title: 96/590/CE: Decisão da Comissão de 2 de Outubro de 1996 que altera a Decisão 93/24/CEE da Comissão e a Decisão 93/244/CEE no que diz respeito a garantias adicionais quanto à doença de Aujeszky relativamente a suínos destinados a regiões indemnes da doença na Áustria (Texto relevante para efeitos do EEE)

eurovoc_concepts:
Austria
animal disease
health control
intra-EU trade
swine
veterinary inspection

formats: html pdfa1b print


title: Förslag till rådets förordning (EG) om upprättande av ett system för identifikation och registrering av nötkreatur

eurovoc_concepts:
beef
consumer information
consumer protection
labelling
retail outlet
veterinary inspection

formats: html pdf pdfa1b print

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 02 10. 1996 KOM(96) 460 slutlig 96/0228 (CNS) 96/0229 (CNS) Förslag till RÅDETS FÖRORDNING ŒG) om upprättande av ett system för identifikation och registrering av nötkreatur Förslag till RÅDETS FÖRORDNING ŒG) om märkning av nötkött och nötköttsprodukter (framlagda av Komissionen) MOTIVERING Inledning Konsumenternas minskade förtroende för nötköttsmarknaden på grund av BSE-krisen har belyst bristerna i föreskrifterna för framläggande till försäljning av nötkött och nötköttsprodukter samt för möjligheten att spåra djur. Det står klart att märkningen av nötkött och nötköttsprodukter bör förbättras för att kunderna inte skall behöva tvivla på deras kvalitet. För att konsumenterna skall kunna lita på uppgifterna på etiketterna bör ett pålitligt system upprättas för identifikation och registrering av nötkreatur. En förordning för identifikation och registrering av nötkreatur och en för märkning av nötkött och nötköttsprodukter föreslås. Ingen av förordningarna innebär några ekonomiska konsekvenser för gemenskapen. 1. Identifikation och registrering av nötkreatur Genom rådets direktiv 92/102/EEG om identifikation och registrering av djur1 infördes åtgärder för att identifiera och registrera nötkreatur, får, getter och svin. Erfarenheten har visat att detta direktiv inte har genomförts på ett tillfredsställande sätt. BSE-krisen i synnerhet har visat att systemen för identifikation och registrering av nötkreatur behöver förbättras. De huvudsakliga påvisade svagheterna gäller brister i följedokumenten samt de dåliga möjligheterna att spåra djur på grund av att det inte finns någon central databas med uppgifter om förflyttningar. EGT nr L 355, 5. 12. 1992, s. 32. Direktiv 92/102/EEG har följande två syften: Spåming av djur av veterinära skäl, vilken är av yttersta vikt för kontroll av smittsamma sjukdomar. Det måste vara möjligt att snabbt och enkelt kunna fastställa ett djurs eller en slaktkropps ursprungsort och dess förflyttning inom gemenskapen. Syftet med detta är att förebygga att sjukdomar sprids vidare. Förvaltning och övervakning av boskapsbidrag som en del av reformen av jordbrukspolitiken. För att erhålla ett välskött system för boskapsbidrag, övervakning av utbetalningen av dessa bidrag, förebyggande av bedrägeri, kontroll av smittsamma sjukdomar och snabb spåming av djur om en smittsam sjukdom bryter ut måste boskapen identifieras på ett tillfredsställande sätt samt registreras enligt samma regler i alla medlemsstater. Ett förslag till en förordning för identifikation och registrering av nötkreatur har lagts fram vilken förstärker bestämmelserna i detta direktiv, i synnerhet vad gäller upprättandet i varje medlemsstat av en databas och ett pass för varje djur i syfte att spåra djur av hälsoskäl och att kontrollera gemenskapens stödordningar. I den föreslagna förordningen föreskrivs minimikrav vilket medlemsstaterna får utvidga reglerna. innebär att föreslagna systemet I det föreskrivs öronmärkning för individuell identifikation av nötkreatur, en central databas, ett pass för varje nötkreatur samt register över djuren på varje anläggning. identifikation och registrering för Nötkreatur skall identifieras med ett öronmärke som fästs i båda öronen. Åtminstone ett av dem skall vara av plast. Om ett öronmärke har blivit oläsligt eller försvunnit skall det ersättas med ett nytt märke som har samma kod som det ursprungliga märket. Mot bakgrund av problemen med identifikation håller kommissionen, med tekniskt stöd från Gemensamma forskningscentret, på att starta ett storskaligt fältförsök, IDEA-projektet, i syfte att undersöka möjligheterna att använda elektroniska identifikationssystem för att göra identifikationen av djur mer tillförlitlig. Försöket, som skall pågå i tre år, kommer att omfatta användning av elektroniska transpondrar som antingen sätts fast i djuret direkt eller i ett öronmärke. Avsikten är att detta projekt skall starta i början av 1997 och omfatta en miljon djur i hela gemenskapen. Med stöd av detta försök kan kommissionen lägga fram förslag om ändring av bestämmelserna för öronmärken. För effektiv och snabb spåming av djur och kontroll av gemenskapens stödordningar föreslås det att databasen skall registrera uppgifter om alla anläggningar i medlemsstaten, nötkreaturens identitet och förflyttningar av dem. För detta ändamål skall nötkreaturen under alla förflyttningar identifieras med ett öronmärke och åtföljas av ett pass. I den föreslagna förordningen om upprättande av ett system för identifikation och registrering av nötkreatur föreskrivs att kommissionen i enlighet med förvaltningskommitténs förfaranden skall anta närmare bestämmelser för öronmärkena, passet och registret på anläggningen. 2. Märkning av nötkött och nötköttsprodukter Bestämmelserna för märkning av kött måste också förstärkas för att förbättra deras effektivitet. I den föreslagna förordningen om märkning av nötkött och nötköttsprodukter föreskrivs att varje aktör eller organisation i nötköttsbranschen skall lämna in en specifikation med de uppgifter som skall finnas med på etiketten och de åtgärder som skall vidtas för att uppgifterna skall bli korrekta. Specifikationen skall också beskriva det kontrollsystem som skall tillämpas liksom de åtgärder som skall vidtas vad beträffar aktörer som inte följer bestämmelserna. Sambandet mellan identifikationen av slaktkroppen, köttstycken och köttprodukter å ena sidan och identifikationen av det enskilda djur som de/n kommer ifrån å andra sidan skall anges i specifikationen. I den föreslagna förordningen nämns också den information som får finnas på inklusive etiketten. Denna gödningsmetod samt annan information om utfodringen. information omfattar uppgifter om djuret, S FÖRSLAG RÅDETS FÖRORDNING (EG) 3 11 o i z 2 ( cyj S \ J om upprättande av ett system för identifikation och registrering av nötkreatur EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 43 i detta, med beaktande av kommissionens förslag1, med beaktande av Europaparlamentets yttrande2, med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande3, och med beaktande av följande: I artikel 3. 1 c i rådets direktiv 90/425/EEG av den 26 juni 1990 om veterinära och avelstekniska kontroller i handeln med vissa levande djur och varor inom gemenskapen med sikte på att förverkliga den inre marknaden4 fastslås att djur som är föremål för handel i gemenskapsbestämmelsema och registreras så att det går att spåra den anläggning, central eller organisation som de ursprungligen kommer ifrån eller där de transiterats, samt att dessa system för identifikation och registrering före den 1 januari 1993 skall utvidgas till att även omfatta förflyttningar av djur inom de enskilda medlemsstaternas territorier. identifieras på det inom gemenskapen anges skall som sätt I artikel 14 i rådets direktiv 91/496/EEG av den 15 juli 1991 om fastställande av regler för hur veterinärkontroller skall organiseras för djur som importerats till gemenskapen från tredje land och om ändring av direktiv 89/662/EEG, 90/425/EEG och 90/675/EEG5 fastslås att identifikation och registrering enligt artikel 3. 1 c i direktiv 90/425/EEG av sådana djur måste ske efter det att den veterinära kontrollen utförts, utom då införseln gäller slaktdjur eller registrerade hästdjur. För förvaltningen av vissa av gemenskapens stödprogram på jordbruksområdet krävs att identifikations- och vissa individuellt. Därför måste slag av djur märks EGT nr C EGT nr C EGT nr C EGT nr L 224, 18. 8. 1990, s. 29, senast ändrat genom direktiv 92/118/EEG. (EGT nr L 62, 15. 3. 1992, s. 49. ) EGT nr L 268, 24. 9. 1991, s. 56, senast ändrat genom Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige. r registreringssystemet vara väl anpassat till tillämpningen och kontrollen av denna individuella märkning. Det är nödvändigt att säkerställa ett snabbt och effektivt informationsutbyte mellan medlemsstaterna för en korrekt tillämpning av detta direktiv. Gemenskapsföreskrifter om detta har fastställts i rådets förordning (EEG) nr 1468/81 av den 19 maj 1981 om ömsesidig hjälp mellan medlemsstaternas administrativa myndigheter samt om samarbete mellan de förra och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och jordbrukslagstiftningen6 samt i rådets direktiv 89/608/EEG av den 21 november 1989 om ömsesidig hjälp mellan medlemsstaternas myndigheter och om samarbete mellan dessa och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av lagstiftningen om veterinära frågor och avel sfr ågor7. De gällande reglerna om identifikation och registrering av nötkreatur har fastställts i rådets direktiv 92/102/EEG om identifikation och registrering av djur8. Erfarenheterna visar att genomförandet av detta direktiv på nötkreatur inte alltid har varit tillfredsställande och behöver förbättras. Därför är det nödvändigt att anta en förordning för nötkreatur för att underbygga bestämmelserna i direktivet. För att snabbt och korrekt kunna spåra djur med hänsyn till hälsan och till kontrollen av gemenskapens stödprogram skall alla medlemsstater upprätta en datoriserad databas där djurets identitet, alla anläggningar på deras territorium och förflyttningar av djuren registreras. För att göra det möjligt att spåra förflyttningar av nötkreatur skall djuren identifieras genom öronmärkning i båda öronen och åtföljas av ett pass vid varje förflyttning. Märkets form och innehåll och kraven på passet måste fastställas på gemenskapsnivå. Ett pass måste utfärdas för varje djur som har fått ett öronmärke. Ett nytt märke skall tilldelas djur vars öronmärke har blivit oläsligt eller har tappats bort. Ett ersättningsmärke skall ha samma kod som det ursprungliga öronmärket. På grundval av arbete som genomförts av EG:s forskningscenter (EFC) undersöker kommissionen om det är lämpligt att använda elektroniska hjälpmedel vid identifikation av djur. Djurhållarna skall fortlöpande föra register över de djur som finns på deras anläggningar. Kraven på registret skall fastställas på gemenskapsnivå. De personer som är verksamma inom handeln med djur måste föra register över sin handel. Den behöriga myndigheten skall vid förfrågan ges tillgång till dessa register. EGT nr L 144, 2. 6. 1981, s. 1, ändrad genom förordning (EEG) nr 945/87 (EGT nr L 90, 2. 4. 1987, s. 3. ) EGT nr L 351, 2. 12. 1989, s. 34. EGT nr I. 355, 5. 12. 1992, s. 32. Denna förordning får inte påverka tillämpningen av de särskilda kraven i kommissionens beslut 89/153/EEG av den 13 februari 1989 om sambandet mellan prov tagna för undersökning av restsubstanser och djuren och den gård djuren kommer från9 och inte heller eventuella relevanta tillämpningsregler som fastställs genom direktiv 91/496/EEG. Det är nödvändigt att ändra förordning (EEG) nr 3508/92 om ett integrerat system för administration och kontroll av vissa stödsystem inom gemenskapen10. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE: Artikel 1 Varje medlemsstat skall upprätta ett system för identifikation och registrering av nötkreatur (härefter kallade "djur"), enligt vad som anges i artikel 2 i direktiv 64/432/EEG om djurhälsoproblem som påverkar handeln med nötkreatur och svin inom gemenskapen", i enlighet med bestämmelserna i denna förordning. Bestämmelserna i denna förordning skall tillämpas utan att det påverkar några andra gemenskapsregler som har upprättats för att utrota eller kontrollera sjukdomar och utan att det påverkar direktiv 91/496/EEG och förordning (EEG) nr 3508/92. Bestämmelserna i direktiv 92/102/EEG skall inte längre tillämpas när de specifikt gäller nötkreatur. I denna förordning avses med Artikel 2 anläggning varje inrättning, byggnad eller plats där djur som omfattas av denna förordning försörjs, hålls eller hanteras och som ligger inom en medlemsstats territorium, djurhållare varje fysisk eller juridisk person som har ansvaret för djur, antingen permanent eller tillfälligt, även under transport eller på en marknad, ansvarig myndighet myndigheten i den medlemsstat som är ansvarig för genomförandet av veterinära kontroller, för genomförandet av denna förordning eller för genomförandet av förordning (EEG) nr 3508/92. - - 9 10 11 EGT nr L 59, 2. 3. 1989, s. 33. EGT nr L 355, 5. 12. 92, s. 1. EGT nr 121. 29. 7. 1964, s. 1977. "} Systemet för identifikation och registrering av nötkreatur skall omfatta följande element: Artikel 3 a) b) c) d) öronmärken för individuell identifikation av djur, datoriserade databaser, djurpass, individuella register som förs på alla anläggningar. Kommissionen och den berörda medlemsstatens behöriga myndighet skall ha tillgång till all information som omfattas av denna förordning. De skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att denna information blir tillgänglig för alla berörda parter, särskilt för nationellt erkända konsumentorganisationer med särskilt intresse för informationen, och även för att den behandlas förtroligt. Artikel 4 1. Alla djur på en anläggning skall identifieras med hjälp av ett öronmärke som sätts fast i båda öronen och som är godkänt av den behöriga myndigheten. Öronmärkena skall bära samma unika identifikationskod. De första två tecknen skall identifiera den medlemsstat där den anläggning är belägen där djuret först identifierades i enlighet med landskoden alfa-2 som anges i beslut 93/317/EEG, följda av en numerisk kod som inte får överskrida 12 tecken, och som gör det möjligt att identifiera varje djur individuellt tillsammans med den anläggning som det föddes på. 2. Öronmärket skall sättas på inom 14 dagar efter det att djuret fötts och i varje fall innan djuret lämnar den anläggning där det fötts. Inget djur får flyttas från anläggningen om det inte identifieras i enlighet med denna artikel. 3. Varje djur som importeras från ett tredje land och som har klarat de kontroller som fastställs i direktiv 91/496/EEG samt blir kvar inom gemenskapens territorium skall genom ett öronmärke, som överensstämmer med bestämmelserna i denna artikel, identifieras på destinationsanläggningen inom 14 dagar efter det att det har genomgått förutnämnda kontroller och, i varje fall, innan det lämnar anläggningen. Det är emellertid inte nödvändigt att identifiera djuret om destinationsanläggningen är ett slakteri beläget i den medlemsstat där sådana kontroller genomförs och djuret faktiskt slaktas inom peroden på 14 dagar. 8 Den ursprungliga identifikation som genomförts av tredje land skall registreras i den datoriserade databas som anges i artikel 6 tillsammans med den identifikationskod som djuret fått tilldelat sig av destinationsmedlemsstaten. Alla djur från en annan medlemsstat skall behålla sitt ursprungliga öronmärke. Inget öronmärke får tas bort eller ersättas utan tillåtelse från den behöriga myndigheten. Om ett öronmärke har blivit oläsligt eller har tappats bort, skall ett ersättningsmärke med samma kod sättas fast i enlighet med denna artikel. Öronmärkena delas ut till anläggningen, distribueras och sätts fast på djuren på ett sätt som den behöriga myndigheten beslutat. Öronmärken som inte överensstämmer med de krav som är fastställda i denna artikel skall ersättas senast den 31. 12. 1997. Senast den 31 december 2000 skall rådet, på grundval av en rapport från kommissionen och eventuella bifogade förslag, avgöra om det är möjligt att införa elektronisk identifikation mot bakgrund av de framsteg som uppnåtts på detta område. 4. 5. 6. 7. 8. Artikel 5 Den behöriga myndigheten skall skapa en datoriserad databas där minst följande uppgifter skall registreras: 1. För varje djur: - identifikationskod - födelsedatum - kön - ras - moderns identifikationsnummer - uppfödningsanläggningens nummer - identifikationsnummer på alla anläggningar där djuret har hållits - datum för förflyttningar - datum för död eller slakt. 2. För varje anläggning: - identifikationsnummer som består av en kod som inte överskrider 12 tecken, - djurhållarens namn och adress, 3. I databasen skall följande information alltid finnas tillgänglig: - en förteckning över samtliga djur som vid alla tillfällen finns på en anläggning, - en förteckning över alla djurs samtliga förflyttningar, med början på den anläggning där det fötts. Informationen skall finnas i databasen tills tre år har förflutit efter djurets död. Databasen skall senast den 31. 12. 1997 användas fullt ut och innehålla alla relevanta uppgifter. Artikel 6 1. 2. 3. 4. Den behöriga myndigheten skall inom sju dagar efter det att den har underrättats om ett djurs födsel utfärda ett pass för varje djur som har fått ett öronmärke tilldelat sig, eller, när det gäller djur som importerats från tredje land, efter underrättelsen om att den berörda medlemsstaten har identiferat djuret, i enlighet med artikel 4. 3. Den behöriga myndigheten får på samma villkor utfärda pass till djur från andra medlemsstater. I sådana fall skall det pass som åtföljer djuret när det ankommer, överlämnas till den behöriga myndigheten, som skall återlämna det till den medlemsstat som utfärdat det. Närhelst ett djur förflyttas skall det åtföljas av sitt pass. När ett djur dör skall djurhallaren lämna tillbaka passet till den behöriga myndigheten inom tre arbetsdagar efter det att djuret dött. Om djuret skickas till ett slakteri, skall driftsledaren där vara ansvarig för att passet skickas tillbaka till den behöriga myndigheten. Om ett djur exporteras till tredje land skall den senaste djurhallaren överlämna passet till den behöriga myndigheten i det land dit djuret exporteras. Artikel 7 1. Varje djurhållare skall - föra ett aktuellt register, - inom tre dagar efter det att det inträffat rapportera alla förflyttningar till och från anläggningen och alla djur som föds och dör där till den behöriga myndigheten, tillsammans med angivelser om vilka datum detta skett, 10 2. 3. - färdigställa passet omedelbart vid varje djurs ankomst till anläggningen och innan det flyttas därifrån samt säkerställa att passet åtföljer djuret. Varje djurhållare skall vid förfrågan bistå den behöriga myndigheten med all information om ursprung, identifikation och om så är lämpligt bestämmelseort för det djur denne har ägt, hållit, transporterat, sålt eller slaktat. Registret skall vara i ett format som är godkänt av den behöriga myndigheten och skall vara tillgängligt på anläggningen, och även, vid förfrågan, för den behöriga myndigheten under en period som skall fastställas av densamma men som inte får vara kortare än tre år. Artikel 8 Medlemsstaterna skall utse den behöriga myndighet som skall vara ansvarig för att säkerställa att denna förordning efterlevs. De skall meddela varandra och kommissionen vilken denna myndighet är. Artikel 9 Kommissionen skall anta tillämpningsföreskrifterna för denna förordning i enlighet med förfarandet i artikel 13 i förordning (EEG) nr 729/70. Dessa föreskrifter skall särskilt omfatta (a) kraven på öronmärkena, (b) kraven på passen, (c) kraven på registret, (d) miniminivåer för de kontroller som skall genomföras, (e) tillämpningen av påföljder, (f) övergångsbestämmelser för systemets igångsättningsperiod. Artikel 10 Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa bestämmelserna i denna förordning. Dessa kontroller skall inte påverka några andra kontroller som kommissionen kan genomföra i enlighet med artikel 9 i förordning (EG, Euratom) nr 2988/95. '^M De påföljder som medlemsstaterna ådömer djurhållarna skall vara proportionella mot hur allvarlig överträdelserna är. Påföljderna kan, där så är berättigat, innebära en inskränkning av djurs förflyttning till eller från djurskötaren i fråga. Artikel 11 Artikel 5 i förordning (EEG) nr 3508/92 skall kompletteras med följande text: ". och förordning (EG) nr " Artikel 12 Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Den skall tillämpas från och med den 1 januari 1997. Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel, den På rådets vägnar Ordförande ^ Förslag RÅDETS FÖRORDNING av den om märkning av nötkött och nötköttsprodukter c\ci ^ ^ Mo 22 3 l Q J5 C ) — EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 43 i denna, med beaktande av kommissionens förslag1, med beaktande av Europaparlamentets yttrande2, med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande3, och med beaktande av följande: För att förbättra informationen till konsumenterna om relevanta aspekter beträffande nötkött och nötköttsprodukter skall ett särskilt märkningssystem införas i sektorn för nötkött. Benämningen nötkött och nötköttsprodukter skall avse vissa produkter som avses i artikel 1. 1 i rådets förordning (EEG) nr 805/68 av den 27 juni 1968 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött4. Medlemsstaterna får besluta att utsträcka märkningssystemet till andra bearbetade varor som innehåller nötkött. Ett sådant märkningssystem bör vara frivilligt i den meningen att aktörer och organisationer som önskar märka sitt nötkött och sina nötköttsprodukter skall göra detta i enlighet med denna förordning. Bestämmelserna i denna förordning bör inte urvattna befintlig gemenskapsrätt på områdena märkning och kontroll av livsmedel, skydd för geografiska beteckningar och ursprungsangivelser, åtgärder för att främja konsumtion och avsättning av kvalitetsnötkött och bestämmelser rörande hygienproblem som påverkar handeln med kött och köttprodukter inom gemenskapen. Om ett märkningssystem är effektivt eller ej beror på möjligheten att spåra det märkta köttet eller de märkta köttprodukterna till det ursprungliga djuret. Märkningssystem hos en aktör eller en organisation skall accepteras först sedan specifikationen lämnats in och godkänts av den behöriga myndigheten. tillbaka EGT nr L 148, 28. 6. 1968, Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1357/96, EGT nr L 175, 13. 7. 1996, s. 9. 1J identifieras För att den person som är ansvarig för den information som anges på etiketten skall kunna rätt att märka nötkött och nötköttsprodukter endast under förutsättning att etiketten innehåller deras namn och logotyp. Vilken information etiketten får innehålla skall specificeras. får aktörer och organisationer Aktörer och organisationer som importerar nötkött och nötköttsprodukter från tredje land till gemenskapen kan också vilja märka sina produkter i enlighet med den här förordningen. Bestämmelser bör alltså införas så att importerat nötkött kan omfattas av märkningssystemet. Dessa bestämmelser måste garantera att märkningssystem för importerat nötkött och importerade nötköttsprodukter är lika tillförlitliga som de som finns för gemenskapsnötkött. I syfte att garantera tillförlitligheten hos de befintliga märkningssystemen är det nödvändigt att tvinga medlemsstaterna att utföra lämpliga och effektiva kontrollåtgärder. Dessa kontroller skall inte inverka på sådana kontroller som kommissionen kan komma att genomföra i enlighet med artikel 9 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 2988/95 av den 18 december 1995 om skydd av Europeiska gemenskapernas ekonomiska intressen5. Medlemsstaternas behöriga myndigheter skall ha rätt att dra in godkännandet av alla specifikationer vid oegentligheter. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 1. Om en aktör eller en organisation, enligt definition i artikel 2, önskar märka nötkött eller nötköttsprodukter på ett detaljerat sätt vid försäljning skall den göra det enligt denna förordning. 2. Trots punkt 1 skall följande dokument fortsätta att gälla: Rådets förordning nr 26 av den 4 april 1962 om tillämpning av vissa konkurrensregler på produktion av och handel med jordbruksvaror6 - Rådets direktiv 64/433/EEG av den 26 juni 1964 om hygienproblem vid produktion och utsläppande på marknaden av färskt kött7 - Rådets direktiv 77/99/EEG av den 21 december 1976 om hygienproblem som påverkar handeln med köttprodukter inom gemenskapen8 - Rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel9 EGT nr L 312, 23. 12. 1995. s. 1. EGT nr 30, 20. 4. 1962, s. 993. Förordningen senast ändrad genom förordning nr 49, EGT nr 53, 1. 7. 1962, s. 1571. EGT nr 121, 29. 7. 1964, s. 2012. EGT nr L 26, 31. 1. 1977, s. 85. EGT nr L 33, 8. 2. 1979, s. 1. ^ M - Rådets direktiv 93/99/EEG av den 29 oktober 1992 om ytterligare åtgärder i or offentlig kontroll av livsmedel10 - Rådets direktiv 94/65/EEG av den 14 december 1994 om fastställelse av de villkor som skall tillämpas vid tillverkning av och handel med köttfärs och köttberedningar11 - Rådets förordning (EEG) nr 1208/81 om slaktkroppsklassificering av den 28 april 1981l2 - Rådets förordning (EEG) 1186/90 om slaktkroppsklassificering av den 7 maj 199013 - Rådets förordning (EEG) nr 2081/92 av den 14 juli 1992 om skydd för geografiska och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel14 - Rådets förordning (EEG) nr 2082/92 av den 14 juli 1992 om särartsskydd för jordbruksprodukter och livsmedel15 - Rådets förordning (EEG) nr 2067/92 av den 30 juni 1992 om åtgärder för att främja konsumtion och avsättning av kvalitetsnötkött16. I denna förordning skall följande definitioner gälla: Artikel 2 Med "nötkött och nötköttsprodukter" avses de produkter som anges i artikel 1. 1 i förordning (EEG) nr 805/68 utom KN-nummer 01202 90 05 till 0102 90 79 och 0102 10, Med "etikett" avses en etikett som fästs på en enskild köttbit eller köttbitar eller deras förpackningsmaterial eller information som delges konsumenten vid försäljning, Med "organisation" avses en grupp aktörer från samma eller olika delar av nötköttsbranschen. Medlemsstaterna får besluta att utvidga detta system till bearbetade varor som innehåller sådana produkter inklusive kosmetika och läkemedelsprodukter. strecksatsen, som avses första i Artikel 3 1. Varje aktör eller organisation skall överlämna en specifikation för godkännande i varje medlemsstat där nötköttet eller till den behöriga myndigheten nötköttsprodukten i fråga produceras eller säljs. Denna specifikation skall ange EGT nr L 290, 24. 1. 1993, s. 14. EGT nr L 368, 31. 12. 1994, s. 10. EGT nr L 123, 7. 5. 1981, s. 3. EGT nr L 119, 11. 5. 1990, s. 32. EGT nr L 208, 24. 7. 1992, s. 1. EGT nr L 208, 24. 7. 1992, s. 9. EGT nr L 215, 30. 7. 1992, s. 57. 'U den information som skall finnas pä etiketten, de åtgärder som skall vidtas för att säkerställa att denna information är korrekt, det kontrollsystem som skall tillämpas vid alla produktions- och försäljningsskeden, inklusive de kontroller som skall genomföras av ett oberoende organ som skall utses av aktören eller organisationen, för en organisation, de åtgärder som kommer att vidtas vad beträffar alla medlemmar som inte följer specifikationen. 2. 3. 4. För att en specifikation skall kunna godkännas skall den behöriga myndigheten efter en grundlig granskning av dess delar i enlighet med punkt 1 försäkra sig om att det planerade märkningssystemet, och i synnerhet dess kontrollsystem, fungerar korrekt och pålitligt. Om en specifikation inte kan garantera att ett samband finns mellan identifiering av en slaktkropp, kvartspart, köttbitar och köttprodukter och det enskilda djuret, eller i fråga om köttbitar och köttprodukter, berörda djur, skall den avslås. Om produktion eller försäljning av nötkött eller nötköttsprodukter äger rum i två eller flera medlemsstater skall de behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna undersöka och godkänna de specifikationer som lämnas in i den mån de uppgifter som ingår i dessa berör händelser som äger rum inom deras respektive territorium. I detta fall skall varje berörd medlemsstat erkänna de godkännanden som utfärdats av någon annan medlemsstat. Om de behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna godkänner den inlämnade specifikationen skall berörd aktör eller organisation få rätt att märka nötkött och nötköttsprodukter, förutsatt att etiketten innehåller dess namn eller logotyp. Rätten skall gälla utan förfång för innehållet i artikel 13 i förordning (EEG) nr 2081/92 och artikel 13 i förordning (EEG) nr 2082/92. Artikel 4 1. Om produktionen av nötkött eller nötköttsprodukter helt eller delvis äger rum i ett tredje land, skall aktörerna och organisationerna endast ha rätt att märka nötkött och nötköttsprodukter enligt denna förordning om deras specifikationer, utöver att uppfylla kraven i artikel 3, har godkänts av den behöriga myndighet som utsetts för detta ändamål av vart och ett av de berörda tredje länderna. 2. För att ett godkännande i ett tredjf land skall gälla i gemenskapen skall det tredje landet i förväg informera kommissionen om den behöriga myndighet som utsetts, de förfaranden och kriterier som skall iakttas av den behöriga myndigheten när den granskar specifikationen, 46 alla aktörer och organisationer vars specifikationer den behöriga myndigheten har godkänt. Kommissionen skall överlämna dessa uppgifter till medlemsstaterna. Om kommissionen på grundval av ovan nämnda uppgifter kommer fram till att de förfaranden och kriterier som tillämpas i ett tredje land inte överensstämmer med de normer som anges i denna förordning skall kommissionen efter samråd med det berörda tredje landet besluta att godkännanden som beviljats av det berörda tredje landet inte skall gälla inom gemenskapen. Artikel 5 1. En etikett skall inte innehålla någon information om det djur som nötköttet eller nötköttsprodukterna kommer från, med undantag av den som anges i följande förteckning: Medlemsstat, region i medlemsstat eller tredje land i vilket djuret fötts samt djurets kön. Gödningssätt. Annan information om utfodring. Medlemsstater, regioner i medlemsstater eller tredje land där hela, eller minst 80% av gödningen ägt rum. Information om slakten, såsom medlemsstat eller region i medlemsstat eller tredje land där djuret slaktats, ålder vid slakt, datum för slakten eller den tidsperiod då nötköttet hängdes. Information om urbenings- och styckningsmetoder som mekanisk återvinning, typ av kött och innehåll. Alla annan information som aktören eller organisationen önskar ange och som den behöriga myndigheten har samtyckt till. 2. Om nötköttet och nötköttsprodukterna innehåller kött från olika djur skall etiketten endast innehålla information i enlighet med punkt 1 som är gemensam för allt sådant kött. Artikel 6 Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga administrativa åtgärder och kontrollåtgärder för att säkerställa överensstämmelse med denna förordning. Dessa åtgärder skall inte inverka på de kontroller som kommissionen skall vara bemyndigad att genomföra i överensstämmelse med artikel 9 i förordning (EG, Euratom) nr 2988/95. Artikel 7 Om det visar sig att en aktör eller en organisation inte har följt den specifikation som anges i artikel 3. 1 får medlemsstaten återkalla sitt godkännande enligt artikel 3. 3 eller ställa upp tilläggsvillkor som skall följas för att godkännandet skall fortsätta att gälla. 4-> Artikel H Kommissionen skall anta tillämpningsföreskrifter för denna förordning i enlighet med det förfarande som anges i artikel 27 i förordning (EEG) nr 805/68. Dessa föreskrifter kan omfatta i synnerhet den information som får finnas på etiketter enligt artikel 5. m e vo Artikel 9 Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Den skall tillämpas från och med den 1 januari 1997. Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande n ISSN 1024-4506 KOM(96) 460 slutlig DOKUMENT SV 03 10 Katalognummer : CB-C0-96-471-SV-C ISBN 92-78-09064-6 Byrfln för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg 13


title: INTERROGAZIONE SCRITTA n. 2627/96 dell'on. Xaver MAYER alla Commissione. Riduzione delle provvigioni da parte del costruttore in caso di vendita di autovetture in paesi terzi

eurovoc_concepts:
European undertaking
after-sales service
direct selling
discount sale
motor vehicle
subsidiary

formats: html print


title: 96/596/CE: Decisão da Comissão de 2 de Outubro de 1996 qua altera a Decisão 92/452/CEE que estabelece listas de equipas aprovadas de colheita de embriões e de produção de embriões em países terceiros para a exportação de embriões de bovinos para a Comunidade (Texto relevante para efeitos do EEE)

eurovoc_concepts:
New Zealand
United States
cattle
embryo and foetus
import
veterinary inspection


title: 96/590/EG: Kommissionens beslut av den 2 oktober 1996 om ändring av beslut 93/24/EEG och 93/244/EEG och om ytterligare garantier med avseende på Aujeszkys sjukdom för svin som skall sändas till regioner i Österrike som är fria från sjukdomen (Text av betydelse för EES)


title: 96/590/EG: Beschikking van de Commissie van 2 oktober 1996 tot wijziging van de Beschikkingen 93/24/EEG en 93/244/EEG en betreffende aanvullende garanties ten aanzien van de ziekte van Aujeszky voor varkens die bestemd zijn voor van deze ziekte vrije regio's in Oostenrijk (Voor de EER relevante tekst)


title: 97/238/ΕΚ: Απόφαση της Επιτροπής της 2ας Οκτωβρίου 1996 σχετικά με ενίσχυση που χορήγησε η Γαλλία στην εταιρεία οπτικοακουστικής παραγωγής SOCIETE FRANCAISE DE PRODUCTION (Το κείμενο στη γαλλική γλώσσα είναι το μόνο αυθεντικό) (Κείμενο που παρουσιάζει ενδιαφέρον για τον ΕΟΧ)

eurovoc_concepts:
France
State aid
audiovisual production
control of State aid
national production
restriction on competition


title: REGLAMENTO (CE) n° 1913/96 DE LA COMISIÓN de 2 de octubre de 1996 por el que se determinan los importes de los elementos agrícolas reducidos y los derechos adicionales aplicables durante el período del 1 de julio al 31 de diciembre de 1996 a la importación en la Comunidad de las mercancías reguladas por el Reglamento (CE) n° 3448/93 del Consejo en el marco de acuerdos preferenciales con la Répública de Estonia, con la República de Letonia y con la República de Lituania

eurovoc_concepts:
Baltic States
agricultural product
import
liberalisation of trade
tariff preference


title: RÈGLEMENT (CE) N° 1911/96 DE LA COMMISSION du 2 octobre 1996 établissant des valeurs forfaitaires à l'importation pour la détermination du prix d'entrée de certains fruits et légumes

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
grape
import price
pip fruit


title: COMMISSION REGULATION (EC) No 1912/96 of 2 October 1996 amending representative prices and additional duties for the import of certain products in the sugar sector

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
raw sugar
representative price
sugar product
white sugar


title: VERORDENING (EG) Nr. 1906/96 VAN DE COMMISSIE van 2 oktober 1996 tot vaststelling van het maximumbedrag van de restitutie bij uitvoer van witte suiker voor de negende deelinschrijving in het kader van de inschrijving bedoeld in Verordening (EG) nr. 1464/96

eurovoc_concepts:
Montenegro
Serbia
award of contract
export refund
trade restriction
white sugar


eurovoc_concepts:
beef
consumer information
consumer protection
labelling
veterinary inspection

text: COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ' EUROPEE Bruxelles, 02. 10. 1996 COM(V(>) 4(>0 del 96/0228 (CNS) 96/0229 (CNS) Proposta di REGOLAMENTO (CE) DEL CONSIGLIO che istituisce un sistema di identificazione e di registrazione dei bovini Proposta di REGOLAMENTO (CE) DEL CONSIGLIO relativo all'etichettatura delle carni bovine e dei prodotti a base di carni bovine (presentate dalla Commissione) RELAZIONE Introduzione Il calo di fiducia dei consumatori nella carne bovina, in seguito all'epidemia di BSE, ha evidenziato le carenze nelle disposizioni relative alla presentazione per la vendita della carne bovina e dei prodotti derivati e all'identificazione degli animali. Occorre migliorare l'etichettatura delle carni bovine e dei prodotti derivati per garantirne la qualità ai consumatori. Affinché i consumatori si possano fidare delle informazioni riportate sulle etichette è necessario definire un sistema affidabile di identificazione e registrazione dei bovini. Vengono pertanto proposti un regolamento sull'identificazione e la registrazione dei bovini e un altro sull'etichettatura delle carni bovine e dei prodotti derivati. Nessuno dei due regolamenti comporta conseguenze finanziarie per il bilancio comunitario. 1. Identificazione e registrazione dei bovini La direttiva 92/102/CEE del Consiglio, relativa all'identificazione e alla registrazione degli animali1, ha introdotto disposizioni per identificare e registrare bovini, ovini, caprini e suini. L'esperienza ha mostrato che l'attuazione della direttiva in parola non ha dato risultati soddisfacenti. In particolare, l'epidemia di BSE ha rivelato la necessità di migliorare i sistemi d'identificazione e di registrazione dei bovini. Le principali carenze individuate riguardano la difficoltà di risalire all'origine degli animali, in quanto i movimenti non vengono registrati in una base dati centralizzata e i documenti d'accompagnamento sono incompleti. La direttiva 92/102/CEE del Consiglio summenzionata si propone due obiettivi principali: l'identificazione degli animali a scopi veterinari, ciò che è di importanza fondamentale per controllare le malattie contagiose; deve infatti essere possibile determinare rapidamente ed efficacemente il luogo di origine di un animale o di una carcassa e seguire i suoi movimenti all'interno della Comunità per prevenire l'ulteriore diffondersi di malattie; la gestione e la vigilanza sui premi per il bestiame come parte della riforma della politica agraria. GU n. L 355 del 5. 12. 1992, pag. 32. ^ E' necessario che il bestiame produttivo sia adeguatamente identificato e registrato secondo le medesime disposizioni in tutti gli Stati membri per poter gestire correttamente il regime dei premi per il bestiame, sorvegliare il pagamento di tali premi, controllare le malattie contagiose, identificare rapidamente gli animali in caso di epidemia di una malattia contagiosa e prevenire le frodi. Si propone di introdurre un regolamento per l'identificazione e la registrazione dei bovini che rafforzerà le disposizioni dell'attuale direttiva, in particolare grazie all'introduzione, in ogni Stato membro, di una base dati computerizzata e di un passaporto per ciascun animale, allo scopo di rintracciare gli animali per motivi sanitari e per il controllo dei regimi di aiuto comunitari. Il regolamento proposto stabilisce prescrizioni minime; gli Stati membri possono pertanto ampliare le norme. Il sistema di identificazione e registrazione proposto prevede l'apposizione di marchi auricolari per identificare i singoli bovini, una base dati centrale computerizzata, un passaporto per ciascun capo e registri degli animali presenti in ogni azienda. I bovini devono essere identificati tramite un marchio applicato su ciascuno orecchio; almeno uno dei due marchi deve essere in materiale plastico. Nel caso in cui il marchio divenga illeggibile o vada perduto, deve essere sostituito da uno nuovo, che conserverà tuttavia il medesimo codice di quello originale. Tenuto conto dei problemi in materia di identificazione, la Commissione ha predisposto, con l'appoggio tecnico del CCR, una prova in campo su larga scala, denominata progetto IDEA, per esaminare la possibilità di utilizzare sistemi elettronici di identificazione per rendere più affidabile l'identificazione degli animali. L'esperimento verrà portato a termine in tre anni e comprenderà l'impiego di transponditori elettronici collocati nel corpo dell'animale o inseriti nel marchio auricolare. Il progetto dovrebbe essere lanciato nel 1997 e interesserà oltre un milione di animali. In base alle conclusioni tratte da tale esperimento, la Commissione potrà presentare proposte intese a modificare le disposizioni attuali sui marchi auricolari. Per poter rintracciare gli animali in maniera rapida ed efficace e per controllare i regimi di aiuto comunitari, si propone che nella base dati computerizzata siano registrate informazioni su tutte le aziende nel territorio dello Stato membro, sull'identità dei bovini e sui loro movimenti. A tale scopo è necessario che, durante ogni movimento, i bovini siano identificati da un marchio e accompagnati da un passaporto. II regolamento proposto per definire un sistema di identificazione e registrazione dei bovini prevede che la Commissione adotti, con la procedura del comitato di gestione, norme precise sui requisiti del marchio, del passaporto e del registro da tenere presso le aziende. 2. Etichettatura della carne bovina e dei prodotti derivati Anche le disposizioni relative all'etichettatura della carne vanno rese più efficaci. Il regolamento proposto sull'etichettatura delle carni bovine e dei prodotti derivati stabilisce che ogni operatore o organizzazione attivi nel commercio della carne 3 bovina dovrebbe presentare un disciplinare contenente le informazioni che devono figurare sull'etichetta e le misure da prendere per garantirne l'accuratezza. Il disciplinare deve inoltre includere il sistema di controllo da applicare e le misure da prendere a carico degli operatori che non rispettano le disposizioni. Tramite il disciplinare si devono poter identificare la carcassa, i tagli di carne o i prodotti a base di carne e il singolo animale da cui la carne proviene, per poi collegare tali dati. Il regolamento proposto fa riferimento anche ad altre informazioni che possono figurare sull'etichetta, tra cui informazioni sull'animale, sul metodo di ingrasso e sull'alimentazione in generale. ^ Propostadi 9 6 | o Z £ i ? ( C r JS ^ REGOLAMENTO (CE) N. DEL CONSIGLIO che istituisce un sistema di identificazione e di registrazione dei bovini IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA, visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 43, vista la proposta della Commissione1, visto il parere del Parlamento europeo2, visto il parere del Comitato economico e sociale3, considerando che l'articolo 3, paragrafo 1, lettera e) della direttiva 90/425/CEE del Consiglio, del 26 giugno 1990, relativa ai controlli veterinari e zootecnici applicabili negli scambi intracomunitari di taluni animali vivi e prodotti di origine animale, nella prospettiva della realizzazione del mercato interno4, dispone che gli animali destinati agli scambi intracomunitari debbano essere identificati conformemente ai requisiti della normativa comunitaria ed essere registrati in modo da permettere di risalire all'azienda, al centro o all'organismo d'origine o di passaggio, come pure che anteriormente al 1° gennaio 1993 detti sistemi di identificazione e di registrazione debbano essere estesi ai movimenti di animali all'interno del territorio di ciascuno Stato membro; considerando che a norma dell'articolo 14 della direttiva 91/496/CEE del Consiglio, del 15 luglio 1991, che fissa i principi relativi all'organizzazione dei controlli veterinari per gli animali che provengono dai paesi terzi e che sono introdotti nella Comunità e che modifica le direttive 89/662/CEE, 90/425/CEE e 90/675/CEE5, l'identificazione e la GUn. C GUn. C GUn. C GU n. L 224 del 18. 8. 1990, pag. 29. Direttiva modificata da ultimo dalla direttiva 92/118/CEE (GU n. L 62 del 15. 3. 1992, pag. 49). GU n. L 268 del 24. 9. 1991, pag. 56. Direttiva modificata da ultimo dall'Atto di adesione dell'Austria, della Finlandia e della Svezia. J registrazione dei suddetti animali prevista all'articolo 3, paragrafo 1, lettera e) della direttiva 90/425/CEE devono, eccetto per quanto riguarda gli animali da macello e gli equidi registrati, essere effettuate dopo i controlli di cui sopra; considerando che, ai fini della gestione di alcuni regimi di aiuto comunitari nel settore agricolo, è necessario per alcuni tipi di bestiame identificare 1 singoli capi; che i sistemi di identificazione e di registrazione devono pertanto consentire l'applicazione e il controllo di tali misure; considerando che è necessario garantire un rapido ed efficace scambio di informazioni tra gli Stati membri per la corretta applicazione della presente direttiva; che norme comunitarie pertinenti sono state fissate dal regolamento (CEE) n. 1468/81 del Consiglio, del 19 maggio 1981, relativo alla mutua assistenza tra le autorità amministrative degli Stati membri e alla collaborazione tra queste e la Commissione per assicurare la corretta applicazione della regolamentazione doganale o agricola6, e dalla direttiva 89/608/CEE del Consiglio, del 21 novembre 1989, relativa alla mutua assistenza tra le autorità amministrative degli Stati membri e alla collaborazione tra queste e la Commissione per assicurare la corretta applicazione delle legislazioni veterinaria e zootecnica7; considerando che le regole attuali in materia di identificazione e di registrazione dei bovini sono state fissate dalla direttiva 92/102/CEE del Consiglio, del 27 novembre 1992, relativa all'identificazione e alla registrazione degli animali8; che, come dimostra l'esperienza, l'attuazione di questa direttiva per quanto riguarda i bovini non è stata soddisfacente e deve essere migliorata; che occorre quindi adottare un regolamento specifico per i bovini in modo da rafforzare le disposizioni della direttiva; considerando che, nell'intento di poter rintracciare rapidamente ed esattamente gli animali per motivi sanitari e per il controllo dei regimi di aiuto comunitari, ogni Stato membro dovrebbe creare una base dati computerizzata nella quale figurino l'identità dell'animale, tutte le aziende del proprio territorio e i movimenti degli animali; 6 GU n. L 144 del 2. 6. 1981, pag. 1. Modificato dal regolamento (CEE) n. 945/87 (GU n. L 90 del 2. 4. 1987, pag. 3). 7 GU n. L 351 del 2. 12. 1989, pag. 34. 8 GU n. L 355 del 5. 12. 1992, pag. 32 c considerando che, per poter ricostruire i loro movimenti, gli animali devono essere identificati con un marchio apposto su ciascuno orecchio e accompagnati da un passaporto nel corso dei vari movimenti; che la forma e il contenuto del marchio auricolare e i requisiti del passaporto devono essere fissati a livello comunitario; che deve essere rilasciato un passaporto per ciascun animale a cui è stato assegnato un marchio; considerando che, qualora il marchio auricolare di un animale sia divenuto illeggibile o sia andato perso, è necessario apporre un nuovo marchio; che sul marchio auricolare sostitutivo dovrà figurare lo stesso codice di quello originario; considerando che la Commissione sta esaminando la possibilità, sulla base dei lavori svolti dal CCR, di utilizzare dispositivi elettronici per l'identificazione degli animali; considerando che i detentori di animali devono tenere un registro aggiornato degli animali presenti nella propria azienda; che i requisiti di tale registro devono essere fissati a livello comunitario; che le persone che si occupano del commercio di animali devono tenere un registro delle loro transazioni; che l'autorità competente deve avere accesso, a sua richiesta, ai registri suddetti; considerando che il presente regolamento non deve pregiudicare i requisiti specifici contenuti nella decisione 89/153/CEE della Commissione, del 13 febbraio 1989, relativa alla correlazione dei campioni, prelevati ai fini della ricerca dei residui, con gli animali ed allevamenti di origine9, né le eventuali norme applicative pertinenti emanate conformemente alla direttiva 91/496/CEE; considerando che occorre modificare il regolamento (CEE) n. 3508/92 che istituisce un sistema integrato di gestione e di controllo di taluni regimi di aiuto comunitari10, HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: 9 GU n. L 59 del 2. 3. 1989, pag. 33. 10 GU n. L 355 del 5. 12. 1992, pag. 1. 4 Articolo 1 1. Ogni Stato membro istituisce un sistema di identificazione e di registrazione dei bovini (di seguito denominati "animali"), quale definito nell'articolo 2 della direttiva 64/432/CEE relativa a problemi di polizia sanitaria in materia di scambi intracomunitari di animali delle specie bovina e suina", conformemente alle disposizioni del presente regolamento. 2. Le disposizioni del presente regolamento si applicano fatte salve eventuali norme comunitarie che possono essere emanate per F eradicazione o il controllo di una malattia e fermi restando la direttiva 91/496/CEE e il regolamento (CEE) n. 3508/92. Tuttavia, non sono più applicabili le disposizioni della direttiva 92/102/CEE che riguardano specificatamente i bovini. Articolo 2 Ai fini del presente regolamento si intende per: "azienda": qualsiasi stabilimento, costruzione o luogo in cui sono tenuti, allevati o governati animali oggetto del presente regolamento, situati nel territorio dello stesso Stato membro; "detentore": qualsiasi persona fisica o giuridica responsabile di animali, su base sia permanente che temporanea, anche durante il trasporto o sul mercato; "autorità competente": l'autorità di uno Stato membro cui incombe la responsabilità dell'esecuzione dei controlli veterinari per l'applicazione del presente regolamento o per l'applicazione del regolamento (CEE) n. 3508/92. GU n. L 121 del 29. 7. 1964, pag. 1977. 8" Articolo 3 Il sistema di identificazione e di registrazione degli animali comprende i seguenti elementi: a) marchi auricolari per l'identificazione dei singoli animali, b) basi dati computerizzate, e) passaporti per gli animali, d) registri individuali tenuti presso ciascuna azienda. La Commissione e l'autorità competente dello Stato membro interessato hanno accesso a tutte le informazioni previste dal presente regolamento. Esse adottano le misure necessarie per garantire un adeguato accesso a tali dati a tutte le parti interessate, in particolare alle organizzazioni di consumatori che hanno un interesse specifico riconosciuto dallo Stato membro, e per tutelare la loro riservatezza. Articolo 4 1. Tutti gli animali presenti in un'azienda sono identificati mediante un marchio auricolare apposto su ciascuno orecchio e approvato dall'autorità competente. I marchi auricolari recano lo stesso e unico codice di identificazione. I primi due caratteri del codice individuano lo Stato membro dell'azienda in cui l'animale è stato inizialmente identificato mediante il codice a due lettere per paese fissato dalla decisione 93/317/CEE, seguito da un codice numerico di non oltre dodici caratteri che consenta di identificare ciascun animale individualmente nonché l'azienda in cui è nato. 2. Il marchio auricolare viene apposto entro i quattordici giorni successivi alla nascita dell'animale e in ogni caso prima che l'animale lasci l'azienda in cui è nato. Nessun animale può lasciare l'azienda se non è identificato conformemente a quanto disposto nel presente articolo. 3 3. Ogni animale importato da un paese terzo che abbia subito i controlli stabiliti dalla direttiva 91/496/CEE e che rimanga nel territorio della Comunità viene identificato nell'azienda di destinazione mediante un marchio auricolare conforme alle disposizioni del presente articolo entro i quattordici giorni successivi ai controlli suddetti e comunque prima che lasci l'azienda. Non occorre tuttavia identificare l'animale se l'azienda di destinazione è un macello situato nello Stato membro in cui vengono effettuati tali controlli e l'animale viene effettivamente macellato durante il suddetto periodo di quattordici giorni. L'identificazione originaria effettuata dal paese terzo viene registrata nella base dati computerizzata di cui all'articolo 6 assieme al codice di identificazione rispettivo assegnato dallo Stato membro di destinazione. 4. Ogni animale proveniente da un altro Stato membro conserva il marchio auricolare originario. 5. Il marchio auricolare non può essere tolto o sostituito senza l'autorizzazione dell'autorità competente. Qualora il marchio sia divenuto illeggibile o sia andato perso, si appone un marchio sostitutivo recante lo stesso codice conformemente al presente articolo. 6. I marchi auricolari sono assegnati all'azienda, distribuiti ed apposti sugli animali secondo modalità definite dall'autorità competente. 7. I marchi auricolari non conformi ai requisiti del presente articolo devono essere sostituiti al più tardi entro il 31 dicembre 1997. 8. Entro il 31 dicembre 2000 il Consiglio, sulla base di una relazione della Commissione, eventualmente accompagnata da proposte, prende una decisione sulla possibilità di introdurre un sistema di identificazione elettronica grazie ai progressi realizzati in questo campo. Articolo 5 L'autorità competente crea una base dati computerizzata nella quale devono figurare almeno: IO 1. per ciascun animale: - - - - - - - - - il codice di identificazione, la data di nascita, il sesso, la razza, il codice di identificazione della madre, il numero dell'azienda in cui è nato, i numeri di identificazione di tutte le aziende in cui è stato tenuto l'animale, le date dei movimenti, la data del decesso o della macellazione; 2. per ciascuna azienda: - il numero di identificazione costituito da un codice di non oltre dodici caratteri, - il nome e l'indirizzo del detentore. 3. Nella base dati saranno disponibili in qualsiasi momento le seguenti informazioni: - - l'elenco di tutti gli animali presenti nell'azienda in qualsiasi momento, l'elenco di tutti i movimenti di ciascun animale a partire dall'azienda in cui è nato. Le informazioni sono conservate nella base dati fino a quando non siano trascorsi tre anni dal decesso dell'animale. La base dati deve essere operativa, con tutti i dati pertinenti, entro il 31 dicembre 1997. Articolo 6 1. L'autorità competente rilascia un passaporto per ciascun animale a cui sia stato assegnato un marchio auricolare entro sette giorni dalla notifica della nascita o, per gli animali importati da paesi terzi, dalla notifica della nuova identificazione da parte dello Stato membro interessato, secondo quanto disposto dall'articolo 4, paragrafo 3. •^ L'autorità competente può rilasciare alle stesse condizioni un passaporto per gli animali provenienti da un altro Stato membro. In tal caso il passaporto che accompagna l'animale al momento dell'arrivo viene consegnato all'autorità competente, la quale lo rinvia allo Stato membro che lo ha rilasciato. 2. Ogniqualvolta un animale viene spostato, deve essere accompagnato dal proprio passaporto. 3. In caso di decesso di un animale, il detentore rinvia il passaporto all'autorità competente entro tre giorni dalla data del decesso. Se l'animale è inviato ad un macello, spetta al gestore del macello rinviare il passaporto all'autorità competente. 4. Nel caso di animali esportati in paesi terzi, l'ultimo detentore consegna il passaporto all'autorità competente nel luogo in cui l'animale viene esportato. Articolo 7 1. Ogni detentore di animali: - tiene un registro aggiornato; - comunica all'autorità competente, entro i tre giorni lavorativi successivi, tutti i movimenti a destinazione e a partire dall'azienda nonché tutte le nascite e tutti i decessi di animali avvenuti nell'azienda, specificandone la data; - completa immediatamente il passaporto all'arrivo e prima della partenza di ciascun animale dall'azienda e provvede affinché il passaporto accompagni l'animale. 2. Il detentore fornisce all'autorità competente, su richiesta, tutte le informazioni relative all'origine, all'identificazione e, se del caso, alla destinazione degli animali di cui è stato proprietario o che ha tenuto, trasportato, commercializzato o macellato. 3. Il registro, il cui formato dev'essere approvato dall'autorità competente, deve essere disponibile nell'azienda e accessibile all'autorità competente, su richiesta, per un periodo minimo stabilito da quest'ultima e comunque non inferiore a tre anni. V Articolo 8 Gli Stati membri designano l'autorità competente che deve verificare il rispetto dal presente regolamento. Essi comunicano agli altri Stati membri e alla Commissione l'identità dell'autorità suddetta. Articolo 9 La Commissione adotta le modalità d'applicazione del presente regolamento secondo la procedura prevista dall'articolo 13 del regolamento (CEE) n. 729/70. Queste modalità riguardano in particolare: a) le caratteristiche dei marchi auricolari, b) le caratteristiche del passaporto, e) le caratteristiche del registro, d) i controlli minimi da effettuare, e) la prescrizione di sanzioni, f) disposizioni transitorie per il periodo di avviamento del sistema. Articolo 10 Gli Stati membri adottano le misure necessarie per verificare il rispetto delle disposizioni del presente regolamento. Tali controlli non pregiudicano eventuali controlli che la Commissione può effettuare per analogia con l'articolo 9 del regolamento (CE, Euratom) n. 2988/95. Le eventuali sanzioni imposte dallo Stato membro ai detentori devono essere commisurate alla gravità dell'infrazione. Se del caso, le sanzioni possono comportare una limitazione dei movimenti degli animali destinati al detentore interessato o provenienti dalla sua azienda. •U Articolo 11 L'articolo 5 del regolamento (CEE) n. 3508/92 è completato dai seguenti termini: ". e al regolamento (CE) n. ". Articolo 12 Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee. Esso è applicabile a decorrere dal 1° gennaio 1997. Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, Per il Consiglio Il Presidente 4M Proposta di <5> k[ o 2 Z ^ ( C r JJ ; REGOLAMENTO (CE) N° /96 DEL CONSIGLIO del relativo all'etichettatura delle carni bovine e dei prodotti a base di carni bovine IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA, visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 43, vista la proposta della Commissione1, visto il parere del Parlamento europeo2, visto il parere del Comitato economico e sociale3, considerando che, per migliorare l'informazione dei consumatori su determinati aspetti delle carni bovine e dei prodotti a base di carni bovine che interessano il consumatore, è necessario istituire un sistema specifico di etichettatura nel settore delle carni bovine; che per carni bovine e prodotti a base di carni bovine devono intendersi alcuni prodotti menzionati nell'articolo 1, paragrafo 1 del regolamento (CEE) n. 805/68 del Consiglio, del 27 giugno 1968, relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore delle carni bovine4; che gli Stati membri possono decidere di estendere il sistema di etichettatura ad altri prodotti trasformati contenenti carne bovina; considerando che tale sistema di etichettatura deve essere facoltativo per gli operatori e le organizzazioni che commercializzano carni bovine e prodotti a base di carni bovine, vale a dire che gli operatori e le organizzazioni che intendano etichettare le proprie carni GU n. L 148 del 28. 6. 1968, pag. 24. Regolamento modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 1357/96, GU n. L 175 del 13. 7. 1996, pag. 9. AS bovine e i propri prodotti a base di carni bovine devono conformarsi al presente regolamento; considerando che le disposizioni del presente regolamento non devono infirmare la normativa comunitaria vigente che disciplina l'etichettatura e il controllo delle derrate alimentari, la protezione delle indicazioni geografiche e delle denominazioni d'origine, le misure a favore della promozione e della commercializzazione delle carni bovine di qualità e le disposizioni relative a problemi sanitari in materia di scambi intracomunitari di carni e prodotti a base di carne; considerando che un sistema efficiente di etichettatura presuppone la possibilità di risalire dalle carni bovine o dai prodotti a base di carni bovine etichettati all'animale o agli animali d'origine; che le modalità di etichettatura decise da un operatore o da un'organizzazione saranno accettate soltanto se un disciplinare è stato presentato all'autorità competente e approvato da quest'ultima; considerando che, per identificare esattamente la persona responsabile delle indicazioni riportate sull'etichetta, l'operatore e l'organizzazione sono autorizzati a etichettare le carni bovine e i prodotti a base di carni bovine soltanto se l'etichetta reca il nome o il logotipo rispettivo; che occorre specificare il genere di informazioni che possono figurare sull'etichetta; considerando che anche gli operatori e le organizzazioni che importano nella Comunità carni bovine e prodotti a base di carni bovine provenienti da paesi terzi possono voler etichettare i propri prodotti conformemente al presente regolamento; che è necessario pertanto prevedere l'inclusione delle carni bovine importate nel sistema di etichettatura; che occorre garantire che le disposizioni di etichettatura per le carni bovine e i prodotti a base di carni bovine importati siano altrettanto affidabili di quelle stabilite per le carni bovine comunitarie; considerando che per garantire l'affidabilità del sistema di etichettatura è necessario obbligare gli Stati membri ad attuare misure di controllo adeguate ed efficaci; che tali controlli si effettueranno fatti salvi altri controlli che la Commissione può svolgere per analogia con l'articolo 9 del regolamento (CE, Euratom) n. 2988/95 del Consiglio, del 18 •16 dicembre 1995, relativo alla tutela degli interessi finanziari della Comunità5; che le autorità competenti degli Stati membri saranno autorizzate a revocare l'approvazione di un disciplinare qualora siano state riscontrate irregolarità, HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 1. Se un operatore o un'organizzazione, quale definita all'articolo 2, intendono etichettare le carni bovine o i prodotti a base di carni bovine in modo particolareggiato nel punto di vendita, devono farlo conformemente alle disposizioni del presente regolamento. 2. In deroga al paragrafo 1, rimangono applicabili: il regolamento n. 26, del 4 aprile 1962, relativo all'applicazione di alcune regole di concorrenza alla produzione e al commercio dei prodotti agricoli6 la direttiva 64/433/CEE del Consiglio, del 26 giugno 1964, relativa alle condizioni sanitarie per la produzione e l'immissione sul mercato di carni fresche7 la direttiva 77/99/CEE del Consiglio, del 21 dicembre 1976, relativa a problemi sanitari in materia di produzione e di commercializzazione di prodotti a base di carne e di alcuni prodotti d'origine animale8 la direttiva 79/112/CEE del Consiglio, del 18 dicembre 1978, relativa al ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri concernenti l'etichettatura e la presentazione dei prodotti alimentari, nonché le relativa pubblicità9 GU n. L 312 del 23. 12. 1995, pag. 1. GU n. 30 del 20. 4. 1962* pag. 993. Regolamento modificato da ultimo dal regolamento n. 49, GU n. 53 dell'1. 7. 1962, pag. 1571. GU n. 121 del 29. 7. 1964, pag. 2012. GU n. L 26 del 31. 1. 1977, pag. 85. GU n. L 33 dell'8. 2. 1979, pag. 1. i* la direttiva 93/99/ŒE del Consiglio, del 29 ottobre 1992, riguardante misure supplementari alimentari10 in merito al controllo ufficiale dei prodotti la direttiva 94/65/CE del Consiglio, del 14 dicembre 1994, che stabilisce i requisiti applicabili all'immissione sul mercato di carni macinate e di preparazioni di carni11 il regolamento (CEE) n. 1208/81 del Consiglio, del 28 aprile 1981, che stabilisce la tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di bovini adulti12 il regolamento (CEE) n. 1186/90 del Consiglio, del 7 maggio 1990, che estende il campo d'applicazione della tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di bovini adulti13 il regolamento (CEE) n. 2081/92 del Consiglio, del 14 luglio 1992, relativo alla protezione delle indicazioni geografiche e delle denominazioni d'origine dei prodotti agricoli ed alimentari14 il regolamento (CEE) n. 2082/92 del Consiglio, del 14 luglio 1992, relativo alle attestazioni di specificità dei prodotti agricoli ed alimentari15 il regolamento (CEE) n. 2067/92 del Consiglio, del 30 giugno 1992, relativo ad azioni di promozione e di commercializzazione a favore delle carni bovine di qualità16. Articolo 2 Ai fini del presente regolamento, si applicano le seguenti definizioni: per "carni bovine e prodotti a base di carni bovine" s'intendono i prodotti di cui all'articolo 1, paragrafo 1 del regolamento (CEE) n. 805/68 diversi dai prodotti di cui ai codici NC da 0102 90 05 a 0102 90 79 e 0102 10; GU n. L 290 del 24. 1. 1993, pag. 14. GU n. L 368 del 31. 12. 1994, pag. 10. GUn. L 123 del 7. 5. 19Ç1, pag. 3. GU n. L 119 dell'11. 5. 1990, pag. 32. GU n. L 208 del 24. 7. 1992, pag. 1. GU n. L 208 del 24. 7. 1992, pag. 9. GU n. L 215 del 30. 7. 1992, pag. 57. u per "etichetta" s'intende un'etichetta apposta sul singolo pezzo di carne o su pezzi di carne o sul relativo materiale d'imballaggio, oppure informazioni fornite al consumatore nel punto di vendita; per "organizzazione" s'intende un gruppo di operatori del medesimo settore o di un settore diverso negli scambi di carni bovine. Gli Stati membri possono decidere di estendere il sistema di etichettatura ai prodotti trasformati contenenti prodotti menzionati nel primo trattino, compresi i prodotti cosmetici e farmaceutici. Articolo 3 1. Ciascun operatore o organizzazione presentano per approvazione un disciplinare all'autorità competente di ogni Stato membro in cui ha luogo la produzione o la vendita delle carni bovine o dei prodotti a base di carni bovine in parola. Tale disciplinare deve indicare: le informazioni che devono figurare sull'etichetta; le misure da adottare per garantire l'accuratezza delle informazioni; il sistema di controllo che sarà applicato nelle varie fasi della produzione e della vendita, inclusi i controlli da effettuarsi ad opera di un organismo indipendente che dev'essere designato dall'operatore o dall'organizzazione; nel caso di un'organizzazione, le misure da adottare nei confronti di qualsiasi membro che non dovesse rispettare il disciplinare. 2. Per l'approvazione del disciplinare, l'autorità competente garantisce, sulla base di un esame approfondito degli elementi indicati al paragrafo 1, il funzionamento corretto e affidabile del sistema di etichettatura previsto e in particolare del sistema di controllo. Va rifiutato qualsiasi disciplinare che non garantisca un nesso fra l'identificazione della carcassa, del quarto, dei pezzi di carne o dei prodotti a base di carne e il singolo animale o, nel caso di pezzi di carne o prodotti a base di carne, gli animali considerati. 19 3. Se la produzione o la vendita di prodotti a base di carni bovine si effettuano in due o più Stati membri, le autorità competenti di detti Stati membri esaminano e approvano i disciplinari presentati, nella misura in cui gli elementi in essi contenuti riguardano operazioni che hanno luogo nel loro territorio rispettivo. In tal caso ciascuno Stato membro interessato riconosce le approvazioni concesse dagli altri Stati membri in causa. 4. Se le autorità competenti di tutti gli Stati membri interessati approvano il disciplinare presentato, l'operatore o l'organizzazione di cui trattasi sono autorizzati a etichettare le carni bovine e i prodotti a base di carni bovine a condizione che l'etichetta rechi il nome o il logotipo rispettivo. Ogni approvazione si applica, fatto salvo il rispetto dell'articolo 13 del regolamento (CEE) n. 2081/92 e dell'articolo 13 del regolamento (CEE) n. 2082/92. Articolo 4 1. Se le carni bovine o i prodotti a base di carni bovine sono elaborati completamente o in parte in un paese terzo, gli operatori e le organizzazioni sono autorizzati ad etichettare le carni bovine e i prodotti a base di carni bovine conformemente alle disposizioni del presente regolamento soltanto se, oltre al rispetto dei requisiti di cui all'articolo 3, i relativi disciplinari sono stati approvati dalle autorità competenti all'uopo designate dai singoli paesi terzi interessati. 2. La validità all'interno della Comunità di qualsiasi approvazione rilasciata da un paese terzo è subordinata alla notifica preventiva alla Commissione, da parte del paese terzo: dell'autorità competente designata delle procedure e dei criteri che detta autorità deve applicare nelFesaminare il disciplinare di ciascun operatore e organizzazione a cui la competente autorità ha concesso l'approvazione del relativo disciplinare. eo La Commissione trasmette dette noti fiche agli Stati membri. Se, sulla base delle notifiche predette, giunge alla conclusione che le procedure e/o i criteri applicati in un paese terzo non equivalgono ai criteri contemplati nel presente regolamento, la Commissione decide, previa consultazione del paese terzo di cui trattasi, che le approvazioni rilasciate dal suddetto paese non sono valide all'interno della Comunità. Articolo 5 1. L'etichetta non può contenere informazioni sull'animale da cui sono state ottenute le carni bovine o i prodotti a base di carni bovine diverse da quelle che figurano nel seguente elenco: Stato membro, regione di uno Stato membro o paese terzo di nascita, sesso dell'animale; metodo di ingrasso; altre informazioni sull'alimentazione; Stati membri, regioni di Stati membri o paesi terzi dove ha avuto luogo tutta o almeno l'80% della fase d'ingrasso; informazioni sulla macellazione, ad esempio lo Stato membro o la regione di uno Stato membro o il paese terzo in cui ha avuto luogo la macellazione, l'età dell'animale al momento della macellazione, la data della macellazione o il periodo durante il quale le carni bovine sono rimaste appese; informazioni sui metodi di disossamento e di sezionamento, come la separazione meccanica, sui tipi di carne e sul contenuto; qualsiasi altra informazione che l'operatore o l'organizzazione intendono indicare e che è stata approvata dalla autorità competente. 2. Se le carni bovine e i prodotti a base di carni bovine contengono carni di animali diversi, l'etichetta può recare esclusivamente le informazioni conformi al paragrafo 1 che riguardano tutte le carni di cui trattasi. 21 Articolo 6 Gli Stati membri adottano le misure amministrative e di controllo necessarie per conformarsi alle disposizioni del presente regolamento. Tali misure non pregiudicano altri controlli che la Commissione è autorizzata a svolgere per analogia all'articolo 9 del regolamento (CE, Euratom) n. 2988/95. Articolo 7 Qualora risulti che un operatore o un'organizzazione non hanno rispettato il disciplinare di cui all'articolo 3, paragrafo 1, lo Stato membro può revocare l'approvazione conformemente all'articolo 3, paragrafo 3 o imporre condizioni supplementari da rispettare qualora l'approvazione venga mantenuta. Articolo 8 La Commissione adotta le modalità d'applicazione del presente regolamento secondo la procedura di cui all'articolo 27 del regolamento (CEE) n. 805/68. Le modalità d'applicazione possono riguardare segnatamente le informazioni che devono figurare sull'etichetta a norma dell'articolo 5. Articolo 9 Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee. Esso si applica a decorrere dal 1° gennaio 1997. Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, addi Per il Consiglio Il Presidente ^ £ ISSN 0254-1505 COM(96) 460 def. DOCUMENTI IT 03 10 N. di catalogo : CB-C0-96-471-IT-C ISBN 92-78-09060-3 Ufficio delle pubblicazioni ufficiali delle Comunità europee L-2985 Lussemburgo ^i


title: Who runs the European Union?.

eurovoc_concepts:
audiovisual production
video cassette


title: ABC Europeu : relações externas.