title: Kertomus suhteiden kehittymisestä Turkin kanssa tulliliiton voimaantulon jälkeen

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 30. 10. 1996 KOM(96)491 lopull. KERTOMUS SUHTEIDEN KEHITTYMISESTÄ TURKIN KANSSA TULLILIITON VOIMAANTULON JÄLKEEN (kommission esittämä) KERTOMUS SUHTEIDEN KEHITTYMISESTÄ TURKIN KANSSA TULLILIITON VOIMAANTULON JÄLKEEN JOHDANTO - Muistutus komission sitoumuksesta Tämä kertomus johtuu vuoden 1995 syksyllä Euroopan yhteisön ja Turkin tulliliittoa lausunnosta Euroopan parlamentissa käydyn keskustelun koskevasta puoltavasta yhteydessä tehdystä komission sitoumuksesta. Tämän sitoumuksen mukaisesti kyseessä on vuosikertomus tulliliiton toteuttamisesta sekä Turkin taloudellisista ja poliittisista seikoista, mukaan lukien kansanvaltaistamiskehitys ja ihmisoikeustilanne. TULLILIITON TOIMINTA Euroopan parlamentin hyväksymisen jälkeen tulliliitto tuli voimaan 31 päivänä joulukuuta 1995, joten vuonna 1964 tehdyn Euroopan yhteisön ja Turkin assosiointisopimuksen lisäpöytäkirjassa määrättyjä määräaikoja noudatettiin. Tulliliitto on kyseisestä päivästä toiminut kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla ja assosiointineuvoston päätösten N:o 1/95 ja 2/95 mukaisesti. Tullit ja vaikutukseltaan vastaavat maksut on poistettu, kuten myös määrälliset kiintiöt (lukuun ottamatta yhteisöön suuntautuvaa raa'an puuvillan vientiä koskevaa Turkin määräämää rajoitusta). Toisaalta on poistettu yhteisöön vievien Turkin viejien soveltamat tekstiilituotteita koskevat itserajoitussopimukset. Teollisuusalalla ei kuitenkaan enää sovelleta määrällisiä rajoituksia eikä tuonti- tai vientitulleja kaupassa Turkin kanssa. Sopimusta tulliliitosta on täydennetty vuoden 1996 heinäkuussa allekirjoitetulla Euroopan hiili-ja teräsyhteisön perustamissopimuksen tarkoittamia tuotteita koskevalla vapaakauppasopimuksella. Yhteisöjä Turkki ovat yhdessä ilmoittaneet molemmat asiakirjat (tulliliitto ja EHTY) Maailman kauppajärjestön (WTO) tiedoksi. Sopimuspuolet jatkavat sitoumustensa mukaisesti neuvotteluja molempia hyödyttävien myönnytysten tekemiseksi vastavuoroisesti maataloustuotteiden osalta. Sopimuspuolet ovat myös sjtoutuneet varmistamaan toiminnan mahdollisimman tyydyttävällä tavalla. Määrättyjä institutionaalisia järjestelyjä, eli tulliliiton asiantuntijoiden osallistuminen tiettyjen teknisten komiteoiden työskentelyyn, on noudatettu. Tulliliiton sekakomitea on kokoontunut useaan otteeseen ja se on löytänyt tyydyttäviä ratkaisuja esille nousseisiin ongelmiin. Kyseiset ongelmat johtuvat sekakomitean perustaminen turkkilaisten tulliliiton ja yleisesti nykyisestä siirtymävaiheesta, jossa Turkki on ottanut käyttöön yhteisen tullitariffin mutta ei ole vielä tehnyt Euroopan unionin tekemiin sopimuksiin verrattavissa olevia kauppasopimuksia Lähi-idän ja Välimeren alueen maiden kanssa eikä se ole vielä ottanut käyttöön yhteisön yleistä tullietuusjärjestelmää. Tämä johtaa tilanteisiin, joissa Euroopan unionin tuojilla on käytössään tullittomia hankintalähteitä, kun taas turkkilaisiin tuojiin sovelletaan yhteistä tullitariffia. Kyseisten ongelmien odotetaan poistuvan sitä mukaa, kun Turkki ottaa käyttöön yhteisön etuuspolitiikan kokonaisuudessaan. Turkilla on viisi vuotta aikaa tähän tarkoitukseen. Vapaakauppasopimus on allekirjoitettu Israelin kanssa ja parafoitu Unkarin kanssa, ja Romanian pitäisi olla vuorossa seuraavana. Tällä hetkellä neuvotellaan muista sopimuksista muiden Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa (Tsekin tasavalta, Slovakia, Puola, Bulgaria). Liettuan kanssa on ollut alustavia yhteyksiä. Olisi myös korostettava, että Turkki on noudattanut sitoumuksiaan toteuttaa sellainen joka kokonaisuudessaan vastaa Euroopan unionin harjoittamaa politiikkaa. tekstiilituotteiden kauppapolitiikka ulkoinen alalla, Euroopan yhteisöjen komissio huomautti 30 päivänä lokakuuta 1995 pidetyssä assosiointineuvoston kokouksessa, että vaikka Turkki oli ottanut käyttöön tulliliiton moitteettomalle toiminnalle tarpeellisen keskeisen lainsäädännön, Turkin hallituksen tai parlamentin oli vielä toteutettava tiettyjä toimenpiteitä, kuten kilpailulainsäädännön noudattamisen valvomisesta vastaava viranomainen tai Euroopan unionin tullikoodeksiin mukautetun uuden tullikoodeksin hyväksyminen Turkin parlamentin toimesta. Kyseiset toimenpiteet oli toteutettava ennen tulliliiton voimaantuloa. Tähän asti Turkin poliittinen tilanne ei ole sallinut sitä. Vaikka nämä puutteet eivät estä tulliliiton moitteetonta toimintaa ja ne pikemmin vahingoittavat turkkilaisia kuin yhteisön toimijoita, komissio pahoittelee kyseistä tilannetta. Tulliliiton taloudellisten vaikutusten osalta komissiolla ja Turkin viranomaisilla ei ole vielä riittävästi keskinäistä kauppaa koskevia tilastotietoja luotettavan arvion tekemiseksi. Ensimmäisistä hajanaisista tiedoista (tietyt kuukaudet ja tietyt Euroopan maat) käy kuitenkin ilmi, että yleisesti Euroopan vienti Turkkiin on kasvanut voimakkaasti vuoden 1996 alussa ja että Turkin vienti Euroopan unionin maihin on kasvanut suhteellisesti vähemmän. Tietyt Euroopan maat, kuten Italia, Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta ja Tanska, ovat kasvattaneet vientiään yli 50 prosentilla verrattuna vuoden 1995 vastaavaan ajanjaksoon. Turkin viranomaiset arvioivat, että Turkin alijäämä on 10 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuoden 1996 ensimmäisen puoliskon osalta verrattuna 13,2 miljardiin dollariin koko vuoden 1995 osalta. Olisi kuitenkin ennenaikaista väittää, että tämä kehitys johtuu ainoastaan tulliliiton vaikutuksesta. Turkin talouden ylikuumeneminen vuoden 1996 alussa selittää osittain Turkin tuonnin kasvamista, kuten oli jo tapahtunut vastaavanlaisessa vaiheessa vuonna 1993. Samalla tavalla on vaikeaa pitää Turkin viennin kasvamista yhteisön Turkin osalta harjoittaman tekstiilituotteita koskevan politiikan muuttumisen seurauksena. H. MUUT 6 PÄIVÄNÄ MAAUSKUUTA 1995 TEHDYN SOPIMUKSEN TOTEUTTAMISTA KOSKEVAT SEIKAT Turkin kanssa 6 päivänä maaliskuuta 1995 tehty sopimus ei koskenut ainoastaan kauppaan liittyviä seikkoja (tulliliitto, EHTY, maatalous), vaan siinä määrättiin myös rahoitusyhteistyöstä, poliittisen vuoropuhelun lujittamisesta ja yleisesti yhteistyön kehittämisestä lukuisilla aloilla. Kunkin osa-alueen osalta tilanne on seuraava: Rahoitusyhteistyö: Euroopan unionin sitoumuksiin Turkin osalta sisältyy: 375 miljoonaa ecua yhteisön budjettivaroista erityistukena tulliliiton osalta ja enintään 750 miljoonan ecua lainoina Euroopan investointipankin omista varoista. Lisäksi yhteisö on sitoutunut ulottamaan Välimeren alueen maiden kanssa harjoitettavaa yhteistyöpolitiikkaa Turkkiin (Cannesissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto vahvisti myöhemmin kyseisen politiikan ulottuvuuden ja yleiset suuntaviivat) sekä talousarvion (Välimeren alueen kolmansien uudistamisen maiden ja liitännäistoimenpiteille että Euroopan investointipankin myöntämien lainojen osalta. yhteiskuntarakenteiden tarkoitetut määrärahat) talous- Neuvosto ei ole vielä hyväksynyt tulliliitolle yhteisön budjettivaroista myönnettävää 375 miljoonan ecun erityistukea koskevaa ehdotusta lopussa neuvostossa sovittiin varainhoitoasetukseksi. Vuoden 1995 poliittisella tasolla sellaisen asetuksen sisällöstä, jonka parlamentti oli hyväksynyt tietyin tarkistuksin samalla, kun se oli hyväksynyt tulliliiton. Vuoden 1996 tammikuun Imian tapahtumien jälkeen neuvostossa ei olla onnistuttu saavuttamaan kyseisen asiakirjan viralliselle hyväksymiselle tarpeellista yksimielisyyttä. Samasta syystä Euroopan investointipankki ei ole voinut noudattaa neuvoston vuoden 1995 lopussa antamaa kehotusta myöntää lainoja Turkille 750 miljoonaan ecuun asti. ja talous- yhteiskuntarakenteiden Turkin osallistumisen osalta Välimeren alueen maiden kanssa harjoitettavaan yhteistyöpolitiikkaan, Turkki mainitaan edunsaajamaana neuvoston viime heinäkuussa hyväksymässä Välimeren alueen kolmansien maiden uudistamisen liitännäistoimenpiteitä koskevassa varainhoitoasetuksessa. Sellaisen rahoitusavun osalta, joka Turkille myönnetään kyseisen määrärahan yhteydessä, komissio ja Turkki ovat sopineet suunta-antavasta ohjelmasta, joka esitettiin jäsenvaltioille asetuksen säännösten mukaisesti. Komissio on asetuksen nojalla suunnitellut useita yhteistyöhankkeita, joista osasta voidaan päättää ennen vuoden 1996 loppua Välimeren kolmansien maiden talous- ja yhteiskuntarakenteiden uudistamisen liitännäistoimenpiteitä koskevassa asetuksessa säädettyjä menettelyjä noudattaen. Näiden hankkeiden kokonaistarkoituksena on helpottaa tulliliiton toteuttamista sekä auttaa Turkin pieniä ja keskisuuria yrityksiä kilpailemaan Euroopan yritysten kanssa. Samassa yhteydessä on tarkoitus kehittää "Jean Monnet - ohjelmaa", jonka avulla myönnetään stipendejä turkkilaisille opiskelijoille, jotka haluavat saada opintonsa päätökseen eurooppalaisissa yliopistoissa. Lisäksi koskevia yhteistyöhankkeita, osa niistä turkkilaisten valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa. sosiaalialaa tutkitaan hetkellä useita tällä Muistutetaan siitä, että yhteisö on myös sitoutunut siihen, että Turkki voi tukea. Edellytyksistä tietyin edellytyksin saada makrotaloudellista ja toteaminen (erityisesti maksutaseeseen Kansainvälisen valuuttarahaston kanssa tehdyn ohjelman olemassaolo) ei ole vielä päätetty. liittyvien vaikeuksien Poliittinen vuoropuhelu: Tulliliiton voimaantulon jälkeen Euroopan unionin ja Turkin välisiä yhteyksiä on kehitetty eri tasoilla. Pääministeri Tansu Ciller ja hänen seuraajansa Musut Yilmaz kutsuttiin vastaavasti Madridissa ja Firenzessä kokoontuneen Eurooppa-neuvoston kokouksiin. Pääministeri Yilmaz on vieraillut Euroopan komission puheenjohtajan luona vuoden 1996 kesäkuussa. Parlamentaarinen sekakomitea kokoontui Ankarassa vuoden 1996 kesäkuussa. On myös järjestetty kaksi tapaamista poliittisten johtajien troikan tasolla. On myös korostettava Turkin tärkeää osuutta Barcelonan Euro-Välimeri-kehityksessä, josta on seurannut lukuisia monenvälisiä tapaamisia sekä ministeritasolla että hallinnollisella tasolla. Aigeianmeren tapahtumien jälkeen EY:n ja Turkin assosiointineuvosto ei ole voinut kokoontua, eikä ole voitu järjestää assosiointineuvoston vuonna 1995 annetuissa päätöslauselmissa määrättyjä tulliliiton toimintaan liittyvistä aloista, kuten kauppa, sisämarkkinat, liikenne ja niin edelleen, vastaavien Euroopan ja Turkin ministereiden välillä. tapaamisia Yhteistyön kehittäminen: takia (Välimeren kolmansien maiden talous- ja Varojen puutteen yhteiskuntarakenteiden uudistamisen liitännäistoimenpiteitä koskeva asetus hyväksyttiin vasta heinäkuussa) yhteistyön kehittämisestä annettu päätöslauselmaa N:o 1/95 ei ole voitu soveltaa. Olisi kuitenkin huomattava, että komissio on toimittanut neuvostolle ja parlamentille ehdotuksen Turkin sisällyttämisestä nuorten vaihto- ja kulttuurin kehittämisohjelmiin (Leonardo, Socrates ja Nuorten Eurooppa). Nämä ehdotukset ovat parhaillaan parlamentin käsiteltävinä. ffl. TURKIN TALOUDELLINEN TILANNE Taloudellisen tilanteen myönteiset seikat liittyvät kasvuun, joka vuoden 1994 taantuman jälkeen on ollut suurempi kuin 7 prosenttia vuodessa vuonna 1995 ja 8 prosenttia vuoden 1996 ensimmäisen neljänneksen aikana. Sisäinen kysyntä ja vienti, erityisesti Keski- ja Itä-Euroopan sekä entisen Neuvostoliiton maihin, ovat olleet erityisen vilkkaita ja aiheuttaneet bruttokansantuotteen kasvun kyseisen ajanjakson aikana. Toinen myönteinen seikka on ulkomailla työskentelevien turkkilaisten kotimaahan lähettämien rahamäärien vakaus (kolme miljardia Yhdysvaltain dollaria) ja matkailusta saatujen tulojen kasvu. Valuuttavarannot ovat jälleen saavuttaneet korkean tason (yli 15 miljardia Yhdysvaltain dollaria). Tärkein huolenaihe tällä alalla liittyy makrotaloudelliseen vakauteen, ja erityisesti talousarvion kasvava alijäämä ja reaalikorkojen nousu. Maksutaseen alijäämää koskevat ennusteet ovat myös muuttuneet synkemmiksi kaupan alijäämän, joka on noin 10 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuoden 1996 ensimmäisen puoliskon osalta, kasvun vuoksi. Huolestuttavin seikka koskee talousarvion alijäämää, joka oli pysynyt hallinnassa Kansainvälisen valuuttarahaston tehdyn stand by -sopimuksen ansiosta (6,6 prosenttia vuonna 1995) mutta oli alkanut kasvaa jälleen vuoden 1995 joulukuun vaalien lähestyessä. Viimeisten vaalien jälkeen Turkilla ei ole ollut selkeitä suuntaviivoja makrotaloudellisessa politiikassa. On selvää, että ensimmäisen kokoomushallituksen tavoitetta eli alijäämä, joka olisi 7,7 prosenttia bruttokansantuotteesta, ei voida saavuttaa. Siihen olisi tarvittu voimakkaita toimenpiteitä verotuksessa, sosiaaliturvassa ja yksityistämisessä. Kyseisiä toimenpiteitä ei ole tähän asti toteutettu. Päinvastoin, Necmettin ja Tansu Cillerin kokoomushallituksen ensimmäiset päätökset Erbakanin 50 prosentilla, (virkailijoiden toimenpiteet vähimmäispalkan maanviljelijöiden hyväksi), vaikka ne saattoivat olla poliittisesti ja sosiaalisesti sopivia, ovat suorastaan kasvattaneet julkista alijäämää vakavalla tavalla, vaikka otettaisiin huomioon hallituksen heinä- ja syyskuussa ilmoittamat toimenpiteet. Kyseiset toimenpiteet eivät merkitse julkisten menojen parempaa hallintaa. Sisäisen velan hallinta on muuttunut yhä vaikeammaksi, ja sen korot voivat nousta 10 prosenttiin bruttokansantuotteesta vuoden 1996 lopussa. Kansainvälisen valuuttarahaston valtuuskunta on äskettäin vieraillut uudelleen Turkissa. eläkkeiden korottaminen 101 prosentilla, korottaminen palkkojen erilaiset ja Koska sisäisiä vakauttamistoimenpiteitä ei ole otettu käyttöön, Turkin viranomaiset saattavat ottaa käyttöön tuontia rajoittavia toimenpiteitä ulkomaan maksutaseen korjaamiseksi nopeasti. Erityisesti makrotaloudellisen tilanteen huononeminen kyseenalaistaa jälleen edut, joita Turkin talous oikeutetusti odottaa tulliliiton johdosta. Tulliliiton ansiosta Turkki voi erityisesti kiihdyttää teollisuutensa nykyaikaistamista ja erikoistua aloihin, jotka tuottavat korkeamman arvonlisän kansainvälisessä työnjaossa. Tämä kehitys edellyttää, että omien inhimillisten ja taloudellisten voimavarojen hyödyntämisen lisäksi Turkki voi tuoda teknologiaa ja taitotietoa erityisesti ulkomaan sijoituksina. Vaikka ulkomaiset sijoitukset ovat kasvaneet voimakkaasti Turkissa vuoden 1995 aikana tulliliiton ansiosta, näyttää siltä, että tämä kehitys on taantunut. Tämän vuoksi komissio katsoo, että nopea makrotaloudellinen vakauttaminen ja rakennemukautukset ovat tarpeen tulliliiton moitteettomalle toiminnalle ja Turkin olennaisille eduille kyseisessä liitossa. iv. poLirrnNEN TILANNE 1. Sisäpolitiikka ja saivat kokonaisuudessa Viimeiset vaalit, joiden järjestämisestä ilmoitettiin muutama päivä sen jälkeen, kun Euroopan parlamentti oli hyväksynyt tulliliiton, sujuivat säännönmukaisesti sekä vaalikampanjan että ääntenlaskennan osalta. Äänestysvilkkaus oli erittäin korkea (85 prosenttia rekisteröidyistä äänestäjistä). Islamilainen hyvinvointipuolue (Refah) toisti vuoden 1993 kunnallisvaaleissa saadun menestyksensä lisäsi kannatustaan 3 prosenttiyksikön verran, saaden 21,5 prosenttia äänistä ja voittaen vaalit. Tansu Cillerin ja Musut Yilmazin puolueet (DYP ja AN AP) saivat kumpikin noin 20 prosenttia äänistä ja päätyivät näin ollen samanlaiseen asemaan. Vasemmistopuolueet odotettua vähemmän ääniä, kun taas kurdipuolue Hadep sai 3 prosenttia äänistä eikä tullut lähellekään edustajien saamiselle parlamenttiin asetettua kynnystä. Vuoden 1996 maaliskuussa DYP- ja ANAP-puolueet muodostivat kokoomuksen, joka sai Bulent Ecevitin johtaman sosialistipuolueen ulkoisen tuen. Vaikka sillä oli riittävä parlamentaarinen tuki, kokoomus hajosi sen pääpuolueiden johtajien vastakkainasettelun vuoksi. Kuukauden kestäneen hallituskriisin jälkeen vuoden 1996 kesäkuussa Necmettin Erbakanin johtama Refah ja DYP perustivat uuden kokoomushallituksen, jossa Necmettin Erbakan ja Tansu Ciller varapääministerinä sekä ulkoministerinä. Hallituksen ohjelmassa molemmat puolueet sitoutuivat tähänastisten suuntaviivojen noudattamista (NATOon kuuluminen, siteet Euroopan lujittamaan unioniin ja erityisesti kansanvaltaa ihmisoikeustilannetta. Ohjelmassa suunniteltiin poikkeustilan lakkauttamista maan kaakkoisalueella. jatkamaan Turkin ulkopolitiikan tulliliitto). Ne sitoutuivat myös toimii pääministerinä parantamaan ja taloudellisen lakien säätämisessä ja parlamentin Turkin poliittisen tilanteen huolestuttavimpia seikkoja, johon on jo tilanteen osalta, on hallituksen kiinnitetty huomiota lainsäädännöllisen toimettomuus työskentelyn pysähtyminen ja ANAP:n kokoomushallituksen aikana hyväksyttiin vain pieni määrä lakeja, ja Refahin ja DYP:n kokoomushallituksen muodostamisen jälkeen lakeja ei ole hyväksytty lähes ollenkaan. Tämä on vaikuttanut erityisesti vuoden 1995 aikana aloitetun kansanvaltaistamiskehityksen syventämiseen. lähes kokonaan. DYP:n 2. Aigeianmeren tilanne Aigeianmerellä sijaitsevia Imian saaria koskevien vuoden 1996 tammikuun tapahtumien jälkeen tilanne alueella on edelleen kireä. Itse asiassa, vaikka molempien maiden hallitukset ovat yrittäneet hallita tilanteen ja välttää vakavampia selkkauksia, ongelma vaikuttaa vieläkin syvästi Kreikan ja Turkin sekä tämän ja Euroopan unionin suhteisiin. Italia on yrittänyt puheenjohtajakaudellaan vuoden 1996 ensimmäisellä puoliskolla lähentää näkökulmat ja aikaansaada uudelleen edellytykset, on näitä Irlanti jatkanut ponnistuksia jotta EY:n ja Turkin assosiointineuvoston hyödyllinen kokous voitaisiin pitää. omalla puheenjohtajakaudellaan. Yleisten asioiden neuvosto on 15 päivänä jossa se muistutti, että heinäkuuta hyväksynyt periaatejulistuksen, Euroopan unionin ja Turkin suhteiden on perustuttava kansainvälisten lakien ja sopimusten noudattamiseen, asianmukaisiin kansainvälisiin käytäntöihin sekä ja alueelliseen koskemattomuuteen. Neuvosto vetosi myös siihen, että olisi lisätä jännitystä, erityisesti vältettävä kaikkia että voimatoimien käyttö saarten Imian aluevaatimuksiin perustuvat erimielisyydet, kuten tapauksessa, olisi ratkaistava kansainvälisessä tuomioistuimessa. tai niillä uhkaaminen. Se korosti, toimia, jotka voivat täysivaltaisuuteen jäsenvaltioiden ja Turkin Turkki ei ole vielä esittänyt kantaansa periaatteisiin. julistuksessa esitettyihin 3. Kypros Valitettavasti Turkin poliittinen tilanne vuonna 1996 sekä jännitys Aigeianmerellä ovat vaikeuttaneet kokonaisvaltaisen ratkaisun löytämiseksi Kyproksen kysymyksessä käytävää Euroopan unionin ja Turkin vuoropuhelua. On kuitenkin huomautettava, että Turkki on suostunut toimimaan yhteistyössä kahden peräkkäisen puheenjohtajamaan lähettämien edustajien kanssa (Di Roberto ja Heaslip) Kyproksen kysymyksessä. ja samassa rinnakkaiselo Vuoden 1996 valitettavat väkivaltaisuudet Kyproksella ovat vakavasti kiristäneet tilannetta saarella, ja niiden tavoite oli selvästi vakuuttaa kansainvälistä mielipidettä siitä, että kreikkalaisen turkkilaisen yhteisöjen liittovaltiossa olisi vaarallinen asianomaisten väestöjen turvallisuudelle. Komissio ja puheenjohtajamaa ovat selvästi tuominneet kyseiset selkkaukset. Komissio katsoo, että nämä selkkaukset kyseenalaista Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselmien mukaisen kokonaisvaltaisen ratkaisun etsimistä eikä unionin poliittista päätöstä aloittaa jäsenyysneuvottelut kuusi kuukautta hallitustenvälisen konferenssin päättymisen jälkeen. Komissio yhtyy unionin puheenjohtajamaan vetoomukseen, jossa kehotetaan molempia osapuolia välttämään uusia yhteenottoja ja toimimaan täysin yhteistyössä UNFICYP:n kanssa jännityksen purkamiseksi. eivät V. IHMISOIKEUSTILANNE Vuonna 1995 parlamentille osoitetussa kertomuksessaan komissio korosti, että vaikka ihmisoikeuksien kokonaistilanne oli erittäin huolestuttava, Turkki oli vuonna 1995 aloittanut erittäin mielenkiintoisia uudistuksia, jotka antoivat toivoa tulevan kehityksen suhteen. Turkki aloitti silloin perustuslakiuudistuksen, jollaiseen mikään siviilihallitus ei ollut ryhtynyt pitkään aikaan ja jonka tarkoituksena oli laajentaa poliittista kenttää ja varmistaa parempia olosuhteita poliittisen elämän toiminnalle. Vaikka sitä ei poistettu lainsäädännöstä, terrorismin vastaisen lain 8:tta artiklaa tarkistettiin vapaamielisemmässä hengessä, minkä seurauksena ilmaisuvapautta laajennettiin. Muutoksen jälkeisinä kuukausina vapautettiin 142 vankia, jotka oli tuomittu kyseisen artiklan nojalla. Tämän jälkeen useita tapauksia on tutkittu edelleen, minkä seurauksena 269 vankia on vapautettu, ja 4 vankeustuomiota on muutettu 1 408:aa sakkorangaistuksiksi. tuomiota on lyhennetty Vuonna 1995 aloitettujen uudistusten jatkuminen Kansanvaltaisten uudistusten kehitys ei ole jatkunut yleisen poliittisen tilanteen osalta vuonna 1996. Perustuslakiuudistukset eivät ole vaikuttaneet Turkin lainsäädäntöön. Vaikka 8:tta artiklaa on muutettu, sitä käytetään vieläkin mielipiderikoksista syyttämiseen: eräitä tapauksia ovat kirjailija Yasar Kemal (jota syytetään myös rikoslain 312 artiklan nojalla), kustantaja Ozcan Sapan ja DEP- puolueen entinen parlamentin jäsen Sakik. Lisäksi tiettyjen oikeudenkäyntien uudelleenkäsittely uuden 8 artiklan perusteella, kuten Mehdi Zanan tapauksessa, voi johtaa jo vapautettujen henkilöiden pidättämiseen uudelleen. syytteiden Uuteen 8 artiklaan perustuvat syytteet ovat harvinaisempia ja tuomiot lievempiä. koskevan Kyseisten mielipiderikoksia. Samalla on huomattava, että samanlaisia syytteitä esitetään muiden rikoslain artiklojen nojalla (erityisesti 168 ja 312 artikla), mikä aiheuttaa epäilyksiä 8 artiklan uudistamisesta alkaneeseen uuteen suuntaukseen. kuitenkin edelleen voidaan katsoa Ihmisoikeuksien rikkominen Turkin poliittinen tilanne ei ole myöskään sallinut kidutuksen, huonon kohtelun, katoamisten ja oikeuden ulkopuolella tapahtuvien teloitusten vastaisen toiminnan jatkamista tarvittavalla päättäväisyydellä. Silloisen hallituksen oikeusministeri (Firuz Cilingiroglu) myönsi Turkin parlamentissa 28 päivänä helmikuuta 1996 käydyssä julkisessa keskustelussa, että kidutus oli laajalle levinnyt käytäntö, erityisesti säilöönoton aikana, jolloin pidätetyllä ei ollut tarvittavaa oikeudellista suojaa. Kyseisiin tekoihin syyllistyneitä joutuu syytteeseen yhä useammin. Ministeri ilmoitti, että 252 henkilöä sai syytteen vuonna 1993 ja 224 vuonna 1994. Vuoden 1993 syyskuussa perustettu ihmisoikeuksien korkea neuvosto ehdotti vuoden 1994 lopussa tiettyjä uudistuksia kyseisten käytäntöjen poistamiseksi, muun muassa säilöönottoajan enimmäiskeston lyhentäminen neljään päivään (tällä hetkellä se on 15 päivää terrorismin vastaisen lain nojalla ja 30 päivää poikkeustilan nojalla) ja asianajajan kuulemisen mahdollisuuden antaminen kaikille pidätetyille. Kyseisiä ehdotuksia ei ole tähän asti toteutettu, vaikka tietyt poliittiset vaikuttajat ovat toistaneet niitä julkisissa puheenvuoroissaan. Sellaisten tapausten joukossa, jotka ovat järkyttäneet julkista mielipidettä eniten, kuten lehtimiehen Metin Koktepen kuolema istanbulilaisella poliisiasemalla pidätyksen yhteydessä, minkä jälkeen hänen ruumiinsa löytyi muutaman sadan metrin päästä poliisiasemasta, ja tiettyjen nuorukaisten todistettu kidutustapaus Manisassa (heitä oli pidätetty epäiltyinä kuulumisesta vallankumoukselliseen vasemmistopuolueeseen DHKP/C:hen ja osallistumisesta sen iskuihin), hallitus on asettanut syytteeseen vastuussa olevia henkilöitä, myös korkealla tasolla. Metin Goktepen murhan jälkeen 14 poliisia, turvallisuuspäällikkö ja kolme komisariota on pidätetty virastaan ja 49 poliisia on syytetty. Manisan tapauksessa 10 poliisia on viety oikeuteen. Heitä koskevan oikeudenkäynnin on määrä alkaa uudelleen 6 päivänä marraskuuta 1996. Kyseisiä tapauksia koskevia tuomioita ei ole vielä annettu. Turkin ihmisoikeustilanteesta on keskusteltu Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeuskomission 52. istunnossa. Kidutuksen harjoittaminen on mainittu Euroopan unionin puheenjohtajamaan puheissa samoin kuin Kaakkois-Turkin tilanne oikeuden ulkopuolella tapahtuvat teloitukset ja katoamistapaukset. Vankiloiden tilanne Nälkälakkotapaukset Istanbulin vankilassa ovat jälleen kiinnittäneet huomiota Turkin vankiloiden vankeusoloihin. Turkin hallituksella ei ole ollut vastassaan toimi, jonka oma-aloitteista vankilakapinaa, vaan huolellisesti suunniteltu vallankumoukselliset aktivistit ovat suorittaneet päättäväisyydellä. Ratkaisu löytyi 60 päivää kestäneen nälkälakon jälkeen, jonka aikana 12 vankia kuoli. Sellaisen välitystoiminnan ansiosta, johon osallistuivat sekä siviiliyhteiskunnan näkyviä hahmoja että valtiosta riippumattomien järjestöjen edustajia, löytyi humanitaarinen ratkaisu ongelmaan, jota ei valitettavasti pystytty ratkaisemaan, ennen kuin niin monta ihmishenkeä menetettiin. Komissio oli vedonnut Tansu CilleriUe osoitetussa komission jäsenen Hans van den Broekin kirjeessä humanitaarisen ratkaisun löytämisen puolesta. Komissio huomauttaa myös, että Turkki on hyväksynyt, että Euroopan neuvoston kidutuksen vastainen komitea tutkii sen vankiloita. Kyseinen komitea lähetti valtuuskunnan Turkkiin syyskuun puolivälissä. Komissio seuraa tapahtumia tällä alalla. Poikkeustila Kaakkois-Turkin maakunnissa Turkin parlamentille 3 päivänä heinäkuuta esitetyssä hallituksen ohjelmassa ilmoitettiin, että poikkeustila lakkautetaan ja että kylien valtiojärjestelmää tutkitaan uudelleen. Tätä sitoumusta ei ole vielä toteutettu. Valtiosta riippumattomien järjestöjen painostaminen Useita kurdien tukemisesta epäiltyjä Turkin valtiosta riippumattomia järjestöjä on painostettu eri tavoin, erityisesti ihmisoikeusyhdistystä, ihmisoikeussäätiötä ja Turkish Medical Doctors Association -järjestöä (TMDA). Tämä on johtanut erityisesti ihmisoikeusyhdistyksen puheenjohtajan (Akin Birdal) pidättämiseen ja äskettäin tapahtuneeseen vapauttamiseen, oikeustoimiin ryhtymiseen Adanassa sijaitsevan kidutuksen uhrien kuntoutuskeskuksen vastuuhenkilöitä vastaan sekä TMDA:n Diyarbakirin jaoston puheenjohtajan pidättämiseen ja tuomitsemiseen. Hadep-puolueen jäsenten oikeudenkäynti Komissio seuraa tarkkaan 41 henkilön oikeudenkäyntiä, jonka on määrä alkaa lähiaikoina valtion turvallisuusoikeudessa Ankarassa, ja jossa suurin osa syytetyistä kuuluu kurdimieliseen Hadep-puolueeseen. Kahta syytettyä uhkaa kuolemantuomio rikoslain 128 artiklan nojalla. Oikeudenkäynti alkoi 25 päivänä syyskuuta lukuisten kansainvälisten tarkkailijoiden ollessa läsnä. Istunnot on lykätty 23 päivään lokakuuta 1996. Komissio seuraa tarkkaan kyseisen oikeudenkäynnin kulkua. Euroopan yhteisöjen komission rahoittamat ohjelmat tietoisiksi ihmisoikeuskysymyksistä. Komissio Komissio on jo monen vuoden aikana tukenut Turkkia koskevaan budjettikohtaan kuuluvalla 500 000 ecun vuotuisella määrärahalla Turkin valtiosta riippumattomia järjestöjä ja ammattiyhdistyksiä, jotka edistävät ihmisoikeuksien kunnioittamista. Vuonna 1995 ihmisoikeusyhdistys (HRA) sai tukea hankkeelle, jolla tehtiin opettajat tukee myös ihmisoikeussäätiötä (HRFT), joka tuottaa ja levittää säännöllisesti asiakirjoja ihmisoikeustilanteesta Turkissa. On myös tuettu juristien (Contemporary Jurist Association, Foundation for Legal Studies, Izmir Bar Association) ja lääkäreiden (Turkish Medical Association) yhdistysten sekä naisten oikeuksia ajavan yhdistyksen ihmisoikeuksien ajamiseksi. Olisi huomattava, että Turkin hallitus on ottanut yhteyttä komissioon tämän ihmisoikeusyhdistykselle myöntämän tuen johdosta. Komissio on kuitenkin jatkanut yhteistyötään yhdistyksen kanssa. Yleisesti ottaen komissio tukee asianomaisia valtiosta riippumattomia järjestöjä ainoastaan niiden esittämien hankkeiden hyödyllisyyden perusteella. (Women's Solidarity Foundation) hankkeita PÄÄTELMÄT 1. 2. jälkeen Turkissa ei ole edistytty kansanvallan ja Viimeisten vaalien ihmisoikeuksien lujittamista koskevassa lainsäädännöllisessä työohjelmassa eikä muiden alojen lakisääteisissä ja lainsäädännöllisissä toimenpiteissä. Turkin turvallisuusyksiköitä arvostellaan yhä enemmän kyseisten oikeuksien rikkomisesta, kuten käy ilmi lehdistössä ja Turkin parlamentissa käytävistä keskusteluista. Komissio on vakuuttunut siitä, että Turkin hallituksen ja parlamentin on toimittava päättäväisesti ja nopeasti yksilön vapauden lujittamiseksi ja perusoikeuksien kunnioittamiseksi, jotta sisäisiä ja kansainvälisiä kysymyksiä voidaan käsitellä ja jotta voidaan osoittaa, että Turkki on halukas ryhtymään toimiin läheisempien siteiden perustamiseksi Euroopan unionin kanssa. Omalta osaltaan Euroopan unioni c**aa huomioon kyseiset toimet suhteissaan Turkin kanssa. Turkin viranomaiset huomauttavat, että tämä on erittäin hankala ajankohta maan poliittisessa historiassa: terroristijärjestö (PKK), jolla on rikollisia yhteyksiä (huumekauppa, rahanpesu, kiristys ja niin edelleen) on aiheuttanut lukuisan määrän uhreja ja uhkaa maan alueellista koskemattomuutta. Useissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa on ryhdytty PKK. n vastaisiin toimiin (Belgiassa, Alankomaissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Saksassa järjestetyt yhteiset 10 poliisin iskut, PKK:n kieltäminen Saksassa ja Ranskassa ja niin edelleen). Komissio on tietoinen tästä tilanteesta, mutta on kuitenkin vakuuttunut siitä, että terrorismi on torjuttava kansanvallan ja ihmisoikeuksien perusperiaatteita kunnioittaen. Terrorismin torjunta ei saa estää tunnustamasta kurdialkuperää olevien Turkin kansalaisten oikeuksia, erityisesti kulttuuriin liittyvät oikeudet, kunnioittaen samalla Turkin yhtenäisyyttä ja koskemattomuutta. 3. Vuonna 1996 tulliliitto tuli voimaan ja se on toiminut tyydyttävällä tavalla, mutta samaan aikaan vuoden 1995 lopussa Turkissa pidettyjen vaalien vaikutukset alkoivat tuntua ja tilanne Kyproksella sekä Aigeianmerellä kiristyi. Komissio korostaa tarvetta jatkaa 6 päivänä maaliskuuta 1995 aloitettua politiikkaa suhteissa Turkin kanssa ja Kyproksen liittymiskysymyksessä. Turkki on edelleen erittäin tärkeä kumppani, ja tulliliitto on lujittanut unionin ja Turkin keskinäisiä riippuvuussiteitä. Se on myös tärkeä poliittinen ja strateginen kumppani alueella, jonka haavoittuvaisuuden viimeaikaiset tapahtumat ovat todistaneet. Aigeianmeren jännitystilan lopulliseen purkamiseen kansainvälisen oikeuden periaatteiden mukaisesti tavoite sekä oikeudenmukaisen ja kestävän ratkaisun löytäminen Kyproksen kysymyksessä edellyttävät, että Euroopan unioni yrittää pitää auki kaikki vuoropuhelu- ja yhteistyökanavat Turkin kanssa nykyisistä vaikeuksista huolimatta. liittyvä 11 ISSN 1024-4492 KOM(96) 491 lopullinen ASIAKIRJAT FI 11 02 Luettelonumero : CB-CO96-509-FI-C ISBN 92-7840129-X Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg 11


title: KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2084/96, annettu 30 päivänä lokakuuta 1996, tuonnin kiinteistä arvoista tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan määrittämiseksi

eurovoc_concepts:
citrus fruit
fruit vegetable
grape
import price


eurovoc_concepts:
Andorra
EU law
agreement (EU)
protocol to an agreement
veterinary legislation

formats: html pdf pdfa1b print

text: COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS Bruselas, 30. 10. 1996 COM(96) 537 final 96/0262 (ACC) Propuesta de DECISION DEL CONSEJO relativa a la celebración de un protocolo sobre cuestiones veterinarias complementario del Acuerdo en forma de Canje de Notas entre la Comunidad Económica Europea y el Principado de Andorra (presentada por la Comisión) EXPOSICIÓN DE MOTIVOS El Consejo autorizó a la Comisión para que iniciara negociaciones con el Principado de Andorra con vistas a la celebración de un protocolo sobre cuestiones veterinarias complementario del Acuerdo entre la CEE y Andorra, firmado en Luxemburgo el 28 de junio de 1990. A partir de las directrices de negociación dadas por el Consejo, se rubricó un proyecto de Protocolo el 18 de junio de 1996. La finalidad del Protocolo veterinario es hacer posible que los (lujos tradicionales de intercambios de animales vivos y de productos derivados de los animales entre la Comunidad Europea y Andorra se efectúen respetando las normas comunitarias en materia de veterinaria. £ PROPUESTA DE DECISIÓN DEL CONSEJO relativa a la celebración de un protocolo sobre cuestiones veterinarias complementario del Acuerdo en forma de Canje de Notas entre la Comunidad Económica Europea y el Principado de Andorra EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 113, Vista la propuesta de la Comisión, Visto el dictamen del Parlamento Europeo, Considerando que conviene aprobar el Protocolo sobre cuestiones veterinarias complementario del Acuerdo en forma de Canje de Notas entre la Comunidad Económica Europea y el Principado de Andorra, firmado el DECIDE: Artículo 1 Se aprueba en nombre de la Comunidad el Protocolo sobre cuestiones veterinarias complementario del Acuerdo en forma de Canje de Notas entre la Comunidad Económica Europea y el Principado de Andorra. El texto del Protocolo figura como anexo a la presente Decisión. El Presidente del Consejo hará la notificación prevista en el artículo 4 del Protocolo. Artículo 2 2> Artículo 3 La presente Decisión se publicará en el Diario Olicial de las Comunidades Europeas. Entrará en vigor el primer día siguiente al de su publicación. Hecho en Bruselas, el Por el Consejo El Presidente PROTOCOLO SOBRE CUESTIONES VETERINARIAS COMPLEMENTARIO DEL ACUERDO EN FORMA DE CANJE DE NOTAS ENTRE LA COMUNIDAD ECONÓMICA EUROPEA Y EL PRINCIPADO DE ANDORRA EL PRINCIPADO DE ANDORRA LA COMUNIDAD ECONÓMICA EUROPEA Visto el Acuerdo en forma de Canje de Notas entre la Comunidad Económica Europea y el Principado de Andorra, firmado en Luxemburgo el 28 de junio de 1990, Deseosos de hacer que se mantengan las corrientes tradicionales de intercambios de animales vivos y de productos animales entre Andorra y la Comunidad Europea, Considerando que conviene para ello establecer que esos intercambios se efectúen respetando las normas comunitarias del ámbito veterinario; Considerando que, a tal efecto, conviene completar el Acuerdo entre la Comunidad Económica Europea y el Principado de Andorra, CONVIENEN EN LAS DISPOSICIONES SIGUIENTES: 5 ARTICULO 1 El Principado de Andorra se compromete a aplicar la normativa comunitaria en materia veterinaria, especialmente en los ámbitos siguientes: I- !'• Medidas de lucha/notificaciones de enfermedades Salud animal: intercambios y despacho al mercado (excepto países terceros) III- Medidas de protección de la salud animal, para los productos animales (excepto países terceros) IV. Medidas de protección de la salud pública: normas para la comercialización en el mercado (excepto países terceros) V. Hormonas, medicamentosos residuos, BST, zoonosis, residuos animales, alimentos VI. Importaciones procedentes de países terceros VII. Control, identificación de los animales, asistencia mutua VIH. Zootecnia (incluidas las disposiciones referentes a los países terceros) IX. X Protección animal Materias institucionales (relativas, esencialmente, a las modalidades de la utilización permanente del acervo veterinario en la legislación andorrana). ARTICULO 2 La lista de las disposiciones comunitarias en materia veterinaria que deberá aplicar Andorra la fijará el Comité Mixto establecido en virtud del artículo 17 del Acuerdo entre la Comunidad Económica Europea y el Principado de Andorra. Se crea dentro del Comité Mixto un subgrupo veterinario que, en particular, examinará de manera periódica la evolución de la legislación comunitaria aplicable a Andorra. En caso necesario, el subgrupo formulará recomendaciones al Comité Mixto con el fin de que se adapten y pongan al día esas disposiciones. El presente Protocolo forma parte integrante del Acuerdo. ARTÍCULO 3 6 ARTICULO 4 El presente Protocolo será aprobado por las Partes Contratantes de conformidad con sus propios procedimientos. Entrará en vigor el primer día del segundo mes siguiente a la notificación de que se han sido completados los procedimientos por las Partes Contratantes. ARTICULO 5 El presente Protocolo se redacta en doble ejemplar en lenguas alemana, danesa, española, finesa, francesa, griega, inglesa, italiana, neerlandesa, portuguesa, sueca y catalana, siendo cada uno de estos textos igualmente auténtico. ¥ ISSN 0257-9545 COM(96) 537 final DOCUMENTOS ES 03 il N° de catálogo : CB-CO-96-545-ES-C ISBN 92-78-10693-3 Oficina de Publicaciones Oficiales de las Comunidades Europeas L-2985 Luxemburgo %


title: 97/84/EG: Kommissionens beslut av den 30 oktober 1996 om ett förfarande enligt artikel 85 i EG-fördraget (IV/34.503 - Färjerederier - Valutatillägg) (Endast de engelska, franska och nederländska texterna är giltiga.)

eurovoc_concepts:
United Kingdom
freight rate
infringement of EU law
maritime transport
restriction on competition
sanction (EU)

formats: html pdfa1b print


title: Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet - Fiskeriavtal: redogörelse och framtidsutsikter

eurovoc_concepts:
common fisheries policy
fishery management
fishery resources
fishing agreement
fishing regulations

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION it •fr -h * Bryssel den 30. 10. 1996 KOM(96) 488 slutlig MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET FISKERIAVTAL REDOGÖRELSE OCH FRAMTIDSUTSIKTER INLEDNING Genom rådets resolution av den 3 november 19761 läggs grunden för slutandet av fiskeriavtalet. Efter tjugo års erfarenhet anser kommissionen att det är lämpligt att reflektera över dess utrikes fiskeripolitik2. 1. 1 Fiskeriavtalens utveckling mellan 1977 och 1996 SEKTION I Gemenskapens politik om fiskeriavtal blev officiell i samband med rådets resolution av den 3 november 1976 som avsåg en utvidgning av medlemsstaternas fiskezoner till 200 nautiska mil längs sina kuster vid Nordatlanten och Nordsjön från och med den 1 januari 1977. Beslutet fattades för att skydda gemenskapens intressen i samband med flera länders unilaterala uttalanden att utvidga sin suveränitet till 200 nautiska mil från sina kuster, vilket hotade avbryta gemenskapens fiskefartygs traditionella fiske. Resolutionen fastställde å ena sidan att fiske med tredje lands fartyg inom gemenskapens område på 200 nautiska mil skulle lyda under avtal mellan gemenskapen och berört land. Å andra sidan skulle bibehållandet av befintliga fiskerirättigheter och erhållandet av nya rättigheter för gemenskapens fiskare i tredje lands vatten fastställas inom ramen för gemenskapens fiskeriavtal. Politiken om fiskeriavtal var nödvändig för att skydda en stor del av fiskesektorn som garanterar en levande ekonomisk aktivitet - och därmed sysselsättning - i gemenskapen i allmänhet och, mer speciellt, i kustområden beroende av fiskesektorn. Vidare bidrar den i stor omfattning till att fiskeprodukter levereras till gemenskapens marknad. Gemenskapens fiskeriavtal begränsades ursprungligen till Nordsjön och utvidgades därefter till andra vatten. För närvarande har gemenskapen slutit 26 avtal, varav 15 med länder i Afrika och Indiska oceanen, 10 med länder kring norra Atlanten inklusive 5 i Östersjön, och ett med ett latinamerikanskt land. Sedan fiskeriavtalen infördes har en ständig utveckling av avtalens utformning och omfattning ägt rum. Spaniens och Portugals anslutning 1986 med egna nätverk av fiskeriavtal och senare Sveriges och Finlands, påskyndade utvecklingen av gemenskapens fiskeriavtal. Vad gäller avtal där gemenskapen har en finansiell kostnad, har det internationella fiskeriavtalets budget utökats från 6 miljoner ecu 1981 till 280 miljoner ecu 1996 och motsvarande fiskemöjligheter har ökats från 13 900 BRT till 132 000 BRT (plus ytterligare en kvot på 136 600 ton i Grönland). Kommissionen har vidare fått mandat av rådet att förhandla fram nya avtal med latinamerikanska, afrikanska och andra länder3. EGT nr C 105, 7. 5. 1981. Det här meddelandet kompletteras av kommissionens arbetsdokument om fiskeriavtal som förbereddes inför Europaparlamentets seminarium i Quimper den 13-14 maj 1996. Mandat för nya avtal: Latinamerika: Chile, Peru, Ecuador, Columbia, Venezuela, Uruguay. 1. 2 Avtalens form Typer av fiskeriavtal Det finns inte enbart en "avtalstyp". Enskilda avtals omfattning återspeglar snarare respektive parters målsättningar och ekonomiska intressen. När avtalet med Argentina, som omfattade främjandet av samriskföretag och samägda företag, slöts i maj 1994 ansågs det vara ett "andra generationens avtal" och alla avtal som hade tecknats tidigare betraktades som "klassiska" eller "första generationens avtal". Gemenskapen har tecknat ett antal olika avtalstyper med andra länder i samband med utrikes fiskepolitik. De omfattar: ömsesidiga avtal under vilka gemenskapen erbjuder partnerländerna fiskemöjligheter i medlemsstaternas fiskevatten i utbyte mot motsvarande möjligheter för gemenskapens fartyg i de andra ländernas vatten (Norge, Färöarna, Island och Baltikum), avtal om tillstånd för gemenskapens fartyg att fiska överskottet i tredje lands vatten (USA4, Canada5), avtal om tillgång till resurserna för gemenskapens fartyg i utbyte mot finansiell kompensation (AVS-länder i Afrika och Indiska oceanen, samt i viss mån Marocko), avtal om tillgång till resurser genom licens och arrangemang med samriskföretag i utbyte mot finansiell kompensation och marknadstillgång (Grönland), och slutligen, avtalet med Argentina, som omfattar upprättandet av samägda företag och samriskföretag. Varje avtalstyp utgår från egna förutsättningar och man kan förstå avtalen i förhållande till i historiska partnerlandet eller närvaron av gemensamma fiskbestånd som uppstår i gemenskapens och tredje lands fiskeområden. fiskemönster och överenskommelser, fiskesektorns utvecklingsstadium Rådets antagande av ett förhandlingsmandat för latinamerikanska länder i oktober 1990 var det första tecknet på en förändring av gemenskapens politik om fiskeriavtal, då det försökte beakta potentiella och kommersiella möjligheter i länder med redan utvecklade fiskesektorer. Det nyaste i denna inställning var att tillgången till fiskemöjligheter i latinamerikanska länders vatten inte skulle grundas på att partnerländerna skulle bevilja fiskelicenser, utan på att samägda företag och samriskföretag skulle upprättas inom fiskeindustrin mellan gemenskapens fartygsägare och tredje lands fiskeintressenter. Afrika: Gabon, Sydafrika, Mocambique, Namibia, övriga områden: Polen, Ryssland och USA. Slutade gälla vid slutet av 1993. Canada har inte ännu ratificerat avtalet från 1992. 1. 3 Grundprinciper Fiskeriavtalen förhandlas fram i enlighet med riktlinjerna i de förhandlingsdirektiv som fastställts av rådet. Förhandlingarna grundas främst på principerna i Förenta nationernas havsrättskonvention och, vad gäller AVS-länderna, följer även Lomékonventionen. Man tar hänsyn till kustländernas och gemenskapens rättigheter och skyldigheter och särskilt till det internationella samarbetsbehovet. Ett huvudmål är att säkra bevarandet och en rationell och hållbar användning av fiskeresursema i fråga. Relevanta bestämmelser i artikel 62 i Förenta nationernas havsrättskonvention (UNCLOS) och Lomé-konventionen AVS/EG utgör riktlinjerna för avtalen för fiske av överskott i förhållande till kustländernas krav och fångstkapacitet. Fiskeriavtal har från början varit handelsinriktade, det vill säga gemenskapsflottan har haft möjlighet till fiske i utbyte mot andra fiskemöjligheter för partnerländerna eller mot utbetalning av finansiella bidrag. Denna kommersiella karaktär upphäver inte gemenskapens åtaganden för bevarande av resurserna i partnerländernas vatten, vilket återspeglas i de fiskekvoter och -villkor, kontrollarrangemang, osv. som avtalen tar upp. Vad gäller AVS-länderna utgör fiskeriavtalen en specifik faktor av gemenskapens allmänna politik gentemot dessa länder. I enlighet med artikel 130 V i EG-fördraget är det uppenbart att denna faktor måste stämma överens med gemenskapens utvecklingspolitik enligt vad som är fastställt i Lomé-konventionen AVS/EG. Detta element måste naturligtvis stämma överens med gemenskapens utvecklingspolitik enligt Lomékonventionen. Samtidigt som avtalens målsättning inte är att utveckla partnerländernas inhemska fiskeindustri, inklusive det icke industrialiserade fisket, måste dock gemenskapen säkerställa att avtalen inte inskränker deras utveckling eller vitalitet. Avtalen med AVS-länderna har dock en egen filosofi som inte grundas på utvecklingsmål. Det kommersiella konceptet skall uppfattas i detta fall som definitionen av ömsesidiga eftergifter från bägge parter, eller med andra ord som en balans mellan vad gemenskapen får när det gäller fiskemöjligheter och vad den betalar till berört tredje land. Den globala ersättningen består huvudsakligen av finansiella bidrag som gemenskapen och fartygsägarna betalar genom licensavgifter, och även av "utvecklingsinriktade" åtgärder som fartygsägarna står för, till exempel besättningar bestående av medborgare från AVS-länderna, skyldigheter att lossa fångsten, observatörer ombord på fartygen, osv. , som tredje land uttryckligen krävt i samband med förhandlingarna. Vad gäller kommersiella transaktioner står det partnerlandet fritt att välja slutdestination för avtalets finansiella kompensation. I vanliga fall tillskrivs den största kompensationsdelen statskassan och en del avsätts för specifika åtgärder inom fiskesektorn, vetenskaplig forskning om bestånden, utbildning inom fiskesektorn och kontroller, osv. De vetenskapliga programmens och utbildningsprogrammens bidrag till relevanta sektorer i flertalet partnerländer har varit mycket positivt. Programmen har gett partnerländerna möjlighet att utbilda eller vidareutbilda många av sina medborgare på olika områden inom fiskesektorn, som fiskare, observatörer, vetenskapsmän, ekonomer och tekniker inom beredningsindustrin. En välkomnad utveckling i förhållande till fondtilldelningen är att det nya avtalet med Marocko förutser att 4 30% av den totala finansieringen avsätts för utveckling av den marockanska fiskesektorn fördelat över de fyra år som avtalet gäller. I avtalen betonas nu ytterligare ett främjande av en effektiv kontroll av fiskeverksamhet genom observatörer och kontrollprogram, finansiering av kontrollinfrastrukturen i våra partnerländer och upprättandet i medlemsstaterna av specifika kontrollprogram för fiskefartyg. SEKTION II FISKERIAVTALENS SYFTE Allmänna mål Målen som fastställts för fiskeriavtalen i de förhandlingsdirektiv som rådet antagit har säkrat en nyckelroll för fiskeriavtalen i gemenskapens gemensamma fiskeripolitik. Målen står främst i relation till den direkta och indirekta sysselsättningen i samband med fiskeverksamhet, kvoten och stabiliteten av fiskemöjligheterna som gemenskapens flotta har; fisk och fiskeprodukter från gemenskapskällor som levereras till den gemensamma marknaden och avtalens roll i strukturpolitiken för gemenskapens totala flotta. Avtalens konsekvenser både för gemenskapen och dess partnerländer bör ses över i förhållande till målen. 2. 1 Socioekonomiska aspekter direkt En av de viktigaste anledningarna till avtalens existens är fortfarande social och ekonomisk. Genom att bibehålla eller utveckla flottans fiskemöjligheter i tredje lands vatten, skyddar avtalen i fiskefartygen beredningsanläggningar på land och därtill kopplade industrier inom gemenskapen. Följaktligen är dessa avtals vidare existens av högsta betydelse för kustkommunerna som är beroende av vår fiskesektor eftersom dessa kommuner är i allmänhet belägna i ekonomiskt missgynnade regioner där det finns få, för att inte säga inga, alternativa sysselsättningsmöjligheter. sysselsättning sysselsättning indirekt och på Uppskattningsvis är 20 000 personer från gemenskapen direkt sysselsatta på 1 300 fiskefartyg med verksamhet enligt våra fiskeriavtal. Grundat på socioekonomiska regionala undersökningar uppskattas det att, lågt räknat, ett arbetstillfälle till sjöss genererar ett arbetstillfälle på land. Därför är ytterligare 20 000 personer sysselsatta i fiskeindustrin och sidotjänster som står i direkt relation till dessa avtal. Detta illustreras bäst genom avtalet med Marocko som står för över 8 000 fiskare sysselsatta på fartygen. Skapandet och/eller bibehållandet av sysselsättning i förbindelse med fiskeriavtalen är inte begränsat till gemenskapen eftersom dessa avtal även genererar sysselsättningsmöjligheter i AVS-partnerländernas fiskesektorer. Avtalen avser anställning av lokala fiskare på våra fiskefartyg och antalet beror på fartygets storlek. Observatörer är också placerade ombord och våra fartygs behov av reparationer, leveranser och andra tjänster skapar ytterligare jobb i partnerländernas hamnar. Våra partners forskningsinstitut och kontrollorgan gynnas också av ytterligare sysselsättning som en direkt följd av avtalen. Ï de fall avtalen innebär att gemenskapsfartyg förpliktar sig att landa sin fångst i våra partnerländer bidrar de till sysselsättningen i dessa länders fiskberedningsindustri. 2. 2 Marknader Ytterligare ett viktigt mål som gemenskapens avtal har är leveransen av fiskeprodukter från gemenskapens resurser till den gemensamma marknaden. Gemenskapens marknad utgör världens största fiskemarknad med mer än 9 miljoner ton under 1993. Samma år var importvärdet 7 miljarder ecu och i kvantitativa termer 3,6 miljoner ton. Räknat i värde överstiger detta produktionen inom gemenskapen som uppnådde 6 miljarder ecu för 6,7 miljoner ton. I samband med detta är det viktigt att använda och utveckla verktygen som skall säkra att leveransen till gemenskapens marknad från gemenskapens källor bibehåller sin relativa betydelse. Kombinerade med fångsterna som våra fartyg gör i internationella vatten står fiskeriavtalen för ungefär 25% av gemenskapens totala produktion. Därför utgör de en viktig faktor för att säkra leveransen till gemenskapens marknad och minska vårt handelsunderskott vad gäller fiskeprodukter. Man bör uppmärksamma att detta underskott ökat betydligt under senare år, speciellt mellan 1988 och 1990, och nu uppgår till 54% av värdet av vårt marknadsbehov. Denna trend kan förklaras genom själva marknadsutvecklingen beroende på Spaniens och Portugals anslutning 1986 och den allt större efterfrågan på fiskeprodukter som medförde en ökning av konsumtionen per capita från 15 kg till 22 kg under perioden 1983-90. Frågan om leverans till gemenskapens marknad från gemenskapens källor är än viktigare för vår fiskeberedningsindustri som sysselsätter 110 000 personer som arbetar i 2 500 till 3 000 företag, för att undvika ett alltför stort beroende av import från tredje land för leverans av råmaterial till beredningsindustrin. Genom sin fiskeri- och utvecklingspolitik har gemenskapen unilateralt infört speciella preferentiella system för import av fiskeprodukter från AVS-länder, Marocko och Grönland. Dessa förmåner ger vissa fiskepartner betydande marknadsfördelar då fiskeprodukter från AVS-länder förs in tullfritt till gemenskapens marknad. De flesta marockanska fiskeprodukter har liknande fördelar. Vad gäller avtalen med Argentina och Grönland har dessutom förmånliga tulltariffer beviljats fiskeprodukter av intresse för de länderna men som gäller för alla. I samband med den progressiva avvecklingen av världens tariffära hinder som följer av Uruguay-rundan, kommer emellertid världens marknader att bli alltmer öppna och utländska konkurrenter kommer att kunna konkurrera på gemenskapens marknad, ibland med kostnadsnivåer långt under gemenskapspartnernas. Vissa fiskeriavtal omfattar frivillig eller obligatorisk lossning av fångster från gemenskapens fartyg i hamnarna i de länder där gemenskapens flotta opererar. Både obligatorisk och frivillig lossning främjar ökad ekonomisk verksamhet och sysselsättning i dessa länder. Det finns dessutom lossning av högkvalitativa arter som kan användas antingen för vidare beredning med efterföljande export eller för leverans till den lokala marknaden. 2. 3 Fiskeri resurser Ett gemensamt åtagande för bevarande och rationell förvaltning av fiskeri resurser utgör ett av avtalens nyckelelement. I enlighet med internationella lagstiftning och UNCLOS är det partnerlandet och inte gemenskapen som fastställer om det finns ett överskjutande bestånd och som följaktligen fastställer hur stora fiskemöjligheter som skall erbjudas och vilka fiskevillkor som skall gälla för olika flottor, inklusive gemenskapens flotta. Bedömningen av beståndens status åligger kustlandet och eftersom våra fiskeriavtal aktivt stimulerar till forskning om bestånden, grundas förhandlingarna för förnyade fiskeriavtal på forskningsuppgifter som insamlats i samband med programmen som gemenskapen finansierat. Under senare år då fångstkvoterna pekat på problem med specifika fiskbestånd enligt vissa avtal, har gemenskapen unilateralt försökt minska fiskemöjligheterna för att bevara dessa bestånd. Fiskezonerna inom vilka gemenskapens flotta opererar är planerade för att förhindra interferons med icke industriellt fiske från berörda länder och där ett land har en industriell fiskeflotta tas landets behov med i beräkningen vad gäller fiskekvoterna som erbjuds gemenskapen. De flesta AVS-länderna med vilka gemenskapen har fiskeriavtal har dock inte någon betydande inhemsk industriell flotta. Följaktligen fångar gemenskapen fiskbestånd som annars skulle förbli oexploaterade eller skulle fiskas, ofta illegalt, av fartyg från andra länder; i båda fall utan fördel för AVS-landet. I motsats till närvaron av fartyg från icke gemenskapsländer är gemenskapens flottas närvaro väl reglerad och, i AVS-länderna, definierad enligt tydliga licensförfaranden med åtgärder för kontroll av vår flottas verksamhet; placering av observatörer på fartygen; kontroller till sjöss och i hamnar. Gemenskapens fartyg tvingas uppfylla tekniska villkor som fastställts i avtal i förhållande till bland annat godkända fiskezoner, redskap och maskstorlekar. Kommissionen har alltmer strävat efter genomförande av åtgärder både i våra AVS partnerländers vatten och inom gemenskapen, för att garantera att bevarandet och de tekniska åtgärderna som noggrant utarbetats i förhandlingarna efterföljs av gemenskapens fartyg. I detta syfte fastställs finansieringsmöjligheter i avtalen för att göra det möjligt för tredje land att stärka sin kontroll, och nya kontrollsystem (satellit) kommer att ge möjlighet till ökad och mer noggrann övervakning. Kopplat till observatörerna ombord på fartygen, borde detta redskap betydligt förbättra kontrollsystemen. Medlemsstaterna har utvecklat specifika kontrollprogram som inriktar sig på fartyg som opererar enligt vissa avtal och ett administrativt samarbete har upprättats med partnerländernas kontroll avdelningar. 2. 4 Utnyttjande av fiskeriavtal Fiskeriavtalens förhandlas fram för att ge gemenskapens flotta potentiell tillgång till ett antal länders vatten. Utnyttjandegraden varierar från ett avtal till ett annat vilket kan betraktas utifrån två olika perspektiv, nämligen fiskemöjlighetei och fångstkvoter. Fiskemöjligheterna som fastställts i ett bestämt avtal beror på flera faktorer, i synnerhet våra partners fiskeripolitik, resurserna och de möjligheter som medlemsstaterna eftersträvar för sina fartyg. När man uppskattar utnyttjandegraden av dessa fiskemöjligheter bör man beakta vilka arter berörda flottor har som mål. Här finns två olika situationer. Fiskemöjligheter för tonfisk och svärdfisk fastställs beroende på antalet fiskefartyg som har tillstånd att fiska. Med tanke på att dessa fiskar har en stor naturlig tendens till migration, kräver ofta fartygsägarna licenser som ger dem möjlighet att fiska över arternas hela migrationsområde. I motsats därtill grundas djuphavsfiske enligt avtal på olika parametrar, nämligen gemenskapsfartygens auktoriserade bruttoregistertonnage i våra partners vatten vid en given tidpunkt. Det uppskattas att utnyttjandet av fiskemöjligheterna kommer att variera under avtalets giltighetstid, beroende på flera faktorer som till exempel licensavgifternas storlek, fångstkvoter, arternas marknadspriser, klimat- och havsförhållanden, osv. Man bör observera att medlemsstaterna och fartygsägarna inte åläggs några böter om de inte till fullo utnyttjar fiskemöjligheterna som erbjuds under ett avtals giltighetstid, i synnerhet eftersom fartygsägare oftast betalar sina licenser kvartalsvis. Den andra synpunkten avser omsättningen från själva fiskeverksamheten, eller med andra ord fångstkvoterna för gemenskapsfartyg som opererar enligt fiskeavtalen. Under flera år försökte kommissionen förmå medlemsstaterna att meddela fångsterna från fartyg som opererade i de länders vatten, speciellt AVS-länders, med vilka gemenskapen hade ett avtal. År 1987 antog kommissionen en förordning (3151/87) i detta syfte. EG-domstolen upphävde förordningen 1989. Inte förrän 1993 tvingade en ny förordning (2847/93) medlemsstaterna att kontrollera sina fartygs fiskeverksamhet, i synnerhet i partnerländema. Det betyder att korrekt grundade uppgifter om denna verksamhet först blivit tillgängliga under senare år. Kommissionen anser att ytterligare förbättringar krävs med tanke på en noggrannare och mer regelbunden rapportering om fångster av gemenskapsfartyg som opererar enligt avtalen. Situationen vad beträffar vår flottas tonfiskfångster är annorlunda då den har ett separat fångstrapporteringssystem beroende på att fisket utförs både i internationella vatten och i våra partnerländers vatten eftersom fartygen följer arternas migration. Varje fartyg som fiskar tonfisk fyller i en daglig fångstblankett som överlämnas till berört fartygs medlemslands nationella vetenskapsinstitut. Kommissionen får en årlig rapport om varje fartygs fångster. Utifrån denna rapport utbetalas finansiella bidrag till partnerländerna för den del av fångsten som fartyget fångat i landets vatten. 2. 5 Fiskeflottor Fiskeverksamhet i tredje lands vatten enligt avtal bidrar till att minska fiskepressen på bestånd i gemenskapens vatten. 1 000 fartyg är engagerade i fiske enligt Marocko- och AVS-avtalen och ytterligare 300 fartyg är närvarande genom övriga avtal med Norge, Grönland, osv. Gemenskapsflottans närvaro under många år i partnerländernas vatten under första generationens avtal har bevisat den egna flottans utvecklingspotential att fånga de egna bestånden; därav en överföring av know-how och erfarenhet. Denna utveckling har ibland lett till att gemenskapens flotta fått färre fiskemöjligheter i vissa vatten. Andra generationens avtal som omfattar skapandet av samägda företag och samriskföretag påverkar gemenskapens strukturpolitik för sin flotta, eftersom fiskefartyg överfors definitivt från gemenskapens flotta till berörda partnerländers flottor när det gäller samägda företag. Med dessa avtal moderniserar våra partner sina fiskeflottor och motsvarande minskning konstateras för gemenskapens flotta. När det gäller icke överskottsbestånd där ett samägt företag bildas, ersätter ett överfört gemenskapsfartyg ett befintligt fartyg och därmed ökar inte fiskeinsatserna. Enligt avtalen med AVS-länder, far gemenskapsfartyg i allmänhet tillgång till resurser som utgör ett överskott för den inhemska flottan och som i annat fall antingen inte skulle exploaterats eller skulle exploaterats av konkurrerande flottor som agerar i öppet hav, i synnerhet asiatiska. Naturligtvis kännetecknas flottorna i flera av världens utvecklade fiskenationer av överkapacitet, d. v. s. alltför många fartyg i förhållande till tillgängliga fiskeresurser. Man försöker minska dessa flottors storlek och det är ingen tvekan om att denna process kommer att fortsätta inte enbart i gemenskapen utan även över hela världen, överskottet av fiskekapacitet hotar den långsiktiga godtagbara exploateringen av bestånden och skapar stora problem för flottornas ekonomi. Fiskesektorns framtida utveckling är beroende av en minskning av flottorna till en nivå där fiskeinsatserna på sin höjd motsvarar högsta godtagbara avkastning av fiskeresurserna. Kopplad till flottornas expansion i vissa utvecklingsländer påverkar trenden gemenskapens fiskeripolitik och fiskeriavtal. SEKTION III Framtidsperspektiv Ett nytt internationell rättsligt regelverk för fiske håller på att växa fram, som består av Förenta nationernas havsrättskonvention, Förenta nationernas överenskommelse om gemensamma bestånd och ständigt vandrande arter. (Agreement on straddling fish stocks and highly migratory fish stocks) samt den icke bindande FAO (Förenta nationernas fackorgan för livsmedels- och jordbruksfrågor) uppförandekodex för ansvarsfullt fiske. Gemenskapen har varit en aktiv deltagare i utarbetandet av ovanstående verktyg och måste därför, som ansvarig fiskeenhet, även aktivt och konstruktivt delta i implementeringsfasen. Utvecklingen kan inte undgå att påverka gemenskapens fiskeriavtal. Detta redskap som har varit nyckeln till den gemensamma fiskeripolitiken måste kunna anpassas till den nya internationella verkligheten och rättsordningen. Fiskesektorn kommer även i fortsättningen att stå under allmänhetens skarpa bevakning och fiskeriavtalen kommer inte att undgå denna process. Avtalen måste vara, och man måste se till att de är, väl balanserade i båda parters intresse och ansvarsfulla när det gäller fiskemetoder och resursernas bevarande. Olika faktorer kommer dock att påverka den framtida utvecklingen av fiskeriavtalen. För det första kommer nivån på budgetanslagen att utgöra en huvudfaktor när det fastställs hur policyn kommer att utvecklas. I den rådande budgetsituationen lämnar kostnaderna för de existerande avtalen litet utrymme för förhandlingar om nya avtal och de kommer verkligen att äventyra omförhandlingar av nya avtal i framtiden. För det andra kan nya internationella förvaltningsriktlinjer och strategier, i strävan efter att uppnå målet med ett hållbart utnyttjande av fiskeresurserna så väl som våra partnerländers utveckling av den inhemska fiskerisektorn (flotta, bearbetningshjälpmedel och hamnar) för gemenskapsflottan. leda till minskade fiskemöjligheter Kommissionen anser att den politik om fiskeriavtal som bör föras på kort och medellång sikt skall vara differentierad beroende på de olika fiskesituationer som omger de aktuella avtalen. För det första utgör de avtal som omfattar ömsesidigt kvotutbyte, och i vissa fall gemensam förvaltning av bestånden, ett nyckelelement förvaltning av den gemensamma fiskeripolitiken. Med hänsyn till att kvotutbytet är i balans, anser kommissionen att dessa avtal skall bevaras. för För det andra och med hänsyn till möjligheten att teckna avtal med nya partnerländer anser kommissionen att avtalen huvudsakligen bör grundas på andra generationens modell som omfattar ett främjande av samägda företag och samriskföretag och vara beroende av att de båda parterna har gemensamma intressen. En sådan ansats kan också tillämpas på en eventuell förnyelse av befintliga överenskommelser. Avtalet med Argentina har visat fördelarna med denna modell främst för partnerländer med etablerade fiskeindustrier som i Latinamerika, södra delen av Afrika och Nya Zeeland. De nya avtalens betoning på främjandet av en inställning till partnerskap mellan gemenskapen och partnerländer, som inte enbart begränsas till exploaterings- eller utvinningsfasen i fiskecykeln utan avser täcka hela fiskesektorn, innebär 10 ett erkännande av en varaktig långsiktig ömsesidig förmånlig fiskerelation som i sista hand grundas på en allt större integration av respektive fiskesektorer. Slutligen har vi de avtal som innebär en finansiell kostnad för gemenskapen, i synnerhet avtalen med Marocko, Grönland och AVS-länderna, som brukar kallas "första generationens avtal". Dessa avtals sociala och ekonomiska betydelse för gemenskapen vad gäller sysselsättning, tillgång till marknaden, osv. har redan beskrivits i sektion II. Den nya budgetläget för sektorn med fiskeriavtalen inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken medför dock ändrade villkor för slutandet av nya avtal vilket även är fallet för redan slutna avtal. Den ekonomiska verkligheten gör att man nu kan ifrågasätta, i förekommande fall, bibehållandet av vissa avtal för att kunna koncentrera gemenskapens ekonomiska satsningar på att utveckla de avtal som är mest intressanta för gemenskapens redare. Utnyttjandegraden av dessa avtal när det gäller till redarna utställda licenser utgör en intressant indikator i detta hänseende. Här kan man bl a utläsa att vissa avtal som i stor utsträckning systematiskt underutnyttjas är av begränsat intresse för gemenskapens fiskare. Till följd av detta bör gemenskapen på kort och medellång sikt överväga ett flertal alternativ. a) Den kan påskynda en begränsning av den gemenskapsflotta som verkar i icke- gemenskapsvatten En sådan åtgärd förutsätter medel för att absorbera den berörda flottan som inte kan lämnas åt sitt öde. Det skulle därför behövas extra ekonomiska resurser utöver dem som redan planerats inom ramen för strukturella åtgärder för att främja omstruktering eller skrotning av fartygen och för att begränsa riskerna för att dessa fartyg skall återvända till gemenskapsvattnen eftersom redan den nuvarande överkapacieten måste elimineras. För övrigt skulle denna begränsning säkerligen medföra ett ökning av gemenskapens beroende när det gäller dess försörjning av fiskeriprodukter som redan för närvarande uppgår till mer än 54 % och skulle få ytterst negativa konsekvenser på sysselsättningen, särskilt i gemenskapens kustregioner som är beroende av fiske och som redan är mycket missgynnade i detta avseende. b) Den kan dra sig ur de avtal som är minst attraktiva för sektorn. Vissa avtal kan vid första anblicken se ut att höra till denna kategori, och besparingar skulle här kunna göras till fördel för andra avtal som uppenbart är ekonomiskt och socialt mer lönsamma. Vid en granskning får man emellertid inte bortse från ej mätbara parametrar, bland annat beskaffenheten hos de band som knutits mellan gemenskapen och det eller de berörda tredje ländenia, och samstämmigheten i vår politik för förvaltning och kontroll av de fiskeaktiveteter som gemenskapens fartyg bedriver på avlägsna platser. 11 c) Den kan koncentrera de ekonomiska satsningarna på de mest attraktiva avtalen. Denna hypotes som går i linje med den föregående innebär en förhandling av den finansiella delen av de avtal som skall förnyas för att på ett systematiskt sätt kunna dimensionera dem i förhållande till sektorns verkliga intressen. Detta skulle innebära att de finansiella krav gemenskapen tar på sig genom framtida avtal skulle begränsas till ekonomisk kompensation, varigenom finansiering av alla andra aktioner utesluts. Det resultat man vill uppnå innebär således en jämn fördelning av existerande budgetmedel för att på så sätt koncentrera dem till nuvarande avtal eller till framtida avtal som erbjuder större potential. d) Gemenskapen kan ändra den nuvarande fördelningen av fiskeriavtalens kostnader. För närvarande står kommissionen för huvuddelen av kostnaderna för fiskeriavtalen. Detta alternativ skulle innebära att fartygsägarna och/eller medlemsstaterna övertar en större del av arrangemangens nuvarande kostnader. Utöver de ekonomiska konsekvenserna skulle en sådan ändring kunna leda ull en förbättrad utnyttjandegrad av vissa fiskeriavtal. 12 ISSN 1024-4506 KOM(96) 488 slutlig DOKUMENT SV 03 11 Katalognummer : CB-CO-96-496-SV-C ISBN 92-78-09800-0 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg


title: REGOLAMENTO (CE) N. 2082/96 DELLA COMMISSIONE del 30 ottobre 1996 che fissa la restituzione alla produzione per gli oli d'oliva impiegati nella fabbricazione di talune conserve

eurovoc_concepts:
olive oil
preserved product
production refund


title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 2078/96 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 30ής Οκτωβρίου 1996 για την έκδοση πιστοποιητικών κατά την εξαγωγή μεταποιημένων προϊόντων με βάση τα οπωροκηπευτικά

eurovoc_concepts:
export licence
export refund
fruit product
fruit vegetable
quantitative restriction
vegetable product


text: ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ Βρυξέλλες, 30. 10. 1996 COM(96) 537 τελικό 96/0262 (ACC) Πρόταση ΑΠΟΦΑΣΗΣ ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟΥ για τη σύναψη πρωτοκόλλου για τα κτηνιατρικά θέματα που συμπληρώνει τη συμφωνία υπό μορφήν ανταλλαγής επιστολών μεταξύ της Ευρωπαϊκής Οικονομικής Κοινότητας και του Πριγκηπάτου της Ανδόρρας (υποβληθείσα από την Επιτροπή) ΑΙΤΙΟΛΟΓΙΚΗ ΕΚΘΕΣΗ 1. 2. 3. Το Συμβούλιο εξουσιοδότησε την Επιτροπή να αρχίσει διαπραγματεύσεις μί το Πριγκηπάτο της Ανδόρρας εν όψει της σύναψης πρωτοκόλλου για τα κτηνιατρικά θέματα που συμπληρώνει τη συμφωνία μεταξύ της ΕΟΚ και της Ανδόρρας που υπεγράφη στο Λουξεμβούργο, στις 28 Ιουνίου 1990. Βάσει των διαπραγματευτικών οδηγιών που εδόθησαν από το Συμβούλιο, μονογραφήθηκε σχέδιο πρωτοκόλλου στις 18 Ιουνίου 1996. Το κτηνιατρικό αυτό πρωτόκολλο αποβλέπει στο να καταστεί δυνατή η διεξαγωγή των παραδοσιακών ρευμάτων συναλλαγών ζώντων ζώων και ζωικών προϊόντων μεταξύ της Ανδόρρας και της Ευρωπαϊκής Κοινότητας, με σεβασμό προς τους κοινοτικούς κανόνες στον κτηνιατρικό τομέα. £ ΠΡΟΤΑΣΗ ΛΗΟΦΛΣΗΣ ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟΥ για τη σύναψη πρωτοκόλλου για τα κτηνιατρικά θέματα που συμπληρώνει τη συμφωνία υπό μορφήν ανταλλαγής επιστολών μεταξύ της Ευρωπαϊκής Οικονομικής Κοινότητας και του Πριγκηπάτου της Λνδόρρας ΤΟ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟ ΤΗΣ ΕΥΡΩΙΙΑΪΚΗΣ ΕΝΩΣΗΣ, Έχοντας υπόψη : τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας και ιδίως το άρθρο 113, την πρόταση της Επιτροπής, τη γνώμη του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου, Εκτιμώντας: ότι είναι σκόπιμο να εγκριθεί το πρωτόκολλο για τα κτηνιατρικά θέματα που συμπληρώνει τη συμ,φωνία υπό μορφήν ανταλλαγής επιστολών μεταξύ της Ευρωπαϊκής Οικονομικής Κοινότητας και του ΙΙριγκηπάτου της Λνδόρρας, που υπεγράφη στις ΑΠΟΦΑΣΙΖΕΙ : Άρθρο 1 Το Πρωτόκολλο για τα κτηνιατρικά θέματα που συμπληρώνει τη συμφωνία υπό μορφήν αντσλλαγής επιστολών μεταξύ της Ευρωπαϊκής Οικονομικής Κοινότητας και του Πριγκηπάτου της Ανδόρρας εγκρίνεται εξ ονόματος της Κοινότητας. Το κείμενο του πρωτοκόλλου επισυνάπτεται στην παρούσα απόφαση. 3 Άρθρο 2 Ο Πρόεδρος του Συμβουλίου προβαίνει στην κοινοποίηση που προβλέπεται στο άρθρο 4 του πρωτοκόλλου. Άρθρο 3 II παρούσα απόφαση δημοσιεύεται στην Επίσημη Εφημερίδα των Ευρωπαϊκοί Κοινοτήτων. Αρχίζει να ισχύει την πρώτη ημέρα του μήνα που ακολουθεί εκείνον της δημοσίευσης της. Βρυξέλλες, Για το Συμβούλιο Ο Πρόεδρος Η ΠΡΩΤΟΚΟΛΛΟ ΓΙΑ ΤΑ ΚΤΗΝΙΑΤΡΙΚΑ ΘΕΜΑΤΑ ΣΥΜΠΛΗΡΩΜΑΤΙΚΟ ΤΗΣ ΣΥΜΦΩΝΙΑΣ ΥΠΟ ΜΟΡΦΗ ΑΝΤΑΛΛΑΓΗΣ ΕΠΙΣΤΟΛΩΝ ΜΕΤΑΞΥ ΤΗΣ ΕΥΡΩΠΑΪΚΗΣ ΟΙΚΟΝΟΜΙΚΗΣ ΚΟΙΝΟΤΗΤΑΣ ΚΑΙ ΤΟΥ ΠΡΙΓΚΗΠΑΤΟΥ ΤΗΣ ΑΝΛΟΡΡΛΣ ΤΟ ΠΡΙΓΚΗΠΑΤΟ ΤΗΣ ΑΝΛΟΡΡΛΣ ΚΑΙ Η ΕΥΡΩΠΑΪΚΗ ΚΟΙΝΟΤΗΤΑ Έχοντας υπόψη τη συμφωνία υπό μορφή ανταλλαγής επιστολών μεταξύ της Ευρωπαϊκής Οικονομικής Κοινότητας και του Πριγκηπάτου της Ανδόρρας που υπεγράφη στο Λουξεμβούργο στις 28 Ιουνίου 1990· Επιθυμώντας τη διατήρηση των παραδοσιακών ρευμάτων συναλλαγών στον τομέα των ζωντανών ζώων και των ζωικών προϊόντων μεταξύ της Ανδόρρας και της Ευρωπαϊκής Κοινότητας· Εκτιμώντας ότι είναι σκόπιμο να προβλεφθεί η πραγματοποίηση συναλλαγών σύμφωνα με τους κοινοτικούς κανόνες στον κτηνιατρικό τομέα· Εκτιμώντας ότι είναι σκόπιμο για το σκοπό αυτό να συμπληρωθεί η συμφωνία μεταξύ της Ευρωπαϊκής Οικονομικής Κοινότητας και του Πριγκηπάτου της Ανδόρρας· ΣΥΜΦΩΝΗΣΑΝ ΣΤΙΣ ΑΚΟΛΟΥΘΕΣ ΔΙΑΤΑΞΕΙΣ: S ΑΡΘΡΟ ΕΝΑ Το Πριγκηπάτο της Ανδόρρας αναλαμβάνει τη δέσμευση να εφαρμόσει τις κοινοτικές κτηνιατρικές ρυθμίσεις, ιδίως στους εξής τομείς: Ι. Π. Μέτρα καταπολέμησης/γνωστοποίησης των ασθενειών· Υγεία των ζώων: συναλλαγές και θέση στην αγορά (εκτός από τρίτες χώρες)· III. Μέτρα προστασίας της υγείας των ζώων όσον αφορά τα ζωϊκά προϊόντα (εκτός από τρίτες χώρες)· IV. Μέτρα προστασίας της δημόσιας υγείας: κανόνες για τη θέση στην αγορά (εκτός από τρίτες χώρες)· Ορμόνες, κατάλοιπα, σωματοορμόνες βοειδών, ζωωνόσοι, ζωικά απορρίμματα, φαρμοκευτικά τρόφιμα· Εισαγωγές από τρίτες χώρες· V. VI. VII. Έλεγχος, αναγνώριση των ζώων, αμοιβαία βοήθεια· VIII. Ζωοτεχνία (συμπεριλαμβανομένων των διατάξεων έναντι των τρίτων χωρών)· IX. Προστασία των ζώων· Χ. Οργανωτικά θέματα (κυρίως σχετικά με τη μέθοδο μόνιμης ενσωμάτωσης του κτηνιατρικού κεκτημένου στη νομοθεσία της Ανδόρρας). ΑΡΘΡΟ 2 Ο κατάλογος των κοινοτικών διατάξεων στον κτηνιατρικό τομέα τις οποίες πρέπει να εφαρμόσει η Λνδόρρα διευκρινίζονται από την μ,εικτή ιπιτροπη, η οπού ι προβλέπετίχι από το άρθρο 17 της συμφωνίας μεταξύ της Ευρωπαϊκής Οικονομικής Κοινότητας και του Πριγκιπάτου της Ανδόρρας. Συστάθηκε μια κτηνιατρική υποομάδα στο πλαίσιο της μεικτής επιτροπής. Αυτή εξετάζει ιδίως περιοδικά την εξέλιξη της κοινοτικής νομοθεσίας που εφαρμόζεται στην Ανδόρρα. Εάν αποβεί απαραίτητο, η υποομάδα διατυπώνει συστάσεις στην μεικτή επιτροπή με σκοπό την υιοθέτηση και την ενημέρωση των εν λόγω διατάξεων. G 'Γο παρόν πρωτόκολλο αποτελεί αναπόσπαστο μέρος της συμφωνίας. ΑΡΘΡΟ 3 ΑΡΘΡΟ 4 Το παρόν πρωτόκολλο εγκρίνεται από τα συμβαλλόμενα μέρη σύμφωνα με τις κατ' ιδίαν διαδικασίες τους. Αρχίζει να ισχύει την πρώτη ημέρα του δεύτερου μήνα μετά την γνωστοποίηση της ολοκλήρωσης αυτών των διαδικασιών από τα συμβαλλόμενα μερί). ΑΡΘΡΟ 5 Το παρόν πρωτόκολλο συντάσσεται σε διπλό αντίτυπο, στην αγγλική, γαλλική, γερμανική, δανική, ελληνική, ισπανική, ιταλική, ολλανδική, πορτογαλική, σουηδική και καταλανική γλώσσα, και όλα τα κείμενα είναι εξίσου αυθεντικά. 4 ISSN 0254-1483 COM(96) 537 τελικό ΕΓΓΡΑΦΑ GR 03 il Αριθ. καταλόγου : CB-CO-96-545-GR-C ISBN 92-78-10696-8 Υπηρεσία Επισήμων Εκδόσεων των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L-2985 Λουξεμβούργο %


title: REGOLAMENTO (CE) N. 2077/96 DELLA COMMISSIONE del 30 ottobre 1996 che fissa i prezzi rappresentativi e gli importi dei dazi addizionali all'importazione per i melassi nel settore dello zucchero

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
molasses
representative price


title: VERORDENING (EG) Nr. 2077/96 VAN DE COMMISSIE van 30 oktober 1996 tot vaststelling, voor de sector suiker, van de representatieve prijzen en de bedragen van de aanvullende invoerrechten voor melasse


title: Revideret forslag til RÅDETS FORORDNING (EG) om beskyttelse af vilde dyr og planter ved kontrol af handelen hermed

eurovoc_concepts:
EU law
export monitoring
international trade
protection of animal life
protection of plant life

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 30. 10. 1996 KOM(96) 517 endelig udg. - 370 SYN Revideret forslag til RÅDETS FORORDNING ÆG) om beskyttelse af vilde dyr og planter ved kontrol af handelen hermed (forelagt af Kommissionen i henhold til EF-traktatens artikel 189 C, litra d) BEGRUNDELSE Den 6. december 1991 forelagde Kommissionen et forslag til Rådets forordning (EF) med bestemmelser om besiddelse af og handel med vilde dyr og planter (dok. KOM (91) 448 endel. udg. - SYN 370, EFT C 26 af 3. 2. 92, s. 1). Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog sin udtalelse den 26. maj 1992 (EFT C 233 af 31. 8. 92, s. 19). Europa-Parlamentet afgav sin udtalelse ved førstebehandlingen den 21. juni 1993 (EFT C 194 af 19. 6. 93, s. 289). Kommissionens ændrede forslag blev forelagt Rådet den 21. januar 1994 (dok. KOM (93) 599 endelig udg. - COD 370, EFT C 131 af 12. 5. 94, s. 1). Rådet ændrede forslagets retsgrundlag fra artikel 100 A og 113 til 130 S, stk. 1, og hørte igen Europa-Parlamentet vedrørende denne ændring i september 1995. Den 15. december 1995 afgav Europa-Parlamentet positiv udtalelse om det ændrede retsgrundlag (EFT C 17 af 22. 1. 96, s. 430). Den 26. februar 1996 vedtog Rådet den fælles holdning (EF) nr. 26/96 med henblik på vedtagelse af Rådets forordning (EF) nr. /96 om beskyttelse af vilde dyr og planter ved kontrol af handelen hermed (EFT C 196 af 6. 7. 96, s. 58). Europa-Parlamentet godkendte Rådets fælles holdning den 18. september 1996 med forbehold af 19 ændringsforslag. (Minutes of the Session of 18. 9. 96, PE 252. 049, s. 7- 14). Kommissionen gennemgik de ændringsforslag, Europa-Parlamentet havde fremsat ved andenbehandlingen, og resultaterne heraf er følgende: Ændringsforslag, der godkendes af Kommissionen Ændringsforslag 10 om artikel 8, stk. 3, specificerer at der kun kan gives dispensation fra de i art. 8, stk. 1, omhandlede forbud under hensyntagen til bestemmelserne i direktiv 79/409/EØF (fugledirektivet) og 92/43/EØF (direktivet om naturtyper samt vilde dyr og planter). Fremfor den begrænsede ændring mener Kornmissionen imidlertid, at dispensation kun bør gives under hensyntagen til bestemmelserne i anden fællesskabslovgivning om bevarelse af vilde dyr og planter. Ændringsforslag 13 om artikel 8, stk. 4, ligner ændringsforslag 10, men vedrører de generelle dispensationer, Kommissionen kan fastsætte. Også i dette tilfælde er en henvisning til bestemmelserne i anden fællesskabslovgivning om beskyttelse af vilde dyr og planter en nyttig tilføjelse til den pågældende bestemmelse. Ændringsforslag 15 om artikel 11, stk. 3, tilføjer, at medlemsstaterne underretter Kommissionen, dersom der pålægges tilladelser eller certifikater stadig tilbagevendende betingelser og krav, således at deres udformning kan tilpasses behovene i praksis. Dette er 3 - en nyttig tilføjelse, der vil bidrage til at der anvendes tidssvarende tilladelser og certifikater. Ændringsforslag 17 om tilføjelse af et nyt stk. 3 til artikel 14 nedsætter en arbejdsgruppe for håndhævelse af bestemmelserne som en undergruppe under udvalget og skitserer de områder, den skal arbejde med. Det er bestemt nyttigt at formalisere denne arbejdsgruppe, der blev uformelt nedsat af udvalget for forordning 3626/82. Ændringsforslag 20 og 22 vedrører rapporteringskrav i medfør af konventionens artikel VIII, stk. 7, litra b, om hvilke lovgivningsmæssige, administrative og andre foranstaltninger, der er truffet for at anvende konventionen. Dette er bestemt nyttig, ikke kun i forbindelse med de kommende fællesskabsforanstaltninger til konventionens gennemførelse, men ligeledes for forordningens gennemførelse. Ændringsforslag 21 vedrører henvisningen til artikel 15, stk. 6, i Rådets direktiv 90/313/EØF om fri adgang til miljøoplysninger. Det er rigtigt, at den fælles holdnings ordlyd giver det forkerte indtryk, at direktivet drejer sig om at garantere oplysningernes fortrolighed. Den foreslåede ændring mangler imidlertid det væsentlige element, at visse fortrolige oplysninger ikke kan videregives til tredjepart. Kommissionen foreslår derfor at ændre artikel 15, stk. 6, ved at erstatte "I overensstemmelse med direktiv 90/313/EØF" med "Med forbehold af direktiv 90/313/EØF". Ændringsforslag 24 om artikel 21, stk. 3, fastsætter en frist for Kommissionen til at kontrollere indførslen afarter i bilag C 1 tilforordning 3626/82, der nu er opført i bilag B eller C, på to måneder inden gennemførelsen af forordningen. Det foreslås yderligere at fastsætte samme frist for at Kommissionen fremsætter etforslag om at gøre bilag D til en repræsentativ fortegnelse over arter i overensstemmelse med kriterierne i artikel 3, stk. 4, litra a). De pågældende forslag er allerede under udarbejdelse og planlægges vedtaget i begyndelsen af 1997. Ændringsforslag, der ikke godkendes af Kommissionen Kommissionen kan ikke godkende følgende ændringsforslag: 1 2 3 4/5 Dette forslag til ændring af betragtning 11 var tilknyttet et ændringsforslag, der blev afvist af Parlamentet. Det falder derfor bort. Dette forslag til en ny betragtning er uhensigtsmæssigt, da det ikke ledsages af en ændring af artikel 18, der ville sikre den ønskede demokratiske kontrol fra Europa- Parlamentets side. En sådan ændring ville under alle omstændigheder ikke have været institutionelt gennemførlig. Ville tilføje en betragtning med henvisning til erklæring nr. 24 om dyrebeskyttelse, der er tilknyttet slutakten til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. Denne erklæring vedrører imidlertid ikke det indsatsområde, der dækkes af forordningen. Sigter mod i bilag B at medtage ikke europæiske fuglearter, der sandsynligvis ikke vil overleve forsendelse eller fangenskab i en stor del af deres potentielle levetid. Dette forslag falder uden for forordningens anvendelsesområde, da det ikke vedrører de pågældende arters beskyttelsesstatus. Forslaget er desuden uberettiget begrænset til eksotiske fugle. -4 8 9 11 12 16 23 Foreslår yderligere opbevaringsbetingelser ved indførsel af levende dyr fra bilag A, der er urealistiske. Her foreslås en unødvendig ændring af ordlyden fra konventionens artikel IV, stk. 3. Dette ændringsforslag udelukker fuldstændig anvendelsen af bilag A-arter til vigtige biomedicinske formål og reducerer deres anvendelse til videnskabelige formål, medens forordningens betingelser vedrørende sådanne anvendelser er tilstrækkelig strenge. Dette ændringsforslag ville umuliggøre mange programmer for opdræt i fangenskab i zoologiske haver. Den foreslåede tilføjelse til artikel 12, stk. 2, om behovet for at fremme udvekslingen af viden mellem sagkyndige i medlemsstaterne og mellem sagkyndige i de stater, der har tiltrådt konventionen, kan ikke indgå i en forordning. Det foreslåede krav om at foretage ændringer i bilagene i samråd med oprindelseslandene ville alvorligt påvirke den hurtighed, hvormed opførelse afarter i fortegnelserne kan gennemføres. Derudover vedrører forslaget kun ændringer til bilag B og C og ikke til bilag A. Høring af oprindelseslandene er desuden omhandlet i artikel 4, stk. 6. * * * Kommissionen forelægger vedlagte forslag til ændring af ordlyden af Rådets fælles holdning på grundlag af godkendelse af visse af Europa-Parlamentets ændringsforslag og i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 189 C, litra d). -5 GENBEHANDLET FORSLAG TIL RÅDETS FORORDNING (EF) OM BESKYTTELSE AF VILDE DYR OG PLANTER VED KONTROL AF HANDELEN HERMED (forelagt af Kommissionen i henhold til EF-traktatens artikel 189 C, stk. d) FÆLLES HOLDNING ÆNDRET TEKST Artikel 8, stk. 3 Der kan gives dispensation fra de i stk. 1 Der kan gives dispensation fra de i stk. 1 omhandlede forbud ved, at styrelsesrådet i omhandlede forbud ved, at styrelsesrådet i den medlemsstat, hvor enhederne befinder den medlemsstat, hvor enhederne befinder sig, i hvert enkelt tilfælde under sig, i hvert enkelt tilfælde udsteder et hensyntagen til bestemmelserne i anden certifikat herom, hvis fællesskabslovgivning om beskyttelse af vilde dyr og planter udsteder et certifikat herom, hvis Artikel 8, stk. 4 Kommissionen kan efter proceduren i Kommissionen kan efter proceduren i artikel 18 fastsætte generelle artikel 18 fastsætte generelle dispensationer fra forbuddene i stk. 1, dispensationer fra forbuddene i stk. 1, baseret på betingelserne i stk. 3, såvel baseret på betingelserne i stk. 3, såvel som generelle dispensationer for de i bilag som generelle dispensationer for de i bilag A opførte arter, i overensstemmelse med A opførte arter, i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, litra b), nr. ii). artikel 3, stk. 1, litra b), nr. ii). Sådanne dispensationer skal overholde bestemmelserne i anden fællesskabslovgivning om beskyttelse af vilde dyr og planter -6 Artikel 11, stk. 3 Tilladelser eller certifikater, der udstedes Tilladelser eller certifikater, der udstedes af en myndighed i overensstemmelse med af en myndighed i overensstemmelse med denne forordning, kan indeholde denne forordning, kan indeholde betingelser og krav fastsat af den betingelser og krav fastsat af den udstedende myndighed for at sikre, at udstedende myndighed for at sikre, at bestemmelserne heri overholdes. bestemmelserne heri overholdes. Når sådanne betingelser og krav skal indgå i udformningen af tilladelser eller certifikater, underretter medlemsstaterne Kommissionen herom. Artikel 14, stk. 3 (ny) a) Som undergruppe under det udvalg, der er omhandlet i artikel 18, nedsættes der en arbejdsgruppe for håndhævelse af bestemmelserne bestående af repræsentanter for hver medlemsstats myndigheder med ansvar for kontrol af, om bestemmelserne i denne forordning overholdes. Arbejdsgruppen har en repræsentant for Kommissionen som formand. b) Arbejdsgruppen for håndhævelse af bestemmelserne undersøger alle de tekniske spørgsmål vedrørende håndhævelsen af denne forordning, som formanden fremfører på eget initiativ eller på anmodning fra gruppens eller udvalgets medlemmer. c) Kommissionen underretter udvalget om arbejdsgruppens holdninger. -7 Artikel 15, stk. 4, litra a) Medlemsstaternes styrelsesråd meddeler Medlemsstaternes styrelsesråd meddeler inden den 15. juni hvert år Kommissionen inden den 15. juni hvert år Kommissionen alle oplysninger om det foregående år, der alle oplysninger om det foregående år, der behøves til at udarbejde de rapporter, der behøves til at udarbejde de rapporter, der omhandles i konventionens artikel VIII, omhandles i konventionens artikel VIII, stk. 7, og tilsvarende oplysninger om stk. 7, litra a), og tilsvarende oplysninger international handel med alle enheder af om international handel med alle enheder de i bilag A, B og C opførte arter og om af de i bilag A, B og C opførte arter og indførsel i Fællesskabet af enheder af de i om indførsel i Fællesskabet af enheder af bilag D opførte arter. Hvilke oplysninger de i bilag D opførte arter. Hvilke der skal meddeles, og hvorledes de skal oplysninger der skal meddeles, og forelægges, angives nærmere af hvorledes de skal forelægges, angives Kommissionen efter proceduren i artikel nærmere af Kommissionen efter 18. proceduren i artikel 18. Artikel 15, stk. 4, litra c) og d) c) Med forbehold af bestemmelserne i artikel 20 meddeler medlemsstaternes styrelsesråd inden den 15. juni hvert andet år og første gang i 1999, Kommissionen alle de oplysninger om de to foregående år, der behøves til at udarbejde de rapporter, der omhandles i konventionens artikel VIII, stk. 7, litra b), og tilsvarende oplysninger om denne forordnings bestemmelser, der falder uden for konventionens anvendelsesområde. Hvilke oplysninger der skal meddeles, og hvorledes de skal forelægges, angives nærmere af Kommissionen efter proceduren i artikel 18. d) På grundlag af de i litra c) omhandlede oplysninger udarbejder Kommissionen inden den 31. oktober hvert andet år og første gang i 1999 en rapport om denne forordnings gennemførelse og håndhævelse. Artikel 15, stk. 6 I overensstemmelse med Rådets direktiv Med forbehold af Rådets direktiv 90/313/EØF af 7. juni 1990 om fri adgang 90/313/EØF af 7. juni 1990 om fri adgang til miljøoplysninger, træffer Kommissio til miljøoplysninger, træffer Kommissio nen passende forholdsregler for at nen passende forholdsregler for at hemmeligholde fortrolige oplysninger, den hemmeligholde fortrolige oplysninger, den har modtaget i medfør af denne har modtaget i medfør af denne forordning. forordning. XI/506/96-DA 9- Artikel 19, stk. 2 træffe de foranstaltninger, der er træffe de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 4, stk. 6 og 7, artikel omhandlet i artikel 4, stk. 6 og 7, artikel 5, stk. 5 og 7, litra b), artikel 7, stk. 1, 5, stk. 5 og 7, litra b), artikel 7, stk. 1, litra c), artikel 7, stk. 2, litra c), artikel 7, litra c), artikel 7, stk. 2, litra c), artikel 7, stk. 3, artikel 8, stk. 4, artikel 9, stk. 6, stk. 3, artikel 8, stk. 4, artikel 9, stk. 6, artikel 11, stk. 5, artikel 15, stk. 4, litra artikel 11, stk. 5, artikel 15, stk. 4, litra a), artikel 15, stk. 5, og artikel 21, stk. 3; a) og c), artikel 15, stk. 5, og artikel 21, stk. 3; Artikel 21, stk. 3 Efter proceduren i artikel 18 og efter Efter proceduren i artikel 18 og efter høring af den videnskabelige høring af den videnskabelige undersøgelsesgruppe skal Kommissionen undersøgelsesgruppe skal Kommissionen inden gennemførelsen af denne forordning to måneder inden gennemførelsen af kontrollere, at der ikke er noget, der taler denne forordning: for indskrænkninger i indførelsen i a) kontrollere, at der ikke er noget, der Fællesskabet af de arter i bilag C 1 til taler for indskrænkninger i indførelsen i forordning 3626/82, der ikke er medtaget i Fællesskabet af de arter i bilag C 1 til bilag A til nærværende forordning. forordning 3626/82, der ikke er medtaget i bilag A til nærværende forordning b) vedtage en forordning, der ændrer bilag P til en repræsentativ fortegnelse over arterr der opfylder kriterierne i artikel 3, stk. 4, litra a). ISSN 0254-1459 KOM(96) 517 endelif udg. DOKUMENTER DA 14 Katalognummer : CB-CO-96-522-DA-C ISBN 92-78-10353-5 Kontoret for De Europæiske FsUesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg


title: REGULAMENTO (CE) Nº 2076/96 DA COMISSÃO de 30 de Outubro de 1996 que fixa o montante máximo da restituição à exportação do açúcar branco para o décimo terceiro concurso público parcial efectuado no âmbito do concurso público permanente referido no Regulamento (CE) nº 1464/96

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
white sugar


title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 2084/96 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 30ής Οκτωβρίου 1996 για καθορισμό των κατ' αποκοπή τιμών κατά την εισαγωγή για τον καθορισμό της τιμής εισόδου ορισμένων οπωροκηπευτικών