formats: pdf print

text: 11. 6. 2008 ET Euroopa Liidu Teataja L 151/39 TÕLGE VANEMLIKU VASTUTUSE JA LASTEKAITSEMEETMETEGA SEOTUD KOHTUALLUVUST, KOHALDATAVAT SEADUST, TUNNUSTAMIST, KOHTUOTSUSTE TÄITMIST JA KOOSTÖÖD KÄSITLEV KONVENTSIOON ( S õ l m i t u d 1 9. o k t o o b r i l 1 9 9 6 ) Käesolevale konventsioonile allakirjutanud riigid, arvestades vajadust parandada lastekaitset teatavates rahvusvahelistes olukordades, soovides vältida konflikti oma õigussüsteemide vahel lastekaitsemeetmetega seotud pädevuse, kohaldatava õiguse, tunnus- tamise ja meetmete rakendamise suhtes, tuletades meelde lastekaitsealase rahvusvahelise koostöö olulisust, kinnitades, et lapse parimad huvid tuleb seada esikohale, märkides, et alaealiste kaitse suhtes ametiasutuste volitusi ja kohaldatavat õigust käsitlev 5. oktoobri 1961. aasta konvent- sioon tuleks uuesti läbi vaadata, soovides kehtestada sel eesmärgil üldsätted, võttes arvesse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 20. novembri 1989. aasta lapse õiguste konventsiooni, on kokku leppinud järgmises: I PEATÜKK KONVENTSIOONI REGULEERIMISALA Artikkel 1 Käesolevas konventsioonis hõlmab „vanemlik vastutus” 2. vanema õigusi või muud analoogilist õigussuhet, millega määra- takse kindlaks vanemate, eestkostjate või teiste seaduslike esin- dajate õigused, volitused ja vastutus lapse isiku või vara suhtes. 1. Käesoleva konventsiooni eesmärgid on järgmised: Artikkel 2 a) määrata kindlaks riik, kelle ametiasutused on pädevad võtma meetmeid lapse isiku või vara kaitseks; Konventsioon kehtib laste suhtes nende sünnihetkest kuni nende 18aastaseks saamiseni. b) määrata kindlaks, millist õigust peavad need ametiasutused oma pädevuse kasutamisel kohaldama; Artikkel 3 c) määrata kindlaks vanemliku vastutuse suhtes kohaldatav õigus; d) näha ette selliste kaitsemeetmete tunnustamine ja rakenda- mine kõikides osalisriikides; e) seada sisse osalisriikide ametiasutuste vaheline koostöö, mis on vajalik käesoleva konventsiooni eesmärkide saavutami- seks. Artiklis 1 nimetatud meetmed võivad käsitleda eelkõige järg- mist: a) vanemliku vastutuse tekkimine, teostamine, äravõtmine või piiramine ning selle delegeerimine; b) eestkosteõigused, sealhulgas seotud õigused, eelkõige õigus määrata kindlaks lapse elukoht, ja lapsega suhtlemise õigused, sealhulgas õigus viia laps piiratud ajaks mujale kui tema alaline elukoht; lapse hooldamisega L 151/40 ET Euroopa Liidu Teataja 11. 6. 2008 c) eestkoste, hooldus ja samalaadsed instituudid; Vastavalt artiklile 7 on lapse alalise elukoha muutumisel 2. see pädevus uue alalise elukoha riigi asutustel. d) iga sellise isiku või organi määramine ja ülesanded, kes tema vara eest või esindab või vastutab lapse isiku või abistab last; e) lapse paigutamine kasuperekonda või hooldeasutusse või lapse hooldamine kafalah või samalaadse institutsiooni poolt; f) ametiasutuste järelevalve lapse hooldamise üle isiku poolt, kes on lapse eest vastutav; Artikkel 6 1. Pagulaslaste ja nende laste puhul, kes on oma riigis esine- vate rahutuste tõttu rahvusvaheliselt ümber asustatud, on artikli 5 lõikes 1 sätestatud pädevus selle osalisriigi asutustel, kelle territooriumil need lapsed ümberasustamise tõttu on. g) lapse vara haldamine, säilitamine või käsutamine. Eelmise lõike sätteid kohaldatakse ka laste suhtes, kelle 2. alalist elukohta ei ole võimalik kindlaks teha. Artikkel 4 Käesolevat konventsiooni ei kohaldata järgmise suhtes: Artikkel 7 a) põlvnemise tuvastamine või vaidlustamine; 1. Lapse ebaseadusliku äraviimise või kinnipidamise korral säilitavad selle osalisriigi asutused, kus oli lapse alaline elukoht vahetult enne äraviimist või kinnipidamist, oma pädevuse kuni laps on saanud alalise elukoha teises riigis, ja kui: b) lapsendamisotsused, meetmed ning lapsendamise kehtetuks tühistamine; lapsendamisega seotud ettevalmistavad tunnistamine või c) lapse nimi ja eesnimed; d) emantsipatsioon; e) ülalpidamiskohustused; f) usaldusomand või pärimine; g) sotsiaalkindlustus; h) üldist laadi meetmed haridus- ja tervishoiuküsimustes; i) laste poolt võetud meetmed; toime pandud kriminaalkuritegude tulemusel j) otsused varjupaigaõiguse ja immigratsiooni kohta. II PEATÜKK KOHTUALLUVUS Artikkel 5 a) iga isik, teõigus, on nõustunud äraviimise või kinnipidamisega, või institutsioon või muu organ, kellel on eestkos- b) laps on elanud teises riigis vähemalt ühe aasta pärast seda, institutsioon või muu organ, kellel on eestkos- isik, kui teõigus, teab või oleks pidanud teadma lapse asukohta, ükski sel ajavahemikul esitatud tagasisaatmise taotlus ei ole pooleli ja laps on end uues keskkonnas sisse seadnud. 2. Lapse äraviimine või kinnipidamine on ebaseaduslik, kui: a) sellega rikutakse isikule, institutsioonile või muule organile ühiselt või üksi antud eestkosteõigusi selle riigi seaduste alusel, kus oli lapse alaline elukoht enne äraviimist või kinni- pidamist; ning b) äraviimise või kinnipidamise ajal neid õigusi üksi või koos teistega teostati või oleks teostatud, kui äraviimist või kinni- pidamist ei oleks toimunud. 1. Lapse alalise elukoha osalisriigi haldus- ja kohtuorganid on pädevad võtma meetmeid, mis on ette nähtud lapse isiku või vara kaitseks. Punktis a nimetatud eestkosteõigus võib tekkida eelkõige seadu- sest tulenevalt, kohtu või haldusotsuse alusel või selles riigis õigusliku toimega lepingu alusel. 11. 6. 2008 ET Euroopa Liidu Teataja L 151/41 Kuni lõikes 1 nimetatud asutused säilitavad oma pädevuse, 3. võivad selle osalisriigi asutused, kuhu laps on viidud või kus teda kinni peetakse, võtta artikli 11 alusel üksnes selliseid kiire- loomulisi meetmeid, mis on vajalikud lapse isiku või vara kait- seks. Artikkel 8 — kutsuda lepinguosalisi üles esitama sellise taotluse lapse alalise elukoha osalisriigi asutusele. 2. Asjaomased asutused võivad alustada arutelu. Erandina võib artikli 5 või 6 alusel pädev osalisriigi asutus, 1. kui ta arvab, et teise osalisriigi asutus saaks konkreetsel juhul lapse parimaid huve paremini hinnata: 3. lapse Taotluse esitanud asutus võib teostada pädevust alalise elukoha osalisriigi asutuse asemel üksnes juhul, kui see asutus on taotluse rahuldanud. — taotleda, et teine asutus võtaks otse või oma riigi keskasu- tuse abil endale pädevuse selliste kaitsemeetmete võtmiseks, mida ta peab vajalikuks, või — peatada juhtumi käsitlemine ja kutsuda lepinguosalisi üles esitama sellise taotluse teise riigi asutusele. Osalisriigid, kelle asutuste poole pöördutakse vastavalt 2. eelmises lõikes sätestatule, on järgmised: a) riik, mille kodanik laps on; b) riik, kus asub lapse vara; c) riik, mille asutustele on esitatud abielulahutuse, lapse vane- mate lahuselu või abielu kehtetuks tunnistamise taotlus; d) riik, millega laps on märkimisväärselt seotud. 3. Asjaomased asutused võivad alustada arutelu. Artikkel 10 Ilma et see piiraks artiklite 5–9 kohaldamist, võtavad 1. osalisriigi asutused, kes teostavad pädevust, et teha otsust teises osalisriigis alalist elukohta omava lapse vanemate abielulahutuse või lahuselu või nende abielu kehtetuks tunnistamise taotluse kohta, kui see on sätestatud osalisriigi õiguses, meetmeid, mis on vajalikud selle lapse isiku või vara kaitseks, kui: a) menetluse alustamisel elab üks lapse vanematest alaliselt selles riigis ja ühel abikaasadest on vanemlik vastutus lapse eest, ja b) vanemad ja teised isikud, kellel on vanemlik vastutus lapse eest, on nõustunud nende asutuste pädevusega võtta selliseid meetmeid ja see on lapse parimates huvides. 2. Lõikes 1 sätestatud pädevus võtta meetmeid lapse kaitseks lõpeb niipea, kui abielulahutuse, lahuselu või abielu kehtetuks tunnistamise taotluse rahuldamise või rahuldamatajätmise otsus on jõustunud või kui menetlus on lõppenud mõnel muul põhjusel. 4. Asutus, kelle poole pöördutakse vastavalt lõikes 1 sätesta- tule, võib saada pädevuse artikli 5 või 6 alusel pädeva asutuse asemel, kui ta arvab, et see on lapse parimates huvides. Edasilükkamatutel 1. juhtudel on selle osalisriigi asutustel, kelle territooriumil laps või lapsele kuuluv vara asub, pädevus võtta mis tahes kaitsemeetmeid. Artikkel 11 Artikkel 9 1. Kui artikli 8 lõikes 2 osutatud osalisriigi asutused arvavad, et nad saavad lapse parimaid huvisid paremini hinnata, võivad nad: Eelmise lõike alusel osalisriigis alaliselt elava lapse suhtes 2. võetud meetmed aeguvad niipea, kui artiklite 5–10 alusel pädevad asutused on võtnud olukorrale vastavad meetmed. — taotleda, et lapse alalise elukoha osalisriigi pädeval asutusel oleks otseselt või selle riigi keskasutuse abil õigus teostada pädevust, et võtta kaitsemeetmeid, mida nad peavad vajali- kuks, või 3. Lõike 1 alusel kolmandas riigis alaliselt elava lapse suhtes võetud meetmed aeguvad igas osalisriigis niipea, kui olukorrale vastavaid ja teise riigi asutuste poolt võetud meetmeid tunnustab kõnealune osalisriik. L 151/42 ET Euroopa Liidu Teataja 11. 6. 2008 Artikkel 12 1. Vastavalt artiklile 7 on nende osalisriikide asutustel, kelle territooriumil laps või tema vara asub, pädevus võtta lapse isiku või vara kaitseks ajutisi meetmeid, millel on kõnealuse riigiga piirduv territoriaalne toime, kui sellised meetmed ei sobi kokku artiklite 5–10 alusel pädevate asutuste poolt juba võetud meet- metega. 2. Eelmise lõike alusel osalisriigis alaliselt elava lapse suhtes võetud meetmed aeguvad niipea, kui artiklite 5–10 alusel pädevad asutused on teinud otsuse olukorrale vastavate kaitse- meetmete kohta. Lõike 1 alusel kolmandas riigis alaliselt elava lapse suhtes 3. võetud meetmed aeguvad osalisriigis, kus meetmed võeti, niipea, kui olukorrale vastavaid ja teise riigi asutuste poolt võetud meet- meid tunnustab kõnealune osalisriik. Artikkel 13 Osalisriigi asutused, kellel on artiklite 5–10 alusel pädevus 1. võtta meetmeid lapse isiku või vara kaitseks, peavad hoiduma selle pädevuse teostamisest, kui menetluse alustamise ajal on vastavaid meetmeid taotletud teise osalisriigi asutustelt, kellel on taotlemise hetkel pädevus artiklite 5–10 alusel, ja need on endiselt otsustamisel. 2. Eelmise lõike sätteid ei kohaldata juhul, kui asutused, kellele meetmete taotlus algselt esitati, on pädevusest loobunud. Kui lapse alaliseks elukohaks saab teine osalisriik, haka- 3. takse endises elukohariigis võetud meetmete kohaldamistingi- musi elukoha muutumise hetkest alates reguleerima nimetatud teise riigi õigusega. Artikkel 16 Vanemliku vastutuse tekkimist või lõppemist seadusest 1. tulenevalt, ilma kohtu- või haldusasutuse sekkumiseta, regulee- ritakse lapse alalise elukohariigi õigusega. 2. Vanemliku vastutuse tekkimist või lõppemist lepingu või ühepoolse tehingu alusel, ilma kohtu- või haldusasutuse sekku- miseta, reguleeritakse lapse alalise elukohariigi õigusega lepingu või ühepoolse tehingu jõustumise ajal. Vanemlik vastutus lapse alalise elukohariigi õiguse alusel 3. säilib ka pärast seda, kui alaliseks elukohaks saab teine riik. 4. Lapse alalise elukoha muutumisel reguleeritakse vanemliku vastutuse tekkimist seadusest tulenevalt isikul, kellel ei ole sellist vastutust, uue alalise elukohariigi õigusega. Artikkel 17 Vanemliku vastutuse lapse alalise elukohariigi õigusega. Kui lapse alaline elukoht muutub, regu- leeritakse seda uue alalise elukohariigi õigusega. reguleeritakse teostamist Artikkel 14 Artiklite 5–10 kohaldamisel võetud meetmed kehtivad vastavalt nende tingimustele ka siis, kui asjaolude muutumise tõttu on kõrvaldatud alus, millel pädevus põhines, kuni konventsiooni alusel pädevad asutused ei ole neid meetmeid muutnud, asen- danud ega lõpetanud. Artikkel 18 Artiklis 16 osutatud vanemliku vastutuse võib lõpetada või selle teostamise tingimusi muuta käesoleva konventsiooni alusel võetud meetmetega. III PEATÜKK KOHALDATAV ÕIGUS Artikkel 15 Osalisriigid kohaldavad oma pädevuse 1. peatüki sätete alusel oma siseriiklikku õigust. teostamisel II 2. Kuivõrd lapse isiku või vara kaitse seda nõuab, võivad nad siiski erandkorras kohaldada või võtta arvesse selle riigi õigust, kes on antud olukorraga märkimisväärselt seotud. Artikkel 19 1. Kolmanda isiku ja selle isiku vahel, kellel oleks õigus tegutseda lapse seadusliku esindajana tehingu sõlmimiskoha riigi õiguse alusel, sõlmitud tehingu kehtivust ei saa vaidlustada ja kolmas isik ei saa kanda vastutust üksnes seetõttu, et teisel isikul ei olnud käesoleva peatüki sätetes määratud õiguse alusel õigust tegutseda lapse seadusliku esindajana, välja arvatud juhul, kui kolmas isik teadis või pidanuks teadma, et vanemlikku vastutust reguleeritakse viimati nimetatud õigusega. Eelmist 2. sõlmisid sama riigi territooriumil asuvad isikud. lõiget kohaldatakse üksnes juhul, kui tehingu 11. 6. 2008 ET Euroopa Liidu Teataja L 151/43 Artikkel 20 f) kui ei järgita artiklis 33 sätestatud menetlust. Käesoleva peatüki määratud õigus on kolmanda riigi õigus. sätteid kohaldatakse ka siis, kui nendes Artikkel 24 Artikkel 21 Käesolevas peatükis tähendab „õigus” muud osalisriigis 1. jõus olevat õigust kui tema kollisiooninormid. Ilma et see piiraks artikli 23 lõike 1 kohaldamist, võib iga huvitatud isik taotleda osalisriigi pädevatelt asutustelt otsuse teises osalisriigis võetud meetme tunnustamise või tegemist mittetunnustamise kohta. Menetlust reguleeritakse selle riigi õiguse alusel, kus tunnustust taotletakse. 2. Kui vastavalt artiklile 16 kohaldatav õigus on kolmanda riigi oma ja kui selle riigi kollisiooninormides määratakse muu kolmanda riigi õigus, kes kohaldaks oma õigust, kohaldatakse viimati nimetatud riigi õigust. Kui see kolmas riik ei kohalda oma õigust, kohaldatakse artiklis 16 määratud õigust. Artikkel 25 Selle riigi asutusele, kus tunnustust taotletakse, on siduvad need tõsiasjad, mis on meetme võtnud riigi asutuse pädevuse aluseks. Artikkel 22 Artikkel 26 Käesoleva peatüki sätetes määratud õiguse kohaldamisest võib keelduda üksnes siis, kui kohaldamine oleks oluliselt vastuolus avaliku korraga, võttes arvesse lapse parimad huvid. IV PEATÜKK TUNNUSTAMINE JA TÄITMINE Artikkel 23 Osalisriikide poolt võetud meetmeid tunnustatakse seaduse 1. alusel kõikides teistes osalisriikides. 2. Tunnustamisest võib siiski keelduda: a) kui meetme võttis asutus, kelle pädevus ei põhinenud ühel II peatükis sätestatud alusel; b) kui meede võeti, välja arvatud kiireloomulise olukorra puhul, kohtu- või haldusmenetluse kontekstis, andmata lapsele võimalust tema ärakuulamiseks, rikkudes selle riigi olulisi protsessiõiguspõhimõtteid, kus taotletakse tunnustamist; c) iga isiku taotluse alusel, kes väidab, et meede kahjustab tema vanemlikku vastutust, kui see meede võeti, välja arvatud kiireloomulise olukorra puhul, andmata sellisele isikule võimalust tema ärakuulamiseks; d) kui selline tunnustamine on oluliselt vastuolus selle riigi avaliku korraga, kus taotletakse tunnustamist, võttes arvesse lapse parimad huvid; 1. Kui ühes osalisriigis võetud ja seal rakendatavate meetmete puhul on vaja neid rakendada teises osalisriigis, kuulutatakse need huvitatud poole taotluse korral rakendatavaks või registree- ritakse rakendamise eesmärgil teises osalisriigis selle riigi õiguses sätestatud korras. Iga osalisriik kohaldab rakendatavaks kuulutamise või 2. registreerimise suhtes lihtsat ja kiiret menetlust. Rakendatavaks kuulutamise või 3. registreerimise taotluse võib tagasi lükata vaid ühel artikli 23 lõikes 2 sätestatud põhjus- test. Artikkel 27 Ilma et see piiraks eelmiste artiklite kohaldamiseks vajalikku kontrolli, ei tee selle riigi asutused, kus tunnustamist taotletakse, võetud meetmete sisulist kontrolli. Artikkel 28 Ühes osalisriigis võetud või teises osalisriigis rakendatavaks kuulutatud või rakendamise eesmärgil registreeritud meetmeid rakendatakse viimati nimetatud riigis nii, nagu need oleksid võetud selle riigi asutuste poolt. Meetmete rakendamine toimub vastavalt selle riigi õigusele, kus tunnustamist taotletakse, sellises õiguses sätestatud ulatuses, võttes arvesse lapse parimaid huve. V PEATÜKK KOOSTÖÖ Artikkel 29 e) kui meede ei sobi kokku kolmandas lapse alalise elukoha riigis hiljem võetud meetmega, kui hilisem meede vastab selle riigi tunnustamisnõuetele, kus tunnustamist taotletakse; Osalisriik määrab keskasutuse, kes täidab konventsiooniga 1. sellistele asutustele pandud kohustusi. L 151/44 ET Euroopa Liidu Teataja 11. 6. 2008 Liitriigid ning riigid, kellel on rohkem kui üks õigussüs- 2. teem, ja riigid, kellel on autonoomsed territoriaalüksused, võivad määrata mitu keskasutust ning täpsustada nende ülesannete territoriaalse või individuaalse ulatuse. Kui riik on määranud mitu keskasutust, määrab ta keskasutuse, kellele võib saata kõik teated selle riigi piires olevale asjakohasele keskasutusele edastamiseks. Artikkel 30 1. Keskasutused teevad omavahelist koostööd ja edendavad koostööd oma riikide pädevate asutuste vahel, et saavutada käesoleva konventsiooni eesmärgid. Nad võtavad konventsiooni kohaldamisega seoses asjako- 2. haseid meetmeid, et anda teavet lastekaitsega seotud seaduste ja teenuste kohta nendes riikides. Artikkel 33 Kui artiklite 5–10 alusel pädev asutus kavandab lapse 1. paigutamist kasuperekonda või hooldeasutusse või lapse hool- damist kafalah või samalaadse institutsiooni poolt ja kui see paigutamine või hooldamine toimub teises osalisriigis, peab nimetatud asutus kõigepealt konsulteerima viimati nimetatud riigi keskasutuse või muu pädeva asutusega. Sel eesmärgil edastab ta aruande lapse kohta koos kavandatava paigutamise või hooldamise põhjendustega. Paigutamise või hooldamise otsuse võib teha taotluse 2. esitanud riigis üksnes siis, kui keskasutus või muu taotletava riigi pädev asutus on paigutamise või hooldamisega nõus, võttes arvesse lapse parimad huvid. Artikkel 31 Osalisriigi keskasutus võtab otseselt või riigiasutuste või teiste organite abil asjakohaseid meetmeid, et: 1. Kui kavandatakse kaitsemeedet, võib pädev asutus käesole- va konventsiooni alusel, kui lapse olukord seda nõuab, taotleda teise osalisriigi asutuselt, kellel on lapse kaitse seisukohalt olulist teavet, sellise teabe edastamist. Artikkel 34 a) hõlbustada teabevahetust ja anda käesoleva peatüki artiklites 8 ja 9 nimetatud abi; Osalisriik võib teatada, et lõike 1 alusel tehtavad taotlused 2. tuleb edastada tema asutustele üksnes keskasutuse kaudu. b) hõlbustada vahenduse, lepitamise või samalaadsete vahendite abil kokkulepitud lahendusi lapse isiku või vara kaitseks olukordade puhul, mille suhtes kohaldatakse käesolevat konventsiooni; c) anda teise osalisriigi pädeva asutuse taotluse korral abi lapse asukoha kindlakstegemisel, kui on ilmne, et laps asub selle riigi territooriumil, kellele taotlus esitati, ja vajab kaitset. Artikkel 35 1. Osalisriigi pädevad asutused võivad paluda teise osalisriigi asutustel abistada käesoleva konventsiooni alusel võetud kaitse- meetmete rakendamisel, eelkõige tagades lapsega suhtlemise õiguse ja regulaarsete otsekontaktide õiguse tõhusa teostamise. Artikkel 32 Keskasutuse või mis tahes osalisriigi, kellega lapsel on märki- misväärne seos, muu pädeva asutuse taotluse korral võib selle osalisriigi keskasutus, kus on lapse alaline elukoht ja kus laps asub, otseselt või riigiasutuse või teise organi abil: 2. Selle osalisriigi asutused, kus laps alaliselt ei ela, koguvad selles riigis elava vanema taotlusel, kes püüab saada või säilitada lapsega suhtlemise õigust, teavet või tõendeid ning teevad otsuse selle kohta, kas vanem on sobiv kasutama lapsega suhtlemise õigust, ja lapsega suhtlemise tingimuste kohta. Asutus, kellel on artiklite 5–10 alusel pädevus lahendada lapsega suhtlemise õigu- sega seotud avaldus, võtab enne otsuse tegemist sellise teabe, tõendid ja järelduse vastu ning arvestab seda. a) esitada aruande lapse olukorra kohta; b) paluda oma riigi pädeval asutusel kaaluda vajadust võtta meetmeid lapse isiku või vara kaitseks. Asutus, kellel on artiklite 5–10 alusel pädevus otsustada 3. lapsega suhtlemise õiguse üle, võib peatada menetluse lõike 2 alusel esitatud taotluse tulemuste selgumiseni, eelkõige juhul, kui ta kaalub avaldust piirata või võtta ära lapsega suhtlemise õigused, mis anti lapse endises alalises elukohariigis. 11. 6. 2008 ET Euroopa Liidu Teataja L 151/45 takista artiklite 5–10 4. Mitte miski käesolevas artiklis ei alusel pädeval asutusel võtta ajutisi meetmeid kuni lõike 2 alusel esitatud taotluse tulemuste selgumiseni. Artikkel 41 Konventsiooni alusel kogutud või edastatud isikuandmeid kasu- tatakse üksnes eesmärkidel, milleks need koguti või edastati. Artikkel 36 Kui last ähvardab tõsine oht ja kui selle osalisriigi pädevatele asutustele, kus on võetud või kaalumisel meetmed lapse kait- seks, on teatatud, et lapse elukoht on muutunud või et laps asub teises riigis, teavitavad nimetatud asutused selle teise riigi asutusi seonduvast ohust ning võetud või kaalumisel olevatest meetme- test. Artikkel 42 Asutused, kellele teave edastatakse, tagavad selle konfidentsiaal- suse vastavalt oma riigi seadustele. Artikkel 43 Artikkel 37 Kõik käesoleva konventsiooni alusel saadetud või edastatud dokumendid vabastatakse legaliseerimisest või muust samalaad- sest formaalsusest. Asutus ei taotle ega edasta teavet käesoleva peatüki alusel, kui see võib tema arvates seada ohtu lapse või tema vara või kuju- tada tõsist ohtu lapse perekonnaliikme vabadusele või elule. Artikkel 44 Artikkel 38 Iga osalisriik võib määrata asutused, kellele tuleb taotlused ar- tiklite 8, 9 ja 33 alusel adresseerida. 1. Ilma et see piiraks võimalust kehtestada mõistlikud tasud teenuste osutamise eest, kannavad osalisriikide keskasutused ja teised riigiasutused käesoleva peatüki sätteid kohaldades oma kulud ise. Iga osalisriik võib tasude jaotamise suhtes sõlmida kokku- 2. leppe ühe või enama osalisriigiga. Artikkel 39 Iga osalisriik võib sõlmida kokkuleppe ühe või enama osalisrii- giga, et parandada käesoleva peatüki kohaldamist nende omava- helistes suhetes. Riigid, kes on sõlminud sellise kokkuleppe, edastavad selle koopia konventsiooni hoiulevõtjale. VI PEATÜKK ÜLDSÄTTED Artikkel 40 Lapse alalise elukoha osalisriigi asutused või selle osalisriigi 1. asutused, kus võeti kaitsemeede, võivad edastada isikule, kellel on vanemlik vastutus, või isikule, kellele on usaldatud lapse või tema vara kaitse, tõendi, milles on tema taotluse korral märgitud, millises pädevuses sellel isikul on õigus tegutseda ja talle antud volitused. Artikkel 45 1. Artiklites 29 ja 44 osutatud kindlaksmääramised tehakse teatavaks Haagi Rahvusvahelise Eraõiguse Konverentsi alalisele büroole. Artikli 34 lõikes 2 osutatud teade esitatakse konventsiooni 2. hoiulevõtjale. Artikkel 46 Osalisriik, kus lapse isiku või vara kaitse suhtes kohaldatakse eri õigussüsteeme või -normistikke, ei ole kohustatud kohaldama konventsiooni eeskirju üksnes selliste eri süsteemide või õigus- normistike konfliktide suhtes. Artikkel 47 Sellises riigis, kus käesoleva konventsiooniga reguleeritud küsi- muste suhtes kohaldatakse erinevates territoriaalüksustes kahte või enamat õigussüsteemi või -normistikku, tähendab viide: 1. alalisele elukohale selles riigis viidet alalisele elukohale terri- toriaalüksuses; Tõendil märgitud pädevuse ja volituste kuulumist sellele 2. isikule eeldatakse, kui ole tõestatud vastupidist. 2. lapse asumisele selles riigis viidet lapse asumisele territo- riaalüksuses; Iga osalisriik määrab tõendi koostamiseks pädeva ameti- 3. asutuse. 3. lapse vara asukohale selles riigis viidet lapse vara asukohale territoriaalüksuses; L 151/46 ET Euroopa Liidu Teataja 11. 6. 2008 4. riigile, mille kodanikuks laps on, viidet selle riigi õiguses eeskirjade territoriaalüksusele, millega lapsel on määratud territoriaalüksusele või asjakohaste puudumisel viidet kõige tihedam seos; a) kui sellises riigis on jõus eeskirjad, millega saab kindlaks teha, milline õigus on kohaldatav, siis kohaldatakse seda õigust; 5. riigile, mille asutustele on esitatud abielulahutuse, lahuselu või vanemate taotlus, viidet esitatud selline taotlus; abielu kehtetuks territoriaalüksusele, mille lapse tunnistamise asutustele on 6. riigile, millega lapsel on märkimisväärne seos, viidet terri- toriaalüksusele, millega lapsel on nimetatud seos; 7. riigile, kuhu laps on viidud või kus teda on hoitud, viidet asjakohasele territoriaalüksusele, kuhu laps on viidud või kus teda on hoitud; 8. selle riigi organitele või asutustele, välja arvatud keskasu- tused, viidet nendele organitele või asutustele, kellel on lubatud tegutseda territoriaalüksuses; 9. selle riigi õigusele, menetlusele või asutusele, kus meede võeti, viidet selle territoriaalüksuse õigusele, menetlusele või asutusele, kus meede võeti; b) selliste eeskirjade puudumisel kohaldatakse õigussüsteemi või õigusnormistikku, millega lapsel on tihedam seos. Artikkel 50 Käesolev konventsioon ei mõjuta 25. oktoobri 1980. aasta rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslike küsimuste konvent- siooni kohaldamist mõlema konventsiooni poolte vahel. Miski ei piira siiski käesoleva konventsiooni tuginemist ebaseaduslikult äraviidud või kinnipeetud lapse tagasisaamise või lapsega suhtlemise õiguse saamise eesmärgil. sätetele Artikkel 51 Osalisriikide vahelistes suhetes asendab käesolev konventsioon alaealiste kaitse suhtes ametiasutuste volitusi ja kohaldatavat õigust käsitleva 5. oktoobri 1961. aasta Haagi konventsiooni juunil 1902. aastal Haagis allakirjutatud alaealiste eest- ja 12. kostet reguleeriva konventsiooni, ilma et see piiraks eespool nimetatud 5. oktoobri 1961. aasta konventsiooni alusel võetud meetmete tunnustamist. 10. selle riigi õigusele, menetlusele või asutusele, kellele taotlus esitati, viidet selle territoriaalüksuse õigusele, menetlusele või asutusele, kellelt taotletakse tunnustamist või täitmist. Artikkel 52 Artikkel 48 riigi III peatüki alusel kohaldatava õiguse kindlakstegemisel suhtes, mis koosneb kahest või enamast territoriaalüksusest, millest igaühel on käesoleva konventsiooniga hõlmatud küsi- muste suhtes oma õigussüsteem või -normistik, kohaldatakse järgmisi eeskirju: a) kui sellises riigis on jõus eeskirjad, millega saab kindlaks siis teha, millise territoriaalüksuse õigus on kohaldatav, kohaldatakse selle üksuse õigust; 1. Käesolev konventsioon ei mõjuta rahvusvahelisi õigusakte, mille poolteks osalisriigid on ja mis sisaldavad sätteid konvent- siooniga reguleeritavate küsimuste kohta, kui selliste õigusaktide poolteks olevad riigid ei esita vastupidist avaldust. Käesolev konventsioon ei mõjuta ühe või enama osalisriigi 2. võimalust sõlmida kokkuleppeid, mis sisaldavad laste suhtes, kelle alaliseks elukohaks on selliste kokkulepete poolteks olevad riigid, sätteid käesoleva konventsiooniga reguleeritavate küsi- muste kohta. b) selliste eeskirjade puudumisel kohaldatakse asjakohase terri- toriaalüksuse õigust, nagu on sätestatud artiklis 47. Ühe või enama osalisriigi poolt sõlmitavad kokkulepped 3. käesoleva konventsiooni reguleerimisalasse jäävates küsimustes ei mõjuta käesoleva konventsiooni kohaldamist selliste riikide suhetes teiste osalisriikidega. Artikkel 49 III peatüki alusel kohaldatava õiguse kindlakstegemisel riigi suhtes, kus on kaks või enam õigussüsteemi või -normistikku, mis kehtivad isikute eri kategooriate suhtes käesoleva konvent- siooniga hõlmatud küsimustes, kohaldatakse järgmisi eeskirju: 4. Eelmisi lõikeid kohaldatakse ka ühtsete õigusaktide suhtes, mis põhinevad asjaomaste riikide piirkondlikel või muud laadi erisidemetel. 11. 6. 2008 ET Euroopa Liidu Teataja L 151/47 Artikkel 53 1. Konventsiooni kohaldatakse meetmete suhtes üksnes siis, kui need on võetud riigis pärast konventsiooni jõustumist selles riigis. Konventsioon ratifitseeritakse, võetakse vastu ja kiidetakse 2. heaks ning ratifitseerimis-, vastuvõtmis- või heakskiitmiskiri antakse hoiule Madalmaade Kuningriigi välisministeeriumile, kes on konventsiooni hoiulevõtja. 2. Konventsiooni kohaldatakse nende meetmete tunnusta- mise ja täitmise suhtes, mis on võetud pärast konventsiooni ja selle riigi vahel, kellele jõustumist meetme võtmise riigi taotlus esitati. Artikkel 58 Iga riik võib konventsiooniga ühineda pärast seda, kui 1. konventsioon on jõustunud vastavalt artikli 61 lõikele 1. Artikkel 54 2. Ühinemiskiri antakse hoiule hoiulevõtjale. 1. Iga keskasutusele või muule osalisriigi asutusele saadetud teade peab olema algkeeles ja sellele lisatakse tõlge teise riigi ametlikku keelde või ühte ametlikest keeltest või kui see ei ole võimalik, siis tõlge prantsuse või inglise keelde. Osalisriik võib siiski, esitades reservatsiooni vastavalt artik- inglise keele kasutamise 2. lile 60, protestida kas prantsuse või vastu. Artikkel 55 Osalisriik võib vastavalt artiklile 60 teha järgmised reser- 1. vatsioonid: a) jätta oma asutustele pädevuse võtta meetmeid lapse vara kaitseks, mis asub tema territooriumil; b) jätta endale õiguse mitte tunnustada vanemlikku vastutust või meedet, kui see ei sobi kokku tema asutuste poolt mis tahes selle varaga seoses võetud meetmega. 3. Selline ühinemine mõjutab üksnes ühineva riigi ja nende osalisriikide vahelisi suhteid, kes ei ole esitanud vastuväiteid tema ühinemise suhtes kuue kuu jooksul pärast artikli 63 punktis b osutatud teate kättesaamist. Sellise vastuväite võivad esitada riigid ka konventsiooni ratifitseerimise, vastuvõtmise või heakskiitmise hetkel pärast ühinemist. Igast sellisest vastuväitest tuleb teatada hoiulevõtjale. Artikkel 59 1. Kui riigis on kaks või enam territoriaalüksust, kus käes- olevas konventsioonis käsitletavate küsimuste suhtes kehtivad erinevad õigussüsteemid, võib see riik käesoleva konventsiooni allakirjutamise, ratifitseerimise, vastuvõtmise, heakskiitmise või ühinemise hetkel deklareerida, et konventsioon laieneb kõigile tema territoriaalüksustele või üksnes ühele või enamale territo- riaalüksusele, ning seda deklaratsiooni muuta, esitades mis tahes ajal teise deklaratsiooni. Igast sellisest deklaratsioonist 2. täpsustatakse selgesõnaliselt konventsiooni kohaldatakse. teatatakse hoiulevõtjale ja territoriaalüksused, mille suhtes Reservatsiooni puhul võib piirduda teatavate vara kategoo- 2. riatega. Kui riik ei esita käesoleva artikli alusel deklaratsiooni, 3. laieneb konventsioon kõigile selle riigi territoriaalüksustele. Artikkel 56 Artikkel 60 Haagi Rahvusvahelise Eraõiguse Konverentsi peasekretär kutsub korrapäraste ajavahemike järel kokku erikomisjoni, et kontrol- lida konventsiooni praktilist toimimist. VII PEATÜKK LÕPPSÄTTED Artikkel 57 1. Iga riik võib hiljemalt ratifitseerimise, vastuvõtmise, heaks- kiitmise või ühinemise hetkel või deklaratsiooni esitamisel artik- lis 59 nimetatud tingimuste alusel teha ühe või kaks artikli 54 lõikes 2 ja artiklis 55 ettenähtud reservatsiooni. Muid reservat- sioone ei ole lubatud teha. Iga riik võib igal ajal enda tehtud reservatsiooni tagasi 2. võtta. Tagasivõtmisest teatatakse hoiulevõtjale. 1. Käesolev konventsioon on allakirjutamiseks avatud riiki- dele, kes olid Haagi Rahvusvahelise Eraõiguse Konverentsi liikmed selle kaheksateistkümnenda istungjärgu ajal. Reservatsioon kaotab kehtivuse eelmises lõikes osutatud 3. teatamisele järgneva kolmanda kalendrikuu esimesel päeval. L 151/48 ET Euroopa Liidu Teataja 11. 6. 2008 Artikkel 61 Artikkel 63 1. Käesolev konventsioon jõustub selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kolme kuu möödumisele kolmanda artiklis 57 osutatud ratifitseerimis-, vastuvõtmis- või heakskiitmiskirja hoiu- leandmisest. Hoiulevõtja teatab Haagi Rahvusvahelise Eraõiguse Konverentsi liikmesriikidele ja ühinenud riikidele vastavalt artiklile 58 järg- mist: 2. Seejärel jõustub konventsioon: a) artiklis 57 osutatud allakirjutamisest, ratifitseerimisest, vastu- võtmisest ja heakskiitmisest; a) iga riigi suhtes, kes ratifitseerib, võtab vastu või kiidab heaks käesoleva konventsiooni, selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kolme kuu möödumisele ratifitseerimis-, vastu- võtmis-, heakskiitmis- või ühinemiskirja hoiuleandmisest; b) iga ühineva riigi suhtes selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kolme kuu möödumisele artikli 58 lõikes 3 sätestatud kuue- kuulisest ajavahemikust; c) suhtes, millele konventsiooni territoriaalüksuse laiendati kooskõlas artikliga 59, selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kolme kuu möödumisele nimetatud artiklis osutatud teata- misest. b) artiklis 58 osutatud ühinemistest ja ühinemiste suhtes esitatud vastuväidetest; c) konventsiooni jõustumiskuupäeva vastavalt artiklile 61; d) artikli 34 lõikes 2 ja artiklis 59 viidatud deklaratsioonidest; e) artiklis 39 osutatud kokkulepetest; f) artikli 54 lõikes 2 ja artiklis 55 osutatud reservatsioonidest; Artikkel 62 g) artiklis 62 osutatud denonsseerimistest. 1. Käesoleva konventsiooniga ühinenud riik võib selle denonsseerida, saates sellekohase kirjaliku teate hoiulevõtjale. Denonsseerimine võib piirduda teatavate territoriaalüksustega, mille suhtes käesolevat konventsiooni kohaldatakse. Selle tõenduseks on allakirjutanud, olles selleks täielikult voli- tatud, käesolevale konventsioonile alla kirjutanud. 2. Denonsseerimine jõustub selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kaheteistkümnekuulise ajavahemiku möödumisele teate kättesaamisest hoiulevõtja poolt. Kui teates on denonsseerimise jõustumiseks määratud pikem ajavahemik, jõustub denonsseeri- mine pärast nimetatud pikema ajavahemiku möödumist. Koostatud 19. oktoobril 1996. aastal Haagis inglise ja prantsuse keeles, kusjuures mõlemad tekstid on võrdselt autentsed, ühes eksemplaris, mis antakse hoiule Madalmaade Kuningriigi valit- suse arhiivi ja mille tõestatud koopia saadetakse diplomaatiliste kanalite kaudu igale Haagi Rahvusvahelise Eraõiguse Konverentsi liikmesriigile selle kaheksateistkümnenda istungjärgu kuupäeval


title: Convention on jurisdiction, applicable law, recognition, enforcement and cooperation in respect of parental responsibility and measures for the protection of children

eurovoc_concepts:
European convention
European judicial area
child protection
judicial cooperation
judicial proceedings
jurisdiction
parental responsibility

text: 2008. 6. 11. HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 151/39 FORDÍTÁS EGYEZMÉNY A SZÜLŐI FELELŐSSÉGGEL ÉS A GYERMEKEK VÉDELMÉT SZOLGÁLÓ INTÉZKEDÉSEKKEL ILYEN ÜGYEKRE IRÁNYADÓ JOGHATÓSÁGRÓL, ALKALMAZANDÓ JOGRÓL, ELISMERÉSRŐL ÉS VÉGREHAJTÁSRÓL EGYÜTTMŰKÖDÉSRŐL, VALAMINT AZ KAPCSOLATOS ( 1 9 9 6. o k t ó b e r 1 9 - é n m e g k ö t v e ) Az ezen Egyezményt aláíró államok, tekintettel arra az igényre, hogy nemzetközi helyzetekben fejleszteni kell a gyermekek védelmét, azzal a kívánsággal, hogy a gyermekek védelmét szolgáló intézkedések vonatkozásában elkerüljék a joghatóság, az alkalmazandó jog, az elismerés és végrehajtás terén a jogrendszereik közötti összeütközéseket, emlékeztetve a nemzetközi együttműködés fontosságára a gyermekek védelme érdekében, megerősítve, hogy elsődlegesen a gyermek mindenek felett álló érdekét kell figyelembe venni, megállapítva, hogy a kiskorúak védelme tekintetében a hatóságok hatásköreiről és az alkalmazandó jogról szóló, 1961. október 5-én kelt egyezmény átdolgozásra szorul, azzal az óhajjal, hogy e célból a Gyermek jogairól szóló, 1989. november 20-án kelt ENSZ-egyezményt figyelembe véve közös rendelkezéseket állapítsanak meg, a következő rendelkezésekben állapodnak meg: I. FEJEZET AZ EGYEZMÉNY HATÁLYA 1. cikk ehhez hasonló felügyeleti kapcsolatot, amely meghatározza a gyermek személyével és vagyonával kapcsolatban a szülők, lehetőségeit és gyámok vagy más törvényes képviselők jogait, felelősségét. (1) A jelen Egyezmény céljai a következők: 2. cikk a) annak meghatározása, hogy mely állam hatóságainak van joghatósága a gyermek személyének vagy vagyonának a védelmére irányuló intézkedések meghozatalára; b) annak a meghatározása, hogy ezeknek a hatóságoknak joghatóságuk gyakorlása során mely jogot kell alkalmazniuk; c) a szülői felelősségre alkalmazandó jog meghatározása; d) e védelmi intézkedések valamennyi szerződő államban való elismerésének és végrehajtásának a biztosítása; Az Egyezményt a gyermekekre születésük pillanatától a 18. életévük betöltéséig kell alkalmazni. 3. cikk Az 1. cikkben említett intézkedések különösen a következőkre vonatkozhatnak: a) a szülői felelősséggel való felruházás, annak gyakorlása, megszüntetése, korlátozása, valamint átruházása; e) az ezen Egyezmény céljainak eléréséhez szükséges együttmű- ködés kialakítása a szerződő államok hatóságai között. Ezen Egyezmény alkalmazása során a „szülői felelősség” (2) fogalma magában foglalja a szülői felügyeleti jogot vagy más, b) felügyeleti jogok, ezen belül a gyermek személyének a gondozásához fűződő jogok és különösen a gyermek lakó- helyének meghatározására vonatkozó jog, valamint a látha- tási jogok, beleértve azt a jogot, hogy a gyermeket korláto- zott időre a gyermek szokásos tartózkodási helyétől eltérő helyre vigyék; L 151/40 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2008. 6. 11. c) gyámság, gondnokság és hasonló intézmények; d) annak a személynek vagy szervnek a kijelölése és feladatai, amely felelős a gyermek személyéért vagy vagyonáért, képvi- seli vagy támogatja a gyermeket; e) a gyermek nevelőszülőknél való elhelyezése, intézményi gondoskodásba helyezése, kafala vagy hasonló intézmény által számára gondozás biztosítása; f) a gyermekért felelős személy által nyújtott gondozás hatóság általi felügyelete; Ha a gyermek szokásos tartózkodási helye egy másik (2) szerződő államra változik, a 7. cikk kivételével az új szokásos tartózkodási hely szerinti állam hatóságainak van joghatósága. 6. cikk (1) A menekült gyermekek és olyan gyermekek esetében, akik az országukban lévő zavargások miatt országuk elhagyá- sára kényszerülnek, az 5. cikk 1. bekezdésében meghatározott joghatóság annak a szerződő államnak a hatóságait illeti meg, amelynek területén e gyermekek országuk elhagyása miatt jelen vannak. g) a gyermek vagyonának kezelése, megőrzése és az azzal való rendelkezés. Az előző bekezdés rendelkezéseit kell alkalmazni azokra (2) a gyermekekre is, akiknek a szokásos tartózkodási helye nem állapítható meg. 4. cikk Az Egyezmény nem alkalmazható: a) a szülő-gyermek kapcsolat megállapítására vagy vitatására; b) az örökbefogadásról szóló döntésekre, az örökbefogadást előkészítő intézkedésekre, az örökbefogadás érvényteleníté- sére vagy visszavonására; 7. cikk (1) A gyermek jogellenes elvitele vagy visszatartása esetén annak a szerződő államnak a hatóságai, amelyben az elvitelt vagy visszatartást közvetlenül megelőzően a gyermek szokásos tartózkodási helye volt, mindaddig megtartják joghatóságukat, amíg a gyermek más államban nem szerez szokásos tartózko- dási helyet, és c) a gyermek családi nevére és utóneveire; d) a nagykorúvá válásra; e) a tartási kötelezettségre; f) a célvagyonra (trust) és az öröklésre; g) a társadalombiztosításra; h) általános jellegű hatósági intézkedésekre oktatási és egészség- ügyi ügyekben; i) a gyermekek által elkövetett bűncselekmények következtében hozott intézkedésekre; j) a menedékjogról és a bevándorlásról hozott döntésekre. II. FEJEZET JOGHATÓSÁG 5. cikk a) minden felügyeleti intézmény vagy más szerv el nem fogadja az elvitelt vagy visszatartást; vagy joggal rendelkező személy, b) a gyermek azon időponttól számított legalább egy éve e másik államban tartózkodik, hogy a felügyeleti joggal rendel- kező személy, intézmény vagy más szerv tudomást szerzett vagy tudomást kellett volna hogy szerezzen a gyermek hollé- téről, nincs elbírálás alatt az ezen az időszakon belül benyúj- tott visszaadás iránti kérelem, és a gyermek új környezetébe beilleszkedett. A gyermek elvitele vagy visszatartása (2) minősül, amennyiben: jogellenesnek a) sérti az azon állam joga szerint egy személynek, egy intéz- ménynek vagy más szervnek – akár együttesen, akár kizáró- lagosan – juttatott jogokat, amelyben a gyer- meknek az elvitelét vagy visszatartását közvetlenül megelő- zően a szokásos tartózkodási helye volt; és felügyeleti b) ezeket a jogokat az elvitel vagy visszatartás időpontjában – együttesen vagy kizárólagosan – ténylegesen gyakorolták vagy azok gyakorlásában éppen az elvitel vagy visszatartás akadályozta meg az arra jogosultakat. A gyermek személyének vagy vagyonának védelmére (1) irányuló intézkedések meghozatalára a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti szerződő állam bírósági vagy köz- igazgatási hatóságainak van joghatósága. A fenti a) pontban említett jogok keletkezhetnek különösen jogszabály, bírósági vagy közigazgatási határozat, vagy az azon állam joga szerint joghatással bíró egyezség alapján. felügyeleti 2008. 6. 11. HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 151/41 (3) Mindaddig, amíg az 1. bekezdésben elsőként említett szerződő hatóságok megtartják joghatóságukat, államnak a hatóságai, amelybe a gyermeket elvitték vagy amelyben visszatartják, a 11. cikk alapján csak olyan sürgős intézkedéseket tehetnek, amelyek a gyermek személyének vagy vagyonának védelmében szükségesek. annak a 8. cikk (1) Kivételes esetben az 5. vagy a 6. cikk alapján jogható- sággal rendelkező szerződő állam hatósága, ha úgy véli, hogy egy másik szerződő állam hatósága az adott ügyben alkalma- sabb arra, hogy megítélje a gyermek mindenek felett álló érdekét, — közvetlenül vagy állama központi hatóságának közreműkö- désével megkeresheti a másik hatóságot, hogy állapítsa meg joghatóságát és tegye meg az általa szükségesnek tartott védőintézkedéseket, vagy — felfüggesztheti az ügy vizsgálatát és felszólíthatja a feleket, hogy terjesszenek a másik állam hatósága elé ilyen kérést. Az alábbi szerződő államok hatóságai kereshetők meg az (2) előző bekezdés alapján: a) a gyermek állampolgársága szerinti állam; b) a gyermek vagyonának fekvési helye szerinti állam; c) az az állam, amelynek hatóságaihoz a gyermek szülei házas- ságának felbontására, különválasztására vagy házasságuk érvénytelenítésére irányuló kérelmet nyújtottak be; d) az az állam, amellyel a gyermek szoros kapcsolatban van. — felkérhetik a feleket, hogy terjesszenek ilyen kérelmet a szerződő tartózkodási helye szerinti gyermek szokásos állam hatósága elé. (2) Az érintett hatóságok véleményt cserélhetnek. A megkeresést kezdeményező hatóság csak akkor gyako- (3) rolhatja a joghatóságot a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti szerződő állam hatósága helyett, ha az utóbbi hatóság e kérelmet elfogadta. 10. cikk Az 5–9. cikkben foglaltaktól függetlenül, azon szerződő (1) állam hatóságai, amelyek joghatóságukat gyakorolva döntenek egy másik szerződő államban szokásos tartózkodási hellyel rendelkező gyermek szülei házasságának felbontására, különvá- lasztásukra vagy házasságuk érvénytelenítésére irányuló kére- lemről, ha államuk joga úgy rendelkezik, a gyermek szemé- lyének vagy vagyonának a védelmére irányuló intézkedéseket hozhatnak, ha: a) az eljárás megindulásának időpontjában a gyermek szüleinek az egyike az adott államban rendelkezik szokásos tartózko- dási hellyel és egyikük a gyermek tekintetében szülői felelős- séggel bír, és b) ezen hatóságok joghatóságát a szülők, valamint a gyermek felelősséggel bíró más személyek elfo- tekintetében szülői gadták, és ez a gyermek mindenek felett álló érdekét szol- gálja. Az 1. bekezdésben meghatározott, a gyermek védelmét (2) szolgáló intézkedések meghozatalára vonatkozó joghatóság megszűnik, amint a házasságfelbontásra, különválasztásra vagy a házasság érvénytelenítésére irányuló kérelemnek helyt adó vagy azt elutasító határozat jogerőre emelkedett vagy az eljárás más okból megszűnt. (3) Az érintett hatóságok véleményt cserélhetnek. 11. cikk (4) Az 1. bekezdés szerint megkeresett hatóság megállapít- hatja joghatóságát az 5. vagy 6. cikk alapján joghatósággal rendelkező hatóság helyett, ha úgy véli, hogy ez a gyermek mindenek felett álló érdekében áll. Sürgős esetben azon szerződő állam hatóságainak, (1) amelynek területén a gyermek vagy a gyermek tulajdonát képező vagyon található, joghatóságuk van a szükséges védőin- tézkedések meghozatalára. 9. cikk Ha a 8. cikk 2. bekezdésében említett szerződő állam (1) hatóságai úgy vélik, hogy az adott esetben alkalmasabbak arra, hogy megítéljék a gyermek mindenek felett álló érdekét, Az előző bekezdés alapján a valamely szerződő államban (2) szokásos tartózkodási hellyel rendelkező gyermek tekintetében hozott intézkedések hatályukat vesztik, amint az 5–10. cikk alapján joghatósággal bíró hatóságok meghozzák a helyzet által megkívánt intézkedéseket. — közvetlenül vagy az adott állam központi hatóságának közreműködésével megkereshetik szokásos tartózkodási helye szerinti szerződő állam illetékes ható- ságát, hogy adja hozzájárulását a joghatóság gyakorlásához az általuk szükségesnek tartott védőintézkedések meghozása érdekében, vagy gyermek a Az 1. bekezdés alapján a szerződésben nem részes (3) rendelkező gyermek tartózkodási hellyel államban szokásos intézkedések minden szerződő államban tekintetében hozott hatályukat vesztik, amint a kérdéses szerződő államban elis- merik a helyzet által megkívánt és egy másik állam hatóságai által meghozott intézkedéseket. L 151/42 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2008. 6. 11. 12. cikk A 7. cikk kivételével, azon szerződő állam hatóságainak, (1) amelyben a gyermek vagy a gyermek tulajdonát képező vagyon található, joghatóságuk van a gyermek személyének vagy vagyonának a védelmét szolgáló ideiglenes jellegű intézkedések meghozatalára; ezek területi hatálya a kérdéses államra korláto- zódik, amennyiben ezen intézkedések nem összeegyeztethetet- lenek az 5–10. cikk alapján joghatósággal rendelkező hatóságok által már meghozott intézkedésekkel. vagy figyelembe vehetik olyan másik állam jogát, amellyel a helyzet szoros kapcsolatban van. (3) Ha a gyermek szokásos tartózkodási helye másik szer- ződő államba helyeződik át, e változás időpontjától kezdve e másik államnak joga az irányadó a korábbi szokásos tartózko- dási hely szerinti államban hozott intézkedések alkalmazási feltételeire. Az előző bekezdés alapján a valamely szerződő államban (2) szokásos tartózkodási hellyel rendelkező gyermek tekintetében hozott intézkedések hatályukat vesztik, amint az 5–10. cikk alapján joghatósággal rendelkező hatóságok döntést hoznak a helyzet által megkívánt intézkedések tekintetében. A szülői felelősség jogszabályon alapuló, bírósági vagy (1) közigazgatási hatóság közreműködése nélküli keletkezésére vagy megszűnésére a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti állam jogát kell alkalmazni. 16. cikk Az 1. bekezdés alapján a szerződésben nem részes (3) rendelkező gyermek államban szokásos tartózkodási hellyel tekintetében hozott intézkedések hatályukat vesztik abban a szerződő államban, ahol az intézkedéseket hozták, amint a kérdéses szerződő államban elismerik a helyzet által megkívánt és egy másik állam hatóságai által meghozott intézkedéseket. A szülői felelősség megállapodással vagy egyoldalú (2) aktussal, bírósági vagy közigazgatási hatóság közreműködése nélküli keletkezésére vagy megszűnésére annak az államnak a joga az irányadó, ahol a megállapodás vagy az egyoldalú aktus hatálybalépésének időpontjában a gyermek szokásos tartózko- dási helye volt. 13. cikk A gyermek személyének vagy vagyonának védelmét szol- (1) gáló intézkedések meghozatalára az 5–10. cikk alapján jogha- tósággal rendelkező szerződő állam hatóságainak tartózkodniuk kell e joghatóság gyakorlásától, ha az eljárás megindulásának időpontjában már hasonló intézkedés meghozatalára irányuló terjesztettek elő egy másik szerződő állam hatósá- kérelmet gaihoz, amelyeknek a kérelem időpontjában az 5–10. cikk alapján joghatóságuk volt és ezen kérelem elbírálása még folya- matban van. (3) A gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti állam joga alapján fennálló szülői felelősség fennmarad a szokásos tartózkodási hely másik államba való áthelyeződése után is. (4) Ha megváltozik a gyermek szokásos tartózkodási helye, az új szokásos tartózkodási hely szerinti állam joga az irányadó a szülői felelősségnek jogszabályon alapuló keletkezésére olyan személy részére, akinek már nincs ilyen felelőssége. 17. cikk Az előző bekezdés rendelkezései nem alkalmazhatók, ha (2) azon hatóságok, amelyekhez az intézkedések iránti kérelmet eredetileg beterjesztették, lemondtak joghatóságukról. A szülői felelősség gyakorlására a gyermek szokásos tartózko- dási helye szerinti állam joga az irányadó. Ha a gyermek szokásos tartózkodási helye megváltozik, az új szokásos tartóz- kodási hely szerinti állam joga az irányadó. 14. cikk 18. cikk Az 5–10. cikk alkalmazásával hozott intézkedések az abban foglalt feltételeknek megfelelően hatályban maradnak akkor is, ha a körülmények megváltozása folytán a joghatóság jogalapja megszűnt, mindaddig, amíg az Egyezmény alapján joghatósággal rendelkező hatóságok nem módosítják, nem váltják fel egy új intézkedéssel vagy nem szüntetik meg ezen intézkedéseket. III. FEJEZET ALKALMAZANDÓ JOG 15. cikk A szerződő államok hatóságai a II. fejezet rendelkezései (1) alapján biztosított joghatóságuk gyakorlása során saját jogukat alkalmazzák. A 16. cikkben említett szülői felelősség az ezen Egyezmény alapján hozott intézkedésekkel megszüntethető, illetőleg gyakor- lásának a feltételei módosíthatók. 19. cikk (1) Harmadik fél és egy másik olyan személy közötti jogügylet érvényessége, aki a jogügylet megkötésének a helye szerinti állam joga alapján jogosult lenne arra, hogy a gyermek törvényes képviselőjeként járjon el, nem támadható meg, a harmadik fél pedig nem vonható felelősségre egyedül azon az alapon, hogy a másik személy az e fejezet rendelkezései által meghatározott jogosult arra, hogy a gyermek törvényes képviselőjeként járjon el, kivéve akkor, ha a harmadik fél tudta vagy tudnia kellett volna, hogy a szülői felelősségre nézve az utóbbi jog az irányadó. jog alapján nem volt (2) Amennyiben azonban a gyermek személyének vagy vagyonának a védelme úgy kívánja, kivételesen alkalmazhatják Az előző bekezdés csak akkor alkalmazható, ha az ügylet (2) azonos állam területén tartózkodó személyek között jött létre. 2008. 6. 11. HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 151/43 20. cikk f) ha nem tartották be a 33. cikkben meghatározott eljárást. E fejezet rendelkezéseit akkor is alkalmazni kell, ha az általuk meghatározott jog nem részes állam joga. 24. cikk 21. cikk E fejezetben a „jog” kifejezés az adott államban hatályos jelenti, az alkalmazandó jogra vonatkozó szabályozás (1) jogot kivételével. A 23. cikk 1. bekezdésének sérelme nélkül, bármely érdekelt személy kérheti a szerződő állam illetékes hatóságaitól, hogy döntsenek egy másik szerződő államban hozott intézkedés elis- meréséről vagy elismerésének megtagadásáról. Az eljárásra a megkeresett állam joga irányadó. (2) Ha azonban a 16. cikk értelmében alkalmazandó jog egy nem részes állam joga, és ezen állam alkalmazandó jogra vonat- kozó szabályai egy másik nem részes állam jogát jelölik meg, amely saját jogát alkalmazná, ez utóbbi állam jogát kell alkal- mazni. Ha e másik nem részes állam nem saját jogát alkal- mazná, az alkalmazandó jog a 16. cikkben megjelölt jog. 25. cikk A megkeresett állam hatóságát kötik azok a ténymegállapítások, amelyre annak az államnak a hatósága, ahol az intézkedést hozták, a joghatóságát alapozta. 22. cikk 26. cikk Az e fejezet rendelkezései által megjelölt jog alkalmazását csak akkor lehet megtagadni, ha alkalmazása, a gyermek mindenek felett álló érdekét figyelembe véve, nyilvánvalóan közrendbe ütközne. IV. FEJEZET ELISMERÉS ÉS VÉGREHAJTÁS 23. cikk A szerződő államok hatóságai által hozott intézkedéseket (1) az összes többi szerződő államban a törvénynél fogva el kell ismerni. (2) Az elismerés azonban megtagadható: Ha az egyik szerződő államban hozott és ott végrehajt- (1) ható intézkedések egy másik szerződő államban igényelnek végrehajtást, ezen másik államban bármely érdekelt fél kérésére azokat végrehajthatónak nyilvánítják vagy végrehajtás céljából nyilvántartásba veszik, ez utóbbi állam jogában meghatározott eljárásnak megfelelően. (2) A végrehajthatóvá nyilvánításra vagy nyilvántartásba vételre minden szerződő állam egyszerű és gyors eljárást alkalmaz. (3) A végrehajthatóvá nyilvánítás vagy nyilvántartásba vétel csak a 23. cikk 2. bekezdésében meghatározott okok valame- lyike alapján tagadható meg. 27. cikk a) ha az intézkedést olyan hatóság hozta, amelynek joghatósága nem a II. fejezetben meghatározott okok egyikén alapult; Az előző cikkek alkalmazásához szükséges felülvizsgálaton túl az intézkedés érdemben nem vizsgálható felül. b) ha az intézkedést, sürgős eset kivételével, bírósági vagy köz- igazgatási eljárás során anélkül hozták, hogy biztosították volna a gyermek meghallgatásának a lehetőségét, megsértve a megkeresett állam alapvető eljárási elveit; c) bármely személy kérésére, aki azt állítja, hogy az intézkedés sérti szülői felelősségét, ha az intézkedést, sürgős eset kivé- telével, anélkül hozták meg, hogy ennek a személynek bizto- sították volna a meghallgatás lehetőségét; d) ha az elismerés, a gyermek mindenek felett álló érdekét figyelembe véve, nyilvánvalóan a megkeresett állam közrend- jébe ütközik; e) ha az intézkedés összeegyeztethetetlen a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti nem részes államban hozott későbbi intézkedés a megkeresett államban megfelel az elismerés követelmé- nyeinek; intézkedéssel, feltéve, hogy ez utóbbi 28. cikk Az egyik szerződő államban hozott és egy másik szerződő államban végrehajthatónak nyilvánított vagy végrehajtás céljából nyilvántartásba vett intézkedéseket az utóbbi államban úgy hajtják végre, mintha az intézkedéseket ennek az államnak a hatóságai hozták volna. A végrehajtásra a megkeresett állam joga szerint, az e jog által meghatározott mértékben kerül sor, figyelembe véve a gyermek mindenek felett álló érdekét. V. FEJEZET EGYÜTTMŰKÖDÉS 29. cikk (1) Minden szerződő állam kijelöl egy központi hatóságot azoknak a feladatoknak az ellátására, amelyet ez az Egyezmény ró az ilyen hatóságokra. L 151/44 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2008. 6. 11. A szövetségi államoknak, a több jogrendszerrel vagy (2) autonóm területi egységekkel rendelkező államoknak jogukban áll több központi hatóságot is kijelölni és meghatározni feladat- körük területi vagy személyi hatályát. Amennyiben egy állam több központi hatóságot jelöl ki, ki kell jelölnie azt a központi hatóságot, amelyhez az adott államon belüli megfelelő központi hatóságnak való továbbítás céljából a megkeresések intézhetők. 30. cikk A központi hatóságok együttműködnek egymással és illetékes hatóságok közötti (1) elősegítik az államaikon belüli együttműködést az Egyezmény céljainak elérése érdekében. (2) Az Egyezmény alkalmazásával kapcsolatban megteszik a megfelelő lépéseket annak érdekében, hogy tájékoztatást nyújt- sanak államuk gyermekvédelemre vonatkozó jogszabályairól és az államukban nyújtott szolgáltatásokról. 33. cikk Ha az 5–10. cikk alapján joghatósággal rendelkező (1) hatóság a gyermek nevelőcsaládnál vagy intézményi gondo- zásban való elhelyezését, kafala vagy hasonló intézmény szerinti gondozásának biztosítását tervezi, és erre az elhelyezésre vagy gondozásba vételre egy másik szerződő államban kerülne sor, először konzultálnia kell ez utóbbi szerződő állam központi hatóságával vagy más illetékes hatóságával. E célból a javasolt indokának megjelölésével elhelyezés vagy gondozásba vétel jelentést kell továbbítania a gyermekről. A megkereső államban csak akkor hozható határozat az (2) elhelyezésről vagy gondozásba vételről, ha a megkeresett állam központi hatósága vagy más illetékes hatósága, a gyermek mindenek felett álló érdekét figyelembe véve, az elhelyezéshez vagy gondozásba vételhez hozzájárult. 34. cikk 31. cikk Minden szerződő állam központi hatósága közvetlenül, illetve hatóságokon vagy más szervezeteken keresztül megtesz vala- mennyi megfelelő lépést a következők érdekében: Amennyiben védőintézkedés meghozatalát mérlegelik, az (1) Egyezmény szerint illetékes hatóságok – ha a gyermek helyzete szükségessé teszi – megkereshetik a többi szerződő állam olyan hatóságát, amely a gyermek védelme szempontjából lényeges információ birtokában van, hogy közölje ezt az információt. a) a 8–9. cikkben, valamint az e fejezetben meghatározott kapcsolat megkönnyítése és közreműködés biztosítása; A szerződő államok olyan nyilatkozatot tehetnek, hogy (2) az 1. bekezdés szerinti megkereséseket kizárólag központi ható- ságukon keresztül intézhetik hatóságaik felé. b) közvetítés, békéltetés útján vagy más hasonló módon a gyermek személyének vagy vagyonának a védelmét szolgáló, egyezségen alapuló megoldások elérésének megkönnyítése azokban a helyzetekben, amikor az Egyezményt kell alkal- mazni; c) egy másik szerződő állam illetékes hatóságának kérésére a gyermek hollétének felkutatásában való segítségnyújtás, amennyiben úgy tűnik, hogy a gyermek a megkeresett állam területén tartózkodik és védelemre szorul. 32. cikk Az olyan szerződő állam központi hatóságának vagy más ille- tékes hatóságának indoklással alátámasztott kérésére, amellyel a gyermeknek lényeges kapcsolata van, azon szerződő állam központi hatósága, amelyben a gyermek szokásos tartózkodási helye van és amelyben a gyermek tartózkodik, közvetlenül, illetve hatóságokon vagy más szervezeteken keresztül: a) jelentést adhat a gyermek helyzetéről; b) felkérheti saját államának illetékes hatóságát, hogy mérlegelje a gyermek személyének vagy vagyonának a védelmét szol- gáló intézkedések meghozatalának szükségességét. 35. cikk A szerződő államok illetékes hatóságai megkereshetik egy (1) másik szerződő állam hatóságait, hogy nyújtsanak segítséget az ezen Egyezmény alapján hozott védőintézkedések végrehajtá- jogok, valamint a rendszeres és sában, különösen a láthatási közvetlen kapcsolattartási jog hatékony gyakorlásának a bizto- sításában. Azon szerződő állam hatóságai, amelyben a gyermeknek (2) nincs szokásos tartózkodási helye, az ezen államban tartózkodó olyan szülő kérésére, aki láthatási jogának megállapítását vagy biztosítását kéri, információkat vagy bizonyítékokat gyűjthetnek és megállapíthatják a szülő láthatási jog gyakorlására való alkal- masságát és a láthatási jog gyakorlásának feltételeit. A gyermek láthatására irányuló kérelem elbírálására az 5–10. cikk alapján joghatósággal rendelkező hatóság a döntés meghozatala előtt elfogadja és mérlegeli ezeket az információkat, bizonyítékokat és megállapításokat. Az 5–10. cikk alapján a láthatásról való döntés megho- (3) zatalára joghatósággal rendelkező hatóság a 2. bekezdés szerinti kérelem teljesítéséig elhalaszthatja az eljárást, különösen akkor, ha a gyermek korábbi tartózkodási helye szerinti államban biztosított jog korlátozására vagy megszüntetésére láthatási irányuló kérelem tárgyában jár el. 2008. 6. 11. HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 151/45 E cikk nem akadályozza az 5–10. cikk alapján hatáskörrel (4) rendelkező hatóságot abban, hogy a 2. bekezdés alapján benyúj- tott kérelem teljesítéséig ideiglenes intézkedéseket hozzon. 36. cikk Minden olyan esetben, amikor a gyermek komoly veszélynek van kitéve, azon szerződő állam illetékes hatóságai, amelyben gyermekvédelmi intézkedést hoztak vagy ilyen intézkedés meghozatalát mérlegelik, ha tájékoztatást kapnak arról, hogy a gyermek tartózkodási helye egy másik államba került, vagy a gyermek másik államban tartózkodik, tájékoztatják ezen másik állam hatóságait a fennálló veszélyről és a meghozott vagy mérlegelt intézkedésekről. 37. cikk A hatóságok e fejezet alapján nem kérhetnek vagy továbbít- hatnak információt, ha ez véleményük szerint veszélybe sodor- hatná a gyermek személyét vagy vagyonát, vagy a gyermek valamely családtagjának szabadságára vagy életére komoly fenyegetést jelentene. 38. cikk Azon lehetőség érintetlenül hagyásával, hogy szolgáltatá- (1) saik ellenében ésszerű költségeket követeljenek meg, a szerződő államok központi hatóságai és más hatóságai e fejezet rendelke- zéseinek alkalmazása során felmerült költségeiket maguk viselik. 41. cikk Az Egyezmény alapján gyűjtött vagy továbbított személyes adatokat csak azokra a célokra lehet felhasználni, amelyekre gyűjtötték vagy továbbították őket. 42. cikk Azon hatóságok, saját amelyeknek adatokat államuk jogának megfelelően biztosítják azok bizalmas keze- lését. továbbítanak, 43. cikk Az ezen Egyezmény alapján továbbított vagy kibocsátott okiratok mentesülnek a hitelesítés és más hasonló formális követelmények alól. 44. cikk Minden szerződő állam kijelölheti a hatóságokat, amelyekhez a 8. , 9. és 33. cikk alapján megkeresések intéz- hetők. azokat 45. cikk A 29. és 44. cikk szerinti kijelölésekről tájékoztatni kell a (1) Hágai Nemzetközi Magánjogi Értekezlet Állandó Irodáját. A szerződő államok megállapodást köthetnek egy vagy (2) több szerződő állammal a költségek megosztásáról. A 34. cikk 2. bekezdése szerinti nyilatkozatot az Egyez- (2) mény letéteményesének kell benyújtani. 39. cikk A szerződő államok megállapodást köthetnek egy vagy több másik szerződő állammal abból a célból, hogy kölcsönös kapcsolataikban fejlesszék e fejezet alkalmazását. Azon államok, amelyek ilyen jellegű megállapodást kötöttek, annak egy példá- nyát továbbítják az Egyezmény letéteményesének. VI. FEJEZET ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 40. cikk A gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti szerződő (1) állam vagy azon szerződő állam hatóságai, ahol védőintézkedést hoztak, azon személy kérelmére, aki szülői felelősséggel bír, illetve akit megbíztak a gyermek személyének vagy vagyonának védelmével, igazolást adhatnak ki e személynek feltüntetve, hogy milyen minőségben jogosult eljárni és milyen jogokkal ruházták fel. Ellenkező bizonyíték hiányában el kell fogadni, hogy az (2) igazolásban feltüntetett minőség és jogok az adott személyt illetik. 46. cikk Azon szerződő államok, amelyekben a gyermeknek és vagyo- nának a védelmére különböző jogrendszerek vagy jogszabályok alkalmazandók, nem kötelesek az Egyezmény szabályait alkal- mazni a kizárólag e különböző jogrendszerek vagy jogszabályok összeütközése esetén. 47. cikk Az olyan állam vonatkozásában, amelyben az ezen Egyez- ményben szabályozott bármilyen ügy tekintetében két vagy több jogrendszert kell alkalmazni a különböző területi egysé- gekben: 1. az adott állambeli szokásos tartózkodási helyre való hivat- kozást a valamely területi egységen belüli szokásos tartóz- kodási helyre való hivatkozásként kell értelmezni; 2. a gyermek adott állambeli tartózkodására való hivatkozást a valamely területi egységben való tartózkodásra való hivat- kozásként kell értelmezni; (3) Minden szerződő állam kijelöli azokat a hatóságokat, amelyek az igazolás kiállítására jogosultak. 3. az arra való hivatkozást, hogy a gyermek vagyona az adott államban található, úgy kell értelmezni, hogy a gyermek vagyona valamely területi egységben található; L 151/46 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2008. 6. 11. 4. az arra az államra való hivatkozást, amelynek a gyermek az állampolgára, az adott állam joga által kijelölt területi egységre való hivatkozásként, vagy ilyen jellegű szabályozás hiányában az arra a területi egységre való hivatkozásként kell értelmezni, amellyel a gyermeknek a legszorosabb a kapcsolata; 5. az arra az államra való hivatkozást, amelynek hatóságaihoz a gyermek szülei házasságának felbontására, különválasztá- sukra vagy házasságuk érvénytelenítésére irányuló kérelmet nyújtottak be, az arra a területi egységre való hivatkozás- ként kell értelmezni, amelynek hatóságaihoz a kérelmet benyújtották; 6. az arra az államra való hivatkozást, amellyel a gyermek lényeges kapcsolatban áll, az arra a területi egységre való hivatkozásként kell értelmezni, amellyel a gyermek ilyen kapcsolatban áll; 7. az arra az államra való hivatkozást, amelybe a gyermeket elvitték vagy amelyben visszatartják, az arra a területi egységre való hivatkozásként kell értelmezni, ahová a gyer- meket elvitték vagy ahol visszatartják; 8. az adott államnak a központi hatóságain kívüli egyéb ható- ságaira vagy szervezeteire való hivatkozást az adott területi egységben eljárni jogosult hatóságokra vagy szervezetekre való hivatkozásként kell értelmezni; 9. az azon állam jogára, eljárására vagy hatóságára való hivat- kozást, amelyben intézkedést hoztak, annak a területi egységnek a jogára, eljárására vagy hatóságára való hivatko- zásként kell értelmezni, amelyben az intézkedést hozták; 10. a megkeresett állam jogára, eljárására vagy hatóságára való hivatkozást annak a területi egységnek a jogára, eljárására vagy hatóságára értelmezni, amelyben az elismerést vagy végrehajtást kérik. való hivatkozásként kell 48. cikk Az alkalmazandó jognak a III. fejezet szerinti meghatározása céljából, olyan állam vonatkozásában, amely két vagy több terü- leti egységből áll, amelyek mindegyike az ezen Egyezmény hatálya alá tartozó ügyek tekintetében saját jogrendszerrel vagy jogszabályi rendszerrel rendelkezik, a következő szabá- lyokat kell alkalmazni: a) ha ilyen államban léteznek olyan hatályos szabályok, amelyek meghatározzák, hogy mely területi egység joga az alkalmazandó, akkor ennek az egységnek a jogát kell alkal- mazni; b) ilyen szabályok hiányában a 47. cikkben meghatározott terü- leti egység jogát kell alkalmazni. hatálya alá tartozó ügyek tekintetében két vagy több jogrend- szerrel vagy jogszabályi rendszerrel rendelkezik a személyek különböző csoportjaira, a következő szabályokat kell alkal- mazni: a) ha ilyen államban léteznek olyan hatályos szabályok, amelyek meghatározzák, hogy e jogok közül melyiket kell alkalmazni, akkor ezt a jogot kell alkalmazni; b) ilyen szabályok hiányában azt a jogrendszert vagy jogsza- bályi rendszert kell alkalmazni, amelyhez a gyermeket a legközelebbi kapcsolat fűzi. 50. cikk Ez az Egyezmény nem érinti a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló, 1980. október 25- én kelt egyezmény alkalmazását mindkét egyezmény részes államai között. Semmi nem zárja ki azonban azt, hogy ezen Egyezmény rendelkezéseire hivatkozzanak a jogellenesen elvitt jog vagy visszatartott gyermek visszaadása, megszervezése céljából. illetve a láthatási 51. cikk A szerződő államok közötti kapcsolatban ezen Egyezmény felváltja a kiskorúak védelmével kapcsolatos hatósági jogkö- rökről és az alkalmazandó jogról szóló, 1961. október 5-én kelt egyezményt és a kiskorúak feletti gyámságot szabályozó, Hágában, 1902. június 12-én aláírt egyezményt, a fent említett 1961. október 5-i egyezmény alapján hozott intézkedések elis- merésének a sérelme nélkül. 52. cikk (1) Ez az Egyezmény nem érinti azokat a nemzetközi jogfor- rásokat, amelyeknek a szerződő államok részesei, és amelyek az Egyezmény által szabályozott ügyekre vonatkozó rendelkezé- seket tartalmaznak, kivéve, ha a jogforrásban részes államok ellenkező nyilatkozatot nem tesznek. Ez az Egyezmény nem érinti annak a lehetőségét, hogy (2) egy vagy több szerződő állam olyan megállapodást kössön, amely az ilyen megállapodásban részes államokban szokásos rendelkező gyermekek tekintetében az tartózkodási hellyel ezen Egyezmény által szabályozott ügyekre vonatkozó rendel- kezéseket tartalmaz, Az egy vagy több szerződő állam által az ezen Egyez- (3) mény hatálya alá tartozó ügyekre vonatkozóan megkötött megállapodások az ilyen államok és más szerződő államok közötti kapcsolatokban nem érintik ezen Egyezmény rendelke- zéseinek az alkalmazását. 49. cikk Az alkalmazandó jognak a III. fejezet szerinti meghatározása céljából, olyan állam vonatkozásában, amely az ezen Egyezmény Az előző bekezdéseket kell alkalmazni az érintett államok (4) közötti regionális vagy más természetű kapcsolatok alapján fennálló különleges kapcsolaton alapuló egységes törvényekre is. 2008. 6. 11. HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 151/47 53. cikk (1) Az Egyezmény csak azon intézkedésekre alkalmazható, amelyeket azt követően hoztak az adott államban, hogy az Egyezmény az adott állam vonatkozásában hatályba lépett. Az Egyezményt meg kell erősíteni, el kell fogadni vagy (2) jóvá kell hagyni és a megerősítő, elfogadó vagy jóváhagyó okira- tokat az Egyezmény letéteményesénél, a Holland Királyság Külügyminisztériumánál kell letétbe helyezni. (2) Az Egyezmény csak azon intézkedések elismerésére és végrehajtására alkalmazható, amelyeket az Egyezménynek az intézkedéseket hozó állam és a megkeresett állam közötti hatálybalépését követően hoztak. Bármely más (1) az Egyezményhez, állam csatlakozhat miután az Egyezmény a 61. cikk 1. bekezdése szerint hatályba lépett. 58. cikk 54. cikk A szerződő államok központi hatóságával vagy más ható- (1) ságával folytatott érintkezés során az iratokat eredeti nyelven kell megküldeni, csatolva a másik állam hivatalos nyelvére vagy egyik hivatalos nyelvére való fordítást, vagy amennyiben ez nehezen megvalósítható, francia vagy angol nyelvű fordítását. A szerződő állam azonban, a 60. cikk szerinti fenntar- (2) tásban kifogást emelhet a francia vagy az angol, de nem mindkét nyelv használatával szemben. A csatlakozási okiratot a letéteményesnél kell (2) helyezni. letétbe A csatlakozás csak a csatlakozó állam és azon szerződő (3) államok közötti kapcsolatban hatályos, amelyek a 63. cikk b) pontjában említett értesítés kézhezvételét követő hat hónapon belül nem emeltek kifogást a csatlakozás ellen. Ilyen kifogással élhetnek az államok akkor is, amikor egy csatlakozást követően megerősítik, elfogadják vagy jóváhagyják az Egyezményt. A kifo- gásról értesíteni kell a letéteményest. 55. cikk (1) A szerződő államok a 60. cikk szerint: a) fenntarthatják hatóságaik joghatóságát a gyermek terüle- tükön található vagyonának a védelmére irányuló intézke- dések meghozatalára; 59. cikk (1) Ha egy állam két vagy több területi egységgel rendelkezik, amelyekben az ezen Egyezményben szabályozott ügyek vonat- kozásában különböző jogrendszereket kell az aláírás, megerősítés, elfogadás, jóváhagyás vagy csatlakozás időpontjában nyilatkozhat arról, hogy az Egyezmény összes területi egységére kiterjed, vagy területi egységei közül csak egyre vagy többre terjed ki, és ezt a nyilatkozatot másik nyilat- kozat benyújtásával bármikor módosíthatja. alkalmazni, b) fenntarthatják a jogot arra, hogy ne ismerjenek el szülői felelősséget vagy intézkedést, amennyiben az összeegyeztet- hetetlen a hatóságaik által az adott vagyon vonatkozásában hozott intézkedésekkel. Az ilyen nyilatkozatról értesíteni kell a letéteményest és jelölni azokat a területi egységeket, (2) kifejezetten meg kell amelyek vonatkozásában az Egyezményt alkalmazni kell. (2) A fenntartás korlátozható bizonyos vagyoni kategóriákra. Ha egy állam e cikk alapján nem tesz nyilatkozatot, az (3) Egyezmény az adott állam összes területi egységére kiterjed. 56. cikk 60. cikk A Hágai Nemzetközi Magánjogi Értekezlet főtitkára rendszeres időközönként speciális bizottságot hív össze az Egyezmény gyakorlati működésének felülvizsgálatára. VII. FEJEZET ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 57. cikk (1) Minden állam legkésőbb a megerősítés, elfogadás, jóváha- gyás vagy csatlakozás időpontjában, vagy az 59. cikk szerinti nyilatkozat benyújtásakor az 54. cikk 2. bekezdésében és az 55. cikkben meghatározott tehet. Más fenntartás nem tehető. fenntartást Bármely állam bármikor visszavonhatja az általa tett (2) fenntartást. A visszavonásról értesíteni kell a letéteményest. Az Egyezmény aláírásra nyitva áll azon államok előtt, (1) amelyek a Hágai Nemzetközi Magánjogi Értekezlet tizennyol- cadik ülésszakának idején annak tagjai voltak. A fenntartás az előző bekezdésben említett értesítést (3) követő harmadik naptári hónap első napján veszíti hatályát. L 151/48 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2008. 6. 11. 61. cikk 63. cikk Az Egyezmény a harmadik megerősítő, elfogadó vagy (1) jóváhagyó okirat 57. cikkben említett letétbe helyezése utáni három hónap elteltét követő hónap első napján lép hatályba. A letéteményes értesíti a Hágai Nemzetközi Magánjogi Érte- kezlet tagállamait és az 58. cikk szerint csatlakozott államokat a következőkről: Ezt követően az Egyezmény a következőképpen lép (2) hatályba: a) az 57. cikkben említett aláírások, megerősítések, elfogadások és jóváhagyások; a) az Egyezményt ezt követően megerősítő, elfogadó vagy jóvá- hagyó valamennyi állam tekintetében a megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozási okiratának letétbe helyezése utáni három hónap elteltét követő hónap első napján; b) az 58. cikkben említett csatlakozások és a csatlakozásokkal szemben emelt kifogások; c) az Egyezmény 61. cikk szerinti hatálybalépésének napja; b) a csatlakozó államok tekintetében az 58. cikk 3. bekezdé- sében említett hat hónapos idő lejárta utáni három hónap elteltét követő hónap első napján; d) a 34. cikk 2. bekezdésében és az 59. cikkben említett nyilat- kozatok; c) az olyan területi egység tekintetében, amelyre az 59. cikk szerint az Egyezményt kiterjesztették, az abban a cikkben említett értesítés utáni három hónap elteltét követő hónap első napján. e) a 39. cikkben említett megállapodások; f) az 54. cikk 2. bekezdésében és az 55. cikkben említett fenntartások, valamint a 60. cikk 2. bekezdésében említett visszavonások; 62. cikk g) a 62. cikkben említett felmondások. Az Egyezményben részes állam az Egyezményt a letéte- felmondhatja. A egységekre, (1) címzett ményesnek felmondás korlátozódhat amelyekre az Egyezményt alkalmazni kell. értesítéssel bizonyos írásbeli területi Fentiek hiteléül az erre megfelelően felhatalmazott alulírottak ezt az Egyezményt aláírták. (2) A felmondás az értesítés letéteményes általi átvétele után eltelt tizenkét hónapot követő hónap első napján válik hatá- lyossá. Amennyiben az értesítésben hosszabb időtartamot hatá- roznak meg a felmondás hatályára, a felmondás ezen hosszabb időtartam elteltével válik hatályossá. Készült Hágában, 1996. október 19. napján, angol és francia nyelven, mindkét szöveg egyaránt hiteles, egyetlen példányban, levéltárában amelyet helyeznek letétbe, s amelyből diplomáciai úton egy-egy hiteles másolatot küldenek a Hágai Nemzetközi Magánjogi Értekezlet tizennyolcadik ülésszakának minden tagállama számára. a Holland Királyság Kormányának