title: BERETNING FRA KOMMISSIONEN - Beskæftigelsen i EUROPA - 1996

eurovoc_concepts:
EU employment policy
fight against unemployment
labour market
unemployment
vocational training

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 09. 10. 1996 KOM(96) 485 endelig udg. BERETNING FRA KOMMISSIONEN Beskæftigelsen i EUROPA 1996 >:4'. Hl IT-, 'if:1 'J"% 'i li ft"k Vf Kort r e s u mé — H v o r d an øger vi beskæftigelsen? Kort resumé — Hvordan øger vi beskæftigelsen? 11996-rapporten om Beskæftigelsen i Europa redegøres der for den seneste udvikling i beskæftigelsen og på arbejdsmarkedet i Den Europæiske Union. Rapporten analyserer de aktuelle tendenser og peger på en række problemstillinger, der må gøres noget ved, hvis beskæftigelsesproblemet skal løses. Tendenser - 11995 var 148 millioner mennesker i EU i beskæftigelse, og det var 1,1 mio. flere end i 1994, men 4 mio. færre end fire år tidligere. - Beskæftigelsesfrekvensen, som er på 60%, er lavere end for 20 år siden, og den er faldet markant i forhold til det højeste niveau på 63% i 1991. - Arbejdsløsheden er fortsat vedvarende høj — gennem snitligt 10,7% i midten af 1996 — og kun en smule lave re end rekordhøjden på 11,3% i april 1994. - Ungdomsarbejdsløsheden er fortsat dobbelt så høj som ar bejdsløsheden blandt voksne, gennemsnitligt over 20%. - Langtidsledigheden steg i 1995 fra 48% af de arbejdsløse til over 50%. Andelen af dem, der havde været arbejdslø se i mere end to år, steg fra 27% til over 30%. - Kvinderne har tegnet sig for hele tilvæksten til arbejds styrken i de seneste 20 år, og deres erhvervsfrekvens er nu 70% for EU som helhed. - Arbejdsløsheden blandt kvinderne, som var 12,5% i juli 1996, er ikke blevet påvirket af opsvinget og er fortsat højere end arbejdsløsheden blandt mændene i samtlige EU-lande undtagen to. - Arbejdet har ændret karakter. Antallet af personer, der arbejder om natten og i weekenden er steget i næsten alle landene. De fleste job, der blev skabt i 1990'erne, var deltidsjob. Midlertidig beskæftigelse tegnede sig for hele stigningen i mændenes beskæftigelse og for knap halvde len afstigningen i kvindernes beskæftigelse. - Nedlæggelsen af arbejdspladser i de store virksomheder i perioden 1988-95 (årligt gennemsnit), er i vidt omfang blevet opvejet af oprettelse af nye arbejdspladser i små og mellemstore virksomheder. Virksomheder med un der 100 ansatte har øget nettobeskæftigelsen med 259. 000 om året, mens virksomheder med over 100 an satte har haft nettojobtab på 222. 250 om året. - Servicesektoren tegnede sig for størsteparten af net tostigningen i beskæftigelsen, mens beskæftigelsen in den for landbrug og industri fortsat faldt. - Det opsving i den økonomiske vækst, der begyndte i 1994, var næsten standset helt ved udgangen af 1995, og det skyldtes først og fremmest virkningerne af den nega tive udvikling på kapitalmarkederne. Væksten forventes dog at tage til igen i årets løb og accelerere yderligere igennem hele 1997. Hvor skal der sættes ind? EU-landenes handlefrihed er tilsyneladende ret begrænset, når det drejer sig om at bekæmpe arbejdsløsheden og margi naliseringen. Den traditionelle styring af efterspørgslen gen nem øgede offentlige udgifter har vist sig ikke at være et effektivt middel til at opnå mere varig vækst og at få løst strukturproblemerne i de europæiske økonomier. Derfor må der fortsat føres en stabilitetsorienteret makroøko nomisk politik, som skaber øget tillid på kapitalmarkederne og hos forbrugerne, og det er vigtigt ikke at give efter for teknologisk pessimisme og frygt for virkningerne af den ver densomspændende liberalisering af samhandelen eller at for søge at "give Sorteper videre" gennem en ukoordineret og individuel indsats i de enkelte lande. En beskæftigelsesfremmende vuikst må baseres på en offen siv strategi med henblik på at skabe øget efterspørgsel frem for en defensiv strategi, der går ud på at dele de job, der nu engang er. En sådan vækst må tage udgangspunkt i bestræ belser på at opnå en mere innovativ udvikling, der kan bidra ge til at skabe helt nye job og konsolidere de eksisterende job. Det kan gøres med en hensigtsmæssig investeringspolitik på fire felter: - - - investeringer i fysisk produktiv kapacitet investeringer i menneskelige ressourcer investeringer i et erhvervsfremmende miljø og infra struktur - investeringer i viden og færdigheder. Desuden skal der gennemføres reformer i produktions- og beskæftigelsessystemerne for at få løst problemet med den strukturbetingede mangel på smidighed på markederne for varer, tjenesteydelser og arbejdskraft, så de kan fungere mere effektivt. Samtidig står det klart, at reformerne skal respektere prin cipperne om solidaritet og social retfærdighed. Kombinatio nen af effektivitet, tilpasningsevne og sikkerhed må betragtes som styrken ved den europæiske måde at organisere produk tionen på og skabe lige muligheder for alle. Erfaringerne fra flere europæiske lande har vist, at det kan lade sig gøre at bekæmpe fattigdommen og marginaliseringen ved at udspæn de sikkerhedsnet under dem, som ikke kan hamle op med markedskræfterne, samtidig med at systemet indebærer til skyndelse til aktiv søgning efter både arbejde og arbejdstage re, hvilket er med til at fremme fleksibiliteten og sikkerheden. Forskellen mellem USA og Europa med hensyn til oprettelsen af nye arbejdspladser skyldes en kombination af flere fakto rer, herunder forskellige vækstrater, forskelle i udviklingen i beskæftigelsen i de enkelte sektorer, større lønspredning i USA og forskelle i graden af regulering på markederne for varer og tjenesteydelser. Alt for høje ikke-lønmæssige ar bejdskraftomkostninger i Europa har stillet netop gruppen af lavtlønnede og lavtkvalificerede arbejdstagere vanskeligere i h Kort r e s u mé — Hvordan øger vi beskæftigelsen? konkurrencen om beskæftigelse. Der må rettes op på denne skævhed, uden at det dog må medføre, at øget lønspredning skaber større fattigdom. det fornødne tilsyn med de mest udsatte grupper, hen sigtsmæssig rådgivning og vejledning samt adgang til re levante aktive foranstaltninger. - Der er meget, der tyder på, at de europæiske arbejds markeder er ved at blive mere fleksible med hensyn til arbejdets tilrettelæggelse, lovgivning og arbejdstid. De muligheder for øget beskæftigelse, der ligger i denne tilstrækkeligt. Rent poli fleksibilitet, udnyttes dog ikke tisk skal der satses på at fortsætte tendensen i retning af større fleksibilitet, men med fornyet vægt på sikker hed i ansættelsen på arbejdsmarkedet generelt for at opnå den nødvendige balance mellem fleksibilitet og sik kerhed. - Arbejdsstyrkens kvalifikationsniveau i Europa er en af gørende faktor for de fremtidige muligheder for at skabe flere arbejdspladser. Den udfordring, der ligger i den voldsomme teknologiske udvikling, kræver, at der meget hurtigt gøres noget for at højne arbejdsstyrkens kvalifi kationer. Der er brug for et kvantespring inden for inve steringer i almen og erhvervsfaglig uddannelse for at få uddannelse og kvalifikationer op på et tilstrækkeligt højt niveau. Der skal gennemføres løbende uddannelsespro grammer baseret på et samarbejde mellem offentlige myndigheder og erhvervsliv, hvis man skal kunne imø dekomme de behov, der følger af de fortsatte strukturfor andringer. - Der må også lægges øget vægt på uddannelse af de ar bejdsløse for at forhindre, at deres færdigheder forringes, og for at give dem bedre muligheder for at skaffe sig job. En uforholdsmæssig stor del af de arbejdsløse har ingen kvalifikationer overhovedet, eller i bedste fald er deres kvalifikationer forældet, og mange ældre arbejdstagere forlader arbejdsstyrken af samme grund. - De unge er udsat for en langt større risiko for arbejdsløs hed end de voksne, selv om det rent kvantitativt drejer sig om færre personer end for ti år siden, fordi mange flere unge forbliver under uddannelse. En afbalanceret ungdomspolitik forudsætter tiltag på udbudssiden for at forberede de unge på arbejdsverdenen og tiltag på efter spørgselssiden for at få arbejdsmarkedet for de unge til at fungere bedre. En aktiv arbejdsmarkedspolitik bør centreres omkring tidlige målrettede foranstaltninger med henblik på at give de unge praktisk arbejdserfaring kombineret med uddannelse. tages hensyn Kvinderne udgør en voksende del af arbejdsstyrken i EU og besætter en stor del af de nye job, der oprettes. Der er gjort visse fremskridt på ligestillingsområdet, men der mangler stadig meget. Det vigtigste her må være fortsat at sikre, at der på alle områder til spørgsmålet om lige muligheder for mænd og kvinder, samtidig med at der må tages højde for kvindernes specifikke behov, når de skal forene arbejde og familiemæssige forpligtelser. Rent politisk bør man kon få afskaffet det kønsopdelte centrere arbejdsmarked og få fjernet de barrierer, som forhin drer kvinderne forbedre deres situation på arbejdsmarkedet. Både mænd og kvinder bør tilskyndes til at overveje ikke-konventionelle karrieremuligheder og dermed være med til at nedbryde de kønsbestemte faggrænser. sig om at i at Beskæftigelsesstrategien opfordrer EU-landene til at omlægge deres arbejdsmarkedspolitik til fordel for mere aktive foranstaltninger. Der er tale om et krav på to fel ter: dels skal den passive arbejdsmarkedsstrategi om dannes til aktive foranstaltninger, dels skal de forebyg gende foranstaltninger styrkes inden for rammerne af denne mere aktive arbejdsmarkedspoltik. En sådan stra tegi er fuldt ud forenelig med målsætningerne om en konsolidering af de offentlige budgetter og mere stabile valutakurser. Meget tyder på, at man allerede er nået et stykke vej med hensyn til omlægningen i retning af mere aktive ar bejdsmarkedspolitiske foranstaltninger. Yderligere frem skridt forudsætter, at der i højere grad satses på at gøre arbejdsmarkedspolitikken mere målrettet, og at arbejds- løshedsydelsers og bistandssystemers motivationseffekt tages op til nyvurdering; det samme gælder den offentli ge arbejdsformidlings centrale rolle. Den politiske udfordring: fra mistro til tillid Skal beskæftigelsesstrategien give et positivt resultat, kræ ver det en samordnet indsats fra samtlige medlemslande og EU på tre områder: Langtidsledigheden er det aspekt af arbejdsløshedspro blemet i Europa, der tilsyneladende er vanskeligst at løse, idet den atter steg i 1995 til næsten 50% af de ar bejdsløse. Den politiske indsats skal ikke kun tage sigte på at genindpasse de langtidsledige på arbejdsmarkedet, men i endnu højere grad på at forebygge langtidsledig hed ved at tilbyde alle jobsøgende praktisk arbejdserfa ring eller uddannelse, før de glider over i langtidsledig hed. - - - en fornyet afvejning af den makroøkonomiske politik og strukturpolitikkerne en afbalanceret strategi i relation til effektivitet og ret færdighed en afbalanceret strategi med henblik på aktivt at inddra ge alle involverede parter. - Den offentlige arbejdsformidling spiller en vigtig rolle for den praktiske gennemførelse af sådanne foranstaltnin ger på et tidligt tidspunkt. EU-landenes flerårige pro grammer, som er vedtaget på De Europæiske Råd, bør tage højde herfor. En sådan tidlig indsats bør omfatte Der er allerede nået meget, men der er lang vej endnu. En videreførelse af den europæiske beskæftigelsesstrategi giver de bedste muligheder for konkrete fremskridt med hensyn til at få oprettet flere og bedre arbejdspladser og højne levestan darden for hele Europas befolkning. Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag i Europa analyserer i beskæftigelsen og 1996-rapporten om Beskæftigelsen de aktuelle tendenser og udviklingen på arbejdsmarkedet i EU i lyset af de målsætninger og prioriteringer, der er fastlagt i beskæftigelsesstrategien. Sidste års rapport var præget af en forsigtig optimisme i tiltro til, at det opsving i produktionen, som var begyndt at brede sig i EU, ville resultere i en vis nettovækst i beskæftigelsen, mens det til gengæld ikke ville få nogen større indvirkning på arbejdsløsheden. Dette års rapport bekræfter denne udvikling, men peger samtidig på, at der er behov for strukturelle forbedringer på det europæiske arbejdsmarked sideløbende med en række andre foranstaltninger med henblik på at forstærke den fornyede vækst i produktionen. Den europæiske beskæftigelses strategi At øge beskæftigelsen i EU er fortsat den vigtigste og vanskeligste udfor dring for medlemslandene. Selv om en stor del af grundlaget er til stede for en bæredygtig og beskæftigelses- skabende vækst, er der lang vej end nu, og indsatsen bakkes ikke lige ihærdigt op fra alle sider. En vis usikkerhed og mistillid gør sig gæl dende, samtidig med at de makro økonomiske vilkår er mere stabile, end de har været i mange år. Den grundlæggende udfordring for både beskæftigelsespolitikken og den makroøkonomiske politik er stadig den samme: at bekæmpe pro blemet med lav beskæftigelsesfre kvens og høj arbejdsløshed. Fra den første oliekrise og frem til valuta kriserne i 1992-93, hvor arbejdsløs heden er tredoblet fra 5 millioner til 15 millioner, har både makroøkono miske faktorer og strukturbetinge de forhold spillet en rolle for den utilfredsstillende udvikling på be skæftigelsesområdet i Europa. Det er grunden til, at EU-landene siden Det Europæiske Råd i Essen i december 1994 har satset på en europæisk beskæftigelsesstrategi baseret på indbyrdes sammenhæn- g e n de f o r a n s t a l t n i n g er m ed henblik på at opnå en mere beskæf tigelsesfremmende vækst, social solidaritet, ligebehandling samt særlige foranstaltninger for at for bedre beskæftigelsesmulighederne for de mest sårbare grupper på ar bejdsmarkedet. Denne strategi kræver en integre ret indsats, hvor alle de relevante politikker, herunder makroøkono misk politik og strukturpolitik, skal supplere og støtte hinanden i kam pen mod arbejdsløsheden. Det ma kroøkonomiske element i strategien er baseret på en konsolidering af de offentlige budgetter, som tager sigte på at opnå balance på lidt længere sigt, samt en lønudvikling, der også tager hensyn til målsætningerne om monetær stabilitet og rentable investeringer. Lønudviklingen bør også afspejle en produktivitet, der er betinget af færdigheder og kvali fikationer og i et vist omfang også regionale og sektormæssige forskel le. Det kan bane vejen for lavere rente og øgede investeringer til gavn for både vækst og beskæftigel se. Kommissionen opfordrede i sin meddelelse af 5. juni 1996 til, at der indgås en "tillidspagt" om beskæfti gelsen, som kan styrke den europæ- -5 Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag i ske beskæftigelsesstrategi yderli gere ved at mobilisere alle, der er involveret i jobskabelsesprocessen, især arbejdsmarkedets parter. Makroøkonomisk stabilitet og tillid De strukturelle og arbejdsmar kedsmæssige elementer i den euro- p æ i s ke b e s k æ f t i g e l s e s s t r a t e gi kræver en fornyet indsats for inve steringer i menneskelige ressour cer, især gennem øget almen og e r h v e r v s f a g l ig u d d a n n e l se og beskæftigelsesfremmende tiltag bl. a. i form af en mere fleksibel tilrettelæggelse af arbejdet, støtte til regionale og lokale initiativer, herunder de "lokale overenskom ster", der refereres til i "tillidspag t e n ", de n e d b r i n g e l se ikke-lønmæssige arbejdskraftom kostninger ved at beskæftige lavt l ø n n e de og lavt kvalificerede arbejdstagere samt en mere effek tiv arbejdsmarkedspolitik. Der bør gøres en særlig indsats for at ind passe de unge i arbejdslivet, fore bygge langtidsledighed og skabe lige muligheder for mænd og kvin der i arbejdsverdenen. af I de følgende afsnit gennemgås både den makroøkonomiske og den arbejdsmarkedsmæssige kontekst, som danner rammen om ovennævn te strategi, og der peges på områ der, hvor der er behov for en forstærket indsats. Det er dog ikke hensigten med denne rapport at præsentere en udtømmende analy se af alle de mange forskellige fak torer, der kan have indvirkning på beskæftigelsen i Europa. Der er imidlertid tre forhold, der kan vise sig at få stor betydning for beskæf tigelsen både nu og i fremtiden, og som fortjener at blive analyseret mere detaljeret i senere rapporter, og det er de små og mellemstore virksomheders rolle (se Beskæfti gelsen i Europa 1994), virkninger ne af internationaliseringen og liberaliseringen af samhandelen samt den forventede udvidelse af Den Europæiske Union. Med det kraftige opsving i 1994 og frem til midten af 1995 opstod der håb om en positiv udvikling i den europæiske økonomi med vækst prognoser på ca. 3% for 1995 og 1996 og parallelt hermed en forbed ring i beskæftigelsessituationen. Et opsving af denne karakter og dette omfang var netop, hvad europæisk økonomi havde brug for. Med ud gangspunkt i den makroøkonomi ske strategi, der var fastlagt i hovedretningslinjerne for den øko nomiske politik, kunne det være omdannet til en bæredygtig vækst vej støttet af øgede investeringer, som gradvist ville have skabt pro duktiv kapacitet og dertil hørende job. Det ville have dannet grundlag for en gradvis absorbering af ar bejdsløsheden og gjort det lettere at gennemføre strukturreformer på arbejdsmarkedet. Erhvervsoversig- ter over investeringsplaner i slut ningen af 1994 viste rent faktisk også, at man stod klar med stærke realkapitalprojekter. Siden er væksten imidlertid blevet mærkbart svækket, og det har haft direkte indvirkning på udviklingen på arbejdsmarkedet, idet den be skedne vækst i beskæftigelsen, der kunne registreres fra midten af 1994, og som nåede op på 0,8% i 1995, næsten standsede helt i be gyndelsen af 1996. Disse resultater, som er dårligere end forventet, skyldes i vidt omfang de forsinkede virkninger af to mod satrettede tendenser på kapital markederne. For det første var der en kraftig stigning i den lange rente på kapitalmarkederne både inter nationalt og i EU i 1994. For det andet, og det er endnu vigtigere, var der en voldsom valutauro i foråret 1995 med ganske store og pludseli ge forskydninger mellem EU-valu -6 taerne. Disse to forhold hænger også indbyrdes sammen og må tilskrives troværdighedsproblemer eller manglende rettigdig gennem førelse af den vedtagne konvergens politik i flere EU-lande. Blandt årsagerne til stigningen i den lange rente synes manglende vilje til at gøre noget effektivt for at nedbringe de strukturbetingede budgetunderskud samtidigt med opsvinget (kun -0,2% af EU's BNP i 1994 og -0,3% i 1995) at have spillet en vigtig rolle. Rentestigningen var også mere udtalt i de lande, hvor det tilsyneladende endnu ikke var lyk kedes at gennemføre en mere varig reduktion af de offentlige udgifter. Valutauroen i begyndelsen af 1995 havde en kraftig negativ indvirk ning på økonomien både i de lande, hvis valuta blev opskrevet, og i de lande, hvor den blev nedskrevet. I den første gruppe var der tale om en indskrænkning af fortjenesten i den eksporWimport-konkurreren- de sektor, hvilket kombineret med en stadig forholdsvist restriktiv pengepolitik gav anledning til vis se beskæringer i planerne for de private udgifter. I de lande, hvor valutaen blev nedskrevet, satte be stræbelser på at begrænse de infla- t i o n s m æ s s i ge v i r k n i n g er af nedskrivningen også en dæmper på efterspørgselssiden gennem hø jere rente (som i forvejen blev pres set i vejret af en forøgelse af risikopræmien) og en udhuling af forbrugernes købekraft, mens stig ningen i eksporten til en vis grad blev modsvaret af lavere vækst på disse landes vigtigste eksportmar keder. Denne situation tilligemed forvent ningen om, at der er behov for øje blikkelige yderligere stramninger for at modvirke, at budgetunder skuddene atter skal vokse, h ar svækket den økonomiske tillid hos forbrugere og investorer. Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag Væksten forventes at tage til igen i årets anden halvdel og blive endnu kraftigere i 1997 og 1998. De føre nde indikatorer peger rent faktisk i denne retning, og udviklingen er allerede godt i gang ifølge Kommis sionens forårsprognose. Der forven tes en gradvis accelerering fra ca. 1,5% i 1996 til 2,5% i 1997 med en stigning i beskæftigelsen på 0,2% i 1996 og 0,6% i 1997. Behov for handling Den seneste makroøkonomiske ud viklings skuffende virkninger for beskæftigelsen og arbejdsløsheden viser klart, hvor afgørende en høje re og mere vedvarende vækstrate er for bekæmpelsen af arbejdsløshe den. Opmærksomheden er atter vendt mod det påtrængende behov for at genskabe en kraftigere vækst vej ved hjælp af en troværdig omfor- d e l i ng af v æ g t en m e l l em de forskellige politiske foranstaltnin ger, der skal gennemføres. For at opnå det, er der to former for betin gelser, der skal være opfyldt, af hængigt af hvilken tidshorisont der opereres med. På kort sigt: og rentabilitet - Ser man på de positive resulta ter med hensyn til lønninger, priser og den kraftige internationale ef terspørgsel, er væksten i pro duktion og beskæftigelse i EU begrænset af den manglende tillid, der holder den indenland ske I betragtning af de seneste frem skridt med hensyn til bestræbel serne på at skabe øget konver gens og den deraf følgende forskydning i kombinationen af politiske tiltag er forudsætnin gerne til stede for et fornyet in denlandsk opsving. efterspørgsel nede. - Set ud fra et politisk synspunkt ikke ud bør efterspørgslen springe af budget- og lønstig ninger, men baseres på fornyet tillid til den fulde gennemførel se af hovedretningslinjerne for den økonomiske politik. Det be tyder, at man skal fortsætte med den fiskale konsolidering og opretholde en hensigtsmæs sig lønudvikling i hele EU, sæt te mere fart i strukturreformer ne og skabe yderligere plads til lempelser på det monetære om råde. Konsolideringen af de offentlige budgetter vil kun få positiv er indvirkning hvervslivets og forbrugernes til lid, hvis den videreføres til strækkeligt overbevisende, dvs. med mulighed for at fastholde en lavere rente. på En alvorlig hindring for vækst på kort sigt vil være en fornyet risiko for valutauro. En sådan risiko vil hovedsagelig kunne opstå i to tilfælde: - Manglende tiltro til visse EU-landes umiddelbare kon vergenspolitik med henblik på at opfylde ØMU-betingel- serne. Det vil blot være en gentagelse af 1995-valuta- krisen med ødelæggende virkninger for produktionen og beskæftigelsen i alle lan de. Situationen vil kun op stå, hvis de vedtagne kon vergensmål tilsidesættes eller ikke forfølges tilstræk keligt ihærdigt. - Mangel på troværdige udsig ter til øget beskæftigelse i andre EU-lande. Det kan være resultatet af en grund læggende svaghed i vækst- og beskæftigelsesstrategien og især i den sociale opbak ning, der skal til for at gen skabe vækstvejen. Kun et fornyet opsving i en stabil kontekst makroøkonomisk tilbagevenden med gradvis -7 til øget beskæftigelse kan sikre sammenhængen i den overordnede strategi. På mellemlang sigt: på en højere - Den produktive kapacitet kan øges med udgangspunkt i en vækstvej øgede baseret investeringer, hvis den budget mæssige konsolidering gradvist resulterer i balance på budget tet, og hvis eventuelle stabili- tetskonflikter kan forebygges både på lønsiden og på marke derne for varer og tjenesteydel ser. Det er tydeligt, at skal der opnås en mærkbar nedbringelse af arbejdsløsheden, må man op på vedvarende vækstrate end i de seneste to tiår (en gennemsnitlig årlig vækst på 2,2%). Hvis tendensen for perioden 1974-96 i arbejds kraftens produktivitet forbliver stabil — i øjeblikket ca. 2% om året — er det kun den del af væksten, der overstiger 2%, der vil skabe øget beskæftigelse. I betragtning af den forventede forøgelse af arbejdsstyrken på ca. 0,6% om året betyder det, at væksten på mellemlang sigt ligge på mellem 3% og skal 3,5% for gradvist at nedbringe arbejdsløsheden tilstrækkeligt hurtigt (med 0,5%-l% om året) og øge beskæftigelsesfrekven sen i EU. Dette har desuden be tydning for løsningen af de fi skale der må forventes at følge af den stigen i befolk de gennemsnitsalder ningen. problemer, ved gøre - Med en lavere vækstrate vil man kun kunne øge beskæfti gelsen væk at sten mere arbejdskraftintensiv, f. eks. ved i mindre grad at er statte arbejdskraft med kapital. Det ville resultere i en lavere stigning i arbejdskraftens pro duktivitet målt i output pr. per- Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag 1 Årlige udsving i beskæftigelsen i EU, 1970-96 Årlig variation (%) 2 r 2 Beskæftigelsesfrekvensen i EU-landene, 1986 og 1995 % af befolkning (15-64) 100 Wåm af son. Oprettelse af job via lokale initiativer som et middel til imødekomme nye behov at er en anden måde, hvorpå væksten kan gøres mere be- skæftigelsesskabende. I denne sammenhæng kunne en ned bringelse af de ikke-lønmæssige arbejdskraftomkostninger i den nederste ende af skalaen — som foreslået i hvidbogen — gø res betinget af effektiv oprettel se af nye arbejdspladser. Hvis nedsættelserne gøres betingede af en nettostigning i antallet af job i virksomheder, hvor ar bejdsgiveren får en skattefor del, hvis der oprettes et nyt job, kan spildomkostningerne ned bringes, og man undgår "over flytningseffekten" (hvor en be stemt kategori af arbejdstagere, der "udløser" disse fordele, an sættes på bekostning af andre arbejdstagere). kategorier Den Europæiske Union må ru ste sig til den udfordring, der ligger i internationaliseringen og integreringen af de nyligt industrialiserede lande som vig tige aktører i det verdensøkono miske system og den internatio nale samhandel. Det vil på den ene side skærpe konkurrencen i fremstil først og fremmest lingsindustrien, men også i servicesektoren, og kræve en række strukturpolitiske støtte foranstaltninger, hvis såvel en keltpersoner som virksomheder skal kunne følge med udviklin gen. Integreringen af de nye markedsøkonomier, især i Cen tral- og Østeuropa, vil også skabe behov for strukturtilpas ninger både inden for erhvervs- strategier og på arbejdsmarke det. På den anden side er en sådan strukturtilpasning nød vendig, hvis virksomhederne i Europa skal få fordel af de be skæftigelsesmuligheder, der lig ger i adgangen til nye marke der. Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag Hovedkonklusionen på den makro økonomiske analyse er, at genska belse af større vækst, således som det også fremgår af hovedretnings linjerne for den økonomiske politik, er den vigtigste opgave og samtidig den letteste vej til en varig løsning på beskæftigelsesproblemet i EU — set ud fra både en politisk og en s a m f u n d s m æ s s ig s y n s v i n k e l. Strukturreformer på vare- og ar bejdsmarkederne kan medvirke hertil, selv om de fleste af de struk turpolitikker, der bør ledsage den makroøkonomiske strategi, tager sigte på at stimulere de endogene vækstkræfter, dvs. de virker hoved sagelig via stigninger i produktivi teten i EU's økonomi og gør det lettere at føre en bæredygtig makro økonomisk politik. Lav beskæftigelses frekvens og høj arbej dsløshed Beskæftigelsen steg i 1995 i EU som helhed for første gang siden 1991, men der er lang vej endnu, før de jobtab, der kunne registreres i de tre år fra 1991 til 1994 (figur 1), er opvejet. Europa mistede ca. 5 millioner arbejdspladser i den pe riode, og der var i 1995 ca. 4 millio ner færre beskæftiget end fire år tidligere (en tilbagegang på 2,5%). I Finland og Sverige var antallet af personer i beskæftigelse ca. 10% la vere end fire år før. Beskæftigelsen fortsatte med at falde i 1995 i visse EU-lande — Tyskland, Italien og Portugal. Beskæftigelsesfrekven sen i EU, der kun er ca. 60%, er væsentligt lavere end for 20 år si den og også væsentligt lavere end i USA og Japan, hvor den begge ste der er steget siden m i d t en af 1970'erne (figur 3). For EU-landene som helhed er det således kun lyk kedes lidt bedre end efter den anden oliekrise i 1980'erne at skaffe arbej de til dem, der ønsker et job, men der er dog store forskelle landene imellem (figur 2). den vokset, især i Tyskland (til 8,9% fra 8,1% tolv måneder tidligere). Stigningen i arbejdsløsheden ville have været endnu større, hvis den gennemsnitlige erhvervsfrekvens ikke fortsat var faldet i 1995 lige som de fire forudgående år. Dette fald er koncentreret på to grupper: unge mænd og kvinder under 25 år og mænd i alle aldersgrupper. Fal det i de unges erhvervsfrekvens op- vejes n æ s t en n ø j a g t i gt af en stigning i den procentvise andel af unge under uddannelse, hvilket er udtryk dels for EU-1 andenes be stræbelser på at forbedre kvalifika tionsniveauet, dels for et ønske hos de unge selv om at udskyde deres indtræden på et arbejdsmarked, hvor jobmulighederne er meget be grænsede. Arbejdsløsheden i EU var lavere i 1995 end i 1994, men efter at være faldet fra rekordhøjden på 11,3% i april 1994 til 10,7% i juli 1995, for blev den uændret, før den begyndte at stige igen i november 1995 for at nå op på 10,9% i foråret og 10,8% i juli 1996. Kun 5 ud af de 15 EU-lan de h ar oplevet et fortsat fald i arbejdsløsheden siden midten af 1995, og i 8 lande er arbejdsløshe Desuden må faldet i antallet af unge, der kommer ind på arbejds markedet, forventes at blive endnu større på grund af de underliggende demografiske tendenser, hvilket vil resultere i, at der bliver væsentligt færre på arbejdsmarkedet med nye færdigheder og kvalifikationer til at opveje, at stadigt flere blandt de ældre aldersgrupper lader sig pen sionere tidligere. 3 Beskæftigelsesfrekvens, 1973-95 4 Arbejdsløshed, 1973. 95 80 % af arbejdsstyrken Japan v--' •4 70 60 i pï 50 i i ,. t. I,I I M I J I M. I i n> i H. ii i ,. tmi» i iniiii. i i. i i. ». I 5Q 1973 1976 1977 1979 1981 1983 1986 1987 1989 1991 1993 1995 9- Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag Den fortsatte tendens i retning af tidligere pensionering har haft en uforholdsmæssig kraftig virkning på e r h v e r v s f r e k v e n s en b l a n dt mænd over 50 år. På trods af, at den officiel!« pensionsalder er 65 år i de fleste EU-lande, er kun under en tredjedel af alle mænd mellem 60 og 64 år i EU stadigvæk økonomisk aktive, og i aldersgruppen mellem 55 og 59 år er det kun godt to tred jedele. Det mest foruroligende er, at stadigt flere mænd i den "bedste" arbejdsdygtige alder (25-49 år) trækker sig tilbage fra arbejdsmar kedet. Vækst i produktionen og beskæftigelsen Den fornyede vækst i beskæftigel sen i 1995 afspejler væksten i BNP. Beskæftigelsen reagerer med en vis forsinkelse på ændringer i den samlede produktion, og det er grunden til, at beskæftigelsen kan forventes at stige langsomt i EU som helhed i 1996 på trods af den anslåede beskedne vækst i BNP, men der bliver formentlig kun tale om en begrænset stigning. Væk sten i BNP er resultatet af en kom bination af øget værditilvækst pr. beskæftiget og en forøgelse af den samlede beskæftigelse. 11995 steg produktiviteten med 1,7% og be skæftigelsen med 0,8%. Ikke desto mindre har væksten i BNP med ført en større stigning i beskæfti gelsen i nogle lande end i andre. I Tyskland og Italien var væksten i BNP i de to år mellem 1993 og 1995 omkring EU-gennemsnittet, men beskæftigelsen faldt. I andre EU- lande med en tilsvarende vækstra te (Belgien, Spanien, Frankrig, Storbritannien og især Nederlan dene) steg beskæftigelsen. Behovet for at skabe en mere be skæftigelsesfremmende vækst er ét af de vigtigste mål for den euro pæiske beskæftigelsesstrategi, og sigtet er at sikre, at den stigning i produktionen, man når op på, ud mønte« i flere job. Det vil med an dre erd sige, at målet fer EU's politik ikke blot er at sikre vækst i BNP for vækstens ege« skyld, men som et middel til at gkabe øget vækst i beskæftigelsen for at skaf fe arbejde både til dem, der er ar bejdsløse, og til dem, der afholder sig fra at søge arbejde, fordi der ikke er tilstrækkeligt mange job muligheder. Det skal ikke gøres ved at bremse væksten i produkti v i t e t e n. T v æ r t i m od er kraftig vækst i produktiviteten en nødven dig forudsætning for at forbedre erhvervslivets konkurrenceevne og skabe øget velstand. Oprettel sen af arbejdspladser i små og mel l e m s t o re v i r k s o m h e d er er et eksempel herpå. Fra 1993 til 1995 steg omsætningen i små og mel lemstore virksomheder med 10%, samtidig med at beskæftigelsen steg med 5%, mens den samme om sætningsstigning i store virksom h e d er k un gav en s t i g n i ng i beskæftigelsen på 3%. Den seneste vækst i beskæftigelsen i EU, selv i de lande, som har haft størst held med at omdanne væk sten til flere job, var væsentligt la vere end i USA, hvor BNP kun steg en smule mere mellem 1993 og 1995, men hvor antallet af beskæf tigede steg med gennemsnitligt over 2% om året sammenholdt med kun en marginal stigning i Europa som helhed. Det skyldes til dels, at mens USA har haft vedvarende vækst i produktionen siden 1991, er den europæiske økonomi først lige kommet ind i et opsving. Det afspej ler imidlertid også den underliggen- de f o r s k el i beskæftigelsen, der følger med en given vækst i BNP, som over en lang periode har været langt højere i USA end i Europa. i d en s t i g n i ng Der er givet forskellige forklarin ger på denne forskel i vækstens - 10 beskæftigelsesindhold, men der er uenighed om, hvor »tor relativ vægt der skal tillægges de ferekel- l i ge f a k t o r e r. To v æ s e n t l i ge e l e m e n t er er fer det første de omfattende jofciab, der har gjort sig gældende øver en lang periode i landbruget og fremstillingsindu strien i Europa, hvor der blev ned- l a gt f l e re i U S A, a r b e j d s p l a d s er samtidig med at der i USA snarere var tale om større vækst i produk t i o n en end l a v e re s t i g n i ng i produktiviteten og bedre konkur renceevne og en mere dynamisk udvikling. l a n gt e nd r e l a t i vt Det andet element er den større i nettostigning i beskæftigelsen servicesektoren i USA, hvor væk sten i produktionen (eller værditil væksten) ikke har været meget anderledes end i Europa. Det er den kraftige stigning i beskæftigel sen i forhold til produktionen i den ne sektor, der ligger til grund for den s t æ r kt beskæftigelsesfrem mende vækst i den amerikanske økonomi som helhed. Der er dog forskelle både med hensyn til om fanget afvæksten i beskæftigelsen i servicesektoren og med hensyn til, hvorvidt der er tale om private eller offentlige tjenesteydelser (se nedenfor). Denne udvikling i be skæftigelsen hænger også sammen med lave stigninger i gennemsnits lønningerne og lave stigninger i ar- bejdskraftomkostningerne som helhed og med en kombination af flere andre faktorer, såsom en for øgelse af lønforskellene i den ne derste ende af lønskalaen, især i 1970'erne og 1980'erne, samtidig med at markederne for tjeneste ydelser har fungeret mere effek t i v t. D e n ne f l e k s i b i l i t et på lønskalaen kombineret med et ar- b e j d s l ø s h e d s f o r s i k r i n g s s y s t em med ringere dækning og større be grænsninger, som tvinger mange af de arbejdsløse til at arbejde for en hvilken som helst løn, er én af de væsentligste årsager til, at der er oprettet så mange job med lav produktivitet i servicesektoren i USA. Behov for handling Det er derfor vigtigt ikke at slække på strategien eller at stille sig til freds med den lille nedgang i ar bejdsløsheden, der har k u n n et registreres siden 1994. Det er nød vendigt at fortsætte moderniserin gen af Europa og fuldt ud udnytte de muligheder, der ligger i Den Europæiske Union. - Det indre marked er ensbety dende med oprettelsen af ver i dens største økonomi målt BNP og købekraft med 370 mil lioner forbrugere. Harmonise ringen af lovgivningen på flere områder og afskaffelsen af hin dringer for handelen og produk tionsfaktorernes frie bevægelig hed inden for tjenesteydelser, offentlige indkøb og kapital markeder har resulteret i en stigning i samhandelen inden for EU og indvirker dermed også på den videre modernise ring af den europæiske økono mi, væsten og jobskabelsen. Denne proces må videreføres og udbygges og dens fordele må udnyttes i fuldt omfang. Det samarbejde utilstrækkelige mellem EU-landene omkring beskatning, især de indirekte skatter, hvor der kun kan træf fes afgørelse med enstemmig hed, forekommer i øjeblikket àt være en af de største hindrin ger for kompatibiliteten mellem ét fælles marked og 15 forskel lige ukoordinerede markeder med forskellige beskatningssy stemer. Europas infrastruktur må også udvikles, så den svarer til de indre marked, og så man i stedet for et "kludetæppe" af nationale net får et virkeligt transeuropæisk net inden for Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag kens færdigheder. Dette ar bejdsmarked i to hastigheder er en af de grundlæggende årsager til arbejdsmarkedsproblemerne i Europa. Europæisk erhvervs livs konkurrenceevne på lang sigt afhænger derfor af en ny samordnet strategi, hvor inve steringer i menneskelige res sourcer, uddannelse og omsko ling og genindpasning af de arbejdsløse både kan forbedre kvaliteten af de færdigheder, der tilbydes, og skabe større fleksibilitet på arbejdsmarke det. En sådan strukturændring kan sikre vedvarende vækst i beskæfti gelsen på mellemlang og lang sigt. Indsatsen bør være ledsaget af den n ø d v e n d i ge t i l p a s n i ng af ar bejdskraftomkostningerne. Des uden må der skabes tilstrækkelige jobmuligheder, især i servicesekto ren, for den del af arbejdsstyrken, som ikke realistisk kan forventes at blive højt kvalificeret. Det vil gøre europæisk erhvervsliv i stand til at ruste sig til den udfordring og de muligheder, der ligger i den sti gende internationalisering og den voksende konkurrence fra nyligt industrialiserede og nyudviklede lande ikke kun i Sydøstasien, men også i Central- og Østeuropa. Ad gang til nye markeder åbner for muligheder, der kan resultere i øget beskæftigelse. Udfordringen består i at skulle specialisere sig på nye områder og finde nye områder for oprettelse af arbejdspladser i Europa som erstatning for de akti viteter, hvor lave arbejdskraftom kostninger er den afgørende faktor for konkurrencen fra disse lande, og hvor den voksende internatio nalisering af produktionen i de sektorer, hvor arbejdskraftom kostningerne er lave i EU, kan føre til endnu større arbejdsløshed og øget pres for at få gennemført pro tektionistiske foranstaltninger i disse sektorer. transport, energi og telekom munikation. Denne fælles øko nomi giver, hvis den udnyttes rigtigt, store muligheder for øget vækst og ny beskæftigelse, som det enkelte land ikke kan opnå på egen hånd. Den Europæiske Monetære Union vil skabe forudsætninger for vedvarende vækst og lavere arbejdsløshed. Kravet om op retholdelse af konvergensen skaber også bedre muligheder for at kombinere de politiske tiltag mere afbalanceret. Den stabile makroøkonomiske ram me vil stimulere investeringer ne og det private forbrug. Desuden vil Den Monetære Union gøre det muligt at udnyt te potentialet i det indre mar ked fuldt omfang. Varig afskaffelse af vekselkursernes i vil forvridning øget prisgennemsigtighed, mere konkurrence og større effektivi tet. resultere i af Europas Moderniseringen beskæftigelsessystemer bør fortsætte. Det gamle beskæfti- gelsessystem med hovedsagelig mandsdomineret masseproduk tion baseret på færdigheder in den for et bestemt, afgrænset område er forsvundet. Det mo derne erhvervsliv er videnbase ret, og information hvor tekno logi spiller en afgørende rolle for den nye måde at tilrettelæg ge arbejdet på, så der skabes en økonomi baseret på alsidige færdigheder og tilpasningsevne. Hvert år forsvinder mindst 10% af alle job og erstattes med an dre i nye processer og nye virk somheder, der kræver nye færdigheder. Men de hurtige ændringer på efterspørgselssi den på arbejdsmarkedet er ikke blevet modsvaret af den fornød ne indsats på udbudssiden for arbejdsstyr at videreudvikle - 11 Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag Oprettelse og nedlæggelse af arbejdspladser f r i t i d s a k t i v i t e t er Det sektormæssige mønster i væk sten i beskæftigelsen var meget ensartet i hele EU i 1995, idet for retningsservice, sundhed, uddan og n e l s e, personlige tjenesteydelser samt miljøsektoren tegnede sig for stør steparten af nettotilgangen af nye job, mens nedlæggelsen af arbejds pladser — ligesom tidligere — først og fremmest fandt sted inden for landbruget og i de fleste EU-lande også i fremstillingsindustrien (bort set fra instrumentindustrien, hvil ket til dels hænger sammen med den voksende interesse for miljøbe skyttelse). Det er en fortsættelse af en længerevarende tendens, som også gør sig gældende i USA og Japan. Begge steder er de erhvervs sektorer, hvor der er oprettet flest nye job, i bemærkelsesværdig grad de samme som i Europa, og det sam me gælder de sektorer, hvor be skæftigelsen er faldet eller er forblevet næsten uændret. Der er dog forskelle med hensyn til omfan get af ændringer. Inden for den seneste cyklus har beskæftigelsen udviklet sig ganske tilfredsstillende i de små og mel lemstore virksomheder. I perioden 1988-1990, da beskæftigelsen steg i virksomheder af alle størrelseska- tegorier, var stigningen størst i de små og mellemstore virksomheder. Siden 1991 er beskæftigelsen fort sat steget i de meget små virksom heder (under 10 ansatte). I små (10-49 ansatte) og mellemstore (50-249 ansatte) virksomheder kunne beskæftigelsen opretholdes, mens den begyndte at falde i de store virksomheder. Siden opsvin get satte ind, er beskæftigelsen dog vokset markant i de store virksom heder. 1 Europa blev der i de 13 år fra 1980 til 1993 oprettet 18 mio. nye job i servicesektoren sammenholdt med 22 mio. i USA. Udregnet for holdsmæssigt var stigningen i be skæftigelsen ca. en tredjedel større i USA end i Europa. Offentlige tje nesteydelser (sundhedsvæsen, det sociale område og uddannelse) til ligemed fritidsaktiviteter bidrog med næsten 1% om året til beskæf tigelsen i USA og ca. 0,5% om året i Europa og Japan. De eneste an dre sektorer, hvor der var tale om en m a r k a nt nettostigning i be skæftigelsen i Europa og USA, var forretningsservice, distribution og hotel- og restaurationsvirksom hed. En større forskel mellem Europa og USA og endnu større mellem Euro pa og Japan gjorde sig gældende inden for industri og landbrug. I Europa faldt beskæftigelsen i disse to sektorer tilsammen med 13 mil lioner. I USA faldt den med under 2 millioner, og i Japan var der tale om en mindre stigning. Disse for skelle kan først og fremmest tilskri ves ændringer i beskæftigelsen i industrien, eftersom beskæftigel sen i landbruget faldt alle tre steder — dog i forskelligt omfang. Rent kvantitativt er omfanget af jobtab i disse to sektorer en vigtigere faktor for de ringe resultater på beskæfti gelsessiden i Europa sammenlignet med USA end den lavere stigning i beskæftigelsen i servicesektoren: Hvis EU havde kunnet oprette nye job i servicesektoren i samme tempo som USA, ville det have givet 7 mil lioner ekstra job, mens fremstil l i n g s i n d u s t r i en f a k t i sk nedlagde 6 millioner flere arbejds pladser end i USA, og landbruget og byggeriet tilsammen mistede yder ligere ca. 4 millioner arbejdsplad ser. r e nt Denne kraftigere vækst i beskæfti gelsen i USA i industrien kan i mod sætning til, hvad der gælder for 12 servicesektoren, udelukkende til skrives en langt højere vækst i pro l a v e re d u k t i o n en frem for en stigning i produktiviteten. Også sidstnævnte har rent faktisk været højere end i Europa i de seneste 15 år, hvilket tilligemed den krafti ge devaluering af dollaren i forhold til andre valutaer har været med til at styrke de amerikanske producen t e rs k o n k u r r e n c e e v ne både på hjemmemarkedet og på eksport markederne og dermed underbygge væksten i produktionen. I servicesektoren synes væksten i produktionen til gengæld at have været stort set den samme i USA som i Europa, idet den større stig ning i beskæftigelsen i dette tilfæl de kan tilskrives en langt lavere stigning i produktiviteten i USA eller med andre ord et mere beskæf tigelsesintensivt udviklingsmøn ster. Det hænger dog tilsyneladende ikke kun sammen med lavere stig ninger i gennemsnitslønningerne i USA's servicesektor, eftersom stig ningen i reallønsomkostningerne i servicesektoren (4% i alt i perioden 1984-94) ikke har været væsentligt lavere end i Europa (4,5%). Det kan også hænge sammen med en større lønspredning, især i den nederste ende af lønskalaen i 1970'erne og 1980'erne, da en meget stor del af de nye job, der blev skabt i servicesek toren i USA, tilsyneladende blev be- s at m ed l a vt l a v t l ø n n e de og kvalificerede arbejdstagere. I 1990'erne synes tendensen dog at være vendt i USA: den sektormæs sige fordeling af de nye job i USA tyder på, at væksten i beskæftigel sen i højere grad har været koncen- t r e r et på højt k v a l i f i c e r e de aktiviteter. 68% af nettostigningen i fuldtidsbeskæftigelse mellem 1994 og 1996 lå således inden for jobka tegorier med en løn over middelløn nen. Desuden lå 52% af væksten i beskæftigelsen i de øverste 30% af jobkategorierne. Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag Samtidig er der sket en ændring i USA's politik på dette felt, så der nu lægges langt større vægt på at for bedre jobkvaliteten, især inden for de lavt kvalificerede erhverv, hvil ket fremgår af den amerikanske re gerings bestræbelser på at forbedre og udvikle erhvervsuddannelserne for at gøre folk mere "jobegnede". Denne konvergens i politiske stra tegier afspejles i konklusionerne fra G7-topmødet i Lille om beskæftigel sen. Bevægelser mellem sektorerne og "jobgennemtræk" Både i Europa og i USA er antallet af n y o p r e t t e de og n e d l a g te arbejdspladser hvert år mange gange større end nettoændringer ne i beskæftigelsen, som jo er det, man normalt interesserer sig for. Gennemsnitligt ca. hver ottende af alle i beskæftigelse i EU på et givet tidspunkt var enten slet ikke i beskæftigelse eller arbejdede i en anden sektor et år tidligere. Læg ger man dertil alle dem, der skifter job inden for samme sektor, får man et tal for "jobgennemtrækket" hvert år svarende til ca. hver sjet te, hvilket synes at være nogenlun de det samme som i USA, men i visse EU-lande, som f. eks. Spani en, Danmark, Nederlandene og Storbritannien, er tallet endnu hø jere. Omfanget af "gennemtræk" i de forskellige sektorer har dog ikke meget at gøre med, hvor meget be skæftigelsen forøges i de pågæl dende sektorer, eller hvorvidt de er i vækst eller tilbagegang. Det er tilsyneladende vigtigere, hvilke kvalifikationer der kræves af ar bejdstagerne og dermed også, hvor omfattende en uddannelse der skal til for at udføre arbejdet. I landbru get er "jobgennemtrækket" (kun lønmodtagere) derfor 20-25% om året, og i hotel- og restaurations branchen er det næsten 30%. I modsætning hertil vil der i bank- og forsikringsbranchen og inden for offentlig administration, hvor uddannelseskravene generelt er væsentligt højere, hvert år kun være ca. 9% af de ansatte, der er nye i sektoren. Det afspejler i et vist omfang, hvor vanskeligt det mange steder er for folk at skifte fag (frem for at skifte til et tilsva rendejob i en anden sektor), og det er tilsyneladende stadig en væ sentlig årsag til den manglende på arbejdsmarkedet. fleksibilitet Det er dog et spørgsmål, om det forhold, at der bliver stadigt flere h u s s t a n d e, hvor både mand og kone har udearbejde, er med til at begrænse den geografiske mobili tet. Behov for handling Sammenligner man udviklingen i Europa og USA med hensyn til væk sten i beskæftigelsen, rejser der sig en række spørgsmål af politisk ka rakter, som ikke så let lader sig besvare. - I USA er det lykkedes at skabe flere job og opnå et mere be- skæftigelsesskabende vækst mønster. Der er stadig en vis usikkerhed om, hvad årsagerne er, og hvad EU-landene kan lære heraf, men det skyldes for mentlig både sociale, politiske, kulturelle og økonomiske fakto rer. Selv om den større løns predning i den nederste ende af lønskalaen i USA sammenholdt med Europa er en vigtig faktor, er der også andre forhold, der i spiller ind, såsom forskelle graden af arbejdskraftens mo bilitet (af flere forskellige grun de) og forskelle i reguleringen af markeder for varer og tjene steydelser. Det er tvivlsomt, om den samme form for løndiffe rentiering er forenelig med den - 1 3- større europæiske sociale model, men der er voksende enighed om, hvilken strategi der bør følges for at takle problemet, hvilket fremgik af konklusionerne fra G7-landenes topmøde om be skæftigelse, hvor det blev frem hævet, at valget ikke bør stå mellem voksende arbejdsløshed indkomstskævhed. og Der er imidlertid tvivl ingen om, at der er brug for pragmati ske reformer for at sikre, at folk føler sig tilskyndet til at søge arbejde, og for at få arbejdsmar kederne til at fungere bedre. I denne sammenhæng ville en nedbringelse af de ikke-løn- mæssige arbejdskraftomkost ninger — især rettet imod den nederste ende af lønskalaen — kunne bidrage til at øge beskæf tigelsen. Det vil dog formentlig kun have begrænset virkning, hvorfor det er så meget desto vigtigere at opfylde betingelser ne for at opnå en vækstrate, der er højere end stigningen i pro duktiviteten, og få løst de øvri ge problemer,, der kan hæmme vækstpotentialet i europæisk økonomi. Selv om der rent politisk er en tendens til at fokusere på vækstsektorerne i sig selv og på foranstaltninger med henblik på at stimulere udviklingen af nye erhvervsaktiviteter, skyl des det forhold, at det ikke er lykkedes for Europa at fasthol de en tilstrækkelig stigning i beskæftigelsen, i vidt omfang de omfattende jobtab i sektorer i tilbagegang. Disse jobtab kan ikke først og fremmest tilskri ves den teknologiske udvikling og automatisering, som "over flødiggør" job, men snarere la vere produktionsstigninger. Det viser, at der er brug for at for bedre og skabe gunstigere markedsvil kår. konkurrenceevnen Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag - Omfanget af "jobgennemtræk'' tyder ikke på, at arbejdsmarke derne er ekstremt usmidige, i hvert fald ikke så der er tale om en uhensigtsmæssig be grænsning af arbejdskraftens bevægelser mellem de forskelli ge sektorer. Udviklingen viser dog, at det er de lavt kvalifice rede arbejdstagere, der tegner sig for en stor del af disse bevæ gelser, og at det måske er lette re for dem at skifte mellem for skellige sektorer og brancher, end det er for folk med højere specifikke og normalt mere kvalifikationer. Fleksibilitet og sikkerhed Noget af det, der i stigende grad debatteres i de senere år, er behovet for større fleksibilitet på de europæ iske arbejdsmarkeder som en nød vendig strukturel forudsætning for konkurrenceevne og øget beskæfti gelse. Der er langt mindre enighed om, hvad denne fleksibilitet går ud på, hvordan den opnås, og hvorvidt den er en tilstrækkelig forudsæt ning for vækst. Samtidig er der me get, der tyder på, at de europæiske arbejdsmarkeder er ved at være 5 Ændringer i deltid»- og fuldtidsbeskæftigelse, 1987-96 % al samJsl I beskæftigelse i basisåret B Pultid • Deltid 1967 1968 1969 1990 1991 1992 1993 1994 199S mere fleksible med hensyn til arbej dets tilrettelæggelse, lovgivning og arbejdstid. Antallet af personer, der arbejder om natten og i weekenden, er vokset de fleste steder i EU i de seneste få år — selv om mange fortsat ikke er meget for det (en spørgeundersøgel se blandt arbejdsgivere i fem lande synes at vise, at virksomhederne har svært ved at finde medarbejde re, der vil arbejde om lørdagen) — og det er tegn på en udvikling i retning af mere fleksibel tilrette læggeise af arbejdet. Samtidig har den gennemsnitlige ugentlige ar bejdstid for personer med fuldtids beskæftigelse næsten ikke ændret sig i de seneste ti år, men steg rent faktisk mellem 1990 og 1995. Det fald i den gennemsnitlige arbejds tid, der har kunnet registreres i det seneste tiår i EU, skyldes til dels forskydninger i beskæftigelsen mel lem sektorerne (især nedlæggelsen afarbejdspladser i landbruget, hvor arbejdstiden generelt er længere), men først og fremmest stigningen i deltidsbeskæftigelse. Størsteparten af nettostigningen i i begyndelsen af beskæftigelsen 1990'erne var rent faktisk del tidsjob, og det gjaldt både for mænd og kvinder, og tendensen fortsatte i 1995 (figur 5). Ca. 71% af nettostig ningen i job for mænd bestod af deltidsjob, mens det var ca. 85% for kvinderne. Det afspejler en udvik ling i retning af et mere fleksibelt arbejdsmarked, men samtidig skal det understreges, at de deltidsbe skæftigede n o r m a lt h ar færre rettigheder og dårligere ansættel sesvilkår end fuldtidsbeskæftigede. Den relativt mindre stigning i fuld tidsbeskæftigelsen for mænd har sandsynligvis i vidt omfang bidra get til mændenes tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet. Den store stigning i deltidsbeskæftigelsen blandt mænd ligger i den såkaldte "bedste" arbejdsdygtige alders 14 gruppe, hvor der var tale om en stigning på 50% i perioden 1990-95, og en meget stor del af disse mænd påtog sig kun deltidsarbejde, for di de ikke kunne finde et fuldtids job. Ligeledes var en meget stor del af de job, der blev skabt i 1995, af midler tidig karakter. Midlertidig beskæf- t e g n e de sig for h e le t i g e l se stigningen i mændenes beskæftigel se i EU og knap halvdelen af stig ningen i kvindernes beskæftigelse. Midlertidig beskæftigelse repræ senterer en relativt lille del af den samlede beskæftigelse i EU (ca. 12%), men over 50% af de arbejdslø se, som fandt arbejde i 1995, fik et midlertidigt job. Det var en lidt stør re procentvis andel af de under 25-årige, der fik et midlertidigt job (51% sammenholdt med 45% af al dersgruppen 25-49 år). Nogle af disse job indebar en vis uddannelse speriode, men det er ikke begrun d e l s en et midlertidigt job. Der var rent fak tisk færre blandt de arbejdsløse, som fik tilbudt en sådan uddannelse på jobbet, end blandt dem, der i forvejen havde beskæftigelse. For de fleste af disse mennesker var de midlertidige job således de eneste, der var til at få. at a c c e p t e re for Sammenhængen mellem midlerti dig beskæftigelse og uddannelsesni veau er ikke ensartet i EU, og der kan ikke siges noget generelt om, at midlertidige job og ringe kvalifika tioner følges ad. Det er en kendsger ning, at i den sydlige del af EU er det en forholdsvis større del af ar bejdstagere med lavt uddannelses niveau, der har et midlertidigt job, men i den nordlige del af EU er sandsynligheden for, at en højtud dannet sidder i et midlertidigt job, større end blandt de lavtuddanne- de. De fleste EU-lande betragter den øgede udbredelse af fleksible an- Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag sættelsesordninger som et centralt element i det ændrede beskæftigel- sesmønster, især på grund af lem pelsen af regler for deltidsarbejde og midlertidige ansættelseskon trakter, men også på grund af en omlægning af reglerne om arbejds tid. Andre regler om bl. a. ansættel- se og a f s k e d i g e l se k an o g så indvirke på udviklingen i beskæf tigelsen og det tempo, hvori virk t i l p a s s er d e r es s o m h e d e r ne arbejdsstyrke efter ændringer i forholdene på arbejdsmarkederne. I flere EU-lande er der etableret en specifik sammenkædning mellem mere fleksible arbejdsvilkår og op rettelse af nye arbejdspladser. Behov for handling Ovenstående tendenser tyder på, at der er større fleksibilitet i euro pæisk erhvervsliv end for ti år si den, men det har hidtil ikke haft nogen klar indvirkning på beskæf tigelsen. Det kunne tyde på, at der stadig består forskellige hindrin ger for oprettelsen af flere arbejds pladser. Det rejser spørgsmålet om, hvorfor de mere fleksible an sættelsesforhold og arbejdstids r e g l er i øget i k ke u d m ø n t es beskæftigelse. Forklaringen synes at hænge sammen med den måde, hvorpå virksomhederne omlægger produktion og arbejdsgange. Disse foranstaltninger er i mange tilfæl de begrænset til ændringer, som knap nok indvirker på arbejdsstyr ken, nemlig i form af øget brug af udlicitering, midlertidige ansæt t e l s e s k o n t r a k t er og a t y p i s ke arbejdsordninger. Hvis det be skæftigelsespotentiale, der ligger i de nye måder at tilrettelægge ar bejdet på, skal udnyttes fuldt ud, kræver det en positiv og bredere strategi, som inddrager arbejdsta gerne aktivt i processen. - Alle politiske tiltag vedrørende omfordeling af arbejdet afhæn ger af, om det lykkes at fjerne barriererne mellem interne og eksterne arbejdsmarkeder, så folk uden job kan komme i be skæftigelse, og folk med deltids arbejde og midlertidigt arbejde kan flytte over i mere sikre fuldtidsjob. Politiske foranstalt ninger med henblik på at skabe øget fleksibilitet, som f. eks. at gøre det lettere at ansætte folk på deltid eller på tidsbegrænse rej de ansættelseskontrakter, ser nogle spørgsmål om det so ciale sikkerhedsnets rolle og ligestillingen mellem mænd og kvinder. En nedsættelse af arbejdstiden ledsaget af en fornuftig omlæg ning af arbejdstiden kan blive til fordel for både arbejdsgivere og arbejdstagere. Der bør gøres mere for at støtte udbredelsen af en mere innovativ tilrettelæg gelse af arbejdet og ændringer i arbejdstiden samt effektive me toder til at styre organisatoriske ændringer, og det gælder især for de små og mellemstore virk somheder. Eksperimenter, der kombinerer nedsættelser af ar bejdstiden, skattelettelser og fordele i relation til social sik ring, og som hidtil har været for holdsvist begrænsede og hoved sagelig kun gennemført i enkelte virksomheder eller på lokalt plan, bør udvikles yderligere. tjenesteydelser Den fortsatte mangel på smi dighed på markeder for varer forhindrer og den fulde udnyttelse af de mu ligheder, der ligger i øget fleksi bilitet på arbejdsmarkederne. Disse forhold bør identificeres, og der bør gøres noget ved dem. Den "uddannelsesorienterede" virksomhed skal opstå som et afgørende element i fleksibilite ten. Det vil kræve nye former for samarbejde mellem virk somheder, andre organisationer 1 5- og uddannelsesinstitutioner for at sikre, at der kan tilbydes de i nødvendige nye færdigheder fortsat udvikling. Ajourføring af færdigheder og kvalifikationer inden for den eksisterende ar bejdstid kan bidrage mere til øget fleksibilitet end nedsættel ser af arbejdstiden i sig selv. Virksomhedernes evne til at til passe sig teknologiske og mar kedsmæssige ændringer afhæn ger af, hvor effektivt de er organiseret til at kunne udnytte ikke-materielle ressourcer, især forskning og udvikling, innovati on og livslang uddannelse. For at kunne klare den udfordring og samtidig opretholde balancen mellem fleksibilitet og sikkerhed må virksomhederne organiseres, så alle arbejdstagerne får per manent adgang til viden og in formation for at styrke deres til pasningsevne og forudsætninger for at kunne udføre arbejdsopga verne. Der skal fortsat gennem mere uddannelse satses på at gøre arbejdsstyrken mere "jobegnet". I modsat fald vil begrundelser ne for at investere i uddannelse af en hovedarbejdsstyrke svæk kes, efterhånden som virksom hederne udvikler mere fleksible ansættelseskontrakter med rin gere sikkerhed i beskæftigelsen for hurtigere at kunne tilpasse sig ændringer for arbejdskraft. Større japanske i virksomheder uddannelse i forbindelse med livslange ansættelsessystemer, således at afkastet af uddannel sen bevares inden for virksom heden. I Europa må fleksibilitet ikke defineres som mere usikre beskæftigelsesvilkår. Virksom hedernes evne til at tilpasse sig markedsmæssige og teknologi ske ændringer afhænger af til samar- stedeværelsen af en i behovet investerer Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag bejdsvillig kernearbejdsstyrke. og velkvalificeret - Det europæiske begreb om sik kerhed i ansættelsen bør i høje re grad fokusere på arbejdsta gernes egnethed til at påtage sig beskæftigelse på arbejds markedet frem for på sikkerhe den i deres nuværende job, så man på én gang fremmer både fleksibiliteten og en positiv holdning til forandring som led i den proces, der tager sigte på at øge produktiviteten og skabe flere arbejdspladser. - Større fleksibilitet i sammen hæng med større jobegnethed og større sikkerhed i ansættel sen kommer til at afhænge af, om der også er den nødvendige sociale beskyttelse. Erfaringer ne fra visse lande viser, at det kan lade sig gøre at opretholde et fleksibelt erhvervsliv ved at kombinere en effektiv aktiv ar bejdsmarkedspolitik med et højt socialt beskyttelsesniveau. Et højt produktionsniveau kan danne grundlag for et system baseret på konsensus omkring arbejdsmarkedspolitikkens, ar bejdsgivernes og arbejdstager nes respektive roller og forplig telser med henblik på at gøre markederne mere fleksible. Den seneste udvikling inden for dansk arbejdsmarkedspolitik er et eksempel på en sådan strate gi baseret på enighed mellem arbejdsmarkedets parter. Erfa ringerne fra Danmark viser dog også, at et sådant system skal være ledsaget af snæver kon trol og stram styring for at hol de de budgetmæssige omkost ninger nede og sikre, at folk har den nødvendige tilskyndelse til at tilbyde deres arbejdskraft. Der er brug for en radikal nytænk ning af alle relevante arbejdsmar k e d s s y s t e m er — b e s k y t t e l se i ansættelsen, arbejdstid, social be skyttelse og arbejdsmiljø — for at tilpasse dem til en arbejdsverden, som er organiseret på en anden måde, og begrebet "sikkerhed for arbejdstagerne" må omformuleres, så det i højere grad fokuserer på sikkerhed byggende på evnen til at udfylde et job på arbejdsmarkedet end på sikkerhed i relation til den enkeltes arbejdsplads. Det er vig tigt, at der ikke bliver tale om en forenklet debat om regulering eller deregulering, men at man i stedet drøfter en ny balance mellem flek sibilitet og sikkerhed for jobegnet hed med konkrete fordele for både arbejdstagere og arbejdsgivere. En udbredt følelse af usikkerhed ikke kun blandt de arbejdsløse, men også blandt folk i beskæftigelse, har medvirket til en ringe forbrugertil lid og svækket udsigterne for det økonomiske opsving. Fremtidens kvalifikationskrav Den teknologiske udvikling og kon kurrencen mellem virksomhederne øger tempoet i de strukturbetingede forandringer. Om ti år vil 80% af den teknologi, vi arbejder med i dag, være forældet og erstattet af ny og mere avanceret teknologi. På det tidspunkt vil 80% af arbejdsstyrken arbejde med udgangspunkt i en ud dannelse, som er over ti år gammel. Tendensen i retning af øgede kvali fikationskrav til arbejdsstyrken er uafvendelig. Mellem 1983 og 1991 steg antallet af personer i ledende stillinger og liberale og tekniske er hverv med over 25% om året, mens den samlede beskæftigelse kun steg med ca. 1% om året. Forskydningen i beskæftigelsen over til højere kva lificerede erhverv fortsatte i EU i 1995. Det var stigningen i beskæfti gelsen for personer i disse erhverv, der tegnede sig for hovedparten af den samlede stigning i beskæftigel 16- sen for både mænd og kvinder i 1995. Et højt uddannelsesniveau er dog ikke nogen garanti for beskæftigel se. I alle EU-landene er der stadigt flere blandt de højtuddannede, som er arbejdsløse. Der er forskellige faktorer, der ligger til grund for det te tilsyneladende paradoks. Den generelle højnelse af uddannelses niveauet vil formentlig betyde, at flere der vil blive procentvist højtuddannede blandt de arbejdslø se, og selv om uddannelsesniveauet generelt stiger, svarer den uddan nelse, der tilbydes, i mange tilfælde ikke til de kvalifikationer, der er brug for, hverken med hensyn til det bredere faglige indhold eller med hensyn til større fleksibilitet. Mønsteret i ændringerne i beskæf tigelsen i de enkelte sektorer har store implikationer for det kvalifi kations- og uddannelsesniveau, der må kræves af arbejdsstyrken. De sektorer, hvor beskæftigelsen vok ser hurtigst, er generelt — men dog ikke udelukkende — dem, der be skæftiger forholdsvis højt uddanne de arbejdstagere, mens de sektorer, hvor beskæftigelsen er i tilbage gang, generelt vil være dem, hvor uddannelses- og kvalifikationsnive auet er forholdsvist lavt. I de sekto rer, der er i tilbagegang, har ca. 45% af de beskæftigede i EU ikke andet end en almindelig grundskoleud dannelse, og kun 13% har en univer sitetsuddannelse el. lign. , mens kun 27% i højvækstsektorerne har al mindelig grundskoleuddannelse, og 35% har universitetsuddannelse; det skal dog siges, at denne gruppe sektorer også omfatter hotel- og re staurationsbranchen, hvor arbejds styrken generelt er blandt de lavest uddannede. Desuden er der langt større sand synlighed for, at folk med en dårlig uddannelsesbaggrund mister deres job, end det er tilfældet for de mere Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag velkvalificerede, uanset om de ar bejder i sektorer i vækst eller i til bagegang. Det viser tydeligt, at de sektormæssige tendenser styrker de erhvervsmæssige tendenser in den for sektorerne og mindsker ef terspørgslen efter lavt kvalificerede arbejdstagere, samtidig med at ef terspørgslen efter bedre uddannede arbejdstagere vokser. I de seneste år har EU-landene gjort meget for at forbedre er hvervsuddannelsernes struktur, kvalitet og egnethed både for folk i beskæftigelse og for de arbejdsløse (figur 6). Der er taget mange forskellige in strumenter i brug for at fremme investeringer i uddannelse for folk i arbejde, herunder uddannelsesaf- gifter (Irland), obligatorisk uddan- n e l s e s i n v e s t e r i ng ( F r a n k r i g ), skattelettelser eller nedslag i de s o c i a le b i d r ag ( F r a n k r ig og Holland). Uddannelsesorlov er også en foranstaltning, der nyder støtte i Belgien, Danmark, Tyskland, Frankrig, Portugal, Finland og Sverige. Alle EU-landene opererer også med et bredt udbud af uddannelsespro grammer for de arbejdsløse; i de fleste af disse programmer er til skyndelsen til at deltage hovedhjør nestenen i bestræbelserne på at gøre arbejdsmarkedspolitikken mere aktiv (jf. nedenfor). Men alli gevel er der tegn på, at den andel af de arbejdsløse i aldersgruppen 25-59 år, der er under uddannelse, er faldet en smule i de seneste tre år, nemlig fra 7,1% til 6,9%. På trods af de ovenfor omtalte for bedringer er det tvivlsomt, om det nuværende tempo i udviklingen af de menneskelige ressourcer og de eksisterende institutionelle ordnin ger er tilstrækkeligt for Europa til at klare alle de udfordringer, der ligger i det 21. århundrede. Behov for handling Kent politisk er der tale om en dob belt udfordring: for det første er der brug for et kvantespring med hen syn til investeringer i menneskelige ressourcer for at højne det generelle kvalifikationsniveau, så det kan føl ge med tendensen i retning af mere kvalificerede job. Det forudsætter både en mere markedsorienteret al men og erhvervsfaglig uddannelse af højere kvalitet og en væsentlig forbedring af de nuværende pro grammers effektivitet og relevans; for det andet skal der udvikles en egnet arbejdsstyrke, der kan imøde komme behovet for løbende struk t u r æ n d r i n g e r. Det k r æ v er to forskellige former for foranstaltnin ger: dels foranstaltninger til fordel for de arbejdsløse og nytilkomne på arbejdsmarkedet, dels foranstalt ninger til fordel for dem, som i for vejen er i beskæftigelse, og som udgør størsteparten af arbejdsstyr ken. har - På et arbejdsmarked, hvor kva lifikationsbehovene hele tiden vokser, er der alt for mange arbejdsløse, helt der utilstrækkelige kvalifikationer. Folk med forældet eller util strækkelig uddannelse har van skeligt ved at komme tilbage i arbejdsstyrken. Den generelle højnelse af uddannelsesniveau et indebærer, at dem med den ringeste uddannelsesbaggrund vil sakke endnu længere bagud med endnu større risiko for so cial udstødelse. Der er brug for en særlig indsats for at forbed re deres kvalifikationer, så de bliver i stand til at konkurrere mere effektivt på et stadigt mere konkurrencepræget ar bejdsmarked. - Der ligger imidlertid en endnu større udfordring i at omskole eller genuddanne dem, som al lerede er i beskæftigelse, så de 17 kan tilpasse sig de nye kniv. Det er især vigtigt for de I M ve- re kvalificerede arbejdstagere, hvor ajourføring og videreud vikling af færdighederne på de pågældendes arbejdsplads me get vel kan være den vigtigste investering og mest effektive med henblik på at forebygge langtidsledighed og gøre det let tere at sikre dem beskæftigelse. De fleste former for praktisk uddannelse og omskoling er imidlertid beregnet for unge (jf. nedenfor) og ikke for folk, som allerede er på en arbejdsplads, eller folk, som har arbejdet i 10, 20 eller 30 år og nu har mistet deres job. En forbedring af udformningen og formidlingen af erhvervsud dannelse bør bygge på et sam arbejde mellem erhvervslivet og det offentlige, så begge parter tager hensyn til de konkrete be hov i arbejdslivet. Erhvervslivet må erkende, at det har pligt til at give sin arbejdsstyrke den fornødne praktiske uddannelse, og det offentliges tilbud på er h v e r v s u d d a n n e l s e s o m r å d et skal være i overensstemmelse med erhvervslivets behov og ar bejdstagernes ønsker. 6 Uddannelsesniveau i aldersgruppen 25-49 år, 1995 % a! aldersgruppen 70 r 8 Hø|ere uddannelse •Gymnasieuddannelse el. lign. _ 79 25*9 30-4 35-9 <KM 45-9 50-4 55-9 Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag En forbedring af arbejdsstyr kens kvalifikationsniveau forud sætter en omfattende revision og omlægning af de almene og er hvervsfaglige uddannelser, så de lever op til revolutionen på det informations- og kommunikati onsteknologiske område og kan holde trit med den fortsatte ud vikling i de kommende år på dette felt. Det kræver et nyt samspil mellem arbejde og ud dannelse i stedet for den tidlige re vekslen mellem arbejde og ikke-arbejde. Uddannelsessyste met må omdannes fra et under visningssystem til et indlærings- system. Virksomhederne må tilbyde flere muligheder for ind læring gennem praktiske erfa ringer. De arbejdsløse skal have tilbudt omskoling og genuddan- nelse i stedet for langtidsledig hed og forringelse af deres kvali fikationer. - At standse faldet i erhvervsfre kvensen blandt de ældre, især mændene, er også en stor udfor dring. Mange af dem, der lader sig pensionere tidligt, er lavt kvalificerede, og de forlader i mange tilfælde arbejdsmarkedet helt efter at have været lang tidsledige meget længe. Det sy nes som om, samfundet hverken har udvist interesse for eller ini tiativ til at gøre noget for disse mennesker. Det europæiske er hvervslivs og den europæiske arbejdsstyrkes konkurrenceevne fremover afhænger af, at disse mennesker fortsat deltager i ar bejdsstyrken. Bestræbelserne på at forbedre uddannelses- og kva lifikationsniveauet bør i højere grad koncentreres omkring den ne gruppe. Europa har brug for en helt ny konstruktion inden for livslang al- 7 Ungdomsarbejdsløsheden i EU-landene, 1990 og 1995 % 45 r 40 35 I- 30 25 20 15 fc 10 11990 11995 45 40 35 30 25 20 15 10 5 0K D OB E t « I l NL A' » W S UK E1S 6 DK O Qfi Ê F IH I i NU A P Fl S UK Et» % af arbejdsstyrken, 15-24 % af befolkningen, 15-24 18- men og erhvervsfaglig uddannelse med særlig hensyntagen til de to køns vilkår og behov, men også mere effektivt målrettet mod de ældre og de handicappede. Denne indsats er allerede indledt med udpegelsen af 1996 som Det Euro pæiske År for Livslang Udannelse og Kommissionens hvidbog om al men uddannelse og erhvervsud dannelse. Men det vigtigste lige nu er at forhindre, at den voksne ar bejdende befolknings færdigheder og kvalifikationer forældes og bli ver ubrugelige, og det gælder både dem, som stadig er i beskæftigelse, og dem, som har trukket sig tilbage fra arbejdslivet. Strukturelle mål for beskæftigelses politikken I den strategi for øget beskæftigel se, som blev vedtaget på Det Euro pæiske Råd i Essen, understreges det, at man i særlig grad skal være opmærksom på visse sårbare grup per på arbejdsmarkedet, nemlig de unge, de langtidsledige og arbejds løse kvinder. Strategien er efterfølgende blevet videreudviklet i den fælles rapport, der blev forelagt på topmødet i Madrid, og interimsrapporten, der blev forelagt på topmødet i Firenze; der er her opstillet tre strukturelle mål for beskæftigelsespolitikken: - Indpasning af de unge i ar bejdslivet: Alle unge bør have den almene og erhvervsfaglige uddannelse og den arbejdserfa ring, der skal til for at skaffe dem beskæftigelse. - Forebyggelse af langtidsledig hed: Alle arbejdsløse bør have mulighed for omskoling og gen- indpasning, før de glider over i langtidsledighed. Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag - Alle beskæftigelsespolitiske til tag bør tage sigte på at give mænd og kvinder lige mulighe der: Der bør føres en aktiv poli tik for at afskaffe det kønsop delte arbejdsmarked baseret på en ændret holdning til deltids arbejde som en overgangsforan staltning og øget hensyntagen til både mænds og kvinders muligheder for at forene fami lieliv og erhvervsarbejde. Formålet med disse strukturelle mål er ikke at begrænse de politi ske tiltag til bestemte grupper. Tværtimod: formålet er at udvikle en helhedspolitik, der skal få det samlede arbejdsmarked til at fun gere bedre. Integrering af de unge på arbejdsmarkedet Ungdomsarbejdsløsheden er stadig dobbelt så høj som arbejdsløsheden blandt voksne, gennemsnitligt over 20%. F o r s k e l l en mellem ung domsarbejdsløsheden og arbejds l ø s h e d en b l a n dt v o k s n e, som indsnævredes mærkbart i anden halvdel af 1980'erne, da arbejdsløs heden faldt, voksede igen med re c e s s i o n en af 1990'erne. Men forskellen er dog stadig mindre end for 10 år siden, og der er også tale om færre berørte personer på grund af faldet i er hvervsfrekvensen kombineret med nedgangen i antallet af unge i be folkningen som helhed (figur 7). i b e g y n d e l s en Antallet af unge, der kom ind i ar bejdsstyrken i 1995 i EU, ville være faldet helt naturligt også uden et fald i erhvervsfrekvensen, fordi der i de fleste EU-lande bliver færre i denne aldersgruppe. Alene denne demografiske faktor reducerede ungdomsarbejdsstyrken med ca. 1% i 1995, og når dertil lægges er hvervsfrekvensfaktoren, var faldet ca. 3% alene i 1995. I modsætning til andre aldersgrupper er disse ten denser ens for mænd og kvinder. En stor del af den indsats, EU-lan dene gør for at forbedre de unges beskæftigelsesmuligheder, tager sigte på at give dem lejlighed til at erhverve sig de rigtige færdigheder og kvalifikationer til at komme ind på jobmarkedet og dermed undgå arbejdsløshed. Specielt har man fo kuseret på at nedbringe antallet af unge, der forlader såvel det almene som det erhvervsfaglige uddannel sessystem med ingen eller kun me get begrænsede kvalifikationer. Nogle EU-lande opererer med en garanti for en uddannelsesplads til de unge, som ønsker én, når de har afsluttet den obligatoriske skole gang (Holland og Storbritannien). Andre EU-lande sikrer, at der altid er et mindstemål at uddannelses pladser på de gymnasiale uddan nelser, så alle, der ønsker at blive i systemet, har mulighed for det (Finland og Sverige). Flere EU-lan de har fastsat mål for en forøgelse af erhvervsfrekvensen på forskelli ge niveauer (Frankrig, Italien, Spanien og Storbritannien). Selv i EU-lande med lange traditioner for lærlingeordninger er man i færd med at udbygge disse ordninger el ler gøre dem mere tillokkende for både arbejdsgiverne og de unge. An dre EU-lande er i færd med at vide reudvikle eller udbygge deres erhvervsuddannelsessystemer for at gøre dem mere attraktive. Behov for handling Eftersom både de unges beskæfti gelse og arbejdsløshed reagerer kraftigt på de generelle tendenser på arbejdsmarkedet, vil en effektiv ungdomsstrategi kræve en kombi nation af tiltag til at udstyre de unge tilstrækkeligt til at kunne opnå beskæftigelse og politiske til tag til at få arbejdsmarkedet til at fungere bedre samt at tage fat på de 19 grundlæggende årsager til den høje og vedvarende ungdomsar bejdsløshed. - På udbudssiden er det afgøre n de, at der sættes ind på et tid ligt tidspunkt for at undgå, at de unge bliver arbejdsløse og senere glider over i langtidsle dighed. Erfaringerne viser, at risikoen for, at unge uden kvali fikationer bliver arbejdsløse, er fire gange så stor som for unge med kvalifikationer. I den for bindelse bør man koncentrere sig om at bekæmpe analfabetis men, forhindre, at de unge lider nederlag i skolen, og højne det almene uddannelsesniveau. Nogle lande har fastsat kvanti tative og tidsmæssige mål for forbedring af niveauet. Sådan ne mål bør understøttes med de fornødne ressourcer. - For de arbejdsløse unge bør der sættes ind med aktive foran staltninger på et langt tidligere tidspunkt, end det normalt er tilfældet i dag. Alt for stor vægt på lovfæstede regler kombine ret med mange krav og betin gelser, der skal være opfyldt, for at de unge kan få den nød vendige hjælp, kan skubbe de unge ud i lange venteperioder og øger risikoen for, at de akti ve arbejdsmarkedspolitiske til tag bliver rene lappeløsninger, som blot indgår i bistandssyste met, i stedet for regulære fore byggende foranstaltninger, der skal få de samme unge i arbej de. - Når først de unge er kommet ind på arbejdsmarkedet, bør de have adgang til integrerede til bud om råd og vejledning og mulighed for at udvikle deres færdigheder og få den nødven dige praktiske erfaring. En mo dernisering af lærlingemodellen i de lande, hvor den findes, og Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag udvikling af programmer, der afspejler grundprincipperne i det tostrengede system, er én måde, hvorpå man kan opnå dette. For dem, der i forvejen har erhvervsfaglige kvalifikati oner, er det vigtigste at få ad gang til job, der kan give dem relevant arbejdserfaring. De lande, der opererer med en ga ranti for en praktikplads eller uddannelse på et vist tidspunkt i arbejdsløshedsperioden, har haft stort held med at nedbrin ge ungdomsarbejdsløsheden. - Det er afgørende at kunne til byde arbejdserfaring og ind- slusningsjob. Arbejdsmarkedets parter har et afgørende ansvar for, at det lykkes, og for at ud vikle innovative måder at til rettelægge arbejdet på (karrie repauser, gradvis pensionering osv. ) og fleksibel arbejdstid for at skabe flere åbninger for de unge på arbejdsmarkedet. Forebyggelse og bekæmpelse af ar bejdsløshed og især langtidsledig hed blandt Europas unge kræver målrettede og aktive arbejdsmar kedsforanstaltninger på et tidligt stadium baseret på en kombination af praktisk arbejdserfaring og ud- 8 L a n g t i d s l e d i g h e d en i EU, 1986-95 % al de arbejdsløse S Ledige > 1er iledige>2år 1S86198719881989199019911992199319941995 dannelsesmuligheder for de tre mil lioner unge, som allerede har været uden arbejde i mindst seks måne der. Disse foranstaltninger bør udformes med henblik på at maksi mere denne gruppes muligheder for at finde livslang beskæftigelse og dermed nedbringe risikoen for ar bejdsløshed senere i livet. Forebyggelse af langtidsledighed Langtidsledigheden i EU voksede i 1995 fra 48% af de arbejdsløse til over 50% (EUR 12). Den andel af de arbejdsløse, der havde været uden job i mindst to år, voksede endnu mere, nemlig fra 27% til over 30% (figur 8). Langtidsledigheden er vokset konstant siden 1992, da den var nede på det laveste niveau i ti år, nemlig 41%. En langt større del af dem, der er arbejdsløse i dag, vil have haft en tidligere arbejdsløshedsperiode (i mange tilfælde en periode med langtidsledighed), end dem, der i dag er i beskæftigelse. Den andel af arbejdsstyrken, der oplever en ar bejdsløshedsperiode, synes dog at være vokset over tid. Ca. 45% af de unge under 25 år i EU har oplevet arbejdsløshed enten før eller efter, de begyndte i deres første job. Langtidsledigheden er resultatet af bevægelserne ind og ud af arbejds løshed. Udviklingen i visse EU-lan de tyder på, at ca. 20% af dem, der bliver arbejdsløse, kan forvente at glide over i langtidsledighed. Langtidsledigheden fører også til en forringelse af folks kvalifikatio ner. Folk mister ikke kun håbet og selvtilliden i længere perioder med arbejdsløshed, men de bliver også vanskeligere at finde beskæftigelse til. Denne proces har meget alvorli ge konsekvenser for den enkelte og for samfundet som helhed. 2 0- Omfanget af langtidsledighed er en indikator for svagheder i den økonomiske politik og beskæftigel sespolitikken. Den samlede beskæf tigelsessituation kan forklare en del af problemet, men de forskellige ar bejdsmarkedspolitiske strategier er lige så vigtige. De EU-lande, der fører en aktiv og forebyggende ar b e j d s m a r k e d s p o l i t i k, h ar haft størst held med at forebygge lang t i d s l e d i g h ed ( L u x e m b o u r g, Danmark, Østrig og Sverige). De fleste EU-lande har fulgt en strategi, som først og fremmest var baseret på arbejdsløshedsydelser og kun indeholdt et mindre element af aktive arbejdsmarkedsforanstalt ninger, og disse foranstaltninger er i mange tilfælde centreret om kring "behandling" — og ikke fore byggelse — af langtidsledighed. "Behandlingsforanstaltninger" er nødvendige og vigtige, men hvis ar bejdsmarkedspolitikken begrænses til sådanne foranstaltninger, er der risiko for, at både de arbejdssøgen de, virksomhederne og arbejdsfor- midlingstjenesterne får forkerte signaler, og det kan forsinke indsat sen og dermed opretholde eller end s k a be og v æ re m ed langtidsledighed. til at Behov for handling Rent politisk må langtidsledigheds- problemet angribes fra to sider: det drejer sig dels om at genindpasse de langtidsledige på arbejdsmarkedet, dels om at undgå, at de arbejdsløse glider over i langtidsledighed. Den ne strategi er begrundet i to hensyn: for det første tager aktive forebyg gende foranstaltninger sigte på at standse tilgangen af nye langtidsle dige, idet de indvirker på antallet af langtidsledige, ledighedsperioder nes længde og den samlede arbejds- l ø s h e d, og for d et a n d et vil foranstaltningerne formentlig vtere mere omkostningseffektive, hvis der sættes ind, mens folk stadig har håbet og selvtilliden i behold og der for også er lettere at skaffe i arbej de. - Bestræbelserne på at genind- passe folk på arbejdsmarkedet skal indledes længe før, de bli ver langtidsledige og mister modet. Det bør fremgå klart af EU-landenes flerårige program mer, at arbejdsformidlingstje- nesten i det daglige arbejde vil forfølge denne vedtagne fore byggende strategi. - En tidlig indsats kræver et systematisk tilsyn med de men nesker, der risikerer at blive langtidsledige. lokale skal kunne arbejdsformidling tilbyde de pågældende vejled ning og rådgivning af høj kvali tet. Den - En succesrig genindpasning in debærer i mange tilfælde ud dannelse til de nye og mere kvalificerede job; større målret ning af virksomhedernes og det lokale erhvervslivs kvalifikati onsbehov kan være med til at forbedre de arbejdsløses mulig heder. - Kombinerede foranstaltninger bestående af uddannelse og praktisk arbejdserfaring kan bidrage til at overvinde mod standen mod uddannelse og motivere de langtidsledige ved at pege direkte på eventuelle arbejdsmarkedsmuligheder. Ar bejdsgiverne foretrækker også praktisk undervisning på selve arbejdspladsen frem for teore tisk uddannelse. - De beskæftigelsesfremmende programmer bør være baseret på et aktivt samarbejde og fæl les finansiering med inddragel se af alle aktører på det lokale arbejdsmarked. Der bør lægges særlig vægt på aktiv deltagelse Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag fra arbejdsmarkedets parters side. Jobskabelsesprogrammer i mindre målestok, som er ret tet mod de dårligst stillede grupper og lokalsamfund, åb ner i mange tilfælde for flere muligheder og er mere omkost ningseffektive end nogle af de mere omfattende programmer. - Mere generelt afhænger fore byggelses- og genindpasnings- strategierne til bekæmpelse af langtidsledighed og social ud stødelse af, at der udvikles mere bredt dækkende instituti oner og støttestrukturer (fuld tids- og deltidsarbejde, selv stændig beskæftigelse, almen og erhvervsfaglig uddannelse, mulighed for at forene familie- og arbejdsliv). - Effektiviteten og værdien af aktive arbejdsmarkedspolitiske tiltag med henblik på at fore bygge og bekæmpe langtidsle dighed bør vurderes ikke kun i til jobplaceringer på relation kort sigt, men også i relation til de pågældendes muligheder for at forblive i beskæftigelse på lang sigt. - Begrebet "overgangsarbejds- markeder" med korterevarende job, som kan være med til at sikre eller genskabe de pågæl dendes muligheder for at kom me i betragtning til beskæfti gelse, bør videreudvikles som et vigtigt element i en aktiv og forebyggende strategi. En tidlig indsats er et afgørende element i bekæmpelsen af lang tidsledigheden, og det gælder både med hensyn til forebyggelse og med hensyn til genindpasning. Langtidsledighed i sig selv kræver en differentieret strategi, der imø dekommer de forskelligartede be hov, som denne gruppe mennesker har, herunder de nødvendige støt - 2 1- testrukturer, kombineret uddan nelse og praktisk arbejdserfaring og en aktiv medvirken fra den of fentlige arbejdsformidlings side. Lige muligheder for mænd og kvinder Lige muligheder for mænd og kvin der er en central målsætning for EU's beskæftigelsesstrategi. Det skyldes til dels den øgede erhvervs frekvens blandt kvinderne og deres voksende betydning for den euro pæiske økonomi. Der er derfor i et vist omfang allerede opnået konkre te fremskridt i ligestillingsproces- sen — selv om der er et stykke vej endnu — både med hensyn til ad gangsmuligheder, beskæftigelses m u l i g h e d e r, a r b e j d s v i l k år og ligeløn. Kvinderne har i de seneste 20 år eller endnu længere tegnet sig for hele forøgelsen af EU's arbejds styrke, og det vil de sandsynligvis fortsætte med at gøre fremover. Erhvervsfrekvensen blandt kvin der — hvis man f. eks. ser på grup pen af 25-49-årige — steg i den korte periode fra 1987 til 1995 fra 63% til godt 70% af befolkningen i de femten EU-lande (figur 9). Kvin dernes erhvervsfrekvens steg i denne periode i samtlige EU-lande, undtagen Danmark, Finland og Sverige, hvor den dog stadig er me get høj, nemlig over 80%, og stig ningen har været specielt udtalt i lande, hvor kvindernes erhvervs frekvens var lav i begyndelsen af perioden, f. eks. Spanien og Irland, hvor den steg fra ca. 40% til næsten 60%. Andelen af kvinder i beskæf tigelse er også blevet forøget und tagen i de tre nordiske lande, hvor den særligt i Finland og Sverige faldt mere end erhvervsfrekven s e n. E r h v e r v s f r e k v e n s en og beskæftigelsen blandt kvinder i Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag denne aldersgruppe er dog fortsat lavere end i USA, hvor den er nær m e re 80% mod omkring 75% i Europa- en reel forskel i antallet af kvinder i beskæftigelse (dvs. når der er taget højde for forskelle i b e f o l k n i n g s s t ø r r e l s e) på c a. 6-7 millioner. Mens kvindernes beskæftigelses- og erhvervsfrekvens generelt er s t e g et over t i d, er m æ n d e n es faldet. Godt 62% af nettostignin gen i beskæftigelsen i EU i 1995 gik ligesom de foregående år til kvinder i stedet for mænd. Det af spejler i et vist omfang det sektor mæssige mønster i de ændringer i beskæftigelsen, der er sket, idet stigningen har været koncentreret på servicesektoren, mens landbru get og fremstillingsindustrien, som hovedsagelig beskæftiger mænd, fortsat mistede arbejds pladser. De aktivitetssektorer, som vokser hurtigst med hensyn til beskæfti gelsen, er dem, hvor kvinderne ud gør en uforholdsmæssig stor del af arbejdsstyrken. Over 60% af alle job i disse sektorer i EU er besat med kvinder, og en tilsvarende andel af de nye job, der oprettes, går til kvin der i stedet for mænd. I modsætning hertil udgør mændene over 70% af arbejdsstyrken i de industrisekto rer, som er i tilbagegang. En meget stor del af kvinderne i de ekspande rende servicesektorer er højtuddan nede med universitetsuddannelser eller tilsvarende. Ca. 70% af alle kvinder med sådanne kvalifikatio ner arbejdede således i disse sekto rer i 1995, mens det kun var 46% af alle mænd med tilsvarende uddan nelsesniveau. Endnu mere signifi kant er det måske, at godt 40% af de kvinder, der kun har almindelig grundskoleuddannelse, også arbej dede i de ekspanderende aktivitets- Erhvervsfrekvensen for 25-49-årige kvinder i EU-landene, 1987 og 1995 % af de 25-49 årigs 100 100 B DK D GR E F IR i L NL A P RS UK E15 EUR15 inkl. nye tyske delstater; FIN, S: 1985; S: 25-44, Venstre søjle 1987; højre søjle 1995 22 sektorer sammenholdt med kun 14% af mændene. Arbejdsløsheden blandt kvinderne er imidlertid næsten ikke blevet på virket af opsvinget og er fortsat hø jere end arbejdsløsheden blandt mænd i samtlige EU-lande undta gen Storbritannien og Sverige. Den gennemsnitlige arbejdsløshedspro cent for kvinderne i EU som helhed faldt mindre end for mændene fra 1994 til 1995. Men fra midten af 1995 til foråret 1996 var den be skedne stigning i arbejdsløsheden stort set den samme for mænd og kvinder, hvorefter den har været stort set uændret for begge køn. Tyskland udgør en undtagelse, idet arbejdsløsheden blandt mændene her er steget langt hurtigere end blandt kvinderne, men det skyldes i vidt omfang, at ganske mange kvin der har trukket sig ud af arbejds styrken i det tidligere Østtyskland, hvor deres erhvervsfrekvens var specielt høj. Behov for handling i beskæftigelsen - Kvindernes fortsatte deltagelse på arbejdsmarkedet er et afgø rende element i den fremtidige udvikling i Europa, især i lyset af de frem tidige demografiske tendenser. En høj erhvervsfrekvens blandt kvinderne hænger nøje sammen med høj beskæftigelse og økono misk udvikling generelt. Fra politisk hold bør man derfor satse på at sikre og gøre det let tere for kvinderne at opnå til fredsstillende jobmuligheder. - På trods af, at en større del af de nye job, der oprettes, går til kvinder frem for til mænd, gæl der det fortsat, at kvinderne i hele EU er hårdere ramt af ar bejdsløshed end mændene. Det er vigtigt at gennemføre de nød vendige politiske foranstaltnin ger for at sikre, at kvinderne behandles retfærdigt og på lige fod med mændene på arbejds pladserne og får alle mulighe der for at kombinere erhvervs udøvelse med familiemæssige forpligtelser, uden at deres ar bejdskarriere kommer til at lide under det. Et afgørende element er mere omfattende og effektive tilbud om faciliteter, der gør det lette re at forene arbejde og familie mæssige forpligtelser (herunder børnepasning og pleje af ældre familiemedlemmer). Det forud sætter en revision af hele den lovgivning, der direkte eller in direkte straffer kvinderne, når de afbryder deres arbejdskarri ere for at føde børn eller påtage sig pasnings- og plejeopgaver. Det er meget vigtigt ikke at glemme de mange mænd, hvis færdigheder der ikke længere er brug for på arbejdsmarkedet, og som er dømt til at gå uden beskæftigelse i en lang periode, uanset om det kaldes langtids ledighed eller førtidspensione ikke ring. Hidtil har man kunnet foran finde effektive staltninger, der kunne hjælpe dem arbejde, og i politikken på dette område fo kuserer fortsat på passive for ind anstaltninger komststøtte under forskellige (arbejdsløshedsydelser, former invaliditetsydelser, førtidspen sion eller social bistand). i form af tilbage forskellige Hvis der i arbejdsmarkedspoli tikken skal tages reelt hensyn til ligestillingsproblematikken, må der foretages en vurdering af de initiativers virkninger for de to køn, så man kan se, om den officielle politik har utilsigtede og ufor udsete, men vigtige virkninger for de to køns vilkår, selv om det var hensigten, at de skulle Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag gælde på lige fod for mænd og kvinder og berøre dem ens. Den politiske indsats bør være ret tet imod at afskaffe det kønsopdelte arbejdsmarked og alle eksisterende barrierer, som forhindrer kvinder ne i at forbedre deres vilkår på arbejdsmarkedet. Kvindernes be skæftigelse er karakteriseret ved alt for lav løn, atypisk arbejde, usik re ansættelsesvilkår og alt for få karrieremuligheder. Fra passive til aktive foranstaltninger for at øge erhvervsfrekvensen og jobmulighederne Da der opstod massearbejdsløshed, skyldtes det flere forskellige fakto rer, især makroøkonomiske forhold. Men også strukturbetingede fakto rer havde betydning. Voksende ar bejdsløshed er resultatet af to ting: dels er der flere, der bliver arbejds løse, dels bliver arbejdsløshedsperi oderne l æ n g e r e. S k æ v h e d er i a r b e j d s m a r k e d s p o l i t i k k en k an have været med til at forværre den strukturbetingede arbejdsløshed ved blot at tilbyde indkomststøtte til størsteparten af de arbejdsløse i stedet for at hjælpe dem til at skaffe sig nye færdigheder og kvalifikatio ner, så de kunne komme ind på det nye og kvalifikationskrævende ar bejdsmarked. Det kan have været med til at øge langtidsledigheden og den sociale udstødelse. Flerårige beskæftigelsesprogram mer bekræfter den udbredte opfat telse, at det offentlige bør bruge sine penge på aktive frem for passi ve foranstaltninger. Det giver mere mening at finansiere jobskabelse og uddannelse end blot at give de ar bejdsløse indkomststøtte, og det vir ker fornuftigere at bruge penge på investeringer i stedet for forbrug. -23 Det kan dog gøres på forskellige må der. I nogle lande har man lagt vægt på direkte at erstatte passive foran s t a l t n i n g er med aktive, såsom uddannelse og jobtilbud, og nye for anstaltninger fokuserer i højere grad på folks muligheder for at på tage sig et nyt job. Andre steder har man tilstræbt bedre komplementa ritet mellem de to kategorier af ud- g i f t s p o s t er ved at k o m b i n e re indkomststøtte og aktive program mer mere effektivt gennem en omstrukturering af arbejdsløsheds- forsikringssystemerne for at give folk stærkere tilskyndelse til aktivt at søge job. Samtlige EU-lande erkender, at den offentlige arbejdsformidling er et afgørende instrument i bekæm pelsen af arbejdsløshed og opnåel sen af s t ø r re f l e k s i b i l i t et på arbejdsmarkedet. Som reaktion på den kritik, der har været fremsat, og som pegede på arbejdsformidlin gernes tilsyneladende ineffektivitet over for de nye behov på arbejds markedet, har de fleste EU-lande for nylig gennemført reformer i de res arbejdsformidlingssystemer. Det indebærer i mange tilfælde e decentralisering af arbejdsfor midlingen, deregulering og grad vis p r i v a te af i n d f ø r e l se formidlingstjenester, tilbud om mere målrettet rådgivning til de ar bejdssøgende og bestræbelser på at gøre systemet mere "kundevenligt". I 1995 brugte de femten EU-lande næsten 180 mia. ECU på arbejds markedspolitiske foranstaltninger, heraf 63 mia. ECU til aktive foran staltninger. Kun lidt over en tredje del af de samlede udgifter gik til foranstaltninger, der specifikt hav de til formål at fremme genindpas- ningen af de arbejdsløse frem for at give dem indkomststøtte. Voksende erkendelse af, at de akti ve arbejdsmarkedsforanstaltninger kun optager en forholdsvis beske- Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag den del af de samlede udgifter i de fleste EU-lande, samt den alarme rende høje langtidsledighed har for anlediget flere lande til at forsøge at omlægge indsatsen fra passiv ind komststøtte til de arbejdsløse over til aktive arbejdsmarkedsforan staltninger for at hjælpe dem til at finde arbejde. Det er vanskeligt, især under en recession, når antallet af arbejdslø se stiger og lægger øget pres på res sourcerne. Den seneste udvikling i udgiftsfordelingen viser en tendens til, at de passive foranstaltninger i recessionsperioder fortrænger de aktive foranstaltninger. Fra 1990 til 1994 faldt de aktive arbejdsmar kedsforanstaltningers gennemsnit lige andel af de samlede udgifter på dette område i EU fra 36% til 33%, men steg igen til 35% i 1995. Stigningen i 1995 kan tilskrives dels et mindre fald i arbejdsløshe den, dels konkrete bestræbelser på at gøre arbejdsmarkedspolitikken mere aktiv. Denne strategi er ikke begrænset til blot at erstatte passi ve foranstaltninger med aktive. Et væsentligt led i strategien har væ ret en grundig gennemgang af hele arbejdsløshedsforsikringssystemet for at sikre, at niveauet for og varig heden af arbejdsløshedsydelser og dermed beslægtede sociale ydelser ikke får folk til at miste interessen for at søge job, og at integrere ind komststøtten mere effektivt i gen nemførelsen af programmer for aktive arbejdsmarkedsforanstalt ninger. Behov for handling - Et godt resultat af en sådan po litisk kursændring afhænger af en nyvurdering af målsætnin gerne og et bedre samspil mel lem aktive og passive foran staltninger samt en vurdering og effektivisering af de midler, der tages i anvendelse. En sådan indsats bør være led saget af en fornyet vurdering af, hvorvidt de forskellige ydel ser motiverer folk til at søge job. Der bør sættes ind på to områder: for det første skal der opnås en holdningsændring hos den enkelte, så han eller hun i stedet for passiv indkomststøtte selv foretrækker aktiv jobsøg ning og tilbagevenden til ar bejdsmarkedet; for det andet skal der tilbydes skræddersye de programmer for at hjælpe de arbejdsløse til at finde en varig løsning på deres problemer. Et sådant skift fra passive til akti ve foranstaltninger er afgøren de ikke blot for genindpasnin- gen af dem, der i forvejen er arbejdsløse, men også for ud nyttelsen af det produktive po tentiale i hele arbejdsstyrken. Det kan imidlertid kun lykkes, hvis der er en klar og gensidig forståelse af det fælles ansvar hos både de arbejdsløse og de offentlige institutioner, som har til opgave at hjælpe dem til at komme i beskæftigelse igen. EU-landene benytter flere for skellige metoder til at motivere de arbejdsløse ved hjælp af til skud, specielt forsøger man at ansætte arbejdstagere med rin ge kvalifikationer og få dem til at acceptere et nyt job frem for inaktive. Sådanne at forblive foranstaltninger kræver dog en omhyggelig afvejning af de di rekte og indirekte virkninger. De vil muligvis lægge øget pres på de arbejdsløse for at få dem til at acceptere et job, men det for er næppe tilfredsstillende ægtefællerne. De kan eventuelt også hedbringe marginalskat ten for de lavestlønnede, men vil samtidig øge middellønnen eller gennemsnitslønnen. Det vil måske også reducere de samlede arbejdskraftomkost ninger for lavere kvalificerede - 2 4- job, men det har omfattende fi skale virkninger. Sådanne pro grammer skal vurderes meget nøje, før man kan pege på de mest effektive løsninger. - EU-landene har iværksat man ge forskellige foranstaltninger for at videreudvikle og omlægge arbejdsformidlingstjenesterne. Hidtil har man især fokuseret på decentralisering, deregule ring og en mere målrettet ind sats over for grupper med særli ge behov. Yderligere reformer bør tage sigte på at styrke den arbejdsformidlings offentlige så den fire hovedfunktioner, kan medvirke effektivt til at gøre arbejdsmarkedspolitikken mere aktiv. Den første funktion er den traditionelle jobformid lingsfunktion, hvor man forsø ger at matche jobsøgende og jobtilbud. Den anden er infor- mationsfunktionen, hvor man skal informere jobsøgende og arbejdsgivere om de eksisteren de programmer og foranstalt ninger, og den tredje er vejled ningsfunktionen, hvor man skal give råd og vejledning til jobsø gende om jobmuligheder, ud samt dannelse og omskoling jobtilbudsordninger. Den fjer de funktion er arbejdsformid- lingstjenestens organisatoriske administrator funktion af aktive arbejdsmarkedspro- grammer samordning med de øvrige funktioner og indkomststøttesystemet. i nær som Den politiske udfordring: fra mistro til tillid Med det indre marked har Europa taget et stort skridt fremad i retning af en modernisering af økonomien. Det indre marked er et godt ud gangspunkt, der åbner store mulig- Hvordan øger vi beskæftigelsen? Problemstillinger og politiske tiltag drage til at skabe produktiv be skæftigelse, men som samtidig forfølger de strukturelle mål om integration, forebyggelse og koordinering for at imødekom me de dårligst stillede gruppers behov — de unge og de lang tidsledige — og som samtidig sikrer lige muligheder for alle. - Aktiv inddragelse af alle berør te parter i de beslutninger, der vedrører dem. En effektiv øko nomi og et retfærdigt samfund kan kun fungere, hvis både ar arbejdstagere bejdsgivere og har en gensidig og afbalanceret forståelse af deres rolle og funktion i dette samfund. Europa hur midlerne til at løse sit beskæftigelsesproblem. Vejen til denne løsning går via en række al vorlige og vanskelige politiske valg. Den samarbejdsånd, som har været Det Europæiske Fællesskabs kon di ngsmærke og løsen lige siden dets oprettelse, er vort bedste redskab til at overvinde den udbredte usikker hed og mistillid og genskabe tiltro en til fremtiden. som heder for va>kst og mere beskæfti- •gelsesorionterede makroøkonomi s æ t t er ske p o l i t i k k e r, EU-landene i stand til bedre at ud nytte m u l t i p l i k a t o r v i r k n i n g e n, h v i l k et også u n d e r s t r e g es i Kommissionens meddelelse En ind sats for beskæftigelsen i Europa — En tillidspagt. Tilligemed den fort satte støtte til boskæftigelseslbnnål fra s t r u k t u r f o n d e n e, især Den Europæiske Socialfond, som spiller en markant rolle i bestræbelserne på at fremme økonomisk og social samhørighed mellem EU-landene og i de enkelte EU-lande, viser det, hvilke muligheder der ligger i inte grationsprocessen. Dette store po tentiale er endnu ikke udnyttet optimalt. En vedvarende samord net indsats giver en større gevinst end summen af individuelle spredte foranstaltninger i de enkelte EU- lande. Det forudsætter, at den tidli gere strategi med at "lade Sorteper ga videre", som ingen vinder noget ved, erstattes med en koordineret vækstpolitik til gavn for alle, som kan genskabe tilliden hos både for brugere og investorer. I denne rapport peges der på de områder, hvor det er nødvendigt at sætte ind, hvis den europæiske be skæftigelsesstrategi skal give det ønskede resultat. Grundlaget er til stede, nu drejer det sig om at få det til at fungere. Nøglen til succes lig ger i at forene ofte indbyrdes mod stridende målsætninger: foninHtultninger - En beslutsom strategi baseret på en afvejning af makroøkono miske og strukturforanstaltninger med det formål at få det europæiske arbejdsmarked fungere bedre sideløbende med tiltag til støtte for det økonomiske op sving. til at - En beslutsom strategi baseret på en afvejning af effektivitet og retfærdighed, som kan bi 25 ISSN 0254-1459 KOM(96) 485 endelig udg. DOKUMENTER DA 04 05 Katalognummer : CB-CO-96-500-DA-C ISBN 92-78-09901-5 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg ( tø