sekä ryhtyä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin sosiaalisen vuoropuhelun helpottamiseksi. Tämän tiedonannon tarkoitus on siis etsiä tapoja, joilla sosiaalista vuoropuhelua voidaan vahvistaa, tehdä joustavammaksi ja liittää työmarkkinaosapuolten työ kiinteämmin EU:n politiikkojen, etenkin työllisyyden ja talouden kasvun, kehittämiseen ja täytäntöönpanoon. liittyviä asiakirjoja, 2. Keskipitkän ajan sosiaalisessa toimintaohjelmassa1 komissio otti tehtäväkseen esitellä joukon erilaisia sosiaalisen vuoropuheluun joissa arvioidaan pysyvää työllisyyskomiteaa, alakohtaista sosiaalista vuoropuhelua ja sosiaalisen vuoropuhelun kehittämistä yleensä. Komissio on päättänyt ryhmitellä kaikki kolme aihetta uudelleen tässä muodoltaan neuvoa-antavassa tiedonannossa, jotta kysymyksiin voitaisiin puuttua ja erilaiset ratkaisumahdollisuudet voitaisiin määritellä johdonmukaisella Tiedonannolla lunastetaan myös sitoumus, joka sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen soveltamista koskevassa vuoden 1993 tiedonannossa2 annettiin sosiaalisen vuoropuhelun toimintatavan säännöllisestä arvioinnista ja tarkistamisesta. tavalla. 3. Euroopan tason sosiaalinen vuoropuhelu kattaa Euroopan työmarkkinaosapuolien väliset keskustelut, yhteistoiminnan ja mahdolliset neuvottelut samoin kuin työmarkkinaosapuolien ja Euroopan unionin toimielimien väliset keskustelut. Sillä on ollut merkittävä asema politiikan kehittämisessä ja teräsyhteisön perustamisesta lähtien. Sen avulla työmarkkinaosapuolet ovat voineet välittää näkemyksensä EU:n toimielimille ja vastavuoroisesti tiedottaa jäsenilleen heitä välittömästi koskevista aloitteista. Tämä on parantanut poliittisten päätösten tasoa ja helpottanut talous-ja sosiaalialan politiikkojen täytäntöönpanoa. täytäntöönpanossa aina Euroopan hiili- ja 4. Tärkein EU. ta koskettava kysymys on työllisyys, jossa on muutaman viime vuoden aikana tapahtunut huomattavaa kehitystä, jota edustavat etenkin komission valkoinen kirja kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä3 ja Eurooppa-neuvoston Essenin kokouksessa sovitut työllisyyttä koskevat toimintakohdat. Nämä ovat johtaneet työllisyyspolitiikkojen kiinteämpään yhteensovittamiseen työmarkkinaosapuolien paljon entistä tärkeämmälle tehtävälle yhteisön tämän alan toiminnan tukemisessa, täydentämisessä ja mahdollisessa oikaisemisessa. Tämän tehtävän tärkeys käy ilmi komission ehdotuksessa Euroopan työllisyyttä koskevaksi luottamussopimukseksi, ja se johtaa väistämättä sosiaalisen vuoropuhelun, myös alakohtaisen vuoropuhelun, entistä suurempaan keskittymiseen työllisyyteen. Tässä tiedonannossa pidetään hyvin tärkeänä muokata sosiaalisen vuoropuhelun rakenteita, joita kaikkia ei ole suunniteltu tämän tehtävän hoitamista silmällä pitäen. luoneet mahdollisuuden ja KOM (95) 134, 12. 4. 1995 KOM(93) 600 (lopull. ). , 14. 12. 1993; erit. kappaleet 21 ja 49 KOM(93) 700( lopull. ), 5. 12. 1993 että 5. Kuten komission HVK. ta koskevasta lausunnosta käy ilmi, komission lähestymistapa perustuu näkemykseen, liitettävä perustamissopimukseen. Tällä kannalla ovat yhtä lukuunottamatta kaikki jäsenvaltiot, Euroopan parlamentti, ECOSOC ja alueiden komitea. Tämän askeleen ottaminen takaisi EU:lle suuremmat valtuudet puuttua sen edessä oleviin sosiaalisiin haasteisiin ja varmistaisi sosiaaliselle vuoropuhelulle keskeisen tehtävän EU:n näitä haasteita koskevien vastausten valmistelussa. sosiaalipolitiikkaa koskeva sopimus on 6. Tätä analyysiä laatiessaan komissio on tietoinen siitä, miten tärkeää on laajempi kumppanuus ja muiden eturyhmien osallistuminen laajaan kansalaiskeskusteluun etenkin työllisyyttä ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevien kysymysten yhteydessä, minkä todisti ryhmien osallistuminen komission maaliskuussa 1996 järjestämään sosiaalipoliittiseen foorumiin. Komissio jatkaa valtiosta riippumattomien järjestöjen kuulemista monissa yhteiskunnallisissa asioissa. Tässä tiedonannossa keskitytään kuitenkin vuoropuheluun, johon osallistuvat hallinnon ja työvoiman edustajat ja joka koskee työllisyyttä, teollisia suhteita ja työoloja, joista komissiolla on perustamissopimuksen nojalla selkeä vastuu ja joka perustuu sosiaalisen vuoropuhelun tehtävään ja perinteisiin kansallisella tasolla. 7. Tämä tiedonanto sisältää analyysin sosiaalisen vuoropuhelun mahdollisuuksista sekä puolueettoman arvioinnin nykyisten rakenteiden tehokkuudesta ja vaikutuksesta. Komissio on esittänyt joukon sosiaalisen vuoropuhelun mahdollisia kehitysaskelia koskevia kysymyksiä ja ilmaissut tarvittaessa näkemyksensä useista kysymyksistä, joiden kohdalla muutoksia tarvitaan. Tältä pohjalta komissio toivoo voivansa innostaa työmarkkinajärjestöjen ja EU:n toimielimien välistä keskustelua ja sisällyttää sitten asianmukaisimmat sosiaalisen vuoropuhelun kehitystä koskevat ratkaisut toiseen tiedonantoonsa vuonna 1997. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi komissio toivoo saavansa kaikkien asiasta kiinnostuneiden osapuolien näkemykset esille otettavista kysymyksistä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1996. 2. VUOROPUHELUN ARVIOINTI JA SEN KEHITYSNÄKYMÄT 8. Sosiaalisella vuoropuhelulla on useita eri muotoja, ja siihen osallistuu erilaisia organisaatioita. Komissio on tarkoituksella välttänyt mahdollisuuksien mukaan näiden piirteiden määrittelemistä ja pyrkinyt sen sijaan tunnistamaan vahvuuksia ja heikkouksia sekä ehdottamaan uudistus-ja kehitysmahdollisuuksia. Sosiaalista vuoropuhelua käyvät toimielimet analysoidaan yksi kerrallaan, samoin kuin joukko laajempia kysymyksiä, ja samalla esitellään komission toimintaa tai keskustelunaiheita koskevat ehdotukset. Yksityiskohtaisempi kuvaus sosiaalisen vuoropuhelun tuloksista esitellään liitteessä I, kun taas liite II sisältää luettelon erilaisista rakenteista ja komiteoista. A AMMATTIEN VÄLINEN SOSIAALINEN VUOROPUHELU A. I Vai Duchessen sosiaalinen vuoropuhelu Tilanne 9. Vai Duchessen sosiaalinen vuoropuhelu, joka nimettiin ensimmäisen vuonna 1985 järjestetyn kokouksen pitopaikan mukaan, kokoaa yhteen ne Euroopan kolme organisaatiota, jotka edustavat tärkeimpiä kansallisia eri ammattien välisiä työnantaja- ja ammattiliittoja. Kokouksia on järjestetty useilla eri nimillä, kuten "sosiaalisen vuoropuhelun huippukokouksia" ja vuoden 1992 jälkeen "sosiaalisen vuoropuhelun komitea", mutta Vai Duchessen sosiaalinen vuoropuhelu on aina ollut epävirallinen ja vapaaehtoinen. 10. Työmarkkinaosapuolet ovat neuvotelleet epävirallisen Vai Duchessen järjestelmän puitteissa joukon tärkeitä poliittisia asioita koskevia yhteisiä lausuntoja komission ja neuvoston hyväksyttäviksi. Yhtä ja tärkeitä ovat olleet makrotaloutta, koulutusasioita koskevat yhteisjulistukset ja vuosina 1985-1995 järjestettyjen useiden huippukokousten aikana käydyt korkean tason keskustelut. Yhteensä on hyväksytty 21 yhteistä lausuntoa ja julistusta, solmittu kaksi keskeistä sopimusta ja järjestetty seitsemän korkean tason huippukokousta, joihin on osallistunut komission puheenjohtaja ja kansallisten ja Euroopan tason työmarkkinaorganisaatioiden korkea-arvoisia edustajia. työvoimamarkkinoita 11. Jo yli kymmenen vuoden ajan tämä ammattien välinen sosiaalinen vuoropuhelu on siis antanut myönteisen panoksensa tarjoamalla työmarkkinaosapuolille mahdollisuuden lausua näkemyksensä Euroopan sosiaalipolitiikan kehityksestä ja toteuttaa omia aloitteitaan tällä alalla. Toteuttamiensa toimenpiteiden välityksellä työmarkkinaosapuolet ovat auttaneet tukemaan ja suuntaamaan yhteisön kehitystä - työllisyyttä, makrotalouspolitiikkoja, koulutusaloitteita tai (vuoden 1991 HVK:ssa) perustamissopimuksen 118 b artiklan sanamuotoon kohdistuvia muutoksia koskevissa kysymyksissä. 12. Viimeksi kuluneiden kuukausien aikana on tapahtunut merkittäviä poliittisia kehityskulkuja, joista käy ilmi sosiaalisen vuoropuhelun tärkeä asema. Eurooppa-neuvoston Madridin kokoukselle toimitettu Essenin työllisyysprosessia koskeva yhteisjulistus antoi merkittävän panoksen EU:n keskeisten poliittisten tavoitteiden vahvistamiseen. Lisäksi ensimmäinen Euroopan sopimus (sopimus vanhempainlomasta) oli merkittävä kehitysaskel, joka osoittaa, että työmarkkinaosapuolet ovat valmiit noudattamaan niille Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa asetettuja velvollisuuksia ja että niillä on siksi selkeä asema EU:n toimielinten rinnalla EU. n politiikan muovaamisessa. Lopulta teollisten suhteiden Euroopan keskuksen luominen samoin kuin Euroopan työmarkkinaosapuolten yhdessä laatiman innovatiivisia koulutuskäytäntöjä yrityksissä koskevan tukijärjestelmän käyttöönotto osoittavat selvästi, että tehokas yhteistoiminta on mahdollista yhteisön tasolla. Saadut kokemukset 13. Vai Duchessen sosiaalisen vuoropuhelun käynnistämisellä vuonna 1985 oli keskeinen merkitys yrityksissä elvyttää ET Aa ja tehdä totta ihmisten, tavaroiden ja palvelujen vapaasta liikkuvuudesta. Ottaen huomioon sen hyvin vähän lupaavan lähtötilanteen, josta Vai Duchessen kokeilu lähti käyntiin vuonna 1985, saavutuksena on pidettävä jo sitä, että työmarkkinaosapuolten välille on saatu aikaan jonkinlainen suora vuoropuhelu. 14. Muutaman viimeksi kuluneen vuoden aikana sosiaalinen vuoropuhelu on selvästi parantanut Euroopan ja kansallisen tason työmarkkinaosapuolten välistä yhteisymmärrystä. Pelkkä sosiaalinen vuoropuhelu ei kuitenkaan itsessään ole ollut päämäärä - se on antanut myös suuremman oikeutuksen Euroopan tasolla toteutettavalle sosiaali- ja talouspolitiikalle. Tämä on merkittävää, kun otetaan huomioon, että kansallisten organisaatioiden toimintaolot ja luonne vaihtelevat huomattavasti maiden välillä. 15. Sosiaalisen vuoropuhelun tulokset ansaitsevat paljon suurempaa huomiota. Niitä ei tehdä riittävän selväksi ruohonjuuritasolla työmarkkinajärjestöjen jäsenille. Tämän vuoksi on tarpeen varmistaa suurempi avoimuus ja tietoisuus erilaisesta sosiaaliseen vuoropuheluun kuuluvasta toiminnasta kaikkien asianomaisten tahojen parissa. Sosiaalisen vuoropuhelun onnistuminen Euroopan tasolla edellyttää kaikkien tasojen - paikallisen, alueellisen ja kansallisen tason - työmarkkinaosapuolten mukanaoloa. Kehitysnäkymät Vai Duchessen mallin jatko 16. Vai Duchessen vuoropuhelun avulla on päästy merkittäviin saavutuksiin, ja se tarjoaa suuria mahdollisuuksia kumppanuuteen perustuvan sosiaalipoliittisen lähestymistavan kehittämiselle, jolla voi olla merkittävä asema Euroopan yhdentymiskehityksen tukemisessa. Siksi komissio aikoo edelleenkin antaa täyden tukensa "Vai Duchessen" sosiaaliselle vuoropuhelulle perustamissopimuksen 118b artiklan hengen mukaisesti. Osallistuminen 17. Osallistuminen Vai Duchessen sosiaaliseen vuoropuheluun perustuu osapuolien vastavuoroiseen tunnustamiseen, ei komission päätökseen. Komissio on kuitenkin saanut useita ammattien väliseen sosiaaliseen vuoropuheluun osallistumista koskevia pyyntöjä organisaatioilta, jotka eivät osallistuneet alkuperäiseen aloitteeseen. 18. Osallistumista koskevaa kysymystä käsitellään yksityiskohtaisemmin tämän tiedonannon jaksossa, jossa käsitellään sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen mukaisia kuulemis- tai neuvottelumenettelyjä. Komissio on tietoinen mahdollisten toimijoiden lukuisan määrän aiheuttamista käytännön ongelmista ja uskoo, että vain työmarkkinajärjestöillä itsellään on mahdollisuus kehittää omaa vuoropuheluaan ja neuvottelurakenteitaan. Joidenkin järjestöjen osalta tähän prosessiin osallistumiseen ja edustukseen liittyy kuitenkin ongelmia myös jatkossa. Komissio ei voi nimetä osallistujia sosiaalisen vuoropuhelun komiteaan ja vetoaa työmarkkinaosapuoliin itseensä, jotta ne vahvistaisivat sosiaalista vuoropuhelua varmistamalla, että kaikki asiaankuuluvat etunäkökohdat ovat edustettuina. A. II Ammattien väliset neuvoa-antavat komiteat Tilanne 19. Ammattien välisten neuvoa-antavien komiteoiden tehtävä on neuvoa komissiota erityisten politiikkojen laatimisessa ja avustaa komissiota niiden toteuttamisessa, ja niillä on tärkeä tehtävä niiden tahojen näkemysten välittämisessä, joihin yhteisön politiikat suoraan vaikuttavat. Lisäksi työmarkkinaosapuolet ovat osallisena eräissä muissa kuulemismenettelyissä (esimerkiksi Leonardo-ohjelman komiteassa ja rakennerahastoja koskevissa vuotuisissa kuulemisissa). komitea, tunnustetaan neuvoa-antava Itse ETY-sopimuksessa (18 artikla) 20. työmarkkinaosapuolten asema ja joka perustamalla työmarkkinaosapuolista. Tämän komitean lisäksi sosiaalipolitiikan alalla on olemassa kuusi neuvoa-antavaa komiteaa4, jotka komissio nimeää jäsenvaltioiden esitysten perusteella hallitusten, ammattiliittojen ja työnantajajärjestöjen edustajien keskuudesta. Komissio kuulee niitä säännöllisesti teknisissä ja politiikkaa koskevissa kysymyksissä (kuten sosiaalirahaston säännösten soveltaminen, teknisten terveys- ja turvallisuusmääräysten laatiminen terveyttä ja turvallisuutta käsittelevän puitedirektiivin yhteydessä, ammatillinen koulutus jne. ). edustajista hallitusten koostuu Ne ovat Euroopan sosiaalirahastokomitea sekä siirtotyöläisten sosiaaliturvaa, työntekijöiden vapaata liikkuvuutta, ammattikoulutusta, työterveyttä, -turvallisuutta ja hygieniaa sekä naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia käsittelevät neuvoa-antavat komiteat. Saadut kokemukset 21. Komission valmistelemista ehdotuksista ei aina järjestetä järjestelmällisiä ja aikaaviepiä kuulemistilaisuuksia neuvoa-antavissa komiteoissa. Neuvoa-antavat komiteat eivät osallistu aktiivisesti politiikkojen täytäntöönpanoon. Esimerkki tästä on Euroopan sosiaalirahastoa käsittelevä komitea, joka tällä hetkellä toimii huonosti, vaikka sillä on tärkeä asema suhteessa yhteen EU:n keskeisistä rakenteellisista välineistä. 22. Työmarkkinaosapuolet saavat usein huomata, että vaikuttaakseen tehokkaasti politiikkaan niiden on turvauduttava muihin keinoihin kuin neuvoa-antaviin komiteoihin. Kesäkuussa 1993 ammattien väliset työmarkkinaosapuolet antoivat neuvoa-antavia komiteoita koskevan suosituksen, jossa tuettiin periaatteessa tällaisia komiteoita, mutta suhtauduttiin kriittisesti niiden toimintaan ja joihinkin niiden rakenteisiin, esimerkiksi siihen, että siirtolaistyöläisten sosiaaliturvaa ja työntekijöiden vapaata liikkuvuutta varten on olemassa erilliset komiteat. Myös toimintaan työmarkkinaosapuolet kohtaavat niiden osallistumista koskeviin nykyisiin menetelmiin liittyviä vaikeuksia. rakennerahastojen osallistumaan pyrkiessään aktiivisesti 23. Viimeaikaisen kehityksen tuloksena Euroopan työmarkkinaosapuolien organisaatiot ovat nyt naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevan neuvoa-antavan komitean5 täysjäseniä. Muissa komiteoissa Euroopan työmarkkinaosapuolten edustajia ei kuitenkaan ole tai edustajilla on vain tarkkailijan asema. Kun vielä otetaan huomioon se seikka, että komiteoiden kansallisten työmarkkinaosapuolten edustajat nimetään eri jäsenvaltioissa hyvin erilaisten menettelyjen ja kriteerien perusteella, työmarkkinaosapuolten kanta ei usein ole yhdenmukainen muilla foorumeilla ilmaistujen näkemysten kanssa. 24. Tätä on korostettu sen jälkeen, kun otettiin käyttöön sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen 3 artiklan mukaiset uudet kuulemismenettelyt, joissa ammattien välisten neuvoa- antavien komiteoiden olemassaolosta seuraa, että toisinaan käytössä on kaksi rinnakkaista menettelyä: Euroopan työmarkkinaosapuolten kirjallinen kuulemismenettely ja yksittäisten työmarkkinaosapuolten edustajien neuvoa-antavissa komiteoissa tapahtuva kuuleminen. Kehitysnäkymät Rakenteiden ia tehtävien uudelleenarviointi 25. Koska neuvoa-antavien komiteoiden toiminnassa ja työskentelytavoissa on edelleenkin ongelmia, komiteoiden säilyttämistä nykymuodossaan tullaan harkitsemaan. On myös tarpeen määritellä selkeästi sosiaalipolitiikkaa ja ammatillista koulutusta käsittelevien sekä alakohtaisten politiikkojen yhteydessä toimivien neuvoa-antavien komiteoiden eri tehtävät ja tavoitteet. 26. Neuvoa-antavien komiteoiden tehtävät tulisi mahdollisuuksien mukaan yhdenmukaistaa. Terveys- ja turvallisuuskomitea on esimerkiksi hiljattain luvannut uudistaa työskentelytapansa vähentämällä täysistuntojen määrääjä valitsemalla ohjelmakomitean. On myös ehdotettu sitä, että siirtotyöläisten sosiaaliturvaa käsittelevä neuvoa-antava komitea ja työntekijöiden vapaata liikkuvuutta käsittelevä neuvoa-antava komitea voitaisiin yhdistää, jolloin yksi komitea kattaisi kaikki työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen ja kolmansista maista saapuviin Komission 19. 7. 1995 tekemän päätöksen nojalla naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia käsittelevään neuvoa-antavaan komiteaan kuuluu 10 Euroopan työmarkkinaorganisaatioita edustavaa jäsentä. siirtolaisiin liittyvät kysymykset työmarkkinaosapuolten heinäkuussa 1993 antaman yhteisen lausunnon ehdotuksen mukaisesti. Tässä yhteydessä olisi luonnollisesti tarkkaan arvioitava voimassa olevia säännöksiä. Tulisiko komiteoiden toiminnan parantamiseksi harkita joitain muita uudistuksia? Jäsenyyttä koskevat muutokset 27. Komissio katsoo, että Euroopan työmarkkinajärjestöjen asemaa neuvoa-antavissa komiteoissa on tarkistettava, jotta voidaan varmistaa työmarkkinaosapuolten autonomia ja jatkuvuus, joita taata samalla kaikkien niiden kahdenvälisten kuulemistilaisuuksien sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen nojalla mahdollisesti järjestetään. B. ALAKOHTAINEN SOSIAALINEN VUOROPUHELU Tilanne 28. Jotkin varhaisimmista sosiaalisista vuoropuhelurakenteista esiintyivät yksittäisillä aloilla, usein sellaisilla, joilla on erityistä merkitystä talouden ja työllisyyden kannalta. Ne organisoitiin joko sekakomiteoina, jotka komissio nimitti yleensä jotain yhteisistä politiikoista edustaville aloille, jotka organisoitiin vastauksena työmarkkinaosapuolten esittämään yhteiseen pyyntöön. Kummassakin tapauksessa komissio nimesi organisaatiot, jotka edustivat Euroopan tasolla asianomaisten alojen kansallisia liittoja, ja työmarkkinaosapuolet nimesivät suoraan sekakomiteoiden tai epävirallisten työryhmien edustajat. epävirallisina työryhminä, tai 29. Kuudellatoista keskeisellä alalla toimii kymmenen sekakomiteaaja kymmenen epävirallista työryhmää. Perustamisensa jälkeen sekä sekakomiteat että epäviralliset työryhmät ovat laatineet lähes sata lausuntoa ja suositusta, joissa keskitytään ennen kaikkea sellaisiin yhteisön lainsäädäntöehdotuksiin tai asetuksiin, joilla on sosiaalisia vaikutuksia kuhunkin kyseessä olevaan alaan. Saadut kokemukset 30. Näiden lausuntojen ja suositusten ansiosta komissio on pysynyt hyvin ajan tasalla työmarkkinaosapuolten kannasta sen ehdotusten tavoitteisiin ja sisältöön. Useimmissa tapauksissa menettely on osoittanut, että työmarkkinaosapuolet kykenevät. tarjoamaan asiallisesti j a kohtuullisen nopeasti näkemyksensä yhteisön toiminnan tai kaavaillun ehdotuksen mahdollisesta soveltamisalasta, sekä sen, että yhteistyötä tehdään laajasti6. 31. Vaikka kuulemisista on ollut hyötyä, on korostettava sitä, että komissio ei ole tavallisesti velvollinen järjestämään kuulemistilaisuuksia tekstin virallista hyväksymistä edeltävässä vaiheessa (paitsi sosiaalipolitiikan alalla, jossa noudatetaan sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen 3 artiklan mukaisia virallisia menettelyitä). Sekakomiteoiden ja epävirallisten työryhmien potentiaalia neuvoa-antavina eliminä ei siis ole käytetty kaikilta osin hyväksi sosiaalisia seuraamuksia aiheuttavien kaavailtujen ehdotusten osalta. Sekakomiteoilta ja epävirallisilta työryhmiltä on tähän mennessä pyydetty lausuntoja kaavailluista ehdotuksista vain muutamissa tapauksissa, ja alakohtaisilla toimielimillä ei usein ole ollut mahdollisuutta antaa lausuntoaan ennen kuin komissio on jo hyväksynyt kyseessä olevan tekstin. Liitteessä 1 on kuvaus kuulemismenettelyn ja vuoropuhelun onnistuneisuudesta eri aloilla 6 32. Tosiasia on myös se, että sekakomiteoiden toimiala (samoin kuin epävirallisten työryhmien toimiala) rajoittuu yhteisön politiikan sosiaalisiin kysymyksiin. Sosiaalisten ja taloudellisten kysymysten erottaminen toisistaan on teennäistä ja hankaloittaa yleensä sosiaalipoliittisten kysymysten käsittelyä, joita usein laiminlyödään. Lisäksi kymmenen vuoden aikana komissio on perustanut sekakomiteoiden ja epävirallisten työryhmien lisäksi erilaisia teknisiä ja neuvoa- antavia komiteoita, joissa työmarkkinaosapuolet eivät ole edustettuna yhteisesti. 33. Vaikka onkin totta, että sosiaalisen vuoropuhelun jatkuvuus kymmenen viimeksi kuluneen vuoden aikana on ollut huomattava, eräs puute on ollut joidenkin sekakomiteoiden ja epävirallisten työryhmien taipumus institutionalisoitua tai säilyttää rakenteita, joista ei ole enää hyötyä. Koska nämä toimielimet järjestävät yli 130 kokousta vuodessa (vuonna 1994), ja kuhunkin kokoukseen osallistuu suuri määrä osallistujia (24-50), ne ovat raskas taloudellinen ja hallinnollinen taakka. Tässä yhteydessä huomiota tulisi kiinnittää sekakomiteoiden työtaakkaan puheenjohtajiston kokouksineen työryhmäkokouksineen. Sekakomiteoiden aseman vuoksi työmarkkinaosapuolilla on aiemmin ollut tapana suosia ylimääräisten sekakomiteoiden perustamista (esimerkiksi postipalveluiden alalla), vaikka tämä merkitseekin raskasta työtaakkaa komissiolle ja vaikka tehokkaampia keinoja onkin olemassa. tai kaksi vuodessa), sekä erilaisine täysistuntoineen (yleensä yksi (korkeintaan neljä vuodessa) 34. Sekakomiteat ja työryhmät keskittyvät varsin tarkoin rajattuihin politiikan alueisiin, jotka usein vastaavat alakohtaisten järjestöjen (ammattiliittojen) tai teollisuuden yhdistysten (työnantajien) etuja. Tämä merkitsee sitä, että alakohtaisen sosiaalisen vuoropuhelun tuloksia ja toimintaa koskeva informaatio ei ole yleensä levinnyt laajalle asianomaisten ryhmien ulkopuolelle, ja yhteydet alojen välillä ja ammattien välisen vuoropuhelun kanssa ovat olleet hyvin vähäiset. Tähän tiedon- ja kokemustenvaihdon puutteeseen on puututtava, jotta alat voivat oppia toisilla aloilla saaduista kokemuksista ja ottaa huomioon ammattien välisessä vuoropuhelussa kehitteillä olevat horisontaaliseen politiikkaan liittyvät kysymykset, samalla kun viimeksimainitun on oltava tietoinen aloilla käsiteltävistä kysymyksistä ja huolenaiheista. 35. Sosiaalisen vuoropuhelun parhaillaan suoritettavaa arviointia silmällä pitäen komissio on lykännyt joidenkin sekakomiteoiden toimikauden uudistamista eikä ole vielä muuttanut sekakomiteoita koskevia säädöksiä kolmesta uusimmassa jäsenvaltiosta tulevien edustajien nimeämistä varten. Ruotsin, Suomen ja Itävallan edustajat nimetään kuitenkin virallisesti mahdollisimman pian. Kehitysnäkymät Rakenteiden uudistaminen 36. Se tosiasia, että sosiaalisen vuoropuhelun rakenteita on kehitetty tilapäisyyspohjalta ja että ne heijastavat pikemminkin alakohtaisen politiikan historiallista merkitystä kuin mitään alakohtaisen vuoropuhelun yleisstrategiaa, on luonut alakohtaisen vuoropuhelun kattavuuteen liittyviä epäjohdonmukaisuuksia. Alakohtaisen tason sosiaalista vuoropuhelua voitaisiin parantaa keskittymällä strategisiin kysymyksiin ja aloihin, etenkin niihin, joiden suhteen työmarkkinaosapuolet ovat selkeän aktiivisia. Näiden ensisijaisina pidettävien kysymysten olisi katettava kulloisenkin sosiaalipolitiikan yhteiskunnalliset vaikutukset samoin kuin alakohtaisten työmarkkinaosapuolten kannalta yleisesti kiinnostavat kysymykset työllisyydestä, työn järjestelyistä ja työolojen parantamisesta ammatilliseen koulutukseen ja ammattitaitojen hankkimiseen. Komissio toivoo saavansa käyttöönsä kaikkien asiasta kiinnostuneiden (ahojen näkemykset tehokkaamman ja merkityksellisemmän alakohtaisen sosiaalisen vuoropuhelun kehittämisestä. 1 Kuulemisten järjestäminen 37. Komissio aikoo vahvistaa osastojensa välistä kuulemismenettelyjä koskevaa yhteistyötä ja yhteensovittamista ja määritellä, mitä velvollisuuksia komission osastoilla on ennen virallisten ehdotusten valmistelemista, sekä velvoittaa pääosastot alakohtaisiin kuulemisiin komission aloitteiden valmisteluvaiheessa. Tämä tulee rajoittamaan myös kokousten ja tällaisiin kuulemistilaisuuksiin osallistuvien määrää ja takaamaan kaikille alakohtaisille komiteoille yhtäläisen kohtelun. 38. On ehdotettu myös sitä, että komissio siirtäisi osan sekakomiteoihin ja epävirallisiin työryhmiin liittyvistä tehtävistä PO V:ltä asianomaisille alakohtaisille pääosastoille. Jos katsotaan, että alakohtaiset sekakomiteat ja epäviralliset työryhmät ovat foorumi, jolla työmarkkinaosapuolet voivat ilmaista näkemyksiään kaikista alallaan tehtävistä toimenpiteistä, tällainen siirto vähentäisi sosiaalipolitiikan ja alakohtaisen politiikan sosiaalisten vaikutusten lokerointia. Tässä tilannetta neuvoa-antavien elinten osalta järkiperäistämään pyrkivässä järjestelmässä vastuu ja hallintorakenne ainakin EU:n yhteistä politiikkaa käsittelevien sekakomiteoiden osalta lankeaisi suoremmin asianomaiselle pääosastolle, jolloin pääosastolle V jäisi vastuu yhteensovittamisesta, sosiaalipoliittisesta vuoropuhelusta ja sosiaalisen vuoropuhelun tehokkuuden valvonnasta ja sen vaikutuksesta työllisyyspolitiikkaan. Mitkä ovat näkemyksenne alakohtaisen vuoropuhelun vastuun organisoinnista? Mitä ajattelette kuulemisten järjestämistä koskevasta vaihtoehtoisesta ehdotuksesta? Työmarkkinajärjestöjen edustavuutta koskeva tutkimus 39. Komissiolla ei ole kattavaa kuvaa alojen työmarkkinaorganisaatioiden toiminnasta ja jäsenyysasioista, etenkin koska EU:n sosiaalisten ja taloudellisten painopistealueiden muuttuminen toimivien alojen merkitykseen työmarkkinaosapuolten välisiin suhteisiin. Vuonna 1996 käynnistetään eri alojen työmarkkinajärjestöjen edustavuutta koskeva tutkimus, jossa ajantasaistetaan myös tiedot, jotka kerättiin samankaltaisessa, vuonna 1992 eri ammattialoja edustavien organisaatioiden edustavuudesta laaditussa tutkimuksessa. vaikuttaa aloilla näillä eri ja Jäsenyyttä koskevat muutokset 40. Alakohtaiset sekakomiteat eivät voi jatkossa laajentua eksponentiaalisesti jokaisen laajentumisen myötä, joten (tämän mitenkään rajoittamatta yllämainittua rakenteita koskevaa arviointia) komissio katsoo, että sekakomiteoiden jäsenten määrää olisi vähennettävä tehokkuuden varmistamiseksi. Muuttaessaan sekakomiteoiden tekemiä päätöksiä komissio ottaa edellä mainittua tutkimusta hyödyntäen huomioon työmarkkinaosapuolten edustukseen liittyvät erityisolot, muun muassa ongelman, joka liittyy joihinkin sellaisiin alakohtaisiin organisaatioihin, jotka eivät ole minkään tietyn sekakomitean jäseniä. liittyviin tulkkaus- Toiminnalliset uudistukset 41. Komissio aikoo tehdä alakohtaisessa vuoropuhelussa toiminnallisia uudistuksia, joissa erityishuomiota kiinnitetään kokousten alati kasvavaa määrää koskevaan vaatimukseen ja siihen ja käännösresursseja koskeviin ongelmiin. Eri alojen sekakomiteoiden ja epävirallisten työryhmien tulisi voida toimia joustavammin ja suppeamman kielijärjestelmän puitteissa, jotta etukäteen suoritettavan kuulemisen toteuttaminen tulisi helpommaksi. Voitaisiin ottaa käyttöön uusia teknologioita, joilla olisi mahdollista tehostaa Euroopan työmarkkinaosapuolten kykyä kommunikoida kansallisten jäseniensä kanssa. Antamalla niiden käyttöön esimerkiksi tietoliikenneteknologiaa luotaisiin edellytykset tiedon nopealle ja joustavalle levitykselle, joka mahdollistaisi myös nopeamman vastausten saannin kuulemisiin. Miten alakohtainen vuoropuhelu voisi toimia tehokkaammin ja suunnata resursseja tehokkaammin ? Tiedon ia yhteensovittamisen parantaminen 42. Joka tapauksessa ehdotetaan, että eri alojen välistä yhteensovittamista vahvistetaan kokoamalla yhteen eri alojen vuoropuhelun edustajia saamaan komissiolta tietoa niitä todennäköisesti alakohtaisten työmarkkinaosapuolten kanssa työnsä edistymisestä. Tämä olisi tehokkaampi tapa välittää tietoa työmarkkinaosapuolille, välttää päällekkäisyyksiä ja varmistaa, että tärkeä tieto saavuttaa kaikki alat. kiinnostavista vaihtamaan aloitteista tietoja ja Mitkä ovat näkemyksenne alakohtaisen sosiaalisen vuoropuhelun yhteensovittamisesta ja sen tuloksista tiedottamisesta? C. PYSYVÄ TYOLLISYYSKOMITEA Tilanne 43. Pysyvä työllisyyskomitea perustettiin neuvoston päätöksellä joulukuussa 1970, ja sen koostumusta muutettiin tammikuussa 19757. Se on kolmikantainen neuvoa-antava toimielin, joka kokoaa yhteen neuvoston, komission ja työmarkkinaosapuolien edustajat. 44. Työllisyyskomitean tehtävät määritetään sen perustaneen neuvoston päätöksen 2 artiklassa. "Komitean tehtävä on jatkuvasti varmistaa, perustamissopimusten ja yhteisön instituutioiden ja toimielinten toimivalta huomioon ottaen, vuoropuhelu, yhteistoiminta ja neuvottelu tapauksesta riippuen joko neuvoston tai jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sekä komission ja työmarkkinaosapuolien välillä jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkojen yhteensovittamisen helpottamiseksi yhdenmukaistamalla ne yhteisön tavoitteiden kanssa. Komitean tehtävänä on toimia ennen kuin toimivaltaiset laitokset tekevät mahdolliset päätöksensä. ". 45. Vuosina 1971-1996 komitea järjesti 49 kokousta. Se ei kokoontunut lokakuun 1972 ja helmikuun 1975 välisenä aikana eikä vuoden 1992 jälkipuoliskolla. Keskusteluja työmarkkinaosapuolien, neuvoston ja komission välillä on käyty myös muilla foorumeilla. Viime vuosina esimerkiksi työmarkkinaosapuolien edustajia on kutsuttu osallistumaan ministerien kanssa työllisyyttä ja sosiaalipolitiikkaa koskevista kysymyksistä välittömästi ennen sosiaaliasiain neuvoston epävirallisia kokouksia käytävään näkemysten vaihtoon. Lisäksi puheenjohtajamaa Ranska päätti järjestää 30 päivänä maaliskuuta 1995 epävirallisen komitean kokouksen "sosiaalikonferenssin" nimellä. 46. Myöhemmin Eurooppa-neuvoston epävirallisessa Torinon kokouksessa tuotiin esille ajatus kolmikantaisesta työllisyyttä ja kasvua käsittelevästä konferenssista, johon osallistuminen perustui työllisyyskomitean jäsenyyteen ja joka pidettiin Roomassa 14. -15. kesäkuuta 1996. Konferenssissa korostettiin kolmikantaisen lähestymistavan hyödyllisyyttä ja merkitystä (vaikka se ei vastaakaan täysin jäsenvaltioiden kolmikantamallia) etenkin sellaisen työllisyyteen liittyvän toiminnan osalta, joka koskee jäsenvaltioita, EU:n toimielimiä ja työmarkkinaosapuolia. Neuvoston päätös 14. 12. 1970 (EYVL N:o L 273, 17. 12. 70), muutettu neuvoston päätöksellä 20. 1. 1975 (EYVL N:o L 21, 28. 01. 75). Saadut kokemukset 47. Pysyvän työllisyyskomitean kokouksissa on vuosien varrella keskusteltu hyvin laajasta joukosta työllisyyteen liittyviä kysymyksiä: näitä ovat työvoimamarkkinoiden toiminta, työn uudelleenjärjestäminen, nuorisotyöllisyys, teknologiset muutokset, pitkän ajan työttömyys, naisten työttömyys, siirtolaisuus ja jatkuva ammattikoulutus. Aiheiden runsaudesta huolimatta kokoukset ovat harvoin johtaneet todelliseen kuulemiseen. 48. Yhteistoimintaa koskevat kunnianhimoiset joiden pohjalle pysyvä työllisyyskomitea perustettiin, ovat toteutuneet vain hyvin vähäisessä määrin. Komiteassa käydyt keskustelut rajoittuvat yleensä sarjaan puheenvuoroja, joissa kukin jäsen tuo julki kantansa; tämä on kaukana keskustelusta, saati sitten yhteistoiminnasta. Koska komitea on muodollisuus, jolla ei ole velvollisuutta saavuttaa tuloksia, komitea ei enää kiinnosta tärkeimpiä tahoja. Osallistujien suuri määrä johtaa usein suureen määrään tarpeetonta toistoa. tavoitteet, 49. Vaikka osapuolien kantoja tunnustellaankin etukäteen, pysyvän työllisyyskomitean johtopäätökset ovat täysin puheenjohtajiston vastuulla. Niiden sisältö vaihtelee, ja niitä hyödynnetään vähän. Tämän vuoksi pysyvän työllisyyskomitean tämänhetkisessä toiminnassa eri osallistujapuolet eivät ota vastuuta yhteistoiminnan kehittämisestä. Kehitysnäkymät Tavo it te iden säily ttäm inen 50. Tehtävät, jotka määritettiin komitean perustavalla vuoden 1970 päätöksellä, ovat yhä voimassa. Tehtävä ja tavoitteet ovat yhä ajankohtaisia, etenkin Eurooppa-neuvoston Essenin kokouksen päätelmien täytäntöönpanon osalta. Eurooppa-neuvoston Madridin kokouksessa päätettiin luoda työllisyyspolitiikalle pysyvä ja vakaa rakenne, johon kuului jäsenvaltioiden johtavista edustajista koostuva työllisyyskomitea, sekä työllisyyden ja talouspolitiikan kiinteä yhteensovittaminen. Komissio katsoo, että pysyvän työllisyyskomitean uudistus pitäisi yhdistää tämän Eurooppa-neuvoston vakaata työllisyysrakennetta koskevan päätöksen täytäntöönpanoon, sillä se johtaa uuteen tapaan valmistella työllisyyspolitiikkaa koskevia aloitteita ja vaikuttaa pysyvän työllisyyskomitean tehtävään. Myös HVK:n tätä alaa koskevat tulokset on luonnollisesti otettava huomioon. Työskentelymenetelmien uudistaminen 51. Kuten vuoden 1970 päätöksessä todettiin, komitean työssä tulisi asettaa etusijalle jatkuvuus. Tämän on se menestyksen avain, jonka avulla komitea voi laatia analyysejä ja hyödyntää tehokkaasti saatuja kokemuksia. Tätä jatkuvuutta tulisi etsiä organisatorisista menettelyistä ja aiheiden valinnasta ja niiden seurannasta. Pysyvän työllisyyskomitean tulisi laatia työohjelma, jossa sen työtä suunnitellaan pitkälle aikavälille. Komissio voisi myös perustaa sihteeristön valmistelemaan pysyvän työllisyyskomitean töitä. Pysyvän työllisyyskomitean tulosten parantaminen 52. Menestyksekkään yhteistoiminnan edellytys on tehokas komitea, joka luo aitoa yhteisöllistä lisäarvoa. Komitean kokousten tulisi parantaa neuvoston tietoisuutta työmarkkinaosapuolien huolenaiheista. Tähän liittyen on todettava, että komitean johtopäätökset olisivat avoimempia ja tehokkaampia, jos ne olisivat todella yhteisiä johtopäätöksiä. Ne tulisi julkaista virallista tietäjä välittää järjestelmällisesti Euroopan neuvostolle, ja samalla tulisi tarvittaessa ilmoittaa selvästi, missä kohdin eri työmarkkinaosapuolten, työmarkkinaosapuolten ja neuvoston tai mahdollisesti jäsenvaltioiden kannat eroavat toisistaan. Kannatatteko ajatusta, että pysyvän työllisyyskomitean kokousten johtopäätösten painoarvoa tulisi nostaa? 10 Jäsenyyttä koskevat muutokset 53. Komitean nykyistä koostumusta tulisi tarkistaa ja rationalisoida. Vuodelta 1975 peräisin olevaa asiaa koskevaa neuvoston päätöstä ei ole tarkistettu ottamaan huomioon yhteisössä sen jälkeen tapahtuneita laajentumisia ja kehityskulkuja, jotka vaikuttavat edustusjärjestöihin. Koska komitea kutsutaan keskustelemaan työllisyyden suuntauksiin liittyvistä kysymyksistä ja sosiaaliasiain neuvostolle keskustelua varten toimitetuista luonnoksista, se on kaikkien alojen yleisten etujen ja solidaarisuuden ilmaisun foorumi. Sen koostumuksen tulisi heijastaa tätä lähestymistapaa ja keskittyä Euroopan tason ammattien välisiin organisaatioihin, etenkin koska alakohtaisia kuulemiselimiä on myöskin olemassa. Yhteyskomitea 54. Komissio ehdottaa keskustelujen selkeyden vuoksi ja liiallisten lausuntojen välttämiseksi, ilmaisemaan näkemyksensä että erilaiset yhteyskomitean välityksellä. työmarkkinajärjestöt olisi kutsuttava D. SOSIAALIPOLITIIKKAA KOSKEVAN SOSIAALINEN VUOROPUHELU SOPIMUKSEN MUKAINEN ja kuulemis- neuvottelumekanismin 55. Euroopan sosiaalisessa vuoropuhelussa viime vuosina sattunut merkittävin muutos on ollut uuden unionin perustamissopimukseen liitetyn sosiaalipolitiikkaa koskevan pöytäkirjan nojalla. Näiden mekanismien käyttö, etenkin työmarkkinaosapuolien ensimmäiseen Eurooppa-sopimukseen johtaneiden neuvottelujen menestyksekäs loppuunsaattaminen ja sopimuksen hyväksyminen neuvostossa oli innovatiivinen ja haastava kokemus niin työmarkkinaosapuolille kuin EU:n toimielimillekin. käyttöönotto Euroopan D. I Työmarkkinaosapuolien kuuleminen Tilanne 56. Komissio on kuullut työmarkkinaosapuolia epävirallisesti jo useiden vuosien ajan, mutta sosiaalipolitiikkaa koskevalla sopimuksella virallistettiin komission velvollisuus kuulla niitä etukäteen sosiaalipoliittisissa aloitteissa samoin kuin uusi liitteessä I kuvattu kuulemisprosessi. 57. Sopimuksessa ei määritetty, minkä työmarkkinajärjestöjen tuli osallistua yhteisön tason sosiaaliseen vuoropuheluun. Sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen soveltamista koskevassa tiedonannossaan komissio asetti kriteerit, joiden perusteella käsitellään sitä keskeistä kysymystä, mitkä organisaatiot voidaan katsoa työmarkkinaosapuoliksi yhteisön tason kuulemisissa. 58. Luettelo nämä kriteerit täyttävistä työmarkkinaorganisaatioista laadittiin yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa tehdyn, tällaisten organisaatioiden edustavuutta koskevan tutkimuksen perusteella. Suurten eri ammattikuntia edustavien kattojärjestöjen kuten UNICEn, CEEPin ja EAY:n lisäksi alkuperäiseen 28 organisaation listaan sisältyi joitain tiettyjä työntekijä- ja yritysluokkia edustavia Euroopan organisaatioita, kuten UEAPME8 tai CEC9 ja joukko eri European Association of Craft, Small and Medium-sized Enterprises. Confederation Européenne des Cadres. 11 alojen (esim. työnantajajärjestöjä10. jakelukaupan, pankki- ja vakuutustoiminnan ja kuljetuksen alojen) 59. Lisäksi komissio jatkaa laajaa kuulemispolitiikkaansa, joka kattaa kaikki Euroopan tai tarvittaessa kansalliset organisaatiot, joihin yhteisön sosiaalipolitiikka saattaisi vaikuttaa. Tämä laajempi kuuleminen kattaa siis organisaatiot, jotka ovat eurooppalaisia mutta joilla ei ole edustusta useimmissa jäsenvaltioissa ja jotka jätettiin pois komission vuoden 1993 tiedonannon liitteenä toimitetusta luettelosta. Saadut kokemukset 60. Tähän mennessä kuulemiset ovat onnistuneet oikein hyvin, ja komissio on yleisesti ottaen tyytyväinen sen vuoden 1993 toimintaan. Työmarkkinaosapuolien kuuleminen ei itsessään merkitse pääsyä neuvotteluihin, ja komissio pyrkiikin laajentamaan kuulemismenettelyä kaikkien Euroopan työmarkkinaorganisaatioiden kanssa. Komissio ottaa kaiken vastaanottamansa palautteen perusteellisesti huomioon. Ensimmäiset uusista menettelyistä saadut kokemukset ovat kuitenkin osoittaneet, että työmarkkinaosapuolien vastauskyvyllä on rajansa ja että myös menettelyyn liittyy joitain ongelmia. tiedonannolla perustettujen menettelyjen 61. Komissio tarkistaa säännöllisesti luettelon kriteerit täyttävistä organisaatioista, mutta jotkin vuoden 1993 jälkeen havaitut ongelmat viittaavat siihen, että komission tulisi arvioida uudelleen näiden kriteerien sopivuus ja varmistaa, että kuulemisiin osallistuvilla tahoilla on tarvittava valtuutus ja että komission järjestämissä kuulemisissa toimitetut näkemykset ovat edustavia. Kehitysnäkymät Kuultavien organisaatioiden valintakriteerien tarkistaminen 62. Euroopan parlamentti ehdotti, että komission tiedonannossa annettuja kriteereitä, joiden perusteella sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen nojalla virallisesti kuultavat organisaatiot määritellään, muutettaisiin lisäämällä luetteloon kaksi uutta kriteeriä: hyväksyttävät organisaatiot koostuvat organisaatioista, jotka edustavat työnantajia tai työntekijöitä ja joiden jäsenyys on vapaaehtoinen sekä kansallisella että Euroopan tasolla; organisaatioilla on jäseniensä antama valtuutus edustaa heitä yhteisön sosiaalisen vuoropuhelun yhteydessä, ja ne voivat osoittaa edustavuutensa. Oletteko sitä mieltä, että kuultavien organisaatioiden edustavuuskriteerejä tulee muuttaa? Kuultavat organisaatiot 63. Varmistaakseen vastaanottamiensa näkemysten edustavuuden komissio aikoo tarkistaa luetteloa kuultavista Euroopan organisaatioista ammattikuntien välisellä ja alakohtaisella tasolla nykyisten kriteerien pohjalta. Tämä lupaus vastaa komission vuoden 1993 tiedonannossa annettua sitoumusta tarkistaa kokemuksiin pohjaten tuon tiedonannon liitteenä olevaa luetteloa. 64. Kuten vuonna 1993 ehdotettiin, komissio tulee samaan aikaan edistämään kaikkien Täydellinen luettelo on liitteessä III 12 työmarkkinaosapuolien välisten yhteysrakenteiden kehittämistä. Erityishuomiota kiinnitetään tältä osin pienten ja keskisuurten yritysten riittävään edustukseen. Tässä hengessä komissio aikoo järjestää kaikille asiasta kiinnostuneille työmarkkinajärjestöille säännöllisiä kokouksia, joissa tiedotetaan ja vaihdetaan näkemyksiä kuulemisiin ja sosiaalipolitiikkaan yleensä liittyvistä kehityskuluista. Mitä yhteysrakenteiden kehittämiseen tähtääviä toimenpiteitä työmarkkinaosapuolet pitävät tarpeellisina tämän onnistumiseksi? Kuulemismenettelyjen tarkistus 65. Sosiaalipolitiikkaa koskevan pöytäkirjan 3 artiklan nojalla toteutetuista kuulemisista saatuihin varhaisiin kokemuksiin pohjaten komissio katsoo, että vuoden 1993 tiedonannolla perustettuja neuvottelumenettelyjä on syytä tarkistaa. Kuulemisten määräaikaa tulisi harkita uudelleen. Komissio ehdottaa, että vaikka yleisestä kuuden viikon määräajasta pidetään kiinni, kuulemisten määräaikaa tulisi voida muuttaa ja että komission tulisi määrätä se tapauskohtaisesti aiheen luonteen ja monimutkaisuuden mukaan. Tulisiko harkita joitain muita menettelymuutoksia? D. II Sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen mukaiset neuvottelut Tilanne 66. Neuvottelumenettelyistä ei ole vielä paljon kokemuksia, mutta ensimmäiset viralliset neuvottelut päättyivät onnistuneesti työmarkkinaosapuolen väliseen vanhempainlomaa koskevaan Euroopan laajuiseen sopimukseen, joka allekirjoitettiin 14. joulukuuta 1995 jajonka neuvosto hyväksyi direktiiviksi 3. heinäkuuta 1996. Neuvottelumenettelyjä kuvataan liitteessä I. 67. Koska komissio hyödyntää laajalti kuulemismenettelyjä, neuvottelujen mahdollisuudet kasvavat vastaavasti. Joistain aiheista ei selvästi voi neuvotella, kuten oli asianlaita tuoreessa kuulemisessa, joka koski mahdollista aloitetta siirtää todistustaakka väitettyä sukupuolista syrjintää koskevien tapausten yhteydessä. Työmarkkinaosapuolet ovat kuitenkin hiljattain sopineet aloittavansa viralliset neuvottelut elintärkeästä aiheesta, joka liittyy työajan joustavuuteen (määräaikainen, osa-aikainen ja tilapäinen työ) ja työntekijöiden turvallisuuteen. Saadut kokemukset 68. Neuvotteluista saadut kokemukset ja vanhempainlomaa koskevan sopimuksen loppuunsaattaminen nostivat esille pöytäkirjan 3 ja 4 artiklan menettelyt ja tukivat komission pöytäkirjaa koskevassa tiedonannossa [KOM(93)600, joulukuu 1993] esittämää analyysiä. Kuvaus sopimuksen allekirjoittamisen ja sen myöhempään hyväksymiseen direktiiviksi, on liitteessä I. Virallisten neuvottelujen kulusta voidaan esittää seuraavat huomautukset: työmarkkinaosapuolien välisen tapahtumista, johtivat jotka puitesopimuksen allekirjoittamisen ja direktiivin hyväksymisen välinen aika oli hyvin lyhyt; tämän kokemuksen perusteella on selvää, että kun allekirjoittajaosapuolet pyytävät jonkin sopimuksen täytäntöönpanoa neuvoston päätöksen kautta, lainsäädäntövälineen valinta määräytyy sopimuksen sisällön mukaan; 13 Euroopan Parlamentti arvosteli sitä, ettei sillä ole minkäänlaista asemaa tässä päätöksentekoprosessissa (tämä käy ilmi sen 15. maaliskuuta 1996 antamasta lausunnosta); neuvosto hyväksyi sen, ettei se voinut muuttaa sopimusta, mutta ilmaisi kuitenkin huolensa joistain sisältöä koskevista seikoista, jotka joidenkin jäsenvaltioiden mukaan kuuluivat kansallisten viranomaisten vastuualueeseen tai koskivat menettelyllisiä tai institutionaalisia asioita; jotkin työmarkkinaorganisaatiot ovat arvostelleet sitä, etteivät ne voineet osallistua neuvotteluihin, ja ovat asettaneet kyseenalaiseksi vanhempainlomaa koskevan sopimuksen pätevyyden ja velvollisuutensa noudattaa sitä. Käsityöläis- ja pk-yrityksiä edustava UEAPME on ilmoittanut aikovansa viedä asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Komissio tutki tätä kysymystä tarkoin ennen sopimuksen lähettämistä neuvoston hyväksyttäväksi ja katsoi, että kolme mukana ollutta organisaatiota täyttivät tarvittavat edustavuuskriteerit, jotta sopimus olisi pätevä. Komissio järjesti myös kokouksen kaikille organisaatioille, joita oli kuultu aloitteen osalta mutta jotka eivät olleet osallistuneet neuvotteluihin, antaakseen niille kaikki tiedot sopimuksesta. tarvittavat Kehitysnäkymät A rviointimenettelvt 69. Mitä neuvotteluihin tulee, komissio vastaanottaisi mielellään kaikkien asiasta kiinnostuneiden tahojen näkemykset siitä, mitä ensimmäisistä (vanhempainlomaa koskeneista) neuvotteluista saaduista kokemuksista voidaan oppia etenkin menettelyseikkojen osalta. Tämä selkeyttäisi sitä, millaisiin toimiin on ryhdyttävä tulevien neuvottelujen yhteydessä, jotta mahdollisimman monet vaikeudet voidaan välttää. Mitkä ovat näkemyksenne sopimuksen neuvottelusta saaduista ensimmäisistä kokemuksista? sosiaalipolitiikkaa koskevan Sopimuspuolien edustavuus 70. Kysymys sopimuksen mukaisiin neuvotteluihin osallistumisesta on selkeästi osoittautunut araksi ja kiistanalaiseksi. Komissio katsoo edelleen, että vain ja neuvottelurakenteitaan ja ettei se voi painostaa ketään osallistumaan vapaasti käytäviin neuvotteluihin. itse voivat kehittää omaa vuoropuheluaan työmarkkinaosapuolet 71. Niissä tapauksissa, joissa sovelletaan sopimuksen 3 artiklan 2 kohtaa, komissiolla on kuitenkin vastuu sopimuksen pätevyyden arvioinnista sen sisällön osalta, mikä edellyttää arviota siitä, ovatko ne, joihin sopimus vaikuttaa, edustettuina. Komissio katsoo, että neuvotteluihin osallistuvien tahojen edustavuus täytyy tutkia tapauskohtaisesti, sillä olosuhteet vaihtelevat neuvoteltavan aiheen mukaan. Komission on siksi tutkittava, ovatko neuvotteluun osallistuneet vilpittömän kiinnostuneita aiheesta ja voivatko ne osoittaa huomattavan edustavuuden kyseisellä alalla. ratkaisua 72. Komissio haluaa kannustaa Euroopan työmarkkinajärjestöjä läheisempään yhteistyöhön etsittäessä kehottaa Euroopan työmarkkinaosapuolia olemaan tässä asiassa avoimia ja joustavia, jotta voitaisiin varmistaa asianmukainen osallistuminen neuvotteluihin. Komissio on valmis auttamaan ja tukemaan kaikkia myönteisiä toimia, joihin työmarkkinaosapuolet ryhtyvät tässä asiassa. kysymykseen. puheena olevaan Se 14 Mihin toimiin työmarkkinaosapuolet voivat ryhtyä vahvistaakseen neuvotellun sopimuksen hyväksyttävyyttä kaikkien asianosaisten tahojen, kuten neuvottelujen ulkopuolelle jääneiden työmarkkinajärjestöjen sekä neuvoston, komission ja Euroopan parlamentin, keskuudessa? E SOSIAALISEN VUOROPUHELUN KEHITYKSEN LAAJEMMAT KYSYMYKSET E. I Työllisyys ja muuttuva poliittinen ympäristö 73. Työllisyys on EU. n ensisijainen taloudellinen, sosiaalinen ja poliittinen tavoite. Valkoisessa kirjassa kasvusta, kilpailukyvystä j a työllisyydestä ja Eurooppa-neuvoston Essenin, Cannesin ja Madridin kokouksissa annettiin selkeitä viitteitä siitä, millaisessa asemassa työmarkkinaosapuolet haluttiin nähdä työllisyystoimenpiteiden täytäntöönpanossa. Madridin neuvosto piti tervetulleena sitä, että työmarkkinaosapuolet saivat Euroopan tasolla aikaan yleiset työllisyyden edistämistoimenpiteitä koskevat kriteerit (yhteinen julistus), samoin kuin työllisyyttä koskevan yhtenäiskertomuksen tämän sopimuksen yhdenmukaisuutta. Tämän j aikeen komissio tapasi Euroopan työmarkkinaosapuolet työllisyyttä käsitelleen pyöreän pöydän ääressä keskustellakseen ehdotuksestaan Euroopan työllisyyttä koskevaksi luottamussopimukseksi. Kesäkuussa komissio laati virallisen luottamussopimusta koskevan tiedonannon, jossa esitettiin kolme tavoitetta: saada kaikki toimijat mukaan kattavaan työllisyysstrategiaan, hyödyntää paremmin Euroopan kerrannaisvaikutusta ja sisällyttää työttömyyden torjunta keskipitkän ja pitkän ajan näkemykseen yhteiskunnasta. ja huippukokouksen 74. Nyt on luonteva vaihe keskittyä sosiaalisen vuoropuheluun sekä ammattien välisellä että alakohtaisella työllisyyden tasolla ja jatkaa samalla teollisuus-ja alakohtaisen politiikan sosiaaliseen vaikutukseen liittyvää työtä samoin kuin niiden osallisuutta taloudellista ja ovat sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevassa politiikassa. Työmarkkinaosapuolet avainasemassa yhteisön tason työllisyystoiminnan kehittämisessä ja täydentämisessä, erityisesti sen vastuun osalta, joka niillä on työolojen ja työvoimamarkkinoiden joustavuutta, työaikaa, koulutuksen ja ammattitaitojen hankkimisen saatavuutta ja nuorten ihmisten mukaanottoa koskevien sääntöjen määrittelyssä. Sosiaalisen vuoropuhelun komitean ja eri alojen komiteoiden odotetaan siis olevan sosiaalisen vuoropuhelun kehityksen liikkeellepaneva voima yhteensovitetussa työllisyyspolitiikassa. E. II Sosiaalinen vuoropuhelu ia laajentuminen 75. On elintärkeää, että Itä- ja Keski-Euroopan maita avustetaan asianmukaisen sosiaalisen vuoropuhelujärjestelmän kehittämisessä sosiaalisen ja taloudellisen kehityksen yhteydessä. EU:n laajentuessa tulevaisuudessa tiettyihin Itä- ja Keski-Euroopan maihin on elintärkeää kehittää vuoropuhelu jäsenyyttä hakevien, teollisia suhteita ja sosiaalista vuoropuhelua koskevilta perinteiltään täysin erilaisten maiden työmarkkinaosapuoliin ja niiden välille, jotta niiden on mahdollista osallistua omalta osaltaan sekä liittymistä edeltäviin valmisteluihin että EU:hun liittymisen jälkeiseen toimintaan. ja keski- 76. Mikäli pyytävät EU:n työmarkkinaosapuolten apua kehittäessään rakenteitaan ja sosiaaliseen vuoropuheluun liittyvää toimintaansa, komissio on halukas tukemaan EU:n työmarkkinaosapuolia yhteyksien ja käytännön yhteistyön luomisessa. työmarkkinaosapuolet itäeurooppalaiset 15 (esimerkiksi ammattiyhdistystoimintaan myönnetyt 77. EU:n jäsenyyttä hakeneissa maissa komissio voi PHARE-ohjelman kautta rahoitettuja ecua) hankkeita täydennykseksi kannustaa uudistuksiin liittyvää toimintaa, jonka seurauksena noiden maiden työmarkkinaosapuolien tulisi voida hoitaa oma tehtävänsä sekä ennen liittymistä että sen jälkeen. Euroopan parlamentin sosiaaliseen vuoropuheluun liittyvistä budjettikohdista Itä- ja Keski-Euroopan maille varaamia vähäisiä varoja voidaan myös hyödyntää sosiaalisen vuoropuhelun kehittämiseen Itä- ja Keski-Euroopan maissa, missä tehtävässä Euroopan työmarkkinaosapuolilla on keskeinen asema. 10 miljoonaa E. III Tieto ja tiedonvälitys 78. On ehdotettu, että järjestettäisiin säännöllisiä kokouksia tiedon vaihtamiseksi ammattien välisen sosiaalisen vuoropuhelun ja alakohtaisen sosiaalisen vuoropuhelun edustajien välillä. Nämä kokoukset eivät korvaisi nykyisiä vuoropuhelurakenteita, ja niihin osallistuisi Euroopan organisaatioita, jotka eivät tällä hetkellä osallistu sosiaalisen vuoropuhelun rakenteisiin. 79. Jäsenvaltioiden työntekijät ja työnantajat eivät tunne riittävän hyvin Euroopan sosiaalisen vuoropuhelun toimintaa ja sen tuloksia, vaikka kyseessä on heidän oma välitön etunsa. Osoituksena tästä on eurooppalaiseen sosiaaliseen vuoropuheluun liittyvän toiminnan puuttuminen kansallisella ja paikallisella tasolla. Siksi komissio haluaa varmistaa eurooppalaiseen sosiaaliseen vuoropuheluun liittyvän tiedon levittämisen ja rohkaista työmarkkinajärjestöjä tiedottaessa jäsenilleen sosiaalisesta vuoropuhelusta ja sen tuloksista sekä yleisesti sosiaalipolitiikasta. Tämä edistänee puolestaan kansallista ja alueellista seurantaa ja varmistaa korkean osallistumis- ja palauteasteen tässä prosessissa. Mitä toimia ja käytännön apua tarvitaan sosiaalista vuoropuhelua koskevan tehokkaan tiedotuspolitiikan luomiseksi? 80. Koska suuri osa sosiaalisen vuoropuhelun rakenteiden työstä liittyy poliittisiin kehityskulkuihin, joissa toimielimillä on virallinen asema, komissio tiedottaa EU:n toimielimille säännöllisesti sosiaalisen vuoropuhelun kehityksestä. Vanhempainlomaa koskeva sopimus toi esille sen, että on tarpeen tiedottaa säännöllisesti neuvostolle ja Euroopan parlamentille kulloisestakin tilanteesta, erityisesti jos institutionaalisten ja menettelyyn liittyvien erioikeuksien ei haluta muodostuvan vuoropuhelun kehityksen kompastuskiveksi. Sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen velvollisuuksien mukaisesti komissio aikoo myös j ulkaista vuosittaisia kertomuksia sosiaaliseen vuoropuheluun osallistuville tahoille annettavasta tasapainotetusta tuesta. E. IV Yhteisaloitteille suunnatut tukitoimet 81. Komissio katsoo, että EU voi tukea enemmän työmarkkinaosapuolien yhteistoimintaa, tapahtuipa toiminta sitten yhteisön toimintaohjelmien puitteissa tai itsenäisinä aloitteina. EU:n on tuettava taloudellisesti tunnustettujen Euroopan työmarkkinaosapuolten perustamia toimielimiä, joiden tavoitteena on edistää Euroopan sosiaalisen vuoropuhelun päämääriä, kuten koulutusta ja tutkimuskeskuksia, sillä niillä on merkittävä tehtävä Euroopan tietoisuuden ja koulutuksen kehittämisessä ruohonjuuritason organisaatioissa ja yleisön keskuudessa yleensä. 82. On ehdotettu, että sosiaalisen vuoropuhelun alaisia toiminnallisia yhteisaloitteita 16 vahvistettaisiin ja tuettaisiin, että tällaisten aloitteiden rahoitusta koskeviin pyyntöihin vastattaisiin pikaisesti ja että olemassa olevia - joko neuvoston päätöksellä perustettuja eurooppalaisten luonteeltaan työmarkkinajärjestöjen yhteisillä aloitteilla perustettuja toimielimiä hyödynnettäisiin tehokkaammin. säätiö, CEDEFOP) (kuten CERI) - kolmikantaisia (Dublinin tai E. V Sosiaalisen vuoropuhelun uudet tasot 83. Vaikka yhteisön sosiaalisen vuoropuhelun tärkeimmät tasot ovatkin ammattien välisen ja alakohtaisen vuoropuhelu keskusjohtoiset tasot, on olemassa kasvava tarve tukea uusien vuoropuhelutasojen kehittämistä EU:ta kohtaavia haasteita silmällä pitäen. Niihin kuuluvat: kansainvälisten teollisuusyritysten sosiaalinen vuoropuhelu. Euroopan työtä käsittelevästä neuvostosta annettu neuvoston direktiivi on jo kannustanut merkittävällä tavalla laajempaa vuoropuhelua, mutta se on osoittanut, että kansallisuuteen perustuvat teolliset suhdejärjestelmät eivät enää riitä; alueellisen tason sosiaalinen vuoropuhelu, etenkin rajaseuduilla, joilla sisämarkkinoilla ja muilla EU:n politiikoilla on huomattava vaikutus, sekä yhteisneuvottelujen hajauttamisen valossa :- tämän alan nykyiset kokeiluhankkeet tulevat osoittamaan, millaisen panoksen EU voi antaa. 3. PÄÄTELMÄT 84. Sosiaalisen vuoropuhelun vahvistamiseksi komissio on määritellyt joitain toimia, joiden se katsoo olevan välttämättömiä uudistusprosessin kannalta ja jotka pannaan täytäntöön välittömästi. Tiedonannossa määriteltiin myös joukko tärkeitä, usein arkoja aiheita koskevia kysymyksiä, selvittämiseksi. Työmarkkinaosapuolet, jäsenvaltiot ja Euroopan toimielimet kutsutaan pohtimaan tätä kysymystä ja esittämään näkemyksensä komissiolle. Toisessa komission tiedonannossa, joka on kaavailtu annettavaksi ensi vuonna, otetaan huomioon tämän pohdinnan tuloksena saadut lausunnot. keskusteltava vastauksien parhaiden joista on 85. Komissio haluaisi kuulla kaikkien asiasta kiinnostuneiden tahojen näkemykset seuraavista ehdotuksista ja kysymyksistä: VAL DUCHESSEN SOSIAALINEN VUOROPUHELU Komissio aikoo edelleenkin antaa täyden tukensa "Vai Duchessen" sosiaaliselle vuoropuhelulle. Komissio vetoaa työmarkkinaosapuoliin itseensä, jotta ne vahvistaisivat sosiaalista vuoropuhelua varmistamalla, että kaikki asiaankuuluvat etunäkökohdat ovat edustettuina. 17 AMMATTIEN VÄLISET NEUVOA-ANTAVAT KOMITEAT Komiteoiden säilyttämistä nykymuotoisina tullaan harkitsemaan Siirtotyöläisten sosiaaliturvaa käsittelevä neuvoa-antava komitea ja työntekijöiden vapaata liikkuvuutta käsittelevä neuvoa-antava komitea voitaisiin yhdistää. Mitä muita uudistuksia tulisi harkita komiteoiden toiminnan parantamiseksi? Euroopan työmarkkinajärjestöjen asemaa neuvoa-antavissa komiteoissa on tarkistettava. ALAKOHTAINEN SOSIAALINEN VUOROPUHELU Alakohtaisen tason sosiaalista vuoropuhelua voitaisiin parantaa keskittymällä strategisiin kysymyksiin ja aloihin. Komissio toivoo saavansa käyttöönsä kaikkien asiasta kiinnostuneiden tahojen näkemykset tehokkaamman ja merkityksellisemmän alakohtaisen sosiaalisen vuoropuhelun kehittämisestä. Komissio aikoo vahvistaa osastojensa välistä kuulemismenettelyjä koskevaa yhteistyötä ja yhteensovittamista. Mitkä ovat näkemyksenne alakohtaisen vuoropuhelun vastuun organisoinnista? Mitä ajattelette kuulemisten järjestämistä koskevasta vaihtoehtoisesta ehdotuksesta? Käynnistetään eri alojen työmarkkinajärjestöjen edustavuutta koskeva tutkimus. Komissio katsoo, että sekakomiteoiden jäsenten määrää olisi vähennettävä tehokkuuden varmistamiseksi. Miten alakohtainen vuoropuhelu voisi toimia tehokkaammin ja suunnata resurssit tehokkaammin? Mitkä ovat näkemyksenne alakohtaisen sosiaalisen vuoropuhelun yhteensovittamisesta ja sen tuloksista tiedottamisesta? PYSYVÄ TYÖLLISYYSKOMITEA Pysyvän työllisyyskomitean uudistus pitäisi yhdistää tämän Eurooppa-neuvoston vakaata työllisyysrakennetta koskevan päätöksen täytäntöönpanoon. Pysyvän työllisyyskomitean tulisi laatia työohjelma. Kannatatteko ajatusta, että pysyvän työllisyyskomitean kokousten johtopäätösten painoarvoa tulisi nostaa? Komitean nykyistä koostumusta tulisi tarkistaa ja rationalisoida. 18 Erilaiset yhteyskomitean välityksellä. työmarkkinaorganisaatiot olisi kutsuttava ilmaisemaan mielipiteensä SOSIAALIPOLIITTISEN SOPIMUKSEN MUKAISET KUULEMISET Oletteko sitä miellä, että kuultavien organisaatioiden edustavuuskhteere/ä tulee muuttaa•? Komissio aikoo tarkistaa kuultavien Euroopan organisaatioiden luetteloa vuoden 1993 tiedonannossa antamansa sitoumuksen mukaisesti. Komissio aikoo järjestää kaikille asiasta kiinnostuneille säännöllisiä kokouksia, joissa tiedotetaan ja vaihdetaan näkemyksiä. työmarkkinajärjestöille Mitä yhteysrakenteiden kehittämiseen tähtääviä toimenpiteitä työmarkkinaosapuolet pitävät tarpeellisina tämän onnistumiseksi? Ensimmäisen vaiheen kuulemisen määräaikaa tulisi harkita uudelleen. Tulisiko harkita joitain muita menettelymuutoksia? SOSIAALIPOLIITTISEN SOPIMUKSEN MUKAISET NEUVOTTELUT Mitkä ovat näkemyksenne sopimuksen neuvot lelusta saaduista ensimmäisistä kokemuksista? Mihin toimiin työmarkkinaosapuolet voivat ryhtyä vahvistaakseen neuvotellun sopimuksen hyväksyttävyyttä kaikkien asianosaisten tahojen keskuudessa? SOSIAALISEN VUOROPUHELUN KEHITYKSEN LAAJEMMAT KYSYMYKSET Sosiaalisen vuoropuhelun keskittäminen työllisyyteen. EU:n työmarkkinaosapuolien avustaminen työmarkkinajärjestöjen kehittämisessä Itä- ja Keski-Euroopan maissa. Säännöllisten kokousten järjestäminen ammattien välisen sosiaalisen vuoropuhelun ja alakohtaisen sosiaalisen vuoropuhelun edustajien välistä tiedonvaihtoa varten. Eurooppalaiseen ja työmarkkinajärjestöjen rohkaiseminen näiden tiedottaessa jäsenilleen sosiaaliseen vuoropuheluun liittyvästä toiminnasta ja sen tuloksista. sosiaaliseen vuoropuheluun levittäminen liittyvän tiedon Mitä toimia ja käytännön apua tarvitaan sosiaalista vuoropuhelua koskevan tehokkaan tiedotuspolitiikan luomiseksi ? Säännöllinen tiedottaminen EU:n toimielimille sosiaalisen vuoropuhelun kehityksestä Sosiaalisen vuoropuhelun alaisten yhteistoiminta-aloitteiden vahvistaminen ja tukeminen. Uusien vuoropuhelutasojen kehittämisen avustaminen EU:n haasteita silmällä pitäen. 19 LIITE I SOSIAALISEN VUOROPUHELUN TOIMINNAN KUVAUS Val Duchesse: ammattien välinen vuoropuhelu Alkuvaiheessa (1985-1988) Vai Duchessen sosiaalisessa vuoropuhelussa pyrittiin ottamaan työmarkkinaosapuolet mukaan sisämarkkinoiden loppuunsaattamista koskeviin suunnitelmiin, minkä ansiosta Euroopan toimielinten ja työmarkkinaosapuolten yhteistyöstä tuli tärkeämpi asia kuin koskaan aiemmin. Siksi komission aloitteesta käynnistettiin sosiaalinen vuoropuhelu, joka kokosi 'Vai Duchessen' kokouksiin1 organisaatiot, jotka olivat valmiit aloittamaan EU- tason vuoropuhelun. Näin luotiin foorumi sisämarkkinoiden sosiaalisia piirteitä koskevaa keskustelua varten, ja samalla perustettiin kaksi työryhmää, joista toinen käsitteli makrotaloutta ja toinen mikrotaloutta. Alusta lähtien Vai Duchessen kokouksilla, joita järjestettiin Euroopan teollisuuden ja työnantajajärjestöjen liiton (UNICE), julkisten yritysten Euroopan keskusjärjestön (CEEP) ja Euroopan ammatillisen yhteistyöjärjestön (EAY) välillä, oli erävirallinen asema ja ne perustuivat osallistuvien osapuolien vastavuoroiseen tunnustamiseen. Kun 118 b artikla vuonna 1986 lisättiin ET An perustamissopimukseen yhtenäisasiakirjalla, sosiaalisen vuoropuhelun edistämisestä yhteisön tasolla tuli yksi komission virallisia tehtäviä: "Komissio pyrkii Euroopan tasolla edistämään työmarkkinaosapuolten välistä vuoropuhelua, joka voi johtaa sopimussuhteisiin, jos osapuolet niin haluavat. ". Tätä velvollisuutta vahvisti edelleen se poliittinen tunnustus, joka annettiin EU:n politiikkojen sosiaaliselle ulottuvuudelle vuonna 1989 annetussa työntekijöiden perusoikeuksia koskevassa sosiaalisessa peruskirjassa, jossa vaadittiin työmarkkinaosapuolien osallistumisen lisäämistä sekä hallinnon ja työvoiman välisen vuoropuhelun edistämistä. Samaan aikaan vuoropuhelua vahvistettiin perustamalla poliittinen johtoryhmä, joka koostui Euroopan kolmen kattojärjestön ja niiden kansallisten jäsenorganisaatioiden korkea-arvoisista edustajista. Myös komission sosiaalisen toimintaohjelman hyväksyminen edisti asiaa, sillä siinä taattiin työmarkkinaosapuolien katto-organisaatioiden kuuleminen komission ehdotuksista aloilla, joilla ei ole neuvoa-antavia komiteoita (esim. työvoimalaki). Vuoden 1991 hallitusten välisen konferenssin neuvotteluja, jotka johtivat sopimukseen Euroopan unionista, leimasi useimpien jäsenvaltioiden halukkuus ottaa neuvostossa käyttöön sosiaalipolitiikan alaa koskevat määräenemmistöpäätökset tarkoituksena voittaa sosiaalisen toimintaohjelman täytäntöönpanoon liittyvät esteet. Keskusteltuaan siitä, miten kummankin osapuolen vaikutusvaltaa voitaisiin lisätä tällä alalla, UNICE, CEEP ja EAY hyväksyivät 31. lokakuuta 1991 hallitusten väliselle konferenssille osoitetun yhteisen sopimuksen, jossa määrättiin pakolliseksi velvollisuus kuulla työmarkkinaosapuolia komission sosiaaliasioita koskevien ehdotusten yhteydessä sekä työmarkkinaosapuolien välinen neuvottelumahdollisuus, joka saattaisi mahdollisesti johtaa puitesopimuksiin. (yhdentoista osapuolen) Tämä yhteinen sosiaalipolitiikkaa koskevaan sopimukseen, josta tuli siten EU:n perustamissopimuksen siirrettiin melkein sanatarkasti sopimus Kokoukset nimettiin ensimmäisen, 31. 1. 1985 Brysselissä järjestetyn kokouksen pitopaikan mukaan. 20 olennainen osa ja johon sisältyi mahdollisuus laatia työmarkkinaosapuolten välisiä sopimuksia, joita työmarkkinaosapuolet saattoivat toteuttaa 4 artiklan mukaisesti kansallisella tasolla tai komission ehdotukseen perustuvalla neuvoston päätöksellä. Lokakuussa 1992 Euroopan unionin perustamissopimuksen allekirjoittamisen jälkeen UNICE, CEEP ja EAY perustivat uuden sosiaalisen vuoropuhelun komitean, joka uusissa oloissa toimii vuoropuhelua ohjaavana foorumina2. Tämä komitea on määrittänyt toimialan muille työryhmille, joita ovat vuodesta 1989 toiminut koulutusta ja ammattikoulutusta käsittelevä komitea, makrotaloutta käsittelevä komitea, joka on herätetty henkiin uudelleen ja joka on keskittynyt yritysten kasvustrategiaan ja kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä käsittelevän valkoisen kirjan seurantaan. Sosiaalisen vuoropuhelun komiteaa kuullaan myös laajemmissa kysymyksissä, joita liittyy sosiaalipolitiikkaan, makrotalouteen ja työllisyyspolitiikkaan sekä kiinnostaviin ammattikoufutukseen kehityskulkuihin. työmarkkinaosapuolten ja muihin kannalta Ammattien väliset neuvoa-antavat komiteat Yhteisön sosiaalipolitiikan eri aloilla on kuusi ammattien välistä neuvoa-antavaa komiteaa. Ne ovat Euroopan sosiaalirahastokomitea sekä siirtotyöläisten sosiaaliturvaa, työntekijöiden vapaata liikkuvuutta, ammattikoulutusta, työterveyttä, -turvallisuutta ja-hygieniaa sekä naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia käsittelevät neuvoa-antavat komiteat. Neuvoa-antavia komiteoita johtaa komissio, ja ne koostuvat kansallisista kolmikantaisista valtuuskunnista (työnantajat, ammattiliitot ja hallitusten kansalliset edustajat), jotka ovat jäsenvaltioiden ehdottamia ja neuvoston nimeämiä. Komiteoiden tehtävänä on neuvoa ja avustaa komissiota yksittäisten sosiaalipolitiikkojen täytäntöönpanossa, eivätkä ne ole yleisesti ottaen foorumi työmarkkinaosapuolten kanssa käytävää vuoropuhelua varten vaan virallinen osa joitakin sosiaalipolitiikkoja koskevaa lainsäädännön puitekehystä, ja on tärkeää, että työmarkkinapuolilla on paikkansa niissä. Alakohtainen vuoropuhelu Alakohtaisella tasolla työmarkkinaosapuolien välistä vuoropuhelua on käyty jo joidenkin vuosien ajan sekakomiteoiden ja epävirallisten työryhmien toimiessa kuulemis-, vuoropuhelu ja toisinaan jopa neuvottelueliminäkin. Ne antavat näkemyksensä siitä, miten tulisi laatia ja toteuttaa yhteisön alakohtaisia politiikkoja, joilla pyritään parantamaan ja harmonisoimaan asumis- ja työoloja ja joissain tapauksissa myös parantamaan kyseisten alojen taloudellista kilpailuasemaa. Tätä vuoropuhelua on tapana käydä näitä politiikkojen koskevien keskustelujen muodossa, joista voidaan laatia yhteisiä lausuntoja. Tämän vuoropuhelun muoto ja tulos vaihtelevat huomattavasti eri aloilla. Toisinaan ei saavuteta muuta kuin kahden eri osapuolen parempi ymmärrys Euroopassa tapahtuvista kehityskuluista. Kokemus on kuitenkin osoittanut, että vuoropuhelun avulla voidaan saada aikaan käytännöllisempiäkin saavutuksia. Sen lisäksi, että tällaisten vuoropuhelujärjestelyjen puitteissa on mahdollisuus järjestää kokouksia, vaihtaa ajatuksia ja tietoa, on tehty myös seurannut joukko erityisiä aloitteita, esimerkiksi yhteisen kannan hyväksymisestä 2 Komiteaan kuuluu tällä hetkellä kaikkiaan 45 jäsentä sekä 2 EFTA-maista tulevaa tarkkailijaa. Työnantajapuoli: UNICEn sihteeristö (3), UNICEn kansalliset jäsenjärjestöt (15 Euroopan unionista ja 1 ETA:sta = 16), CEEP (4) ja yksi EFTAn tarkkailija. Ammattiliitot: EAY:n sihteeristö (3), EAY:n kansalliset jäsenjärjestöt (15 Euroopan unionista ja 1 ETA. sta = 16), Euroopan teollisuuden komiteat (3) ja yksi EFTAn tarkkailija. 21 työmarkkinaosapuolien yhteinen osallistuminen yhteisön tietokantojen luominen ja työpaikkojen luomista koskevat tutkimukset. ammattikoulutusohjelmiin, Esimerkkinä mainittakoon, että niinkin aikaisin kuin vuonna 1978 maatalouden työntekijöiden sosiaalisia ongelmia käsitelleen sekakomitean työmarkkinaosapuolet antoivat ensimmäisen suosituksen, jolla määritettiin viljeltävällä maalla työskentelevien pysyvien työntekijöiden työviikon pituus. Vuonna 1981 tämä suositus ulotettiin kattamaan kaikki maataloustyöntekijät. Sisämarkkinoiden yhteydessä vähittäiskauppaa käsittelevä epävirallinen työryhmä hyväksyi vuonna 1988 muistion, jossa kiinnitettiin huomiota ammattikoulutusrakenteiden puutteeseen vähittäiskaupan alalla ja suositeltiin, että komissio laatisi koulutusta koskevat yhteisötason vähimmäisvaatimukset. Tätä muistiota on seurannut muita aloitteita: vähittäiskaupan sosiaalisia kysymyksiä käsittelevä Euroopan foorumi ja ensimmäinen kansainvälinen ammattikoulutusalan hanke (ASSIST), joka merkitsee askelta kohti vuoden 1988 muistion yleisten periaatteiden käytännön soveltamista. Vuonna 1995 siivousalaa käsittelevän epävirallisen työmarkkinaosapuolet hyväksyivät yhteiset suuntaviivat, jotka koskivat kyseisen alan työajan järjestämisestä annetun direktiivin soveltamista. työryhmän Yhteisön sosiaalipolitiikan osalta eri alojen työmarkkinaorganisaatioita on kuultu etenkin niiden aloitteiden yhteydessä, joita komissio ehdotti työntekijöiden perusoikeuksia koskevaan yhteisön peruskirjaan perustuvassa vuoden 1989 toimintaohjelmassaan. Vuoden 1993 jälkeen sekakomiteoissa ja epävirallisissa työryhmissä toimivia työmarkkinaorganisaatioita on kuultu virallisesti sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen 3 artiklan mukaisesti kaikkien sosiaalipoliittisten aloitteiden yhteydessä. Toisinaan niitä on kuultu teollisuuteen liittyvistä aloitteista, joilla on alaan liittyviä sosiaalisia vaikutuksia (esimerkiksi vuonna 1996 PO III kuuli alihankintaa koskevasta tekstiili- tiedonanto luonnoksesta). ja vaatetusalan epävirallista työryhmää suojeluksessa Pysyvä työllisyyskomitea Pysyvä työllisyyskomitea perustettiin vuonna 1970 neuvoston päätöksellä, ja se on muodollisen aseman omaava yhteistoimintamekanismi, joka myös toimii neuvoston asiaa käsittelevien puheenjohtajamaan konferenssien ja vähäisemmässä määrin ammattien välisten neuvoa-antavien komiteoiden yhteydessä. Pysyvä työllisyyskomitea, joka kokoaa yhteen työmarkkinaosapuolet, komission sekä ministerineuvoston, tehtävä on "jatkuvasti varmistaa [. ] vuoropuhelu, yhteistoiminta ja neuvottelu tapauksesta riippuen joko neuvoston [. ] komission ja työmarkkinaosapuolien välillä jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkojen helpottamiseksi yhdenmukaistamalla ne yhteisön tavoitteiden kanssa". 3 järjestettävien kolmikantaisten Pysyvän työllisyyskomitean perustamisen jälkeen kukin neuvoston puheenjohtajamaa on järjestänyt keskimäärin yhden kokouksen. Kunkin kokouksen valmistelut alkavat sillä, että Neuvoston päätös, 2 artikla, EYVL N:o L273/25 1970. Koska pysyvä työllisyyskomitea luotiin yhteistoimintaelimeksi, alun perin kaavailtiin itse asiassa järjestelyjä yhteisötason vuoropuhelua varten, jonka 'kolmikantaisiin konferensseihin' osallistuisivat työmarkkinaosapuolten tärkeimmät kattojärjestöt. Tämä ensimmäinen työmarkkinaosapuolten kanssa ja niiden välillä käytävän vuoropuhelun yritys kariutui eri syistä vuonna 1978. 22 johtoryhmän, joka koostuu puheenjohtajamaan, komissio kokoaa ja työmarkkinaosapuolten edustajista ja jonka tehtävä on määrittää keskustelun aihe. Tämän jälkeen komissio laati valmisteluasiakirjan, jonka perusteella puheenjohtajamaa valmistelee päätöslauselmaluonnokset yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa. Päätöslauselmat saavat lopullisen muotonsa juuri ennen kokousta järjestettävässä 'minikeskustelussa', minkä vuoksi varsinaisessa kokouksessa käytävän aidon keskustelun ja näkemysten vaihdon merkitys on usein ollut vähäinen. Itse kokouksen aloittaa ministerien suljettu kokous, jota seuraa täysistunto, jossa työmarkkinaosapuolet ja neuvoston jäsenet pitävät puheita. Puheenjohtajamaa on yksin vastuussa kokouksen päätöslauselmista. komission 1991 välisessä hallitusten konferenssissa otettiin merkittävä Sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen mukaiset kuulemiset askel Vuoden työmarkkinaosapuolten aseman vahvistamiseksi Euroopan päätöksentekoprosessissa. Sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen 3 ja 4 artiklat merkitsivät huomattavaa kehitystä EY:n perustamissopimuksen 118 b artiklaan nähden. Sopimuksen 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti "komission tehtävänä on edistää työmarkkinaosapuolten kuulemista yhteisön tasolla ja toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet näiden osapuolten vuoropuhelun helpottamiseksi varmistaen samalla molemmille osapuolille tasapuolisen tuen". Sopimuksen 3 artiklan 2 ja työmarkkinaosapuolia ennen 3 kohdassa komissiolle asetetaan velvollisuus kuulla sosiaalipolitiikan alaa koskevien ehdotusten esittämistä. Lisäksi uusia näkymiä on avautunut työmarkkinaosapuolten yhteisötason vuoropuhelussa, muun muassa mahdolliset sopimukset, jotka voidaan panna täytäntöön sopimuksen 4 artiklan mukaisesti joko neuvoston komission ehdotukseen perustuvalla päätöksellä tai kunkin jäsenvaltion työmarkkinaosapuolia koskevien erityisten menettelyjen ja käytäntöjen mukaisesti. • lainsäädäntöehdotuksen Sosiaalipolitiikkaa koskevassa sopimuksessa määritettyihin kuulemismenettelyihin sisältyy kaksivaiheinen komission edeltävä kuuleminen. Ensimmäisessä vaiheessa komissio ilmoittaa työmarkkinaosapuolille harkitsevansa johonkin tiettyyn aiheeseen liittyvää toimintaa ja pyytää niiden näkemyksiä "yhteisön toimintaa koskevista mahdollisista suuntaviivoista" (3 artiklan 2 kohta). Osapuolet voivat antaa vastauksensa komissiolle yksittäin tai yhdessä. Näin komissio saa selkeän käsityksen kysymyksistä ennen kuin se päättää asiassa etenemisestä. antamista Toinen vaihe käynnistyy "jos komissio kuultuaan työmarkkinaosapuolia pitää yhteisön toimintaa suotavana, se kuulee työmarkkinaosapuolia suunnitellun ehdotuksen sisällöstä. Työmarkkinaosapuolet antavat komissiolle lausunnon ehdotuksesta tai tarvittaessa sitä koskevan suosituksen" (3 artiklan 3 kohta). Näin annetaan etukäteen suora panos ehdotetuille toimenpiteille. Uusi kuulemismenettely on pakollinen vain sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen yhteydessä. Standardoidakseen lähestymistapaansa komissio on kuitenkin sitoutunut soveltamaan sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen 3 artiklan mukaisia menettelyjä lainsäädäntöperustasta (EY:n perustamissopimus tai pöytäkirja) riippumatta kaikkiin sosiaalipoliittisiin aloitteisiin. Lisäksi komissio on maininnut mahdollisuudesta järjestää virallisia kuulemisia kaavailluista lainsäädäntöehdotuksista, jotka ovat luonteeltaan horisontaalisia tai erityisalakohtaisia ja joilla on sosiaalisia vaikutuksia. Tässä yhteydessä komissio kuitenkin pidättää itsellään oikeuden päättää, järjestetäänkö tällainen kuuleminen, ja jos järjestetään, miten. Sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen mukaiset neuvottelut Sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen 3 artiklan mukaisessa toisen vaiheen kuulemisessa 23 työmarkkinaosapuolet voivat päättää aloittaa sopimusneuvottelut käsiteltävänä olevasta asiasta. Tässä tapauksessa komissio keskeyttää toimintansa, ja työmarkkinaosapuolilla on sopimuksen neuvottelemiseen aikaa yhdeksän kuukautta tai pidempi aika, jos molemmat osapuolet ja komissio tähän suostuvat. Jos sopimus saadaan aikaan, työmarkkinaosapuolet voivat panna sen täytäntöön kansallisten rakenteiden ja käytäntöjen mukaisesti. Vaihtoehtoisesti osapuolet voivat pyytää komissiota välittämään sopimuksen neuvostolle, jotta se hyväksyisi sen päätökseksi, jolloin siitä tulisi osa EU. n lainsäädäntöä. Vaikka sopimukseen ei näissä neuvotteluissa päästäisikään, kummankin osapuolen neuvottelujen kuluessa valmistelemista kannoista ja ilmenneistä ongelmista on suurta hyötyä komissiolle sen laatiessa omaa ehdotustaan. Heti kun Maastrichtin sopimus tuli voimaan vuonna 1993, komissio päätti pöytäkirjan sisältämän sosiaalipolitiikkaa käsittelevän sopimuksen 3 artiklan mukaisen menettelyn nojalla kuulla työmarkkinaosapuolia yhteisön tiedotus- ja kuulemismenettelyjä koskevan toiminnan mahdollisesta suunnasta yhteisön laajuisissa yrityksissä. Helmikuussa 1994 järjestetyn, kaavaillun ehdotuksen sisältöä koskeneen toisen kuulemistilaisuuden jälkeen useista huolimatta epävirallisista työmarkkinaosapuolet päättivät olla aloittamatta neuvotteluja. Uuden menettelyn ensimmäinen käyttökokeilu johti siis neuvoston direktiiviin Euroopan työtä käsittelevän neuvoston perustamisesta tai yhteisön laajuisia yrityksiä ja yritysryhmiä koskevaan menettelyyn, joka hyväksyttiin syyskuussa 1994 (94/45/EY). neuvottelumahdollisuuksia kartoittaneista kokouksista Työ- ja perhe-elämän yhteensovittaminen on yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevan politiikan keskeinen osa, ja vuonna 1983 komissio antoi ehdotuksen neuvoston direktiiviksi vanhempainlomasta ja perhesyihin perustuvasta vapaasta4. Koska neuvostossa ei ollut yhdentoista vuodessa tapahtunut mitään edistystä, komissio päätti käyttää hyväkseen sosiaalipoliittiseen sopimukseen perustuvia uusia menettelyjä ja aloittaa 3 artiklan mukaiset menettelyt. Niinpä se antoi 22 päivänä helmikuuta 1995 hyväksyntänsä sopimuksen 3 artiklan 2 kohdan mukaiselle työmarkkinaosapuolten kuulemiselle. Hyväksyntä perustui tekstiin, jossa palattiin komission sovittelupolitiikan vaiheisiin ja tarkasteltiin sitä useista eri näkökulmista. Kuuden viikon kuulemisjakson lopussa komissio oli saanut 17 vastausta. Työmarkkinaosapuolten vastauksista kävi ilmi, että komission ensimmäisen asiakirjan suuntavii voj en mukaisen sovittelutoiminnan tarpeesta oltiin yhtä mieltä. Työmarkkinaosapuolet tukivat hyvin selkeästi miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämistä. Tällä alalla toteutettavan toiminnan oikean muodon ja tason osalta todettiin yleisesti, että yhteisön aloite saattaisi olla tarpeen. Ainakin yhteisön tekstissä voitaisiin suositella erilaisia toimenpiteitä ja normeja, ja ehdotettiin myös sitovaa yhteisön puitetoimenpidettä, jolla perustettaisiin kansallisella, paikallisella ja yritystasolla toteutettavat suuntaviivat. Useissa vastauksissa suositeltiin myös, että tehtävä periaatteiden luonnostelemisessa ja täytäntöönpanossa yhteisneuvottelujen välityksellä. työmarkkinaosapuolilla olisi aktiivinen Analysoituaan asiakirjaansa kohdistuneet reaktiot komissio päätti aloittaa neuvottelujen toisen kierroksen sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti. 5 päivänä heinäkuuta kolme organisaatiota (UNICE, CEEP ja EAY) ilmoittivat aikeestaan aloittaa neuvottelut tästä kysymyksestä ja erityisesti vanhempainlomasta. Näiden neuvottelujen lopuksi nuo kolme organisaatiota solmivat puitesopimuksen 14 päivänä joulukuuta. Samaan aikaan ne KOM (83) 686 lopull. 24 välittivät sopimuksen komissiolle pyytäen, että se pantaisiin täytäntöön neuvoston komission ehdotukseen perustuvalla päätöksellä sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Komissio antoi direktiiviehdotuksensa5 31 päivänä tammikuuta 1996. Tässä ehdotuksessa otettiin huomioon allekirjoittaneiden osapuolien edustava asema, puitesopimuksen lausekkeiden laillisuus ja pk-yrityksiä koskevien määräysten kunnioittaminen. Huolimatta siitä, että Euroopan parlamentin osallistuminen lainsäädäntöprosessiin ei lainsäädäntö pohjan nojalla ole ennakoitavissa, komissio lähetti ehdotuksensa parlamentille tiedoksi. Tämän ansiosta EP saattoi 15 päivänä maaliskuuta 1996 toimittaa lausuntonsa asiasta. Neuvosto hyväksyi direktiivin 29 päivänä maaliskuuta 1996, ja virallisesti se annettiin 3 päivänä kesäkuuta. 5 päivänä heinäkuuta 1995 komissio aloitti ensimmäisen vaiheen kuulemisessa, joka koski todistustaakkaa miesten ja naisten välisissä syrjintätapauksissa. Työmarkkinaosapuolet antoivat lausuntonsa, mutta ilmaisivat selkeästi, etteivät ennakoineet aihetta koskevia neuvotteluja. Tämän seurauksensa komissio päätti kuulla työmarkkinaosapuolia tätä alaa koskevasta ennakoitavissa olevasta ehdotuksesta. 27 päivänä syyskuuta 1995 komissio käynnisti myös kuulemismenettelyn ensimmäisen vaiheen työajan joustavuutta ja työntekijöiden turvallisuutta koskevassa asiassa. Kysymysten monimutkaisuuden vuoksi komissio katsoi, ettei kuuden viikon määräaika ollut kohtuullinen työmarkkinaosapuolten näkemysten palauttamiselle. Vasta huhtikuussa 1996 harkittuaan kuulemiseen saatuja vastauksia komissio katsoi soveliaaksi edetä ja käynnisti työmarkkinaosapuolten kuulemisen toisen vaiheen, joka koski ehdotuksen mahdollista sisältöä. 19 päivänä kesäkuuta ömarkkinaosapuolet ilmoittivat virallisesti komissiolle, että ne halusivat aloittaa neuvottelut sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen 3 artiklan mukaisesti. 14 päivänä marraskuuta 1995 komissio antoi tiedonannon [KOM (95) 547 lopull. ] työtä käsittelevästä neuvostosta annetun direktiivin vaikutuksesta muihin neuvoston käsiteltävinä oleviin ehdotuksiin, jotka sisältävät työntekijöille tiedottamista ja työntekijöiden kuulemista koskevia määräyksiä; tiedonannon tarkoituksena oli kuulla työmarkkinaosapuolia ja EU. n toimielimiä työntekijöille tiedottamisesta ja työntekijöiden kuulemisesta. 5 KOM (06) 26 lopull. 25 Liite II Yhteisötason sosiaalisen vuoropuhelun toimielinkehys (rakenne) WÊ^^ÊM Piiiiiii^ KUULEMISET l. Eri alojen väliset neuvoa-antavat komiteat Siirtotyöläisten sosiaaliturva (1959) Neuvoston asetus 1408/71, EYVL N:o L 49, 5. 7. 71 6/jäsenvaltio : (2/liitot; 2/työnantajat; 2/hallitus) Yleisten kysymysten/ setusten tarkastelu Euroopan sosiaalirahasto (1960) Työntekijöiden vapaa liikkuvuus (1961) Ammattikoulutus (1963) Perustamissopimuksen 124 artikla ja neuvoston asetus 2082/93, EYVL N. o L 193, 31. 7. 93 Neuvoston asetukset 15/61, EYVL N:o L 57, 26. 8. 61 ja 1612/68, EYVL N:o L 257, 15. 10. 68 Neuvoston päätös 9. 4. 1968, EYVL N:o L 91, 12. 4. 68 Sama Sama Sama Työterveys, -turvallisuus ja -hygienia (1974) Neuvoston päätös 27. 6. 1974, EYVLN:o 185, 9. 7. 74 Sama Miesten ja naisten yhtäläiset mahdollisuudet (1981) Komission päätös 42/95, EYVL N:o L 249. 17. 10. 95 2/jäsenvaltio (naisasioista vastaavat elimet) +10 Euroopan työmarkkinaosapuolta 2. Alakohtainen taso Sekakomitea Maatalous (1963) Maantiekuljetus (1965) Sisävesiliikenne (1967) Rautatieliikenne (1972) Kalastus (1974) Meriliikenne (1987) Siviili-ilmailu (1990) Tietoliikenne (1990) Satamapalvelut (1994) Komission päätökset 74/442, EYVL N:o L 243. 5. 9. 74 ja 87/445, EYVL N:o L 240, 22. 8. 87 Komission päätökset 85/516, EYVL N:o L 317, 28. 11. 85 ja 87/447, EYVL N:o L 240, 22. 8. 87 Komission päätös 80/991, EYVL N:o L 297, 6. 11. 1980 Komission päätökset 85/13, EYVL N:o L 8, 10. 1. 1985 ja 91/407, EYVL N:o L 276, 14. 8. 91 Komission päätökset 74/441, EYVL N:o L 243, 5. 9. 74 ja 87/446, EYVL N:o L 240, 22. 8. 87 Komission päätös 87/467, EYVL N:o L 253, 4. 9. 87 Komission päätös 90/449, EYVL N:o L 230, 24. 8. 90 Komission päätös 450/90, EYVL N. o L 230, 24. 8. 90 Komission päätös 595/94, EYVL N:o L 225, 31. 8. 94 COPA / EFA IRU / CSTCE ESO, UINF / CSTCE CCFE / CSTCE EUROPECHE-COGECA/CSTCE ECSA / CSTCE AEA, ACI, ACE / CSTCE Operaattorit / PTTI Operaattorit / PTTI 26 Komission avustaminen Asetuksen 1612/68 soveltamisen vaikutukset Perustellut lausunnot Komission avustaminen Komission neuvominen Komission avustaminen Yhteiset lausunnot LoittsSittftintöpcrasfa Köö«t«imus Toimivalta Epäviralliset työryhmät Hotelli- ja ravintola-ala (1984) Sokeri (1984) Vakuutus (1987) Jakelu- ja vähittäiskauppa (1990) Pankkiala (1990) Huonekalut (1991) Jalkineet (1977) Rakennusala (1991) Siivousala (1992) Tekstiili ja vaatetus (1992) Puu (1994) Yksityinen turvallisuus (1994) Ei virallista toimivaltaa HOTREC / SETA, UITA CEFS / SETA. UITA UPEA-CEA-AACE-BIPAR/ EUROFIET EUROCOMMERCE/EUROFIET FB, GBC, GCE/EUROFIET UEA / FETBB CEC / CSE, THC FIEC /FETBB EFCI / EUROFIET COMITEXTIL, ECLA / CSE-THC CEI WOOD / FETBB COESS, IPSA / EUROFIET 3. Sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen soveltaminen Pakollinen Kaikki sosiaalipolittiset ehdotukset (jotka perustuvat sopimukseen) sosiaalipoliittiseen Valinnainen Horisontaalinen tai alakohtainen ehdotus, jolla on sosiaalisia vaikutuksia Sopimuksen 3 artikla 28 organisaatiota, jotka on määritelty asiakirjassa KOM(93)600, 14. 12. 93 Sopimuksen 3 artiklan 2 kohdan nojalla komissiolla on nyt velvollisuus kuulla työmarkkinaosapuolia sosiaalipolitiikan kysymyksissä 27 Lain sSädäntä perusta Koostumus Toimivalta VUOROPUHELU JA NEUVOTTELU 1. Koko alan laajuinen taso ("Vai Duchessen" sosiaalinen vuoropuhelu) Perustamissopimus: 118 B artikla Sosiaalipol. sop. 3 ja 4 artiklat UNICE - CEEP - CES Vapaaehtoinen vuoropuhelu Kaikki työmarkkinaosapuolten vastuulla olevat asiat Huippukokous Sosiaalisen vuoropuhelun komitea Työtyhmät - Makrotalous - Koulutus ja ammattikoulutus - Työvoimamarkkinat 2. Alakohtainen taso Sekakomiteat Perustamissopimus: 118 B artikla Sosiaalipol. sop. 3 ja 4 artiklat Samojen kuuleminen Epäviralliset työryhmät Sama Samojen kuuleminen 3. Sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen soveltaminen Työmarkkinaosapuolien välinen vuoropuhelu, joskus neuvottelut. Yhteydet EY-polhiikkoihin Vapaaehtoinen vuoropuhelu Kaikki työmarkkinaosapuolten vastuulla olevat asiat Vanhempainlomaa koskevat neuvottelut Sopimuksen 4 artikla Osapuolien vastavuoroinen tunnustaminen Itsenäiset neuvottelut ENNAKKONEUVOTTELU Pysyvä työllisyyskomitea Pysyvä työllisyyskomitea (1970) Neuvoston päätös 14. 12. 1970, EYVL N:o L273, - muutettu neuvoston päätöksellä 20. 1. 1975, EYVL N:o L 21, 28. 1. 75 17. 12. 70 UNICE, COCEE ,UACEE, CEA, COP A, CEEP CES, CGT, CGC, CFTC Jatkuva vuoropuhelu, yhteistoiminta ja kuuleminen. Työvoimapolitiikkojen yhteensovittamisen helpottaminen 28 Luettelo Euroopan työmarkkinaorganisaatiosta, joita tällä hetkellä kuullaan sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen 3 artiklan mukaisesti LUTE Ui 1. Yleiset kaikkia aloja edustavat organisaatiot:* Euroopan teollisuuden ja työnantajajärjestöjen liitto (UNICE) Julkisten yritysten Euroopan keskusjärjestö (CEEP) Euroopan ammatillinen yhteistyöjärjestö (EAY) 2. Tiettyjä tvöntekiiä-ia yritysryhmiä edustavat organisaatiot: European Association of Craft, Small and Medium-Sized Enterprises (UEAPME - "sosiaalisen vuoropuhelun sekakomitea") Confédération européenne des cadres (CEC) Eurocadres 3. Erityisorganisaatiot EUROCHAMBRES 4. Eri alojen organisaatiot, joilla ei ole koko alan laajuisia yhteyksiä Eurocommercc COPA/COGECA EUROPECHE Association of European Cooperative Insurers, AECI International Association of Insurance and Reinsurance Intermediaries, BIPAR European Insurance Committee, CEA Banking Federation of the European Community Savings Banks Group of the European Community, GCECEE Association of Cooperative Banks of the EC European Confederation of woodworking industries, CEI-bois Confederation of the National Hotel and Restaurant Associations in the EC, HOTREC European Construction Industry Federation European Regional Airlines Association, ERA Airports Council International - European Region, ACI-Europe Association des Transports aériens à la demande Association of European Community Airlines, AECI Association of European Airlines, AEA Organisation européenne des bateliers International Union for Inland Navigation European Community Shipowners Association, ECSA Community of European Railways, CER International Road Transport Union, IRU Myös UNICEn alakohtaisia organisaatioita ja EAY:n komiteoita kuullaan tarvittaessa. 25 ISSN 1024-4492 KOM(96) 448 lopullinen ASIAKIRJAT FT 05 Luettelonumero : CB-CO-96-475-FÏ-C ISBN 92-78-09107-3 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg So


title: DÉCISION DE LA COMMISSION du 18 septembre 1996 concernant les certificats d'importation pour les produits du secteur de la viande bovine originaires du Botswana, du Kenya, de Madagascar, du Swaziland, du Zimbabwe et de Namibie

eurovoc_concepts:
ACP countries
beef
boned meat
import licence


title: Decision on the common position established by the Council with a view to the adoption of a European Parliament and Council Directive on the posting of workers carried out in the framework of the provision of services (C4-0327/96 -00/ 0346(COD)) (Codecision procedure: second reading)


title: Decision on the common position adopted by the Council with a view to adopting a Regulation on the protection of wild fauna and flora by regulating trade therein (C4-0285/96 - 00/0370(SYN)) (Cooperation procedure: second reading)

eurovoc_concepts:
export monitoring
marketing
protected species
protection of animal life
protection of plant life
trade restriction


title: KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1804/96 av den 18 september 1996 om fastställande av det maximala exportbidraget för vitsocker med avseende på den sjunde delanbudsinfordran som utfärdas inom ramen för den stående anbudsinfordran som föreskrivs i förordning (EG) nr 1464/96

eurovoc_concepts:
Montenegro
Serbia
award of contract
export refund
trade restriction
white sugar


title: VERORDNUNG (EG) Nr. 1803/96 DER KOMMISSION vom 18. September 1996 zur Änderung der Ausfuhrerstattungen für Weißzucker und Rohzucker in unverändertem Zustand

eurovoc_concepts:
Montenegro
Serbia
export refund
raw sugar
trade restriction
white sugar