title: Direktiva Sveta 96/62/ES z dne 27. septembra 1996 o ocenjevanju in upravljanju kakovosti zunanjega zraka

text: 15/Zv. 3 SL Uradni list Evropske unije 95 31996L0062 L 296/55 URADNI LIST EVROPSKIH SKUPNOSTI 21. 11. 1996 DIREKTIVA SVETA 96/62/ES z dne 27. septembra 1996 o ocenjevanju in upravljanju kakovosti zunanjega zraka SVET EVROPSKE UNIJE JE ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 130s(1) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Komisije (1), ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-socialnega odbora (2), v skladu s postopkom, opredeljenem v členu 189c Pogodbe (3), ker Peti okoljski akcijski program iz leta 1992, katerega splošni pristop so Svet in predstavniki vlad držav članic, ki se sestajajo v Svetu, potrdili v svoji resoluciji 93/C 138/01 z dne 1. febru- arja 1993 (4), predvideva spremembe obstoječe zakonodaje o onesnaževalih zraka; ker omenjeni program priporoča določitev dolgoročnih ciljev kakovosti zraka; ker se je za varovanje okolja kot celote in zdravja ljudi treba koncentracijam škodljivih onesnaževal zraka izogniti, jih prepre- čiti ali zmanjšati ter določiti mejne vrednosti in/ali alarmne vrednosti za raven onesnaženosti zunanjega zraka; ker mora Komisija opraviti študije, s katerimi bo analizirala vplive kombiniranega delovanja raznih onesnaževal ali virov onesnaže- vanja zraka ter vpliva podnebja na delovanje raznih onasneževal, ki jih obravnavamo v okviru te direktive; ker je treba kakovost zunanjega zraka ocenjevati glede na mejne vrednosti in/ali alarmne vrednosti, pri ozonu pa glede na ciljne vrednosti in/ali mejne vrednosti, pri čemer je treba upoštevati šte- vilo prebivalstva in velikost ekosistemov, ki so izpostavljeni ones- naženosti zraka, in okolje; ker bi bilo treba lokacijo in število vzorčnih mest ter uporabljene priporočljive merilne metode opredeliti že takrat, ko so določene alarmne vrednosti, mejne vrednosti in ciljne vrednosti, zato da so ocene kakovosti zunanjega zraka, ki temeljijo na meritvah, oprav- ljenih v državah članicah, primerljive; ker je treba poleg neposrednih meritev dopustiti uporabo drugih metod vrednotenja kakovosti zunanjega zraka, je treba opredeliti merila za uporabo in zahtevano točnost teh metod; ker je treba splošne ukrepe, ki jih določa ta direktiva, dopolniti z drugimi, specifičnimi za posamezne obravnavane snovi; ker je treba, da bi izpolnili cilje te direktive, te specifične ukrepe sprejeti čim prej; ker je za upoštevanje specifičnih mehanizmov nastajanja ozona treba te mejne vrednosti in alarmne vrednosti dopolniti ali nado- mestiti s ciljnimi vrednostmi; ker bi bilo treba zbrati že izmerjene reprezentativne podatke o ravneh onesnaženosti; ker morajo številčne vrednosti mejnih vrednosti, alarmnih vrednosti, pri ozonu pa ciljnih vrednosti in/ali mejnih vrednosti in alarmnih vrednosti temeljiti na izsledkih raziskav, ki jih opra- vijo mednarodne znanstvene skupine, ki se ukvarjajo s tem pod- ročjem; (1) UL C 216, 6. 8. 1994, str. 4. (2) UL C 110, 2. 5. 1995, str. 5. (3) Mnenje Evropskega parlamenta z dne 16. junija 1995 (UL C 166, 3. 7. 1995, str. 173), Skupno stališče Sveta z dne 30. novembra 1995 (UL C 59, 28. 2. 1996, str. 24) in sklep Evropskega parlamenta z dne 22. maja 1996 (UL C 166, 10. 6. 1996, str. 63). (4) UL C 138, 17. 5. 1993, str. 1. ker morajo države članice za varovanje okolja kot celote in zdravje ljudi, če so mejne vrednosti presežene, ukrepati tako, da dosežejo te vrednosti v določenem času; ker morajo sprejeti ukrepi držav članic upoštevati zahteve, ki jih določajo predpisi o delovanju industrijskih obratov, v skladu z zakonodajo Skupnosti na področju celovitega preprečevanja in zmanjševanja onesnaževanja, kadar ta zakonodaja velja; ker je za izvajanje in učinkovitost teh ukrepov potreben čas, je treba določiti začasna sprejemljiva preseganja mejne vrednosti; 96 SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 3 ker lahko obstajajo v državah članicah področja, na katerih so ravni onesnaženosti višje od mejne vrednosti, vendar še znotraj dovoljenega sprejemljivega preseganja; ker je treba mejno vrednost doseči v določenem času; Sveta 85/203/EGS z dne 7. marca 1985 o standardih kakovosti zraka za dušikov dioksid (3) in Direktivi Sveta 92/72/EGS z dne 21. septembra 1992 o onesnaženosti zraka z ozonom (4), ker se morajo države članice med seboj posvetovati, kadar raven onesnaženosti preseže ali je verjetno, da bo presegla vsoto mejne vrednosti in sprejemljivega preseganja, ali je zaradi pomembne izvira iz druge države članice, presežena onesnaženosti, ki alarmna vrednost; ker določitev alarmnih vrednosti, pri katerih so potrebni var- nostni ukrepi, omogoča omejitev vpliva epizod onesnaženja na človekovo zdravje; ker se morajo države članice truditi, da v območjih in strnjenih naseljih, kjer so ravni onesnaženosti nižje od mejnih vrednosti, ohranijo najboljšo kakovost zunanjega zraka, združljivo s trajnostnim razvojem; SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO: Člen 1 Cilji Splošni cilj te direktive je opredeliti osnovna načela skupne stra- tegije za: — opredelitev pojmov in določitev ciljev za kakovost zunanjega zraka v Skupnosti za odpravo, preprečitev ali zmanjšanje škodljivih učinkov na zdravje ljudi in okolje kot celoto, ker bi bilo treba zaradi lažje obdelave in primerjave dobljenih podatkov te podatke zagotoviti Komisiji v standardizirani obliki; — ocenjevanje kakovosti zunanjega zraka v državah članicah na podlagi skupnih metod in meril, ker mora široka in obsežna politika ocenjevanja in upravljanja kakovosti zunanjega zraka temeljiti na močnih tehničnih in znan- stvenih podlagah in stalni izmenjavi mnenj med državami člani- cami; ker se je treba izogniti nepotrebnemu povečanju količine infor- macij, ki jih morajo posredovati države članice; ker so informacije, ki jih zbere Komisija na podlagi izvajanja te direktive, koristne za Evropsko agencijo za okolje (EEA) in jih zato Komisija lahko posreduje agenciji; ker se lahko pojavi potreba, da se merila in metode, s katerimi se ocenjuje kakovost zunanjega zraka, prilagodijo znanstveno- tehničnemu napredku in je treba zagotoviti postopke za izmen- javo informacij po tej direktivi; ker je treba za lažje izvajanje nalog, ki so za to potrebne, določiti postopek, s katerim se v odboru vzpostavi tesno sodelovanje med državami članicami in Komisijo; ker za pospešitev medsebojne izmenjave informacij med drža- vami članicami in EEA Komisija, s sodelovanjem EEA, vsaka tri leta izda poročilo o kakovosti zunanjega zraka v Skupnosti; ker je treba obravnavati zlasti snovi, ki so že zajete v Direktivi Sveta 80/779/EGS z dne 15. julija 1980 o mejnih vrednostih kakovosti zraka in priporočenih vrednostih žveplovega dioksida in suspendiranih delcev (1), Direktivi Sveta 82/884/EGS z dne 3. decembra 1982 o mejni vrednosti svinca v zraku (2), Direktivi (1) UL L 229, 30. 8. 1980, str. 30. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 91/692/EGS (UL L 377, 31. 12. 1991, str. 48). (2) UL L 378, 31. 12. 1982, str. 15. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 91/692/EGS. — pridobivanje ustreznih informacij o kakovosti zunanjega zraka in zagotavljanje, da so te dostopne javnosti, med dru- gim, z objavljanjem alarmnih vrednosti, — ohranjanje kakovosti zunanjega zraka, kjer je ta dobra, in njeno izboljšanje v ostalih primerih. Člen 2 Opredelitve pojmov V tej direktivi: 1. 2. 3. 4. 5. „zunanji zrak“ pomeni zrak v troposferi na prostem, razen na delovnih mestih; „onesnaževalo“ pomeni katero koli snov, ki jo človek neposredno ali posredno vnese v zunanji zrak in za katero je verjetno, da škodljivo učinkuje na zdravje ljudi in/ali na oko- lje kot celoto; „raven“ pomeni koncentracijo onesnaževala v zunanjem zraku ali njegovo usedlino na površinah v določenem času; „ocenjevanje“ pomeni katero koli metodo, uporabljeno za merjenje, izračunavanje, napovedovanje ali vrednotenje ravni onesnaževala v zunanjem zraku; „mejna vrednost“ pomeni raven, določeno na podlagi znan- je odpraviti, preprečiti ali stvenih spoznanj, katerih cilj (3) UL L 87, 27. 3. 1985, str. 1. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 91/692/EGS. (4) UL L 297, 13. 10. 1992, str. 1. 15/Zv. 3 SL Uradni list Evropske unije 97 zmanjšati škodljive učinke na zdravje ljudi in/ali okolje kot celoto in ki jo je v določenem roku treba doseči, ko pa je dosežena, se ne sme preseči; 6. 7. 8. „ciljna vrednost“ pomeni raven, določeno s ciljem, da se pre- prečijo dolgoročni škodljivi učinki na zdravje ljudi in/ali oko- lje kot celoto, ki jo je treba, kjer je to mogoče, doseči v opre- deljenem času; „alarmna vrednost“ pomeni raven, katere preseganje pomeni tveganje za zdravje ljudi že zaradi kratkotrajne izpostavlje- nosti in pri kateri morajo države članice nemudoma ukrepati, kakor določa ta direktiva; „sprejemljivo preseganje“ pomeni odstotek mejne vrednosti, za katerega se ta vrednost lahko preseže pod pogoji iz te direktive; 9. „območje“ pomeni del ozemlja držav članic, ki ga same razmejijo; 10. „strnjeno naselje“ pomeni območje, poseljeno z več kot 250 000 prebivalci, ali, kadar je prebivalcev 250 000 ali manj, območje, kjer je gostota prebivalstva na km2 taka, da države članice upravičeno potrebujejo ocenjevanje in uprav- ljanje kakovosti zunanjega zraka. Člen 3 Izvajanje in odgovornost Za izvajanje te direktive države članice na ustreznih ravneh določijo pristojne organe in telesa, ki so odgovorni za: — izvajanje te direktive, — ocenjevanje kakovosti zunanjega zraka, — odobritev merilnih sredstev (metod, opreme, merilnih mrež, laboratorijev), — zagotavljanje točnosti meritev z merilnimi napravami in pre- verjanje vzdrževanja točnosti teh naprav, predvsem z ustrez- nimi notranjimi kontrolami, izvajanimi v skladu, med drugim, z zahtevami evropskih standardov za zagotavljanje kakovo- sti, — analizo metod ocenjevanja, — usklajevanje programov zagotavljanja kakovosti na svojem ozemlju, ki jih za vso Skupnost organizira Komisija. Člen 4 Določitev mejnih in alarmnih vrednosti za zunanji zrak 1. Za onesnaževala iz Priloge I Komisija predloži Svetu predloge za določitev mejnih vrednosti in, če je primerno, alarmnih vrednosti v skladu z naslednjim časovnim razporedom: — najpozneje do 31. decembra 1996 za onesnaževala 1 do 5, — v skladu s členom 8 Direktive 92/72/EGS za ozon, — najpozneje do 31. decembra 1997 za onesnaževali 7 in 8, — čim prej in najpozneje do 31. decembra 1999 za onesnaže- vala 9 do 13. Pri določanju mejnih vrednosti vrednosti je treba na primer upoštevati dejavnike iz Priloge II. in, če je primerno, alarmnih Pri ozonu je treba pri predlogih upoštevati specifične mehanizme pri nastajanju tega onesnaževala in v ta namen predvideti ciljne vrednosti in/ali mejne vrednosti. Če je presežena ciljna vrednost, določena za ozon, države članice obvestijo Komisijo o ukrepih, ki so jih sprejele za doseganje te vrednosti. Na podlagi teh informacij Komisija oceni, ali so na ravni Skupnosti potrebni dodatni ukrepi in, če je potrebno, pred- loži predloge Svetu. Za druga onesnaževala Komisija predloži Svetu predloge za dolo- čanje mejnih vrednosti in, če je primerno, alarmnih vrednosti, če se na podlagi znanstvenega napredka in ob upoštevanju meril, navedenih v Prilogi III, kaže potreba po odpravi, preprečitvi ali zmanjšanju škodljivih učinkov na zdravje ljudi in/ali okolje kot celoto v Skupnosti. je ob 2. Komisija najnovejših znanstvenoraziskovalnih podatkov s področja epidemiologije in varstva okolja ter zadnjega napredka v meterologiji odgovorna za ponovno preverjanje elementov, na katerih temeljijo mejne in alarmne vrednosti, navedene v odstavku 1. upoštevanju 3. Ko so mejne in alarmne vrednosti določene, je treba določiti tudi merila in metode za: (a) meritve, ki se uporabljajo pri izvajanju zakonodaje iz odstavka 1: — lokacija vzorčnih mest, — najmanjše število vzorčnih mest, — referenčne meritve in metode vzorčenja; (b) uporabo drugih metod za ocenjevanje kakovosti zunanjega zraka, zlasti modeliranja: — prostorska ločljivost za modeliranje in objektivne metode ocenjevanja, Potem ko države članice predložijo Komisiji informacije iz prvega pododstavka, morajo biti dostopne tudi javnosti. — referenčne metode modeliranja. 98 SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 3 Ta merila in metode se določijo za vsako onesnaževalo glede na velikost strnjenega naselja ali ravni onesnaževal na območjih, ki jih preučujemo. — na preostalih območjih, na katerih ravni presegajo mejne vrednosti. 4. Pri določanju mejnih vrednosti in časa, potrebnega za izvedbo ukrepov za izboljšanje kakovosti zraka, lahko Svet zaradi upošte- vanja dejanskih ravni določenega onesnaževala določi tudi začasno sprejemljivo preseganje mejne vrednosti. Sprejemljivo preseganje je treba zmanjševati v skladu s postopki, določenimi za vsako onesnaževalo, da se najpozneje ob koncu obdobja, opredeljenega za vsako onesnaževalo posebej, doseže raven zanj določene mejne vrednosti. 5. V skladu s Pogodbo sprejme Svet zakonodajo, ki jo predvideva odstavek 1, in določbe iz odstavkov 3 in 4. 6. Kadar država članica sprejme strožje ukrepe od tistih, ki so navedeni v odstavku 5, o tem obvesti Komisijo. 7. Kadar namerava država članica določiti mejne ali alarmne vrednosti za onesnaževala, ki niso navedena v Prilogi I in zanje ne veljajo določbe Skupnosti o kakovosti zunanjega zraka v Skup- nosti, o tem pravočasno obvesti Komisijo. Komisija mora pravo- časno odgovoriti na vprašanje, ali je treba na ravni Skupnosti ukrepati po merilih iz Priloge III. Da bi pridobili ustrezno raven informacij o kakovosti zunanjega zraka, se lahko predvidene meritve dopolnijo z metodami mode- liranja. 3. Za ocenjevanje kakovosti zunanjega zraka, kadar so ravni v reprezentativnem časovnem obdobju nižje od mejne vrednosti, ki jo je treba določiti v skladu z določbami člena 4(5), se lahko uporabi kombinacija meritev in modeliranja. 4. Kadar so ravni pod vrednostjo, ki jo je treba določiti v skladu z določbami iz člena 4(5), se lahko za ocenjevanje ravni uporablja samo modeliranje ali objektivne metode vrednotenja. Ta določba pa ne velja za strnjena naselja, če gre za onesnaževala, za katera so bile alarmne vrednosti opredeljene v skladu z določbami iz člena 4(5). 5. Kadar so meritve onesnaževal obvezne, se izvajajo na stalnih merilnih mestih neprekinjeno ali z naključnim vzorčenjem; šte- vilo meritev mora biti dovolj veliko, da se lahko določijo opazovane ravni. Člen 5 Člen 7 Predhodno ocenjevanje kakovosti zunanjega zraka Države članice, ki nimajo reprezentativnih meritev ravni onesnaževal za vsa območja in strnjena naselja, morajo izvesti vrsto reprezentativnih meritev, raziskav ali ocen, zato da bodo imele podatke na voljo do roka, ki je za izvajanje zakonodaje naveden v členu 4(1). Izboljšanje kakovosti zunanjega zraka Splošne zahteve 1. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe za zagotovitev skladnosti z mejnimi vrednostmi. Člen 6 2. Ukrepi, sprejeti za doseganje ciljev te direktive: Ocenjevanje kakovosti zunanjega zraka 1. Ko so mejne in alarmne vrednosti določene, je treba kakovost zunanjega zraka na vsem ozemlju držav članic oceniti v skladu s tem členom. (a) upoštevajo celovit pristop k varovanju zraka, vode in tal; (b) niso v nasprotju z zakonodajo Skupnosti o zagotavljanju var- nosti zdravja delavcev pri delu; (c) nimajo pomembnih negativnih učinkov na okolje drugih držav članic. 2. V skladu z merili iz člena 4(3) in za onesnaževala po členu 4(3) so meritve obvezne na naslednjih območjih: — v strnjenih naseljih, kakor so opredeljena v členu 2(10), — na območjih, na katerih so ravni med mejnimi vrednostmi in ravnmi, predvidenimi v odstavku 3, ter 3. Države članice pripravijo načrte ukrepanja, v katerih navedejo ukrepe, ki jih je treba kratkoročno izvesti, če obstaja nevarnost preseganja mejnih in/ali alarmnih vrednosti, da se ta nevarnost zmanjša in omeji trajanje takega pojava. Ti načrti lahko, odvisno od posameznega primera, predvidevajo tudi ukrepe za nadzor in, če je potrebno, začasno ustavitev dejavnosti, vključno s prome- tom motornih vozil, ki prispevajo k preseganju mejnih vrednosti. 15/Zv. 3 SL Uradni list Evropske unije 99 Člen 8 Člen 10 Ukrepi za območja, kjer so ravni onesnaženosti zunanjega zraka višje od mejne vrednosti Ukrepi ob preseganju alarmne vrednosti 1. Države članice pripravijo seznam območij in strnjenih naselij, kjer so ravni enega ali več onesnaževal višje od vsote mejne vrednosti in sprejemljivega preseganja. Če sprejemljivo preseganje za posamezno onesnaževalo ni dolo- čeno, je treba območja in strnjena naselja, v katerih raven takega onesnaževala presega mejne vrednosti, obravnavati enako kakor območja in strnjena naselja, na katera se nanaša prvi pododsta- vek, zanje pa se uporabljajo odstavki 3, 4 in 5. 2. Države članice pripravijo seznam območij in strnjenih naselij, v katerih so ravni enega ali več onesnaževal v razponu med mejno vrednostjo in vsoto mejne vrednosti in sprejemljivega preseganja. 3. Države članice za območja in strnjena naselja iz odstavka 1 sprejmejo ukrepe in tako zagotovijo, da se pripravi ali izvaja načrt ali program, s katerim se v določenem roku doseže mejna vrednost. Če so alarmne vrednosti presežene, morajo države članice zagotoviti potrebne ukrepe za obveščanje javnosti (npr. po radiu, televiziji in tisku). Najpozneje v treh mesecih od tega pojava morajo države članice predložiti Komisiji — v okviru začasne in ureditve — podatke o zabeleženih ravneh onesnaženosti trajanju epizod(-e) onesnaženja. Seznam minimalnih podatkov, s katerim je treba seznaniti javnost, se sestavi skupaj z določitvijo alarmnih vrednosti. Člen 11 Posredovanje informacij in poročil Ko Svet sprejme prvi predlog, na katerega se nanaša prva alinea člena 4(1): 1. države članice uradno obvestijo Komisijo o pristojnih organih, laboratorijih in telesih, omenjenih v členu 3 ter Omenjeni načrt ali program, ki mora biti dostopen javnosti, vsebuje najmanj informacije, naštete v Prilogi IV. (a) na območjih iz člena 8(1): 4. Države članice za območja in strnjena naselja iz odstavka 1, v katerih je raven več kot enega onesnaževala višja od mejne vrednosti, pripravijo celovit načrt za vsa ta onesnaževala. 5. Komisija redno preverja izvajanje načrtov ali programov, pred- loženih v skladu z odstavkom 3, s preučevanjem njihovega napredka in trendov onesnaženosti zraka. 6. Kadar raven onesnaževala preseže ali bi lahko presegla vsoto mejne vrednosti in sprejemljivega preseganja oziroma alarmno vrednost zaradi pomembnega onesnaževanja iz druge države čla- nice, se morajo prizadete države članice med seboj posvetovati, da najdejo rešitev. Pri teh posvetovanjih je lahko navzoča Komisija. Člen 9 Zahteve na območjih, kjer so ravni onesnaženosti nižje od mejnih vrednosti Države članice pripravijo seznam območij in strnjenih naselij, v katerih so ravni onesnaževal pod mejnimi vrednostmi. Države članice na teh območjih in strnjenih naseljih ohranijo ravni onesnaževal pod mejnimi vrednostmi in si prizadevajo za ohranjanje najboljše kakovosti zunanjega zraka, ki je združljiva s trajnostnim razvojem. (i) v devetih mesecih po koncu vsakega leta obvestijo Komisijo o pojavu ravni, ki presegajo vsoto mejne vrednosti in sprejemljivega preseganja, datumih ali obdobjih, ko so bile te ravni opažene, in vrednostih, ki so bile zabeležene. Če za določeno onesnaževalo ni opredeljeno sprejem- ljivo preseganje, se obravnavajo območja in strnjena naselja, na katerih to onesnaževalo preseže mejno vrednost, enako kakor območja in strnjena naselja iz prvega pododstavka; (ii) v devetih mesecih po koncu vsakega leta obvestijo Komisijo o vzrokih za vsak zabeleženi primer; (iii) najpozneje dve leti po koncu leta, v katerem so bile ravni onesnaženosti opažene, pošljejo Komisiji načrte ali programe iz člena 8(3); (iv) vsaka tri leta obvestijo Komisijo o napredku pri načrtu ali programu; (b) letno, najpozneje v devetih mesecih po koncu vsakega leta, pošljejo Komisiji seznam območij in strnjenih naselij iz člena 8(1) in (2) in člena 9; (c) v okviru sektorskega poročila iz člena 4 Direktive Sveta 91/692/EGS z dne 23. decembra 1991 o standardiziranju 100 SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 3 in racionaliziranju poročil o izvajanju posameznih direk- tiv, ki se nanašajo na okolje (1), vsaka tri leta in najpozneje devet mesecev po preteku vsakega triletnega obdobja, poš- ljejo Komisiji informacije s pregledom ugotovljenih ali, če je primerno, ocenjenih ravni onesnaženosti na območjih in v strnjenih naseljih, kakor je navedeno v členih 8 in 9; (d) Komisijo obvestijo o metodah, ki so bile uporabljene za predhodno ocenjevanje kakovosti zraka iz člena 5. 2. Komisija objavi: (a) vsako leto seznam območij in strnjenih naselij iz člena 8(1); (b) vsaka tri leta poročilo o kakovosti zunanjega zraka v Skupnosti. To poročilo vsebuje povzetek informacij, ki jih je Komisija prejela prek mehanizma za izmenjavo infor- macij med Komisijo in državami članicami. 3. Pri pripravi poročila iz odstavka 2(b) se bo Komisija po potrebi sklicevala na strokovno znanje in izkušnje Evropske agencije za okolje. Člen 12 Odbor in njegove funkcije stavnikov držav članic v odboru se ponderirajo na način, opisan v istem členu. Predsednik ne glasuje. Komisija sprejme predvidene ukrepe, če so v skladu z mnenjem odbora. Če predvideni ukrepi niso v skladu z mnenjem odbora ali če mne- nje ni dano, Komisija nemudoma predloži Svetu predlog o ukre- pih, ki jih je treba sprejeti. Svet odloča s kvalificirano večino. Če Svet ne ukrepa po izteku treh mesecev od datuma predložitve predloga, sprejme predlagane ukrepe Komisija. Člen 13 1. Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, najpozneje 18 mesecev po tem, ko ta začne veljati za določbe iz členov 1 do 4 in 12 ter za Priloge I, II, III in IV, za določbe iz drugih členov pa najpozneje do datuma, ki velja za določbe iz člena 4(5). Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklice- vanja določijo države članice. 2. Države članice predložijo Komisiji besedila temeljnih predpi- sov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva. in metod iz 1. Spremembe, potrebne za prilagajanje meril člena 4(2) znanstveno-tehničnemu napredku, in podrobna uredi- tev za posredovanje podatkov, kakor to predvideva člen 11, ter druge naloge, ki so opredeljene v določbah iz člena 4(3), morajo biti sprejete v skladu s postopkom, predpisanim v odstavku 2 tega člena. Člen 14 Ta direktiva začne veljati z dnem objave v Uradnem listu Evropskih skupnosti. Te prilagoditve ne smejo niti neposredno niti posredno vplivati na spreminjanje mejnih ali alarmnih vrednosti. Člen 15 Ta direktiva je naslovljena na države članice. 2. Komisiji pomaga odbor, ki ga sestavljajo predstavniki držav članic in mu predseduje predstavnik Komisije. Predstavnik Komisije predloži odboru osnutek ukrepov, ki jih je treba sprejeti. Odbor poda svoje mnenje o osnutku v roku, ki ga predsednik lahko določi glede na nujnost zadeve. Za mnenje je potrebna večina, opredeljena v členu 148(2) Pogodbe za odlo- čitve, ki jih mora Svet sprejeti na predlog Komisije. Glasovi pred- V Bruslju, 27. septembra 1996 Za Svet Predsednik M. LOWRY (1) UL L 377, 31. 12. 1991, str. 48. 15/Zv. 3 SL Uradni list Evropske unije 101 PRILOGA I SEZNAM ATMOSFERSKIH ONESNAŽEVAL, KI JIH JE TREBA UPOŠTEVATI PRI OCENJEVANJU IN UPRAVLJANJU KAKOVOSTI ZUNANJEGA ZRAKA I. Onesnaževala, ki jih je treba preučiti na začetni stopnji, vključno z onesnaževali, ki jih urejajo obstoječe direktive o kakovosti zunanjega zraka: 1. 2. 3. 4. 5. 6. žveplov dioksid, dušikov dioksid, drobni trdni delci, kakor so saje (vključno z PM 10), suspendirani trdni delci, svinec, ozon. II. Druga onesnaževala zraka: 7. 8. benzen, ogljikov monoksid, 9. poliaromatski ogljikovodiki, 10. kadmij, 11. arzen, 12. nikelj, 13. živo srebro. 102 SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 3 DEJAVNIKI, KI JIH JE TREBA UPOŠTEVATI PRI DOLOČANJU MEJNIH IN ALARMNIH VREDNOSTI PRILOGA II Pri določanju mejnih in alarmnih vrednosti, kjer je primerno, lahko upoštevamo na primer naslednje dejavnike: — stopnjo izpostavljenosti posameznih skupin prebivalstva, še zlasti občutljivih podskupin, — podnebne razmere, — občutljivost rastlinstva in živalstva in njihovih habitatov, — zgodovinsko dediščino, ki je izpostavljena onesnaževalom, — ekonomsko in tehnično izvedljivost, — prenos onesnaževal na velike razdalje, sekundarnih onesnaževal, vključno z ozonom. 15/Zv. 3 SL Uradni list Evropske unije 103 PRILOGA III SMERNICE ZA IZBIRO ONESNAŽEVAL ZRAKA, KI JIH JE TREBA UPOŠTEVATI 1. Verjetnost, teža in pogostnost učinkov; zaradi zdravja ljudi in okolja kot celote je treba posebno skrb posvetiti nepopravljivim učinkom. 2. Splošna razširjenost in visoka koncentracija onesnaževala v ozračju. 3. Okoljske spremembe ali metabolične spremembe, ker lahko te povzročijo nastanek kemikalij z večjo strupenostjo. 4. Obstojnost v okolju, zlasti če onesnaževalo ni biološko razgradljivo in se lahko kopiči v človeškem organizmu, okolju ali prehranjevalnih verigah. 5. Vpliv onesnaževala: — obseg izpostavljenega prebivalstva, živih organizmov ali ekosistemov, — obstoj posebno občutljivih elementov na določenem območju. 6. Uporabimo lahko tudi metode ocene tveganja. Pri izbiri onesnaževal je treba upoštevati ustrezna merila nevarnosti, ki jih določajo Direktiva 67/548/EGS (1) in njene spremembe. (1) UL 196, 16. 8. 1967, str. 1/670. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 91/632/EGS (UL L 338, 10. 12. 1991, str. 23). 104 SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 3 PRILOGA IV PODATKI, KI MORAJO BITI VKLJUČENI V LOKALNE, REGIONALNE ALI NACIONALNE PROGRAME ZA IZBOLJŠANJE KAKOVOSTI ZUNANJEGA ZRAKA Informacije, ki jih je treba zagotoviti po členu 8(3) 1. Ugotovitev kraja prevelike onesnaženosti: — regija, — kraj (zemljevid), — merilna postaja (zemljevid, zemljepisne koordinate). 2. Splošni podatki: — vrsta območja (urbano, industrijsko ali ruralno območje), — ocena onesnažene površine (km2) in števila prebivalstva, izpostavljenega onesnaženju, — uporabni podnebni podatki, — ustrezni topografski podatki, — zadostni podatki o elementih na območju, ki jih je treba zavarovati. 3. Odgovorni organi: Imena in naslovi oseb, odgovornih za pripravo in izvajanje načrtov za izboljšanje razmer. 4. Lastnosti in ocena onesnaženosti: — koncentracije, ugotovljene v predhodnih letih (pred izvajanjem ukrepov za izboljšanje), — koncentracije, izmerjene od začetka projekta, — metode, uporabljene za ocenjevanje. 5. Izvor onesnaževanja: — seznam glavnih virov emisij, ki povzročajo onesnaževanje (zemljevid), — celotna količina emisij iz teh virov (tone/leto), — podatki o onesnaženosti zraka zaradi vplivov iz drugih regij. 6. Analiza stanja: — podrobnosti o tistih dejavnikih, ki povzročajo čezmerno onesnaženost (prenos, vključno s čezmejnim prenosom, nastanek), — podrobnosti o možnih ukrepih za izboljšanje kakovosti zraka. 7. Podrobnosti o ukrepih ali projektih za izboljšanje, ki so se izvajali pred uveljavitvijo te direktive, tj. : — lokalni, regionalni, nacionalni, mednarodni ukrepi, — ugotovljeni učinki teh ukrepov. 8. Podrobnosti o ukrepih ali projektih, ki so sprejeti za zmanjšanje onesnaženosti po začetku veljavnosti te direktive: — seznam in opis vseh ukrepov, ki so zajeti v projekt, — časovni načrt izvedbe, — ocena načrtovanega izboljšanja kakovosti zraka in pričakovanega časa, potrebnega za dosego teh ciljev. 9. Podrobnosti o dolgoročno načrtovanih ali raziskovalnih ukrepih ali projektih. 10. Seznam publikacij, dokumentacije, del itd. , ki dopolnjujejo podatke, zahtevane v tej prilogi


title: COMMISSION REGULATION (EC) No 1865/96 of 27 September 1996 fixing the export refunds on rice and broken rice

eurovoc_concepts:
export refund
rice


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 1871/96 της Επιτροπής της 27ης Σεπτεμβρίου 1996 για τροποποίηση του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 3886/92 σχετικά με τον καθορισμό των λεπτομερειών εφαρμογής όσον αφορά τα καθεστώτα πριμοδοτήσεων που προβλέπονται στον τομέα του βοείου κρέατος, και ιδίως όσον αφορά την πληρωμή προκαταβολών

eurovoc_concepts:
agricultural guidance
aid system
beef
common organisation of markets
suckler cow

formats: html pdfa1b print


title: Decisão do Comité Misto do EEE nº 50/96 de 27 de Setembro de 1996 que altera o anexo II (Regulamentação técnica, normas, ensaios e certificação) do Acordo EEE

eurovoc_concepts:
European Economic Area
agreement (EU)
air quality
maritime transport
petrol
prevention of pollution


title: VERORDNUNG (EG) Nr. 1863/96 DER KOMMISSION vom 27. September 1996 zur Änderung der Verordnung (EWG) Nr. 391/92 zur Festsetzung der Beihilfen für die Lieferung von Getreide mit Ursprung in der Gemeinschaft an die französischen überseeischen Departements

eurovoc_concepts:
EU production
aid system
cereals
supply


title: REGOLAMENTO (CE) N. 1859/96 DELLA COMMISSIONE del 27 settembre 1996 che fissa le restituzioni applicabili all'esportazione dei prodotti trasformati a base di cereali e di riso

eurovoc_concepts:
cereal product
export refund
rice


title: Regolamento (CE) n. 1903/96 del Consiglio del 27 settembre 1996 che stabilisce talune misure relative all'importazione di prodotti agricoli trasformati dalla Svizzera per tener conto dei risultati dei negoziati dell'Uruguay Round nel settore agricolo

eurovoc_concepts:
CCT duties
Switzerland
agricultural product
import


title: VERORDNUNG (EG) Nr. 1874/96 DER KOMMISSION vom 27. September 1996 zur Festsetzung der Ausfuhrerstattungen im Rindfleischsektor

eurovoc_concepts:
beef
export refund


title: Protokoll tal-Konvenzjoni dwar il-protezzjoni ta' l-interessi finanzjarji tal-Komunità Ewropea mfassal Abbażi ta' l-Artikolu K.3 tat-Trattat ta' l-Unjoni Ewropea

eurovoc_concepts:
EU Member State
European civil service
administrative sanction
corruption
financial interests of members
national law

formats: pdf print

text: 86 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 19/Vol. 8 41996A1023(01) 23. 10. 1996 IL-ĠURNAL UFFIĊJALI TAL-KOMUNITAJIET EWROPEJ C 313/2 PROTOKOLL tal-Konvenzjoni dwar il-protezzjoni ta’ l-interessi finanzjarji tal-Komunità Ewropea mfassal Abbażi ta’ l-Artikolu K. 3 tat-Trattat ta’ l-Unjoni Ewropea IL-PARTIJIET KONTRAENTI GĦOLJA ta’ dan il-Protokoll, l-Istati Membri ta’ l-Unjoni Ewropea, FILWAQT LI QEGĦDIN JIRREFERU għall-Att tal-Kunsill ta’ l-Unjoni Ewropea tas-27 ta’ Settembru 1996, FILWAQT LI JIXTIEQU jassikuraw li l-liġijiet kriminali tagħhom jikkontribbwixxu b’mod effettiv għall-protezzjoni ta’ l-interessi finanzjarji tal-Komunitajiet Ewropej; FILWAQT LI JIRRIKONOXXU l-importanza tal-Konvenzjoni dwar il-protezzjoni ta’ l-interessi finanzjarji tal-Kommunitajiet Ewropej tal-26 ta’ Lulju 1995 fil-ġlieda kontra l-frodi fid-dħul u nfiq tal-Komunità; KONXJI li l-interessi finanzjarji tal-Komunitajiet Ewropej jistgħu jiġu danneġġjati jew mhedda minn reati kriminali oħra, partikolarment minn atti ta’ korruzzjoni minn jew kontra uffiċjali nazzjonali u Komunitarji, responsabbli għall-kollezzjoni, amministrazzjoni jew rilaxx ta’ fondi Komunitarji taħt il-kontroll tagħhom; FILWAQT LI JIKKONSIDRAW li l-popli ta’ nazzjonalità differenti, impjegati ma l-istituzzjonijiet jew entitajiet pubbliċi differenti, jistgħu jkunu involuti f’tali korruzzjoni, u li għaldaqstant huwa importanti sabiex tittieħed azzjoni effettiva kontra dawn l-atti ta’ korruzzjoni b’konsegwenzi internazzjonali li l-liġijiet kriminali ta’ l-Istati Membri jikkonverġu sabiex jevalwaw in-natura hażina tagħhom; FILWAQT LI JAGĦRFU LI l-liġi kriminali ta’ l-Istati Membri dwar ir-reat konness mal-qadi tad-dmirijiet pubbliċi, b’mod ġenerali, u l-korruzzjoni, b’mod speċifiku, tkopri biss dawk ir-reati li jkunu saru minn jew kontra uffiċjali nazzjonali u ma tkoprix, jew aħjar, tkopri biss f’każijiet eċċezzjonali, il-kondotta ta’ l-uffiċjali tal-Komunità jew uffiċjali ta’ Stati Membri oħra; FILWAQT LI HUMA KONVINTI mill-bżonn li l-liġi nazzjonali ghandħa tinbidel fejn ma tippenalizzax l-atti ta’ korruzzjoni li jikkawżaw jew li jistgħu jikkawżaw danni versu l-interessi finanzjarji tal-Komunitajiet Ewropej u fejn huma involuti l-uffiċjali tal-Komunità jew l-uffiċjali ta’ Stati Membri oħra; FILWAQT LI HUMA KONVINTI wkoll li tali adattamenti fil-liġi nazzjonali ma għandhomx ikunu limitati, fejn jidħlu l-uffiċjali tal-Komunità, għall-atti ta’ korruzzjoni attivi jew passivi, iżda għandhom ikunu estiżi għal reati oħra li jaffettwaw jew jistgħu jaffettwaw id-dħul u nfiq tal-Komunitajiet Ewropej, inkluż dawk ir-reati magħmulin minn jew kontra persuni vestiti bl-għola responsabbilità; FILWAQT LI JIKKUNSIDRAW li għandhom ikunu stabbiliti regoli xierqa fil-materja ta’ ġurisdizzjoni u kooperazjoni reċiproka, bla ħsara għal dawk il-kondizzjonijiet legali li japplikaw f’każijiet speċifiċi, inkluż meta jinħass il-bżonn, ir-rinunzja ta’ l-immunità; FL-AĦĦAR NETT FILWAQT LI JIKKUNSIDRAW li d-dispożizzjonijiet rilevanti tal-Konvenzjoni dwar il-protezzjoni ta’ l-interessi finanzjarji tal-Komunitajiet Ewropej tas-26 ta’ Lulju 1995 għandhom ikunu applikabbli għal reati kriminali koperti minn dan il-Protokoll, FTEHMU FUQ ID-DISPOŻIZZJONIJIET LI ĠEJJIN: 19/Vol. 8 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 87 Artikolu 1 Definizzjonijiet Artikolu 2 Korruzzjoni passiva Ghall-finijiet ta’ dan il-Protokoll: 1) a) “uffiċjal” tfisser kull uffiċjal kemm tal-“Komunità” kif ukoll nazzjonali u jinkludi uffiċjal “nazzjonali” ta’ Stat Membru ieħor; b) “uffiċjali tal-Komunità” tfisser: 1. Ghall-finijiet ta’dan il-Protokoll, il-korruzzjoni passiva hija dik l-azzjoni ta’ uffiċjal magħmula bi ħsieb, minnu nnifsu jew permezz ta’ terza persuna, fejn jitlob, jirċievi jew jaċċetta ghaliħ jew għal ħaddiehor xi vantaġġ ta’ kull tip, jew wegħda ta’ xi vantaġġ, sabiex l-uffiċjal jagħmel jew jonqos li jagħmel dak li hu fid-dmir tiegħu li jagħmel jew fil-qadi tal-funzjonijiet tiegħu u li għalhekk ikun qiegħed jikser id-dmirijiet uffiċjali tiegħu li jwasslu jew x’aktarx iwasslu għal danni versu l-interessi finanzjarji tal- Komunitajiet Ewropej. 2. Kull Stat Membru għandu jieħu il-miżuri meħtiega sabiex jassikura li kull imġieba bħal dik imsemmija fl-ewwel paragrafu għandha ssir reat kriminali. — kwalunkwe persuna fi kwalità ta’ uffiċjal jew kull persuna oħra impjieg skond ir-Regolamenti tal-uffiċjali impjegati mal-Komunitajiet Ewropej jew il-kondizzjonijiet ta’ l-impjieg ta’ impjegati pubbliċi oħra tal-Komunitajiet Ewropej; taħt kuntratt ta’ Artikolu 3 Korruzzjoni attiva — kwalunkwe persuna rrakkomandata lill-Komunitajiet Ewropej mill-Istati Membri jew minn xi entità pubblika jew privata, li taqdi l-istess funzjonijiet bħall dawk tal- uffiċjali tal-Komunità jew impjegati pubbliċi oħra; Membri ta’ korpi mwaqqfa skond it-Trattati li jistabbilixxu ta’ dawn il-korpi l-Komunitajiet Ewropej u l-istaff tal-Komunità, billi għandhom jitqiesu bħala uffiċjali jew ir-Regolamenti ta’ il-Kondizzjonijiet l-impjieg ta’ uffiċjali ohra tal- Komunitajiet Ewropej japplikawx għalihom; l-Istaff tal-Komunitajiet Ewropej ta’ 1. Ghall-finijiet ta’ dan il-Protokoll, il-korruzzjoni attiva hija dik l-azzjoni magħmula minn persuna jew permezz ta’ terzi bi ħsieb li twiegħed jew tagħti xi vantaġġ ta’ kull tip lill-uffiċjal jew terza persuna sabiex tali uffiċjal jew terza persuna jagħmel jew jonqos milli jagħmel dak li hu fid-dmir tiegħu li jagħmel jew fil-qadi tal- funzjonijiet tiegħu bi ksur għad-dmirijiet uffiċjali tiegħu u li jwasslu jew x’aktarx iwasslu għal danni versu l-interessi finanzjarji tal-Komunitajiet Ewropej. 2. Kull Stat Membru għandu jieħu il-miżuri meħtieġa sabiex jassikura li kull imġieba bhal dik imsemmija fl-ewwel paragrafu għandha ssir reat kriminali. c) “uffiċjal nazzjonali” għandha tkun mifthema billi ssir referenza ghad-definizzjoni jew “uffiċjal pubbliku” skond il-liġi nazzjonali ta’ l-Istati Membri fejn tali persuna ta’ l-applikazzjoni tal-liġi kriminali ta’ dak l-Istat Membru. taqdi dik il-funzjoni ghall-finijiet “uffiċjal” ta’ Artikolu 4 Assimilazzjoni Madankollu, f’każ ta’ proċeduri li jinvolvu uffiċjal ta’ Stat Membru mibdija minn Stat Membru ieħor, dan ta’ l-aħħar ma għandux ikun marbut li japplika d-definizzjoni ta’ “uffiċjal nazzjonali” sakemm dik id-definizzjoni taqbel mal- liġi nazzjonali tagħha. 1. Kull Stat Membru għandu jaddotta l-miżuri meħtieġa sabiex jassikura li fil-liġi kriminali nazzjonali tiegħu l-kwalifiki tar-reati jikkorrispondu għall-imġieba imsemmija fl-Artikolu 1 tal- li Konvenzjoni magħmula minn uffiċjali nazzjonali fil-qadi tal- funzjonijiet tagħhom japplikaw bl-istess mod f’każijiet fejn dawn ir-reati huma magħmula minn uffiċjali tal-Komunità fil-qadi ta’ dmirijiethom. 2) “Konvenzjoni” tfisser il-Konvenzjoni dwar il-protezzjoni ta’ l-interessi tal-25 ta’ Lulju 1995(1) imħejjija fuq Artikolu K. 3 tat-Trattat ta’ l-Unjoni Ewropea. (1) tal-Komunità Ewropea finanzjarji (1) ĠU Nru C 316, 27. 11. 1995, p. 49. 2. Kull Stat Membru għandu jaddotta l-miżuri meħtieġa sabiex jassikura li fil-liġi kriminali nazzjonali tiegħu l-kwalifiki tar-reati msemmija fl-ewwel paragrafu ta’ dan l-Artikolu u fl-Artikoli 2 u 3 magħmula minn jew kontra l-Ministri tal-Gvern ta’ dak l-Istat tal-Qrati Membru, Supremi tal- funzjonijiet tagħhom għandhom japplikaw bl-istess mod fejn dawn ir-reati huma magħmula minn jew kontra membri tal- Kummissjoni tal-Komunitajiet Ewropej, il-Parlament Ewropew, il-membri eletti jew il-membri tal-Parlament, l-Awdituri il-membri tal-Qorti fil-qadi ta’ 88 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 19/Vol. 8 il-Qorti tal-Ġustizzja u l-Qorti ta’ Ewropej rispettivament fil-qadi ta’ dmirijiethom. l-Awdituri tal-Komunitajiet (ċ) ir-reat sar kontra waħda mill-persuni imsemmijin fl-Artikolu 1 jew membri ta’ xi waħda mill-istituzzjonijiet imsemmija fl-Artikolu 4 sub-artikolu (2) u li jkun ċittadin tiegħu; li ghalihom huma responsabbli 3. Fejn Stat Membru addotta xi liġi speċjali għall-atti jew nuqqa- sijiet tal-Gvern minħabba l-posizzjoni politika partikolari f’dak l-Istat Membru, it-tieni paragrafu ta’ dan l-Artikolu jista’ ma japplikax ghal tali liġi, iżda l-Istat Membru għandu jassikura li l-Membri tal-Kummissjoni tal-Komunitajiet Ewropej huma koperti mil-liġi kriminali li tim- plimenta Artikoli 2 u 3 u l-ewwel paragrafu ta’ dan l-Artikolu. il-Ministri 4. Il-paragrafi 1, 2 u 3 għandhom ikunu mingħajr preġudizzju f’kull Stat Membru dwar għad-dispożizzjonijiet applikabbli il-proċeduri kriminali u d-deċiżjoni dwar il-qorti kompetenti. jistabbilixxu l-Komunitajiet Ewropej, 5. Dan il-Protokoll jikkonkordi mad-dispożizzjonijiet tat-Trattati il-Protokoll dwar li il-Privileġġi Ewropej, ir-Regolamenti tal-Qorti tal-Ġustizzja u t-testi addottati ghall- finijiet ta’ l-implimentazzjoni taghħom, rigward iċ-ċessjoni ta’ l-immunità. tal-Komunitajiet l-Immunitajiet u Artikolu 5 Penali 1. Kull Stat Membru għandu jaddotta l-miżuri meħtieġa sabiex jassikura li l-imġieba imsemmija fl-Artikoli 2 u 3, kif ukoll il-kompliċità u l-istigazzjoni ta’ tali mġieba, huma punibbli minn pieni kriminali effettivi, proporzjonati u dissuażivi, u jinkludu ghall-anqas f’dawk il-każijiet serji, pieni li jinvolvu d-deprivazzjoni tal-libertà li jagħtu lok għall-estradizzjoni. 2. L-ewwel paragrafu għandu jitqies bla ħsara għas-setgħat dix- xiplinarji esegwiti mill-awtoritajiet kompetenti kontra uffiċjali nazzjonali jew uffiċjali tal-Komunità. Fid-determinazzjoni tal- piena li għandha tingħata, il-qrati kriminali nazzjonali jistgħu jqisu, skond il-prinċipji tal-liġi nazzjonali tagħhom, kwalunkwe piena dixxiplinarja li l-istess persuna tkun diġà weħlet għall-istess imġieba. Artikolu 6 Ġurisdizzjoni 1. Kull Stat Membru għandu jadotta l-miżuri meħtieġa sabiex jis- tabbilixxi li stitwixxa l-ġurisdizzjoni tiegħu fuq dawk ir-reati skond l-Artikoli 2, 3 u 4 f’dawk il-każijiet fejn: (d) il-ħati huwa uffiċjal tal-Komunità fis-servizz ta’ xi istituzzjoni tal-Komunità Ewropea jew entità stabbilita skond it-Trattati li jistabbilixxu il-Komunitajiet Ewropej u li għandha s-sede prinċipali tagħha fl-Istat Membru interessat. 2. Meta jagħti n-notifika stabbilita fl-Artikolu 9 sub-artikolu (2), kull Stat Membru jista’ jiddikjara li mhuwiex sejjer jew sejjer jap- plika f’kazijiet speċifiċi biss jew taħt xi kundizzjonijiet, wieħed jew iktar mir-regoli dwar il-gurisdizzjoni, stabbiliti f’paragrafu 1 ittri (b), (c), u (d). Artikolu 7 Ir-relazzjoni mal-Konvenzjoni 1. L-Artikoli 3, 5 sub-artikoli (1), (2) u (4) u Artikolu 6 tal- Konvenzjoni għandhom japplikaw bħallikieku qiegħda ssir referenza ghall-kondotta msemmija fl-Artikoli 2, 3 and 4 ta’ dan il-Protokoll. 2. Id-dispożizzjonijiet tal-Konvenzjoni li ġejjin għandhom jappli- kaw ukoll ghal dan il-Protokoll: — Artikolu 7, fuq il-fehma illi, kemm-il darba mhuwiex indikat mod ieħor, fil-mument tan-notifika stabbilita fl-Artikolu 9 sub-artikolu (2) ta’ dan il-Protokoll, kwalunkwe dikjarazzjoni skond l-Artikolu 7, sub-artikolu (2) tal-Konvenzjoni għandha tgħodd għal dan il-Protokoll; — Artikolu 9, — Artikolu 10. Artikolu 8 Qorti tal-Ġustizzja 1. Kull kwistjoni li tista’ tinqala’ bejn l-Istati Membri dwar l-interpretazzjoni jew l-applikazzjoni ta’ dan il-Protokoll għandha tkun eżaminata mill-bidu nett mill-Kunsill skond il-proċedura stabbilita f’Titolu VI tat-Trattat ta’ l-Unjoni Ewropea bil-għan li tinstab soluzzjoni. Jekk fi zmien sitt xhur ma tinstab l-ebda soluzzjoni, waħda mill- partijiet fil-kwistjoni tista’ tirreferi il-kawża lill-Qorti tal-Ġustizzja tal-Komunitajiet Ewropej. (a) ir-reat kollu, jew parti minnu, sar fit-territorju tiegħu; (b) il-ħati huwa ċittadin jew wieħed mill-uffiċjali tiegħu; 2. Kwalunkwe kwistjoni relattiva ghall-Artikolu 1, minbarra numru 1, ittra (ċ), jew Artikoli 2, 3 u 4, jew it-tielet inċiż ta’ sub- artikolu (2) ta’ l-Artikolu 7 ta’ dan il-Protokoll, bejn wieħed jew 19/Vol. 8 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 89 aktar mill-Istati Membri u l-Kummissjoni tal-Komuntijaiet Ewro- pej li ma setgħetx tkun risolta l-anqas permezz ta’ negozjati tista’ tingħata lill-Qorti tal-Ġustizzja tal-Komunitajiet Ewropej. 3. L-istrumenti ta’ l-adeżjoni għandhom ikunu ddepożitati għand id-depożitarju. Artikolu 9 Dħul fis-seħħ 1. Dan il-Protokoll għandu jkun bla ħsara għall-adozzjoni mill- Istati Membri skond il-ħtiġijiet kostituzzjonali rispettivi tagħhom. 2. L-Istati Membri għandhom jinnotifikaw lis-Segretarju-Ġenerali tal-Kunsill ta’ l-Unjoni Ewropea dwar il-kompletezza tal-proċeduri meħtieġa taħt ir-regoli kostituzzjoniali rispettivi tagħhom sabiex ikun addottat dan il-Protokoll. 3. Dan il-Protokoll għandu jidħol fis-seħħ disgħin ġurnata wara li n-notifika stabbilita f’paragrafu 2 ingħatat mill-Istat, Membru ta’ l-Unjoni Ewropea fil-mument ta’ adozzjoni mill-Kunsill ta’ l-Att li jistabbilixxi dan il-Protokoll, u huwa l-aħħar Stat li aderixxa ma jekk il-Konvenzjoni ma tkunx dik il-formalità. Madankollu, daħħlet fis-seħħ f’dik il-ġurnata, dan il-Protokoll għandu jidħol fis- seħħ fl-istess ġurnata li tidħol fis-seħħ il-Konvenzjoni. Artikolu 10 Adeżjoni ta’ l-Istati Membri ġodda 1. Dan il-Protokoll għandu jkun miftuħ għall-adeżjoni ta’ kull Stat li jsir membru ta’ l-Unjoni Ewropea. 2. Għandu jkun awtentiku t-test ta’ dan il-Protokoll fl-ilsien ta’ l-Istat ta’ l-Adeżjoni, imħejji mill-Kunsill ta’ l-Unjoni Ewropea. 4. Dan il-Protokoll għandu jidħol fis-seħħ fil-konfront ta’ kull Stat li taċċettah disgħin ġurnata wara li jiddepożita l-istrument ta’ adeżjoni jew fid-data li jidħol fis-seħħ dan il-Protokoll kemm-il darba ma jkunx daħal fis-seħħ fil-mument ta’ skadenza tal-perjodu ta’ disgħin ġurnata. Artikolu 11 Riżervi 1. L-ebda riżerva ma għandha tkun ammessa bl-eċċezzjoni ta’ dawk stabbiliti mill-Artikolu 6, sub-artikolu 2. 2. L-Istat Membru li daħħal riżerva jista’, f’kull mument, jirtiraha, fl-intier tagħha jew parti minnha, billi jinnotifika d-depożitarju. L-irtirar iseħħ fid-data meta d-depożitarju jkun irċieva in-notifika. Artikolu 12 Depożitarju 1. Is-Segretarju Ġenerali tal-Kunsill ta’ l-Unjoni Ewropea għandu jaġixxi bħala d-depożitarju ta’ dan il-Protokoll. 2. Id-depożitarju ghandu jippubblika fil-Ġurnal Uffiċjali tal- ta’ Komunitajiet Ewropej adozzjoni u adeżjoni, dikjarazzjonijiet u riservi kif ukoll kwalunkwe notifika oħra relattiva għal dan il-Protokoll. informazzjoni dwar il-progress B’XHIEDA TA’ DAN, il-Plenipotenzjarji hawn taħt iffirmati: Magħmul f’oriġinal wieħed fl-ilsien Daniż, Olandiż, Ingliż, Finlandiz, Franciż, Ġermaniż, Grieg, Irlandiż, Taljan, Portugiż, Spanjol u Żvediż, b’kull test ugwalment awtentiku, b’tali oriġinal li jibqa’ depożitat fl-arkivji tas-Segretarjat Ġenerali tal-Kunsill ta’ l-Unjoni Ewropea. 90 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 19/Vol. 8 Pour le gouvernement du Royaume de Belgique Voor de Regering van het Koninkrijk België Für die Regierung des Königreichs Belgien For regeringen for Kongeriget Danmark Für die Regierung der Bundesrepublik Deutschland Για την Κυβέρνηση της Ελληνικής Δημοκρατίας 19/Vol. 8 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 91 Pour le gouvernement de la République française Thar ceann Rialtas na hÉireann For the Government of Ireland Per il Governo della Repubblica italiana Pour le gouvernement du Grand-Duché de Luxembourg Voor de Regering van het Koninkrijk der Nederlanden 92 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 19/Vol. 8 Für die Regierung der Republik Österreich Pelo Governo da República Portuguesa Suomen hallituksen puolesta På finska regeringens vägnar På svenska regeringens vägnar For the Government of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland 19/Vol. 8 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 93 Por el Gobierno del Reino de España 94 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 19/Vol. 8 ANNESS Dikjarazzjonijiet magħmula mill-Istati Membri fl-okkażjoni ta’ l-adozzjoni ta’ l-Att li jistabbilixxi il-Protokoll 1. Dikjarazzjoni mid-delegazzjoni Ġermaniza: “Il-Gvern tar-Repubblika Federali tal-Ġermanja jiddikjara l-intenzjoni tiegħu li jinnegozja, fejn jinkonċerna il-Protokoll tal-Konvenzjoni dwar il-protezzjoni ta’ l-interessi finanzjarji (uffiċjali) tal-Komunità Ewropea, fl-istess żmien, ftehim dwar il-kompetenza tal-Qorti tal-Ġustizzja tal-Komunitajiet Ewropej fil-materja ta’ deċiżjonijiet preliminari li huwa l-istess bħal dak milħuq għall-Konvenzjoni dwar il-protezzjoni ta’ l-interessi finanzjarji tal-Komunitajiet Ewropej”. 2. Dikjarazzjoni konġunta mid-delegazzjoni Belġjana, Lussemburga u Olandiża: “Il-Gvernijiet tal-Renju Belġjan, ir-Renju ta’ l-Olanda u l-Gran Dukat tal-Lussemburgu jaħsbu illi, sabiex dan il-Protokoll jidħol fis-seħħ, soluzzjoni soddisfaċenti għall-kwistjoni dwar il-kompetenza li għandha tingħata lill-Qorti tal-Ġustizzja tal-Komunitajiet Ewropej għall-interpretazzjoni tal-Protokoll għandha tittieħed sa l-aħħar ta’ Novembru 1996, preferibbiliment fil-kuntest tad-diskussjonijiet preżenti dwar il-kompetenza li għanda tingħata deċiżjonijiet preliminari għall-interpretazzjoni tal-Konvenzjoni dwar il-protezzjoni ta’ l-interessi finanzjarji tal-Komunitajiet Ewropej”. tal-Komunitajiet tal-Ġustizzja fil-materja lill-Qorti Ewropej ta’ 3. Dikjarazzjoni tad-delegazzjoni Awstrijaka: “L-Awstrija tassumi illi l-kwistjoni tal-kompetenza tal-Qorti tal-Ġustizzja tal-Komunitajiet Ewropej fil-materja ta’ deċiżjonijiet preliminari sejra tikseb riżultat pożittiv fil-futur qarib, u sejra tkompli twettaq il-ħidma tagħha b’dak il-għan”


title: Akt Rady z dnia 27 września 1996 r. ustalający Protokół do Konwencji w sprawie ochrony interesów finansowych Wspólnot Europejskich (96/C 313/01)

eurovoc_concepts:
EU Member State
European official
civil service
corruption
fight against crime
financial interests of members

formats: html pdf print

text: 19/t. 1 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 19 31996F1023(01) C 313/1 DZIENNIK URZĘDOWY WSPÓLNOT EUROPEJSKICH 23. 10. 1996 ustalający Protokół do Konwencji w sprawie ochrony interesów finansowych Wspólnot Europejskich AKT RADY z dnia 27 września 1996 r. (96/C 313/01) RADA UNII EUROPEJSKIEJ, uwzględniając Traktat o Unii Europejskiej, w szczególności jego art. K. 3 ust. 2 lit. c), niczą urzędnicy krajowi i wspólnotowi i które szkodzą lub stwa- rzają zagrożenie szkody interesom finansowym Wspólnot Europejskich; a także mając na uwadze, co następuje: dla celów realizacji zadań Unii Państwa Członkowskie uznają zwalczanie nadużyć finansowych, szkodzących interesom finan- sowym Wspólnot Europejskich za przedmiot wspólnego zainte- resowania, wchodzącego w zakres współpracy przewidzianej w tytule VI Traktatu; aktem z dnia 26 lipca 1995 r. Rada sporządziła, jako porozumie- nie wstępne, Konwencję w sprawie ochrony interesów finanso- wych Wspólnot Europejskich, która ma służyć bardziej ścisłemu zwalczaniu nadużyć finansowych, które szkodzą tym interesom; w etapie drugim Konwencja ta powinna być uzupełniona Proto- kołem, skierowanym głównie na akty korupcji, w których uczest- POSTANOWIWSZY, że Protokół, którego tekst znajduje się w Załączniku i który w dniu dzisiejszym został podpisany przez przedstawicieli rządów Państw Członkowskich Unii, zostaje niniejszym sporządzony; ZALECA, by został on przyjęty przez Państwa Członkowskie zgodnie z wymogami konstytucyjnymi tych Państw. Sporządzono w Brukseli, dnia 27 września 1996 r. W imieniu Rady M. LOWRY Przewodniczący


title: Euroopan yhteisön ja Bulgarian tasavallan Eurooppa-sopimuksen lisäpöytäkirja tekstiilituotteiden kaupasta

eurovoc_concepts:
Bulgaria
originating product
protocol to an agreement
quantitative restriction
textile product
trade agreement
trade agreement (EU)


title: Rådets Rekommendation av den 27 september 1996 om kampen mot olaglig anställning av tredjelandsmedborgare

eurovoc_concepts:
employment policy
foreign national
free movement of workers
migration control
moonlighting
underground economy


title: Konvencija par izdošanu starp Eiropas Savienības dalībvalstīm, kas izstrādāta, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu

eurovoc_concepts:
EU Member State
approximation of laws
extradition
human rights
imprisonment
public safety

text: 96 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 19/8. sēj. 41996A1023(02) 23. 10. 1996. EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS C 313/12 par izdošanu starp Eiropas Savienības dalībvalstīm, kas izstrādāta, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu KONVENCIJA Šīs konvencijas AUGSTĀS LĪGUMSLĒDZĒJAS PUSES, Eiropas Savienības dalībvalstis, ATSAUCOTIES uz Eiropas Savienības Padomes 1996. gada 27. septembra Aktu, VĒLOTIES uzlabot dalībvalstu tiesisko sadarbību krimināllietās gan attiecībā uz kriminālvajāšanu, gan sodu izpildi, APZINOTIES izraidīšanas nozīmīgumu tiesiskajā sadarbībā šo mērķu sasniegšanai, UZSVEROT, ka dalībvalstu interesēs ir nodrošināt, lai izdošana notiktu efektīvi un ātri, ciktāl to valdības sistēmas ir balstītas uz demokrātijas principiem un atbilst saistībām, kas noteiktas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijā, kas parakstīta 1950. gada 4. novembrī Romā, PAUŽOT uzticēšanos dalībvalstu tiesisko sistēmu uzbūvei un darbībai un dalībvalstu spējai nodrošināt taisnīgu tiesu, IEVĒROJOT, ka ar Padomes 1995. gada 10. marta Aktu ir izstrādāta Konvencija par vienkāršotu savstarpējās izdošanas procedūru Eiropas Savienības dalībvalstīs, ŅEMOT VĒRĀ ieinteresētību noslēgt Eiropas Savienības dalībvalstu konvenciju, kas papildina Eiropas 1957. gada 13. decembra Konvenciju par izdošanu, kā arī citas konvencijas, kas ir spēkā šajā jomā, ŅEMOT VĒRĀ to, ka šo konvenciju noteikumi jāpiemēro visiem jautājumiem, uz kuriem neattiecas šī konvencija, IR VIENOJUŠĀS PAR TURPMĀKO. 1. pants Vispārīgi noteikumi atcelšanu pie to dalībvalstu kopīgām robežām, kuras ir minē- tās konvencijas Līgumslēdzējas puses, un 1. Šīs konvencijas mērķis ir papildināt turpmāk uzskaitīto līgumu noteikumus un veicināt to piemērošanu Eiropas Savienības dalīb- valstīs: — Eiropas 1957. gada 13. decembra Konvencija par izdošanu (turpmāk – “Eiropas Konvencija par izdošanu”), — 1962. gada 27. jūnija Līguma pirmā nodaļa par izdošanu un savstarpēju palīdzību krimināllietās starp Beļģijas Karalisti, Luksemburgas Lielhercogisti un Nīderlandes Karalisti, kurā grozījumi izdarīti ar 1974. gada 11. maija protokolu (turp- māk – “Beniluksa līgums”) attiecībās starp Beniluksa Ekono- mikas savienības dalībvalstīm. — Eiropas 1977. gada 27. janvāra Konvencija par terorisma apkarošanu (turpmāk – “Eiropas Konvencija par terorisma apkarošanu”), — 1990. gada 19. jūnija Konvencija, ar ko piemēro 1985. gada jūnija Šengenas līgumu par pakāpenisku kontroles 14. 2. Šā panta 1. punkts neietekmē labvēlīgāku noteikumu piemē- rošanu divpusējos vai daudzpusējos nolīgumos starp dalībvalstīm, kā arī, kā noteikts Eiropas Konvencijas par izdošanu 28. panta 3. punktā, tas neietekmē izdošanas noteikumus, par kuriem panākta vienošanās, pamatojoties uz vienotiem vai savstarpējiem tiesību aktiem, kas paredz kādas dalībvalsts teritorijā izpildīt apcietināšanas orderi, kurš izdots citas dalībvalsts teritorijā. 19/8. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 97 2. pants Nodarījumi, kuru dēļ var piemērot izdošanu izdošana ir pieprasīta, kā arī paziņojumā par nodarījumiem, kas paredzēts Eiropas Konvencijas par izdošanu 12. panta 2. punkta b) apakšpunktā vai Beniluksa līguma 11. panta 2. punkta b) apakš- punktā. 1. Izdošanu veic attiecībā uz nodarījumiem, par kuriem saskaņā ar pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts tiesību aktiem ir paredzēta brīvības atņemšana vai orderis aizturēšanai uz maksimālo laiku, kas ir vismaz 12 mēneši, bet saskaņā ar pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts tiesību aktiem – brīvības atņemšana vai orderis aiztu- rēšanai uz maksimālo laiku, kas ir vismaz seši mēneši. 2. Izdošanu nedrīkst atteikt, pamatojoties uz to, ka pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts tiesību aktos nav paredzēts tāda paša veida aizturēšanas orderis kā pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts tie- sību aktos. 3. Eiropas Konvencijas par izdošanu 2. panta 2. punktu, kā arī Beniluksa līguma 2. panta 2. punktu piemēro arī tad, ja daži noda- rījumi ir sodāmi ar naudassodiem. 3. Sniedzot 18. panta 2. punktā minēto paziņojumu, visas dalīb- valstis var deklarēt, ka tās patur tiesības nepiemērot 1. punktu vai piemērot to ar konkrētiem nosacījumiem. 4. Visas dalībvalstis, kuras ir izdarījušas atrunu saskaņā ar 3. punktu, atbilstoši 2. panta 1. punkta noteikumiem izdošanu piemēro personu darbībām, kas palīdz kādai personu grupai, kura darbojas ar kopēju mērķi veikt vienu vai vairākus nodarījumus terorisma jomā, kā minēts Eiropas Konvencijas par terorisma apkarošanu 1. un 2. pantā, narkotiku tirdzniecībā vai citos orga- nizētās noziedzības veidos vai citās vardarbīgās darbībās pret per- sonas dzīvību, fizisko veselību vai brīvību, vai darbībās, kas rada personām kolektīvus draudus, kas sodāmas ar brīvības atņemšanu vai par kurām paredzēts orderis aizturēšanai maksimāli vismaz uz 12 mēnešiem, pat tad, ja šī persona nepiedalās faktiskajā attiecīgā nodarījuma vai nodarījumu veikšanā; šāda palīdzība tiek uzska- tīta par tīšu un notikušu, ja ir bijis zināms vai nu mērķis un gru- pas vispārējā noziedzīgā darbība, vai grupas nodoms veikt attie- cīgo nodarījumu vai nodarījumus. 3. pants Sazvērestība un apvienošanās nodarījuma veikšanai 4. pants 1. Ja nodarījums, par ko tiek pieprasīta izdošana, pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts tiesību aktos tiek klasificēts kā sazvērestība vai apvienošanās nodarījuma veikšanai un ir sodāms ar brīvības atņemšanu uz maksimālo termiņu, vai par to ir paredzēts orderis aizturēšanai vismaz uz 12 mēnešiem, izdošanu nevar atteikt, pamatojoties uz to, ka pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts tiesību aktos tas nav nodarījums, ar noteikumu, ka sazvērestības vai apvienošanās mērķis ir veikt: a) vienu vai vairākus nodarījumus, kas minēti 1. un 2. pantā Eiro- pas Konvencijā par terorisma apkarošanu, vai b) citus nodarījumus narkotiku tirdzniecības jomā, kas sodāmi ar brīvības atņemšanu vai par kuriem paredzēts orderis aizturē- šanai maksimāli uz vismaz 12 mēnešiem, kā arī cita veida organizētos noziegumus vai citas vardarbīgas darbības pret personas dzīvību, fizisko veselību vai brīvību, vai arī darbības, kas rada personām kolektīvus draudus. 2. Lai noteiktu, vai sazvērestības vai apvienības mērķis ir veikt kādu no šā panta 1. punkta a) vai b) apakšpunktā norādītajiem nodarījumiem, pieprasījuma saņēmēja dalībvalsts ņem vērā infor- māciju, kas sniegta apcietināšanas orderī vai orderī, kuram ir līdz- vērtīgs likumīgais spēks, vai spriedumā attiecībā uz personu, kuras Orderis brīvības atņemšanai iestādē, kas nav labošanas iestāde Izdošanu kriminālvajāšanas nolūkā nedrīkst atteikt, pamatojoties uz to, ka pieprasījumam saskaņā ar Eiropas Konvencijas par izdošanu 12. panta 2. punkta a) apakšpunktu vai Beniluksa līguma 11. panta 2. punkta a) apakšpunktu pievieno pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts tiesu iestāžu orderi personas brīvības atņemšanai vietā, kas nav labošanas iestāde. 5. pants Politiski noziegumi 1. Lai piemērotu šo konvenciju, pieprasījuma saņēmēja dalīb- valsts nevienu nodarījumu nevar uzskatīt par politisku nozie- gumu, nodarījumu, kas saistīts ar politisku noziegumu, vai noda- rījumu, kas izdarīts politisku motīvu dēļ. 2. Katra dalībvalsts, sniedzot 18. panta 2. punktā minēto paziņo- jumu, var deklarēt, ka tā piemēros 1. punktu tikai attiecībā uz: 98 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 19/8. sēj. a) nodarījumiem, kas minēti Eiropas Konvencijas par terorisma apkarošanu 1. un 2. pantā, un b) nodarījumiem sazvērestībā vai apvienībā ar noziedzīgu grupu, kas atbilst 3. panta 4. punktā minētajam darbību aprakstam, ar nolūku veikt vienu vai vairākus nodarījumus, kas minēti Eiropas Konvencijas par terorisma apkarošanu 1. un 2. pantā. 3. Eiropas Konvencijas par izdošanu 3. panta 2. punkta noteiku- mi, kā arī Eiropas Konvencijas par terorisma apkarošanu 5. panta noteikumi netiek skarti. 4. Atrunas, kas izdarītas saskaņā ar Eiropas Konvencijas par tero- risma apkarošanu 13. pantu, nepiemēro izdošanai starp dalībval- stīm. 3. Šā panta 2. punktā minētās atrunas ir spēkā piecus gadus no dienas, kad šī konvencija ir piemērota attiecīgajā dalībvalstī. Tomēr šādas atrunas var pagarināt vēl uz tikpat ilgu turpmāku ter- miņu. Divpadsmit mēnešus pirms atrunas termiņa izbeigšanās depozi- tārs par termiņa beigu tuvošanos ziņo attiecīgajai dalībvalstij. Ne vēlāk kā trīs mēnešus pirms katra piecu gadu termiņa beigām dalībvalsts paziņo depozitāram, vai tā patur spēkā atrunu, groza to, lai atvieglotu izdošanas nosacījumus, vai atceļ. Ja nav sniegts iepriekšējā punktā minētais paziņojums, depozitārs informē attiecīgo dalībvalsti, ka tās atrunu uzskata par automā- tiski pagarinātu uz sešus mēnešus ilgu termiņu, pirms kura bei- gām dalībvalstij ir jāsniedz paziņojums. Ja līdz šā termiņa beigām paziņojumu nesniedz, atruna zaudē spēku. 6. pants Finanšu noziegumi 8. pants Noilgums 1. Attiecībā uz nodarījumiem, kas saistīti ar nodokļiem, node- vām, muitu un valūtas maiņu, izdošanu saskaņā ar šīs konvenci- jas, Eiropas Konvencijas par izdošanu un Beniluksa līguma notei- kumiem piemēro attiecībā uz tādiem nodarījumiem, kuri atbilst līdzīgiem nodarījumiem pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts tie- sību aktos. 2. Izdošanu nedrīkst atteikt, pamatojoties uz to, ka pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts tiesību aktos nav paredzēti tāda paša veida nodokļi vai nodevas vai arī tajos nav tādi paši noteikumi saistībā ar nodokļiem, nodevām, muitu vai valūtas maiņu kā pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts tiesību aktos. 3. Sniedzot 18. panta 2. punktā minēto paziņojumu, visas dalīb- valstis var deklarēt, ka tās nodrošinās izdošanu saistībā ar finanšu noziegumu tikai par tādu darbību vai bezdarbību, kas varētu būt nodarījums, kas saistīts ar akcīzes, pievienotās vērtības vai muitas nodokli. 1. Izdošanu nedrīkst atteikt, pamatojoties uz to, ka personas kri- minālvajāšanai vai sodīšanai būtu iestājies noilgums saskaņā ar pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts tiesību aktiem. 2. Pieprasījuma saņēmēja dalībvalsts var nepiemērot 1. punktu, ja izdošanas pieprasījums ir pamatots ar nodarījumiem, kuri ir minētās dalībvalsts jurisdikcijā saskaņā ar tās krimināllikumu. 9. pants Amnestija Izdošanu nenodrošina attiecībā uz nodarījumu, uz ko attiecas amnestija pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī, ja šīs valsts kompetencē ir uzsākt kriminālvajāšanu par attiecīgo nodarījumu saskaņā ar savu krimināllikumu. 7. pants Valstspiederīgo izdošana 1. Izdošanu nedrīkst atteikt, pamatojoties uz to, ka pieprasītā persona ir pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts valstspiederīgais Eiropas Konvencijas par izdošanu 6. panta nozīmē. 10. pants Nodarījumi, kas nav izdošanas pieprasījuma pamatojums 1. Par nodarījumiem, kas izdarīti pirms izdošanas un nav izdo- šanas pieprasījuma pamatojums, nav vajadzīga pieprasījuma saņē- mējas dalībvalsts piekrišana, lai izdoto personu varētu: 2. Sniedzot 18. panta 2. punktā minēto paziņojumu, visas dalīb- valstis var deklarēt, ka tās nenodrošinās savu valstspiederīgo izdo- šanu vai atļaus to tikai ar dažiem sīkāk norādītiem nosacījumiem. a) saukt pie atbildības vai tiesāt, ja nodarījumi nav sodāmi ar brī- vības atņemšanu; 19/8. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 99 b) saukt pie atbildības vai tiesāt, ja kriminālprocess neparedz per- sonas brīvību ierobežojošu pasākumu piemērošanu; 12. pants c) pakļaut sodam vai līdzeklim, kas nav saistīts ar brīvības atņemšanu, tostarp naudassodam, vai citam līdzeklim tā vietā pat tad, ja tas varētu ierobežot personas brīvību; d) saukt pie atbildības, tiesāt, aizturēt, lai izpildītu spriedumu vai aizturēšanas orderi, vai pakļaut jebkādiem citiem personiskās brīvības ierobežojumiem, ja pēc izdošanas persona ir skaidri atteikusies no specialitātes principa priekšrocībām attiecībā uz konkrētiem nodarījumiem, kas izdarīti pirms izdošanas. 2. Izdotās personas atteikšanās, kas minēta 1. punkta d) apakš- punktā, ir jāsniedz pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts kompe- tentajās tiesu iestādēs un jāprotokolē saskaņā ar attiecīgās dalīb- valsts tiesību aktiem. 3. Katrai dalībvalstij ir jānosaka vajadzīgie pasākumi, lai nodro- šinātu, ka 1. punkta d) apakšpunktā minētā atteikšanās ir konsta- tēta tā, lai pierādītu, ka attiecīgā persona to sniegusi labprātīgi un pilnībā apzinoties sekas. Tālab izdotajai personai ir tiesības uz aiz- stāvi. 4. Ja pieprasījuma saņēmēja valsts ir nākusi klajā ar deklarāciju saskaņā ar 6. panta 3. punktu, tad šā panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktu nepiemēro finanšu noziegumiem, izņemot 6. panta 3. punktā minētos. Tālāka izdošana citai dalībvalstij 1. Eiropas Konvencijas par izdošanu 15. pantu un Beniluksa līguma 14. panta 1. punktu nepiemēro pieprasījumiem par tālāku izdošanu no vienas dalībvalsts citai. 2. Sniedzot 18. panta 2. punktā minēto paziņojumu, dalībvalsts var deklarēt, ka turpina piemērot Eiropas Konvencijas par izdo- šanu 15. pantu un Beniluksa līguma 14. panta 1. punktu, izņemot gadījumus, kad 13. pantā Konvencijā par vienkāršotu savstarpējo izdošanu Eiropas Savienības dalībvalstīs (1) ir noteikts citādi vai attiecīgā persona piekrīt, ka to tālāk izdod citai dalībvalstij. 13. pants Centrālā iestāde un dokumentu nosūtīšana ar faksimilu 1. Katra dalībvalsts izraugās centrālo iestādi vai, ja tā nosaka tās konstitucionālā sistēma, centrālās iestādes, kas ir atbildīgas par izdošanas pieprasījumu nosūtīšanu un saņemšanu un vajadzīga- jiem apstiprinošiem dokumentiem, kā arī par visu citu oficiālo saraksti saistībā ar izdošanas pieprasījumu, ja vien šajā konven- cijā nav noteikts citādi. 2. Sniedzot 18. panta 2. punktā minēto paziņojumu, katra dalīb- valsts norāda iestādi vai iestādes, ko tā ir izraudzījusies saskaņā ar šā panta 1. punktu. Tā informē depozitāru par visām izmaiņām attiecībā uz izraudzīto iestādi. 11. pants Pieņēmums par pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts piekrišanu 3. Izdošanas pieprasījumu un 1. punktā minētos dokumentus var nosūtīt ar faksimilu. Visas centrālās iestādes ir aprīkotas ar faksi- mila aparātu šādu dokumentu nosūtīšanai un saņemšanai, un tās nodrošina, ka tas tiek turēts labā darba kārtībā. Katra dalībvalsts, nākot klajā ar 18. panta 2. punktā minēto paziņojumu vai arī jebkurā citā laikā, var deklarēt, ka attiecībās ar citām dalībvalstīm, kuras nākušas klajā ar līdzīgu deklarāciju, var uzskatīt, ka tā devusi piekrišanu Eiropas Konvencijas par izdošanu 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta un Beniluksa līguma 13. panta 1. punkt a) apakšpunkta nozīmē, ja vien tā nenorāda citādi, nodrošinot izdošanu kādā konkrētā gadījumā. 4. Lai nodrošinātu pārraides autentiskumu un konfidencialitāti, izmanto centrālās iestādes īpašumā esošu un pie faksimila aparāta piemontētu kriptogrāfijas ierīci, ja, piemērojot šo pantu, izmanto šādu aparatūru. Dalībvalstis apspriežas cita ar citu par šā panta piemērošanas praktiskajiem jautājumiem. Ja kādā konkrētā gadījumā dalībvalsts ir norādījusi, ka ir jāuzskata, ka tās piekrišana nav dota, joprojām piemēro 10. panta 1. punktu. (1) OV C 78, 30. 3. 1995. , 1. lpp. 100 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 19/8. sēj. 5. Lai nodrošinātu izdošanas dokumentu autentiskumu, piepra- sījuma iesniedzējas dalībvalsts centrālā iestāde savā pieprasījumā apliecina, ka kopā ar pieprasījumu nosūtītie dokumenti atbilst oriģināliem, kā arī norāda lappušu numerāciju. Ja pieprasījuma saņēmēja dalībvalsts apstrīd to, ka dokumenti atbilst oriģināliem, tās centrālā iestāde ir pilnvarota pieprasīt pieprasījuma iesniedzē- jas dalībvalsts centrālajai iestādei saprātīgā termiņā nosūtīt doku- mentu oriģinālus vai apliecinātus norakstus vai nu pa diplomātis- kajiem kanāliem, vai citā savstarpēji saskaņotā veidā. 14. pants Papildinformācija Sniedzot 18. panta 2. punktā minēto paziņojumu vai jebkurā citā laikā, dalībvalsts var deklarēt, ka tās attiecībās ar citām dalībvalstīm, kuras arī nākušas klajā ar tādu pašu deklarāciju, šo dalībvalstu tiesu iestādes vai citas kompetentās iestādes vajadzības gadījumā var tieši iesniegt pieprasījumus dalībvalsts tiesu iestādēm ir atbildīgas par vai kriminālprocesu pret personu, izdošanu pieprasa papildinformācijas iegūšanai saskaņā ar Eiropas Konvencijas par izdošanu 13. pantu un Beniluksa līguma 12. pantu. citām kompetentām iestādēm, kas kuras Nākot klajā ar šādu deklarāciju, dalībvalsts sīkāk norāda tās tiesu iestādes vai citas kompetentās iestādes, kuras ir pilnvarotas paziņot un saņemt šādu papildinformāciju. 15. pants Autentiskuma noteikšana Nevienam dokumentam vai dokumentu kopijai, kas nosūtīta izdošanas nolūkā, neveic autentiskuma noteikšanu vai citas formalitātes, ja vien to skaidri nepieprasa šīs konvencijas, Eiropas Konvencijas par izdošanu vai Beniluksa līguma noteikumi. Tādā gadījumā dokumentu kopijas uzskata par autentiskām, ja šīs kopijas ir apstiprinājušas tās tiesu iestādes, kas ir izdevušas oriģināldokumentu, vai arī 13. pantā minētā centrālā iestāde. 16. pants Tranzīts izdošanu 21. pantā un Beniluksa līguma 21. pantā, piemēro šādus noteikumus: a) visos tranzīta pieprasījumos iekļauj pietiekamu informāciju, lai tranzīta dalībvalsts varētu izvērtēt pieprasījumu un veikt pie- spiedu pasākumus, kas vajadzīgi izdotās personas tranzītam. Šajā nolūkā pietiek ar šādu informāciju: — par izdotās personas identitāti, — par apcietināšanas orderi vai citu dokumentu ar līdzīgu juridisko spēku, vai izpildāmu spriedumu, — par nodarījuma veidu un juridisko kvalifikāciju, — par apstākļiem, kādos izdarīts nodarījums, tostarp par laiku un vietu; b) tranzīta pieprasījumu un a) apakšpunktā paredzēto informā- ciju tranzīta dalībvalstij var nosūtīt ar jebkuriem līdzekļiem, kas nodrošina rakstisku reģistrāciju. Tranzīta dalībvalsts tieši tāpat dara zināmu savu lēmumu; c) ja gaisa pārvadājumos, kuros nav paredzēta apstāšanās, nākas veikt neparedzētu nolaišanos, tad pieprasījuma iesniedzēja dalībvalsts attiecīgajai tranzīta dalībvalstij sniedz a) apakš- punktā paredzēto informāciju; d) saskaņā ar šīs konvencijas noteikumiem, jo īpaši tās 3. , 5. un 7. panta noteikumiem, turpina piemērot Eiropas Konvencijas par izdošanu 21. panta 1. , 2. , 5. un 6. punkta noteikumus un Beniluksa līguma 21. panta 1. punkta noteikumus. 17. pants Atrunas Attiecībā uz šo konvenciju nav pieļaujamas atrunas, izņemot tās, kas tajā skaidri paredzētas. 18. pants Stāšanās spēkā 1. Šo konvenciju dalībvalstis pieņem saskaņā ar savām attiecīga- jām konstitucionālajām prasībām. Tranzītam caur vienas dalībvalsts teritoriju uz citu dalībvalsti saskaņā ar nosacījumiem, kas paredzēti Eiropas Konvencijas par 2. Dalībvalstis ziņo Eiropas Savienības Padomes ģenerālsekretā- ram par to konstitucionālo procedūru pabeigšanu, kas nepiecie- šamas šīs konvencijas pieņemšanai. 19/8. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 101 3. Šī konvencija stājas spēkā 90 dienas pēc tam, kad 2. punktā minēto paziņojumu ir sniegusi pēdējā no valstīm, kas bijušas Eiro- pas Savienības dalībvalstis laikā, kad Padome pieņēmusi lēmumu par šīs konvencijas izstrādi. 4. Kamēr šī konvencija nav stājusies spēkā, ikviena dalībvalsts, sniedzot 2. punktā minēto paziņojumu vai jebkurā citā laikā, var paziņot, ka, ciktāl tas attiecas uz šo dalībvalsti, šo konvenciju pie- mēro tās attiecībām ar tām dalībvalstīm, kas nākušas klajā ar līdzī- gām deklarācijām. Šādas deklarācijas stājas spēkā 90 dienas pēc to deponēšanas dienas. 5. Šo konvenciju piemēro tikai pieprasījumiem, kas iesniegti pēc dienas, kurā tā stājusies spēkā vai tiek piemērota starp pieprasī- juma saņēmēju dalībvalsti un pieprasījuma iesniedzēju dalībval- sti. 19. pants Jaunu dalībvalstu pievienošanās 3. Pievienošanās dokumentus deponē depozitāram. 4. Šī konvencija attiecībā uz jebkuru valsti, kas tai pievienojas, stājas spēkā 90 dienas pēc attiecīgās valsts pievienošanās doku- menta deponēšanas dienas vai šīs konvencijas spēkā stāšanās dienā, ja tā vēl nav stājusies spēkā, kad ir beidzies minētais 90 dienu periods. 5. Ja šī konvencija vēl nav stājusies spēkā pievienošanās doku- menta deponēšanas laikā, tad pievienošanās dalībvalstīm piemēro 18. panta 4. punktu. 20. pants Depozitārs 1. Eiropas Savienības Padomes ģenerālsekretārs ir šīs konvenci- jas depozitārs. 1. Šai konvencijai var pievienoties jebkura valsts, kas kļuvusi par Eiropas Savienības dalībvalsti. 2. Šīs konvencijas teksts, ko sagatavojusi Eiropas Savienības Padome, pievienojošās valsts valodā ir autentisks. 2. Depozitārs publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī informā- ciju par dokumentu pieņemšanas un pievienošanās norisi, dekla- rācijām un atrunām, kā arī visus citus paziņojumus attiecībā uz šo konvenciju. To apliecinot, apakšā parakstījušās pilnvarotās personas apliecina šo ar savu parakstu. Konvencija sagatavota vienā oriģināleksemplārā angļu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, itāļu, īru, portugāļu, somu, spāņu, vācu un zviedru valodā, visi teksti ir vienlīdz autentiski, oriģināls ir deponēts Eiropas Savienības Padomes Ģenerālsekretariāta arhīvos. Ģenerālsekretārs katrai dalībvalstij nosūta apliecinātu kopiju. 102 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 19/8. sēj. Pour le gouvernement du Royaume de Belgique Voor de Regering van het Koninkrijk België Für die Regierung des Königreichs Belgien For regeringen for Kongeriget Danmark Für die Regierung der Bundesrepublik Deutschland Για την Κυβέρνηση της Ελληνικής Δημοκρατίας 19/8. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 103 Por el Gobierno del Reino de España Pour le gouvernement de la République française Thar ceann Rialtas na hÉireann For the Government of Ireland Per il Governo della Repubblica italiana Pour le gouvernement du Grand-Duché de Luxembourg 104 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 19/8. sēj. Voor de Regering van het Koninkrijk der Nederlanden Für die Regierung der Republik Österreich Pelo Governo da República Portuguesa Suomen hallituksen puolesta På finska regeringens vägnar 19/8. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 105 På svenska regeringens vägnar For the Government of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland 106 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 19/8. sēj. PIELIKUMS Kopīgā deklarācija par patvēruma tiesībām Dalībvalstis deklarē, ka šī konvencija neskar ne patvēruma tiesības tādā apmērā, kādā tās ir atzītas attiecīgajās konstitūcijās, ne arī to noteikumu piemērošanu dalībvalstīs, kas paredzēti 1951. gada 28. jūlija Konvencijā par bēgļa statusu, kurā papildinājumi izdarīti ar 1954. gada 28. septembra Konvenciju par bezvalstnieku statusu un 1967. gada 31. janvāra Protokolu par bēgļu statusu. Dānijas, Somijas un Zviedrijas deklarācija par šīs konvencijas 7. pantu Dānija, Somija un Zviedrija apstiprina, ka saskaņā ar viedokli, kas pausts sarunās par šo valstu pievienošanos Šengenas līgumam, tās attiecībā uz citām dalībvalstīm, kuras nodrošina līdzvērtīgu attieksmi, neizmantos deklarācijas, ar kurām tās nākušas klajā saskaņā ar Eiropas Konvencijas par izdošanu 6. panta 1. punktu, kā pamatu atteikumam izdot rezidentus no valstīm, kas nav ziemeļvalstis. Deklarācija par jēdzienu “valstspiederīgie” Padome ņem vērā dalībvalstu apņemšanos Eiropas Padomes 1983. gada 21. marta Konvenciju par sodīto personu nodošanu piemērot attiecībā uz katras dalībvalsts valstspiederīgajiem minētās konvencijas 3. panta 4. punkta nozīmē. Šīs deklarācijas pirmajā daļā minētā dalībvalstu apņemšanās neskar šīs konvencijas 7. panta 2. punkta piemērošanu. Grieķijas deklarācija attiecībā uz 5. pantu Grieķija interpretē 5. pantu no minētā panta 3. punkta viedokļa. Šāda interpretācija nodrošina atbilstību Grieķijas konstitūcijas nosacījumiem, kuri: — skaidri aizliedz izdot ārvalstniekus, kurus vajā par darbībām, ko tie veic brīvības aizstāvības nolūkā, un — nošķir politiskos noziegumus un tā dēvētos jauktos nodarījumus, uz kuriem attiecas citādi noteikumi nekā uz politiskajiem noziegumiem. 19/8. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 107 Portugāles deklarācija par izdošanu, kas pieprasīta sakarā ar nodarījumu, par kuru paredzēts mūža ieslodzījums Portugāle, izdarot atrunu attiecībā uz 1957. gada Eiropas Konvenciju par izdošanu attiecībā uz to, ka tā nenodrošinās to personu izdošanu, kuras meklē par nodarījumu, par kuru paredzēts mūža ieslodzījums, norāda, ka gadījumā, ja izdošanu pieprasīs par nodarījumu, par kuru paredzēts mūža ieslodzījums, tā nodrošinās izdošanu atbilstoši attiecīgajiem Portugāles Republikas konstitūcijas noteikumiem, kā tos interpretē Konstitucionālā tiesa, tikai tad, ja tā uzskatīs par pietiekamiem pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts sniegtos apgalvojumus, ka tā saskaņā ar saviem tiesību aktiem un praksi attiecībā uz spriedumu izpildi veicinās visu apžēlošanas pasākumu piemērošanu, uz kuriem var būt tiesības personai, kuras izdošana ir pieprasīta. Portugāle atkārtoti apstiprina saistības, ko tā uzņēmusies un kas paredzētas esošajos starptautiskajos nolīgumos, kuros tā ir Līgumslēdzēja puse, cita starpā 5. pantā Konvencijā par Portugāles pievienošanos Konvencijai, ar kuru piemēro Šengenas līgumu. Padomes deklarācija par konvencijas kontroles pasākumiem Padome deklarē: a) ka tā uzskata, ka, pamatojoties uz dalībvalstu sniegto informāciju, periodiski ir jāpārskata: — šīs konvencijas īstenošana, — šīs konvencijas darbība pēc tās stāšanās spēkā, — dalībvalstu iespējas grozīt saskaņā ar šo konvenciju izdarītās atrunas, lai atvieglotu izdošanas nosacījumus vai atceltu atrunas, — vispārējo izdošanas procedūru darbība dalībvalstu starpā; b) ka tā gadu pēc šīs konvencijas stāšanās spēkā lems, vai Eiropas Kopienu Tiesai būtu jāpiešķir jurisdikcija


title: Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsiooni protokoll, mis on koostatud Euroopa Liidu leping punkti c alusel

text: 86 ET Euroopa Liidu Teataja 41996A1023(01) 23. 10. 1996 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsiooni PROTOKOLL, mis on koostatud Euroopa Liidu leping punkti c alusel 19/8. kd C 313/2 Käesoleva protokolli KÕRGED LEPINGUOSALISED, Euroopa Liidu liikmesriigid, VIIDATES Euroopa Liidu Nõukogu 27. septembri 1996. aasta aktile, SOOVIDES tagada, et nende kriminaalseadused aitaksid tõhusalt kaitsta Euroopa ühenduste finantshuve, TÕDEDES 26. juuli 1995. aasta Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsiooni tähtsust ühenduse tulusid ja kulusid mõjutavate pettuste tõkestamisel, OLLES TEADLIKUD, et Euroopa ühenduse finantshuve võivad kahjustada või ohustada ka muud kuriteod, eelkõige korruptiivsed teod, mis on sooritatud nende riigiametnike või ühenduse ametnike poolt, kes vastutavad oma kontrolli all olevate ühenduse rahaliste vahendite sissenõudmise, haldamise või väljamaksmise eest, või on suunatud nende ametnike vastu, VÕTTES ARVESSE, et kõnealuse korruptsiooniga võivad olla seotud riigiasutustes ja avalik-õiguslikes organisatsioonides töötavad eri kodakondsusega isikud ning et sellise rahvusvahelise ulatusega korruptsiooni vastaste meetmete tõhususe huvides on tähtis, et liikmesriikide kriminaalõiguses käsitletaks nende laiduväärsust ühtmoodi, MÄRKIDES, et avaliku võimu teostamisega seotud kuritegusid, eelkõige korruptsiooni käsitlevad mitme liikmesriigi kriminaalseadused hõlmavad ainult oma riigiametnike poolt või nende vastu toime pandud tegusid ega hõlma või hõlmavad ainult erandjuhtudel tegusid, mis on seotud ühenduse või teiste liikmesriikide ametnikega, OLLES VEENDUNUD vajaduses kohandada siseriiklikke õigusakte, millega ei karistata Euroopa ühenduste finantshuve kahjustavate või kahjustada võivate ja ühenduse või teiste liikmesriikide ametnikega seotud korruptiivsete tegude eest, OLLES VEENDUNUD ka selles, et siseriiklike õigusaktide selline kohandamine ei tohiks piirduda ühenduse ametnike aktiivse või passiivse korruptsiooni käsitlemisega, vaid seda tuleks laiendada ka muudele kuritegudele, mis mõjutavad või võivad mõjutada Euroopa ühenduste tulusid või kulusid, kaasa arvatud kõrgeimat vastutust omavate isikute poolt või nende vastu sooritatud kuritegudele, VÕTTES ARVESSE, et ka jurisdiktsiooni ja vastastikuse koostöö kohta tuleks sätestada asjakohased eeskirjad, ilma et see piiraks õiguslikke tingimusi, mille korral neid tuleks konkreetsetel juhtudel kohaldada, kaasa arvatud vajaduse korral puutumatusest vabastamist, VÕTTES ARVESSE, 26. juuli 1995. aasta Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsiooni asjakohased sätted, et käesoleva protokolliga hõlmatud kriminaalseaduste suhtes tuleks teha kohaldatavateks ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISTES SÄTETES: 19/8. kd ET Euroopa Liidu Teataja 87 Artikkel 1 Mõisted Artikkel 2 Passiivne korruptsioon Käesolevas protokollis kasutatakse järgmisi mõisteid: 1. a) ametnik – ühenduse või riigi ametnik, kaasa arvatud mõne teise liikmesriigi ametnik; 1. Käesolevas protokollis tähendab passiivne korruptsioon taht- likku tegu, millega ametnik otseselt või vahendaja kaudu taotleb või saab mis tahes liiki soodustusi endale või kolmandale isikule või võtab vastu lubaduse sellise soodustuse saamise kohta selle eest, et ta oma teenistuskohustusi rikkudes sooritaks või jätaks sooritamata oma ametiülesandeks oleva või ametiülesande täitmi- sega seotud toimingu, viisil, mis kahjustab või võib kahjustada Euroopa ühenduste finantshuve. b) ühenduse ametnik: 2. Iga liikmesriik võtab vajalikke meetmeid tagamaks lõikes 1 osutatud liiki tegude tunnistamise kuriteoks. — ametnik või muu lepinguline töötaja Euroopa ühen- duste ametnike personalieeskirja või Euroopa ühen- duste muude teenistujate teenistustingimuste tähendu- ses; — liikmesriikide või avaliku või eraasutuse poolt Euroopa ühendustesse lähetatud isik, kes täidab Euroopa ühen- duste ametnike või muude teenistujate ülesannetega võrdväärseid ametiülesandeid. Vastavalt Euroopa ühenduste asutamislepingutele moodus- tatud asutuste liikmeid ja personali käsitletakse ühenduse ametnikena, kui nende suhtes ei kohaldata Euroopa ühen- duste ametnike personalieeskirja või Euroopa ühenduste muude teenistujate teenistustingimusi; Artikkel 3 Aktiivne korruptsioon 1. Käesolevas protokollis tähendab aktiivne korruptsioon taht- likku tegu, millega lubatakse või antakse otseselt või vahendaja kaudu ametnikule endale või kolmandale osapoolele mis tahes liiki soodustus vastutasuks selle eest, et ta oma teenistuskohustusi rikkudes sooritaks või jätaks sooritamata oma ametiülesandeks oleva või ametiülesande täitmisega seotud toimingu, viisil, mis kahjustab või võib kahjustada Euroopa ühenduste finantshuve. 2. Liikmesriik võtab vajalikke meetmeid tagamaks lõikes 1 osu- tatud liiki tegude tunnistamise kuriteoks. c) terminit terminite “riigiametnik” mõistetakse lähtudes “ametnik” või “avalik teenistuja” määratlusest selle liikmes- riigi siseriiklikus õiguses, kus kõnealune isik selle liikmes- riigi kriminaalõiguse kohaldamise mõistes seda ametiüle- sannet täidab. Artikkel 4 Võrdsustamine Teise liikmesriigi poolt ametisse seatud liikmesriigi amet- nikku puudutavas menetluses ei ole esimesena nimetatud liikmesriik siiski kohustatud kasutama “riigiametniku” määratlust, välja arvatud juhul, kui see mõiste ühildub tema siseriikliku õigusega; 1. Iga liikmesriik võtab vajalikke meetmeid tagamaks, et süüteo tunnuseid, mida tema kriminaalõiguses kohaldatakse konvent- siooni artiklis 1 osutatud süütegude suhtes, mille on toime pan- nud tema ametnikud oma ametiülesannete täitmisel, kohaldatakse samamoodi ka juhtudel, kui nimetatud süütegusid panevad toime ühenduse ametnikud oma ametiülesannete täitmisel. 2. konventsioon – Euroopa Liidu lepingu artikli K. 3 alusel koosta- tud 26. juuli 1995. aasta konventsioon Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta. (1) (1) EÜT C 316, 27. 11. 1995, lk 49. 2. Iga liikmesriik võtab vajalikke meetmeid tagamaks, et süüteo tunnuseid, mida tema kriminaalõiguses kohaldatakse käesoleva artikli lõikes 1 ja artiklites 2 ja 3 osutatud süütegude suhtes, mis on toime pandud tema valitsuse ministrite, parlamendikodade valitud liikmete, kõrgeimate kohtute või kontrollikodade liikmete poolt või nende vastu nende ametiülesannete täitmisel, kohalda- takse samamoodi ka juhtudel, kui need süüteod pannakse toime Euroopa Ühenduste Komisjoni, Euroopa Parlamendi, Euroopa 88 ET Euroopa Liidu Teataja 19/8. kd Ühenduste Kohtu ja Euroopa Ühenduste Kontrollikoja liikmete poolt või vastu nende ametiülesannete täitmisel. b) õigusrikkuja on tema kodanik või tema ametnik; 3. Kui liikmesriik on kehtestanud erilised õigusaktid ministrite tegevuse või tegevusetuse kohta, mille eest nad vastutavad nende poliitilise eriseisundi tõttu selles liikmesriigis, võidakse käesoleva artikli lõiget 2 nende õigusaktide suhtes mitte kohaldada, kui liik- mesriik tagab, et Euroopa Ühenduste Komisjoni liikmeid hõlma- vad artiklite 2 ja 3 ning käesoleva artikli lõike 1 rakendamiseks vastu võetud kriminaalõiguslikud aktid. 4. Lõiked 1, 2 ja 3 ei piira liikmesriigis kriminaalmenetlust ja pädeva kohtu kindlaksmääramist käsitlevate sätete kohaldamist. c) süütegu on toime pandud mõne artiklis 1 osutatud isiku või mõne artikli 4 lõikes 2 osutatud asutuse liikme suhtes, kes on tema kodanik; d) õigusrikkuja on ühenduse ametnik, kes töötab Euroopa ühen- duste institutsioonis või sellises Euroopa ühenduste asutamis- lepingute alusel moodustatud asutuses, mille peakontor asub kõneluses liikmesriigis. 2. Iga liikmesriik võib artikli 9 lõikes 2 ettenähtud teadet esitades deklareerida, et ta üht või mitut lõike 1 punktides b, c ja d sätes- tatud jurisdiktsioonieeskirjadest ei kohalda või kohaldab ainult erijuhtudel või eritingimuste korral. 5. Käesolevat protokolli kohaldatakse täies vastavuses Euroopa ühenduste asutamislepingute, Euroopa ühenduste privileegide ja immuniteetide protokolli, Euroopa Kohtu põhikirja ja nende rakendamiseks vastuvõetud tekstide asjakohaste sätetega, mis käsitlevad puutumatuse äravõtmist. Artikkel 7 Seos konventsiooniga Artikkel 5 Sanktsioonid 1. Iga liikmesriik võtab vajalikke meetmeid tagamaks, et artik- lites 2 ja 3 osutatud tegu ja kõnealuses teos osalemine ja sellele õhutamine oleksid karistatavad tõhusate, proportsionaalsete ja hoiatavate kriminaalkaristustega, sealhulgas vähemalt tõsistel juh- tudel ka vabadusekaotusega, millele võib järgneda väljaandmine. 2. Lõige 1 ei piira pädevate ametiasutuste õigust kohaldada riigi- ametnike või ühenduse ametnike suhtes distsiplinaarkaristusi. Kohaldatava kriminaalkaristuse kindlaksmääramisel võivad riikide kriminaalkohtud kooskõlas siseriiklike õiguspõhimõtetega võtta arvesse ühele ja samale isikule ühe ja sama teo eest juba määratud distsiplinaarkaristust. Artikkel 6 Jurisdiktsioon 1. Iga liikmesriik võtab vajalikke meetmeid, et kehtestada oma jurisdiktsioon süütegude üle, mille ta on määratlenud kooskõlas artiklitega 2, 3 ja 4, kui: a) süütegu on tervikuna või osaliselt toime pandud tema terri- tooriumil; 1. Konventsiooni artiklit 3, artikli 5 lõikeid 1, 2 ja 4 ning artik- lit 6 kohaldatakse selliselt, nagu oleks neis osutatud käesoleva protokolli artiklites 2–4 osutatud tegudele. 2. Käesoleva protokolli suhtes kohaldatakse ka konventsiooni järgmisi sätteid: — artiklit 7, tingimusel et kui käesoleva protokolli artikli 9 lõi- kes 2 ettenähtud teate esitamisel ei ole märgitud teisiti, kehtib iga konventsiooni artikli 7 lõike 2 tähenduses tehtud dekla- ratsioon ka käesoleva protokolli suhtes; — artiklit 9; — artiklit 10. Artikkel 8 Euroopa Kohus 1. Liikmesriikidevahelise vaidluse käesoleva protokolli tõlgenda- mise või kohaldamise üle peab lahenduse leidmist silmas pidades kõigepealt läbi vaatama nõukogu Euroopa Liidu lepingu VI jaoti- ses ettenähtud korras. Kui lahendust ei leita kuue kuu jooksul, võib vaidluspool anda asja Euroopa Ühenduste Kohtusse. 2. Ühe või mitme liikmesriigi ja komisjoni vahelise vaidluse käes- oleva protokolli artikli 1, välja arvatud artikli 1 punkti c üle, või artiklite 2, 3, 4 või artikli 7 lõike 2 kolmanda taande üle, kui selle 19/8. kd ET Euroopa Liidu Teataja 89 vaidluse lahendamine läbirääkimiste teel on võimatuks osutunud, võib anda Euroopa Kohtusse. 3. Ühinemiskirjad antakse hoiule hoiulevõtjale. 4. Protokoll jõustub sellega ühineva riigi suhtes 90 päeva möö- dumisel ühinemiskirja hoiuleandmisest või protokolli jõustumis- kuupäeval, kui see ei ole nimetatud 90päevase tähtaja möödumi- sel veel jõustunud. Artikkel 9 Jõustumine 1. Liikmesriigid võtavad käesoleva protokolli vastu kooskõlas oma põhiseadusest tulenevate nõuetega. 2. Liikmesriigid teatavad Euroopa Liidu Nõukogu peasekretärile käesoleva protokolli vastuvõtmiseks vajaliku põhiseadusest tule- neva menetluse lõpuleviimisest. 3. Käesolev protokoll jõustub 90 päeva möödumisel kuupäevast, mil viimanegi riikidest, kes käesoleva protokolli koostamise akti vastuvõtmise ajal on Euroopa Liidu liige, esitab lõikes 2 osutatud teate. Kui aga konventsioon ei ole nimetatud kuupäeval jõustu- nud, jõustub protokoll konventsiooni jõustumise kuupäeval. Artikkel 11 Reservatsioonid 1. Reservatsioone, välja arvatud artikli 6 lõikes 2 ettenähtud reservatsioonid, ei ole lubatud teha. 2. Liikmesriik, kes on teinud reservatsiooni, võib selle igal ajal ter- vikuna või osaliselt tagasi võtta, teavitades sellest hoiulevõtjat. Tagasivõtmine jõustub teate hoiulevõtjale laekumise kuupäeval. Artikkel 10 Uute liikmesriikide ühinemine Artikkel 12 Hoiulevõtja 1. Käesolev protokoll on ühinemiseks avatud kõigile riikidele, kellest saavad Euroopa Liidu liikmesriigid. 1. Käesoleva protokolli hoiulevõtja on Euroopa Liidu Nõukogu peasekretär. 2. Euroopa Liidu Nõukogu koostatud protokolli tekst ühineva riigi keeles on autentne. 2. Hoiulevõtja avaldab Euroopa Ühenduste Teatajas teabe käesoleva protokolli vastuvõtmiste ja sellega ühinemiste, sellega seotud dek- laratsioonide ja reservatsioonide ning muude teadete kohta. Selle kinnituseks on täievolilised esindajad käesolevale protokollile alla kirjutanud. Koostatud tuhande üheksasaja üheksakümne kuuenda aasta novembrikuu kahekümne üheksandal päeval Brüsselis ühes eksemplaris hispaania, hollandi, iiri, inglise, itaalia, kreeka, portugali, prantsuse, rootsi, saksa, soome ja taani keeles, kusjuures kõik tekstid on võrdselt autentsed; originaal jääb hoiule Euroopa Liidu Nõukogu peasekretariaadi arhiivi. 90 ET Euroopa Liidu Teataja 19/8. kd Pour le gouvernement du Royaume de Belgique Voor de Regering van het Koninkrijk België Für die Regierung des Königreichs Belgien For regeringen for Kongeriget Danmark Für die Regierung der Bundesrepublik Deutschland Για την Κυβέρνηση της Ελληνικής Δημοκρατίας 19/8. kd ET Euroopa Liidu Teataja 91 Pour le gouvernement de la République française Thar ceann Rialtas na hÉireann For the Government of Ireland Per il Governo della Repubblica italiana Pour le gouvernement du Grand-Duché de Luxembourg Voor de Regering van het Koninkrijk der Nederlanden 92 ET Euroopa Liidu Teataja 19/8. kd Für die Regierung der Republik Österreich Pelo Governo da República Portuguesa Suomen hallituksen puolesta På finska regeringens vägnar På svenska regeringens vägnar For the Government of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland 19/8. kd ET Euroopa Liidu Teataja 93 Por el Gobierno del Reino de España 94 ET Euroopa Liidu Teataja 19/8. kd LIIDE Liikmesriikide avaldused protokolli koostamise akti vastuvõtmisel 1. Saksamaa delegatsiooni avaldus: “Saksamaa Liitvabariigi valitsus väljendab oma kavatsust seoses Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsiooni protokolliga (ametnikel) jõuda läbirääkimiste teel kokkuleppele Euroopa Ühenduste Kohtu pädevuses teha eelotsuseid, mis on sama pädevus, mida taotletakse Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsioonis, ja saavutada see samaks kuupäevaks. ” 2. Belgia, Luksemburgi ja Madalmaade delegatsiooni ühisavaldus: “Belgia Kuningriigi, Madalmaade Kuningriigi ja Luksemburgi Suurhertsogiriigi valitsus on seisukohal, et käesoleva protokolli jõustumiseks tuleb 1996. aasta novembri lõpuks leida rahuldav lahendus Euroopa Ühenduste Kohtule protokolli tõlgendamise pädevuse andmise küsimusele ning teha seda eelistatavalt käimasolevate arutluste raames, mis käsitlevad Euroopa Ühenduste Kohtule pädevuse andmist eelotsuste tegemiseks Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsiooni tõlgendamise asjus. ” 3. Austria delegatsiooni avaldus: “Austria eeldab, et küsimus Euroopa Ühenduste Kohtu pädevusest teha eelotsuseid lahendatakse lähitulevikus soodsalt, ja jätkab tööd selle eesmärgi saavutamiseks. ”


title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 1868/96 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 27ης Σεπτεμβρίου 1996 για την απόρριψη των αιτήσεων έκδοσης πιστοποιητικών εξαγωγής για ορισμένα προϊόντα που υπάγονται στον τομέα του βοείου κρέατος

eurovoc_concepts:
beef
export licence
export refund
meat product
preserved product
quantitative restriction


title: COMMISSION REGULATION (EC) No 1860/96 of 27 September 1996 fixing the export refunds on cereal-based compound feedingstuffs

eurovoc_concepts:
animal nutrition
cereal product
export refund


title: Directiva 96/62/CE del Consejo de 27 de septiembre de 1996 sobre evaluación y gestión de la calidad del aire ambiente

eurovoc_concepts:
European Environment Agency
action programme
atmospheric pollutant
environmental protection
pollution control
public health


title: REGULAMENTO (CE) Nº 1861/96 DA COMISSÃO de 27 de Setembro de 1996 que altera o Regulamento (CEE) nº 1833/92 que fixa os montantes das ajudas ao fornecimento dos Açores e da Madeira em produtos cerealíferos de origem comunitária

eurovoc_concepts:
Azores
EU production
Madeira
aid system
cereals
supply


title: REGULAMENTO (CE) Nº 1864/96 DA COMISSÃO de 27 de Setembro de 1996 que fixa as restituições aplicáveis aos produtos dos sectores dos cereais e do arroz entregues no âmbito de acções comunitárias e nacionais de ajuda alimentar

eurovoc_concepts:
EU aid
State aid
cereals
export refund
food aid
rice


title: RÈGLEMENT (CE) N° 1861/96 DE LA COMMISSION du 27 septembre 1996 modifiant le règlement (CEE) n° 1833/92 fixant les montants des aides à la fourniture des Açores et de Madère en produits céréaliers d'origine communautaire