title: Ehdotus neuvoston direktiiviksi valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY muuttamisesta

eurovoc_concepts:
customs inspection
excise duty
free movement of goods
quantitative restriction
single market

formats: html pdf pdfa1b print

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 13. 11. 1996 KOM(96) 548 lopull. 96/0266 (CNS) Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY muuttamisesta (komission esittämä) PERUSTELUT I. JOHDANTO Direktiivin 92/12/ETY1 26 artiklassa sekä Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjassa2 (jossa viitataan samaan artiklaan) määrätään erästä sisämarkkinoiden yleisperiaatetta koskevasta poikkeuksesta sallittaessa Tanskan, Ruotsin ja Suomen kantaa kansallisia valmisteveroja tietyistä tavaroista, joita yksityishenkilöt hankkivat ja tuovat maahan omiin henkilökohtaisiin tarpeisiinsa ja joista valmisteverot on maksettu muissa jäsenvaltioissa. Kyseessä on tietyt määrät ylittävä alkoholijuomien ja valmistetun tupakan tuonti. Poikkeusta sovelletaan 31 päivään joulukuuta 1996, noudattaen direktiivin 77/388/ETY 28 1 artiklassa säädettyä tarkistusmenettelyä vastaavaa menettelyä3. Jäljempänä esitetyistä syistä tällä ehdotuksella direktiiviksi on kuitenkin tarkoitus pidentää poikkeuksen määräaikaa ja samalla asteittain väljentää kyseisten tavaroiden määrällisiä rajoituksia. II. TAUSTA Direktiivin 92/12/ETY 26 artiklassa säädettyä poikkeusta olisi tarkasteltava yhdessä sekä sen antamisen aikaisten että tämän jälkeisten tapahtumien kanssa. Poikkeus myönnettiin valmistauduttaessa verotarkastusten poistamiseen rajoilta 31 päivänä joulukuuta 1992, ja sen vuoksi se koski alun perin ainoastaan Tanskaa. Koska alkoholijuomat ja valmistettu tupakka ovat merkittäviä tulonlähteitä ja vaikuttavat terveyteen, kyseinen jäsenvaltio oli perinteisesti kantanut niistä valmisteveroa huomattavasti yhteisön valmisteverokantaa korkeamman kannan mukaan. Tämän vuoksi Tanska oli yhteisöön liittymisestään lukien saanut noudattaa poikkeuksia, joiden perusteella se saattoi soveltaa matkustajiin yhteisön yleistä tasoa tiukempia rajoituksia. Sisämarkkinoita toteutettaessa vuonna 1992 oli selvää, että vastaavan poikkeuksen puuttuessa rajattomassa Euroopassa Tanska joutuisi joko alentamaan kyseisiin tuotteisiin soveltamiaan valmisteverokantoja tai hyväksymään sen, että maan kansalaiset tekisivät huomattavasti entistä enemmän hankintoja muissa maissa puhtaasti verotuksellisista syistä. Tämän vuoksi neuvosto vahvisti direktiivin 92/12/ETY 26 artiklan keinona vähentää niitä ongelmia, joita olisi seurannut, jos valmisteveroja koskevat rajoitukset olisi välittömästi kokonaan poistettu 31 päivänä joulukuuta 1992. Poikkeuksen voimassaolo rajoitettiin 31 päivään joulukuuta 1996, ja lisäksi määrättiin sen uudelleentarkastelusta. EYVL N. oL 76, 23. 3. 1992, s. 1 EYVL N:o C 241, 19. 8. 1994, s. 339, IX VEROTUS, 3 kohta, 392 L 108 EYVL N:o L 76, 23. 3. 1992, s. 11 Direktiiviehdotuksen tehdessään helmikuussa 1992 komissio ilmoitti aikovansa ehdottaa vuoden 1993 loppuun mennessä 26 artiklassa säädettyjen määrällisten rajoitusten asteittaista korottamista sekä - tietoisena niistä ongelmista, joita uusi verotusjärjestelmä voisi aiheuttaa jäsenvaltiolle vuoden 1992 jälkeen - suhtautuvansa joustavasti näiden ongelmien ratkaisemiseen erityisesti Tanskaa koskevien erityisjärjestelyjen yhteydessä. Tanska puolestaan ilmoitti asteittain väljentävänsä määrällisiä rajoituksia "yhdenmukaisesti valmisteverokantojen lähentämisen kanssa". On myös huomattava, että direktiivin antamisajankohtana komission ehdotukset alkoholijuomien valmisteverokantojen lähentämiseksi olivat edelleen neuvoston käsiteltävinä. Nämä komission ehdotukset hyväksyttiin vasta vuoden 1992 syksyllä, jolloin niitä oli huomattavasti muutettu erityisesti alkoholijuomille ehdotettujen vähimmäisverokantojen osalta. Vuonna 1993 käynnistettiin neuvottelut Ruotsin ja Suomen liittymisestä Euroopan unioniin. Näissä maissa on perinteisesti sovellettu alkoholijuomiin ja tupakkaan vielä korkeampia valmisteverokantoja kuin Tanskassa, ja valmisteveroja koskevien rajoitusten täydellisestä poistamisesta heti liittymisen yhteydessä olisi syntynyt samanlaisia ongelmia kuin Tanskassa olisi syntynyt vuonna 1992. Sen vuoksi liittymissopimukseen hyväksyttiin poikkeus, jonka mukaan Ruotsi ja Suomi saivat soveltaa verotuksessa rajoituksia useampiin erilaisiin alkoholi- ja tupakkatuotteisiin kuin Tanska mutta (direktiivin 92/12/ETY 26 artiklaan kohdistuvan viittauksen perusteella) täsmälleen samoin edellytyksin. Tämän kehityksen johdosta komissio muutti ilmoittamaansa aikomusta ehdottaa Tanskan soveltamien rajoitusten väljentämistä vuonna 1993. Seuraavaan kehitysvaiheeseen johtivat direktiivin 92/84/ETY 8 artikla sekä direktiivin 92/79/ETY 4 artikla. Näiden säännösten mukaan "kahden vuoden välein ja ensimmäisen kerran viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1994 neuvosto tarkistaa komission kertomuksen perusteella ja tarvittaessa komission ehdotuksesta" kyseisillä direktiiveillä säädetyt vähimmäisvalmisteverot ja toteuttaa tarvittavat toimenpiteet. Komission ensimmäisessä kyseisten säännösten mukaisessa kertomuksessa ei kuitenkaan ehdotettu minkään vähimmäisverokannan korottamista. Tämän vuoksi 31 päivänä joulukuuta 1996 sovellettavat vähimmäisverokannat ovat edelleen alhaisemmat kuin määräaikaa vahvistettaessa helmikuussa 1992 otaksuttiin. Siten myöskään Tanskan sitoumusta asteittain väljentää 26 artiklan mukaisesti soveltamiaan rajoituksia "yhdenmukaisesti valmisteverokantojen lähentämisen kanssa" ei missään vaiheessa ole toteutettu. On kuitenkin muistettava, että Tanska alensi olueen ja viiniin soveltamiaan verokantoja valmistauduttaessa sisämarkkinoiden toteuttamiseen vuonna 1992. * ** Kyseinen säännös on siis ilmeinen poikkeus yhdestä sisämarkkinoiden keskeisestä periaatteesta: sen kansalaisten rajoittamattomasta oikeudesta kuljettaa tavaroita omiin tarpeisiinsa kaikkialla yhteisön alueella joutumatta maksamaan uusia veroja. Tämän vuoksi poikkeuksen soveltamisala olisi tiukasti rajoitettava siihen, mikä on välttämätöntä haitallisten häiriöiden estämiseksi. Välttämätöntä vähimmäissoveltamisalaa määritettäessä on toisaalta otettava huomioon, että Tanska on jo usean vuoden ajan tiennyt perustamissopimuksessa edellytetyn yhteisön kehityksen muodostuvan väistämättä ongelmalliseksi, jollei Tanska mukauta valmisteverokantojaan lähemmäksi yhteisön tasoa. Toisaalta on otaksuttava Ruotsin ja Suomen olleen alusta asti tietoisia niistä ongelmista, joita ne kohtaisivat tässä yhteydessä. * ** Komissio on alusta asti tarkkaillut rajoitusten toimintaa ja seurannut niiden valvontaa satamissa, lentoasemilla ja maarajoilla sekä kuullut asiasta kyseisten jäsenvaltioiden viranomaisia ja niitä kaupan eturyhmiä, joita asia eniten koskee. Jäsenvaltiot ovat suhtautuneet valvontaan eri tavoin: Tanska ei ole valvonut rajoitusten noudattamista maarajoillaan, kun taas Ruotsi on harjoittanut melko tiukkaa valvontaa lyhyillä laivamatkoilla Tanskasta Ruotsiin. Näistä eroista huolimatta on selvää, että rajoituksia valvotaan yleensä huomiota herättämättä, aiheuttaen matkustavalle yleisölle mahdollisimman vähän häiriötä. Sekä kotimaiset tuottajat että maahantuojat ovat ilmaisseet pitävänsä suotavana rajoitusten säilyttämistä jonkin aikaa, jottei kauppa äkillisesti alkaisi suuntautua yhä enemmän toisaalle ja kilpailu vääristyisi sen vuoksi, että hankintoja siirrytään tekemään muista maista puhtaasti verotuksellisista syistä. Viranomaiset ovat todenneet, että on poliittisesti vaikeaa alentaa välittömästi kansallisia valmisteverokantoja niin paljoa, että hankinnat muista maista lakkaisivat kiinnostamasta, koska tästä aiheutuisi verotulojen menetyksiä sekä terveydellisiä ja yhteiskunnallisia seurauksia. Komissio myöntää, että kyseisten valtioiden voi olla vaikea hyväksyä nykyisen poikkeuksen täydellistä kumoamista kuluvan vuoden lopussa. Komissio korostaa kuitenkin toisaalta sitä, että Pohjoismaiden kansalaiset odottavat oikeutetusti rajoitusten päättyvän tai ainakin huomattavasti väljentyvän 31 päivänä joulukuuta 1996, ja toisaalta sitä paradoksia, että erityisesti Ruotsi ja Suomi sallivat hyvin laajalti verottomat hankinnat näiden maiden välisillä laivoilla. Vaikka komissio katsoo, että Tanskalle, Ruotsille ja Suomelle olisi myönnettävä direktiivin 92/12/ETY 26 artiklassa säädetyn määräajan pidennys, jotta ne saisivat lisää aikaa sopeutua sisämarkkinoiden täysimittaisiin vaikutuksiin, se katsoo samalla edellä esitetyistä syistä, että määräaikaa olisi pidennettävä ainoastaan lyhytaikaisesti ja siihen olisi liitettävä kyseisellä säännöksellä sallittujen määrällisten rajoitusten asteittainen väljentäminen. III. KOMISSION EHDOTUS Komissio ehdottaa, että nykyinen 26 artikla korvataan kokonaan säännöksellä, jonka mukaan Tanska, Ruotsi ja Suomi saavat edelleen rajoittaa niitä valmisteveron alaisten tavaroiden määriä, jotka yksityishenkilöt saavat tuoda maahan maksamatta lisää valmisteveroa. Ehdotuksen mukaan näitä määriä korotetaan asteittain 30 päivään kesäkuuta 2002 saakka, jolloin kaikki rajoitukset poistetaan ja aletaan soveltaa ainoastaan direktiivin 9 artiklassa säädettyjä ohjetasoja. Rajoitusten asteittaisen väljentämisen yhteydessä lyhennetään se vähimmäisaika, jonka ajaksi maassa asuvien on verovapautuksen saadakseen täytynyt matkustaa maan alueen ulkopuolelle, välittömästi 36 tunnista 24 tuntiin. Ehdotus: Neuvoston direktiivi valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY muuttamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 99 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon4, ottaa huomioon talous-ja sosiaalikomitean lausunnon5, sekä katsoo, että neuvoston direktiivillä 92/12/ETY6 säädetään valmisteveron alaisten tuotteiden hallussapitoa, liikkumista ja valvontaa koskevasta yleisestä järjestelmästä, direktiivin 26 artiklassa säädetään poikkeuksesta, jonka mukaan Tanska saa kantaa valmisteveroa tietyt määrät ylittävistä alkoholijuomista ja valmistetusta tupakasta, jotka yksityishenkilöt ovat hankkineet ja tuovat maahan omiin tarpeisiinsa ja joista valmistevero on maksettu muissa jäsenvaltioissa, myös liittymisasiakirjassa7 määrätään direktiivin 92/12/ETY 26 artiklaan viitaten, että Ruotsi ja Suomi saavat samoin edellytyksin kantaa valmisteveroa suuremmasta määrästä erilaisia alkoholijuomia ja erilaista valmistettua tupakkaa, kyseiset poikkeukset myönnettiin, koska rajattomassa Euroopassa, jossa valmisteverokannat vaihtelevat suuresti, kaikkien valmisteveroja koskevien rajoitusten välitön poistaminen olisi haitallisesti suunnannut kauppaa ja tuloja toisaalle sekä vääristänyt kilpailua kyseisissä jäsenvaltioissa, jotka ovat perinteisesti kantaneet näistä tuotteista korkeita valmisteveroja, koska kyseiset tuotteet ovat merkittävä tulonlähde ja vaikuttavat terveyteen, 4 5 6 7 EYVL N:oL 76, 23. 3. 1992, s. 1 EYVL N:o C 241, 19. 8. 1994, s. 339, IX VEROTUS, 3 kohta, 392 L 0012 poikkeukset myönnettiin 31 päivään joulukuuta 1996 saakka ja sillä edellytyksellä, että noudatetaan direktiivin 77/388/ETY 28 1 artiklassa säädettyä tarkistusmenettelyä vastaavaa menettelyä8, 31 päivänä joulukuuta 1996 kaikkialla yhteisössä sovellettavat valmisteveron vähimmäiskannat ovat kuitenkin alhaisemmat kuin poikkeuksia myönnettäessä otaksuttiin, joten niiden kumoaminen kyseisenä päivänä aiheuttaa arvioitua suurempia ongelmia, tämän vuoksi on tarkoituksenmukaista myöntää kyseisille jäsenvaltioille pidentämällä 26 artiklassa säädettyä määräaikaa, lisää sopeutumisaikaa direktiivin 26 artiklan säännökset muodostavat kuitenkin poikkeuksen yhdestä sisämarkkinoiden perusperiaatteesta - sen kansalaisten oikeudesta kuljettaa omiin tarpeisiinsa hankkimiaan tavaroita kaikkialla yhteisössä joutumatta maksamaan uusia veroja - , joten poikkeuksen vaikutuksia on mahdollisuuksien mukaan rajoitettava, tämän vuoksi on tarkoituksenmukaista toisaalta säätää mahdollisesti sovellettavien määrällisten rajoitusten asteittaisesta väljentämisestä ennen kuin ne poistetaan kokonaan 30 päivänä kesäkuuta 2002 ja toisaalta lyhentää se 26 artiklan 2 kohdan toisessa luetelmakohdassa säädetty vähimmäisaika, jonka ajaksi maassa asuvien on verovapautuksen saadakseen täytynyt matkustaa maan alueen ulkopuolelle, 36 tunnista 24 tuntiin, kyseiset jäsenvaltiot voivat määrätä rajoitusten asteittaisen väljentämisen yksityiskohtaisista säännöistä kaikkien asiaan vaikuttavien seikkojen pemsteella, ja viimeistään rajoitusten asteittaisen väljentämisen puolivälissä tilanne olisi kuitenkin tarkistettava, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVÏN: 1 artikla Muutetaan neuvoston direktiivi 92/12/ETY seuraavasti: Korvataan direktiivin 26 artikla seuraavasti: 1. Tanska, Suomi ja Ruotsi saavat 30 päivään kesäkuuta 2002 soveltaa tämän artiklan 2 ja 3 alakohdassa säädettyjä erityisjärjestelyjä tiettyihin alkoholijuomiin ja tietynlaiseen valmistettuun tupakkaan, jotka yksityishenkilöt ovat hankkineet muista jäsenvaltioista ja tuovat näiden maiden alueelle omiin tarpeisiinsa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 8 artiklan soveltamista. EYVL N:oL 76, 23. 3. 1992, s 11 2. Tanska, Suomi ja Ruotsi saavat 1 päivästä tammikuuta 1997 edelleen soveltaa 31 päivänä joulukuuta 1996 soveltamiaan rajoituksia tavaramääriin, jotka saa tuoda niiden alueelle maksamatta lisää valmisteveroa. Kyseisten jäsenvaltioiden on asteittain poistettava nämä rajoitukset. Jos kyseiset tavarat tuo maahan Tanskan, Suomen tai Ruotsin alueella asuva henkilö, vastaavasti 3. Tanska, Suomi tai Ruotsi saa rajoittaa valmisteverotonta tuontia sellaisen henkilön osalta, joka on oleskellut kyseisen maan alueen ulkopuolella kauemmin kuin 24 tuntia. 4. Komissio antaa neuvostolle ja parlamentille kertomuksen tämän artiklan toiminnasta 31 päivään joulukuuta 1999 mennessä. 2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1997. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa 2. keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. 3 artikla Tehty Neuvoston puolesta SELVITYS VAIKUTUKSISTA PIENIIN JA KESKISUURIIN YRITYKSIIN SEKÄ TYÖLLISYYTEEN Tämän ehdotuksen tarkoituksena on säätää pitempi voimassaoloaika poikkeukselle, joka on tarkoitettu vähimmäistämään kaupan ja verotulojen suuntautuminen toisaalle, kilpailun vääristyminen ja liiketoiminnan edellytysten yleiset häiriöt, joita voi aiheutua kaikkien rajoilla suoritettavien tarkastusten lakkauttamisesta niissä jäsenvaltioissa, jotka ovat perinteisesti soveltaneet alkoholijuomiin ja valmistettuun tupakkaan huomattavasti yhteisön verokantoja korkeampia valmisteverokantoja. Samalla tällä ehdotuksella pyritään asteittain auttamaan kyseisiä jäsenvaltioita lakkauttamaan kaikki rajoilla tapahtuvat tarkastukset. I. Aiheutuuko tämän direktiivin soveltamisesta yrityksille hallinnollisia velvoitteita? • Ei II. Mitä etuja yritykset saavat? • Tämän direktiivin yhtenä tarkoituksena on vähentää niitä ongelmia, joita yrityksille voi aiheutua, jos kaupan edellytykset äkillisesti muuttuvat verotuksellisista syistä. Koska tällaiset muutokset ovat tavallisesti ongelmallisempia pienille ja keskisuurille yrityksille kuin niiden suuremmille kilpailijoille, ehdotuksessa otetaan huomioon pienten ja keskisuurten yritysten tarpeet. III. Aiheutuuko yrityksille haittaa lisäkustannusten muodossa? • Tämän direktiivin soveltaminen ei aiheuta yrityksille lisäkustannuksia. IV. Työllisyysvaikutukset • Kielteisiä vaikutuksia työllisyyteen ei ole odotettavissa. V. Työmarkkinaosapuolia ei ole kuultu. VI. Käytettävissä ei ole vähemmän velvoittavaa vaihtoehtoa. RAHOITUSSELVITYS Tämän direktiivin soveltaminen ei lisää yhteisön omia varoja. 10 ISSN 1024-4492 KOM(96) 548 lopullinen ASIAKIRJAT FI 09 02 Luettelonumero : CB-C0-96-552-FI-C ISBN 92-78-10779-4 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg 4<


title: RÈGLEMENT (CE) N° 2181/96 DE LA COMMISSION du 13 novembre 1996 modifiant les prix représentatifs et les droits additionnels à l'importation pour certains produits du secteur du sucre

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
raw sugar
representative price
sugar product
white sugar


title: KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2174/96, annettu 13 päivänä marraskuuta 1996, tiettyjen herkästi pilaantuvien tavaroiden tullausarvon määrittämiseksi tarkoitettujen yksikköarvojen vahvistamisesta

eurovoc_concepts:
customs regulations
customs valuation
fresh fruit
fresh vegetable
perishable goods

formats: html pdfa1b print