eurovoc_concepts:
EU Member State
Norway
catch quota
fishing area
fishing vessel

text: COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS •tf -ir * Ù* Bruxelas, 16. 12 1996 COM(96)693 final Proposta de REGULAMENTO (CE) DO CONSELHO que reparte entre os Estados-membros, para 1997, certas quotas de captura para os navios que pescam na zona económica exclusiva da Noruega e na zona de pesca em torno de Jan Mayen (apresentada pela Comissão) EXPOSIÇÃO DOS MOTIVOS Foram realizadas em Bergen, de 13 a 15 de Novembro de 1996, e em Bruxelas, de 27 a 29 de Novembro de 1996 e de 9 a 11 de Dezembro de 1996, consultas entre a Comunidade e a Noruega que resultaram num acordo sobre convénios de pesca recíprocos para 1997 A Comunidade, en nome da Suécia, realizou igualmente consultas com a Noruega, que permitiram concluir um acordo que define um convénio de pesca recíproco para 1997. Nos termos do Actos de Adesão da Áustria, da Finlândia e da Suécia, os acordos de pesca concluídos por estes países com países terceiros são geridos pela Comunidade A presente proposta de regulamento do Conselho tem por objectivo repartir entre os Estados-membros as quotas disponíveis em 1997 na zona de pesca da Noruega, no âmbito dos convénios supramencionados. ^ Proposta de REGULAMENTO (CE) N° /96 DO CONSELHO de. de Dezembro de 1996 que reparte entre os Estados-membros, para 1997, certas quotas de captura para os navios que pescam na zona económica exclusiva da Noruega e na zona de pesca em torno de Jan Mayen O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta o Regulamento (CEE) n° 3760/92 do Conselho, de 20 de Dezembro de 1992, que institui um regime comunitário da pesca e da aquicultura0\ com a última redacção que lhe foi dada pelo Acto de Adesão da Áustria, da Finlândia e da Suécia, nomeadamente, o n° 4 do seu artigo 8°, Tendo em conta a proposta da Comissão, Considerando que a Comunidade e a Noruega realizaram consultas a respeito dos seus direitos de pesca recíprocos para 1997, e, nomeadamente, da atribuição de certas quotas de captura a navios comunitários na zona de pesca da Noruega; Considerando que, em conformidade com os artigos 96° e 124° do Acto de Adesão da Áustria, da Finlândia e da Suécia, os acordos de pesca concluídos pela República da Finlândia e pelo Reino da Suécia com países terceiros são geridos pela Comunidade; Considerando que, nos termos do procedimento previsto no Acordo de Pesca entre o Reino da Suécia e o Reino da Noruega, de 9 de Dezembro de 1976, a Comunidade realizou, em nome da Suécia, consultas com a Noruega a respeito dos seus direitos de pesca para 1997; Considerando que, para garantir uma gestão eficaz das possibilidades de captura disponíveis, é conveniente reparti-las entre os Estados-membros através de quotas, em conformidade com o artigo 8° do Regulamento (CEE) n° 3760/92; Considerando que as actividades de pesca abrangidas pelo presente regulamento estão submetidas às medidas de controlo previstas no Regulamento (CEE) n° 2847/93 do Conselho, de 12 de Outubro de 1993, que institui um regime de controlo aplicável à política comum das pescas(2), ( ,) JO n°L 389 de 31. 12. 1992, p. 1. (2) JO n° L 261 de 20. 10. 1993, p. 1. 3 Consideram!u que não foi obtido acordo com a Noruega para determinar se as possibilidacts de captura devem ser sujeitas ao disposto no Regulamento (CE) n° 847/96 do Conselho, de 6 de Maio de 1996, que introduz condições suplementares para a gestão anual dos TAC e quotas(3), ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo Io 1. De 1 de Janeiro a 31 de Dezembro de 1997, os navios arvorando pavilhão de um Estado-membro são autorizados a realizar capturas: • • nas águas da zona económica exclusiva da Noruega, a norte de 62°00' de latitude norte, ou na zona de pesca em torno de Jan Mayen, dentro dos limites quantitativos fixados no Anexo I; nas águas da zona económica exclusiva da Noruega, a sul de 62°00' de latitude norte, dentro dos limites quantitativos fixados no Anexo II. Artigo 2o As quotas de captura referidas nos Anexos I e II não ficam sujeitas ao disposto nos artigos 2° e 3 e no n° 2 do artigo 5° do Regulametno (CE) n° 847/96 do Conselho. O presente regulamento entra em vigor em 1 de Janeiro de 1997. Artigo 3o O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-membros. Feito em Bruxelas, em. de Dezembro de 1996 Pelo Conselho O Presidente (3) JOn°L 115 de 9. 5. 1996, p. 3. V ANEXO I Repartição, para 1997, das quotas de captura da Comunidade nas águas da Noruega, definidas no artigo Io Águas da Noruega a norte de 62°00' de latitude norte Espécies Divisão CIEM Quotas de captura da Comunidade Quotas atribuídas aos Estados-membros (em toneladas de peso vivo) Bacalhau I, II 35. 650 Eglefíno I, II 4. 000 Escamudo I, II 4. 000 Cantarilho I, II 3. 500(,) Alabote negro I, II 100 Verdinho II Outras espécies (capturas acessórias) I, II Sarda 450 10. 100(2) França Alemanha Reino Unido Espanha Portugal Irlanda Grécia França Alemanha Reino Unido França Alemanha Reino Unido França Alemanha Reino Unido Espanha Portugal Alemanha Reino Unido França Alemanha França Alemanha Reino Unido 3. 815 4. 150 16. 115 5. 210 5. 210 575 575 515 855 2. 630 515 3. 200 285 220 1. 880 400 190 810 50 50 500 500(3) 60 150 240 Ha Dinamarca 10. 100 d) (2) (3) No caso de a Noruega estabelecer una interdição de pesca directa de cantarilho nas áreas a norte de 70°N, tal restrição aplicar-se-á de igual modo aos navios comunitários que pescam está quota. Das quais 10. 100 toneladas podem ser pescadas na divisão CIEM IVa. A Noruega pode pescar, na mesma zona, até 60. 000 toneladas do TAC fixado para a zona a norte de 62°00' de latitude norte. Solução ad-hoc para 1997. r ANEXO II Repartição, para 1997, das quotas de captura da Comunidade nas águas da Noruega, definidas no artigo Io Águas da Noruega a sul de 62°00f de latitude norte Espécies Divisão CÍEM Quotas de captura da Comunidade Quotas atribuídas aos Estados-membros (em toneladas de peso vivo) Faneca norueguesa0 ] Galeota Camarão IV IV IV 50. 000 150. 000 1. 230 Outras espécies IV 11. 000 Bacallau Eglefino Escamudo Juliana, Badejo Arenque Sarda Espécies industriais IV IV IV IV IV IV IV 500 930 1. 150 190 850 240 800 Dinamarca Reino Unido Dinamarca Reino Unido Dinamarca. Suécia Dinamarca Reino Unido Alemanha Bélgica França Países Baixos Suécia Suécia Suécia Suécia Suécia Suécia Suécia Suécia 47. 500(2) 2. 500(3) 142. 500(2) 7. 500(3) 1. 080 150(4) 5. 500 4. 125 620 60 255 440 p. m. (5) 500 930 1. 150 190 850(4) 240(4) 800(4)(6) ( 1) (2) (3) 0») (5) (6) Incluindo verdinho e carapau misturados de forma inextricável. A pedido, podem ser trocadas entre si até 38. 000 toneladas, no âmbito da quota total de faneca norueguesa e galeota. A pedido, podem ser trocadas entre si até 2. 000 toneladas, no âmbito da quota total de faneca norueguesa e galeota. Capturas acessórias de bacalhau, eglefino, escamudo, juliana e badejo a imputar nas quotas para estas espécies. Quota atribuída à Suécia pela Noruega, no nível tradicional para "outras espécies". Das quais, no máximo 400 toneladas de carapau. c ISSN 0257-9553 COM(96) 693 final DOCUMENTOS PT 03 11 N. ° de catálogo : CB-CO-96-702-PT-C ISBN 92-78-13731-6 Serviço das Publicações Oficiais das Comunidades Europeias L-2985 Luxemburgo ^


title: 96/737/CE: Decisión del Consejo de 16 de diciembre de 1996 relativa al programa plurianual de fomento de la eficacia energética en la Comunidad - SAVE II

eurovoc_concepts:
EU programme
action programme
energy consumption
energy policy
production improvement
productivity

formats: html pdfa1b print


title: Verordening (EG) nr. 2386/96 van de Commissie van 16 december 1996 houdende uitvoering van Verordening (EG) nr. 736/96 van de Raad inzake mededeling aan de Commissie van investeringsprojecten van communautair belang in de sectoren aardolie, aardgas en elektriciteit (Voor de EER relevante tekst)

eurovoc_concepts:
electrical energy
exchange of information
form
investment project
natural gas
petroleum


title: Az Európai Parlament és a Tanács 96/73/EK irányelve (1996. december 16.) a kétkomponensű textilszálkeverékek mennyiségi elemzésének egyes módszereiről

eurovoc_concepts:
analytical chemistry
man-made fibre
natural fibre
plastics
textile fibre

formats: html pdf print

text: 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 31996L0073 1997. 2. 3. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 96/73/EK IRÁNYELVE (1996. december 16. ) a kétkomponensű textilszálkeverékek mennyiségi elemzésének egyes módszereiről 189 L 32/1 AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget különösen annak 100a. cikkére, létrehozó szerződésre és mintavételi és elemzési módszerekről külön irányelvek rendel- keznek majd; mivel ennek megfelelően ezen irányelv II. mel- léklete 15 egységes elemzési módszert határoz meg, amelyek alkalmasak a piacon lévő, kétkomponensű szálkeverékekből álló textiltermékek túlnyomó többségének elemzésére; tekintettel a Bizottság javaslatára (1), tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (2), a Szerződés 189b. cikkében megállapított eljárásnak megfelelő- en (3), mivel a kétkomponensű textilszálkeverékek mennyiségi elem- jogszabályok zésének egyes módszereire vonatkozó tagállami közelítéséről szóló, 1972. július 17-i 72/276/EGK tanácsi irány- elvet (4) gyakran és jelentősen módosították, mivel ezért az átláthatóság és az ésszerűség érdekében szükséges az említett irányelv egységes szerkezetbe foglalása; mivel a textiltermékek elnevezéséről szóló, 1996. december 16- irányelv előírja, i 96/74/EK európai parlamenti és tanácsi (5) hogy a címkén tüntessék fel a textiltermék szálösszetételét, és elemzés útján ellenőrizzék, hogy a címkén feltüntetett jelölések megfelelnek-e a textiltermék tényleges összetételének; mivel a textiltermékek szálösszetételének meghatározása érde- kében szükség van a tagállamok által alkalmazott hivatalos vizsgálati módszerek egységesítésére mind a minta előkezelésé- nek, mind mennyiségi elemzésének a tekintetében; mivel a technikai fejlődés az egyes irányelvekben a textiltermé- kek elemzésére meghatározott műszaki előírások gyakori kiegé- szítését teszi szükségessé; mivel az e célt szolgáló intézkedések végrehajtásának megkönnyítése érdekében a textiltermékek el- nevezésére és címkézésére vonatkozó irányelvekkel foglalkozó bizottságon belül olyan eljárást kell megállapítani, amely a Bizottság és a tagállamok között szoros együttműködést hoz létre; mivel az olyan kétkomponensű textilszálkeverékek esetében, amelyekre nem vonatkozik közösségi szinten egységesített elemzési módszer, a vizsgálatokért felelős laboratórium a ren- delkezésére álló bármely érvényes módszerrel meghatározhatja az ilyen szálkeverékek összetételét, a vizsgálati jelentésben meg- jelölve a kapott eredményeket, valamint – amennyiben ismert – az alkalmazott módszer pontosságát; mivel a 96/74/EK irányelvnek megfelelően a tagállamok által a alkalmazandó termékek szálösszetételének meghatározására mivel az irányelv rendelkezései összhangban vannak a textilter- mékek elnevezésére és címkézésre vonatkozó irányelvekkel foglalkozó bizottság véleményével; (1) HL C 96. , 1994. 4. 6. , 20. o. (2) HL C 195. , 1994. 7. 18. , 20. o. (3) Az Európai Parlament 1995. február 15-i állásfoglalása (HL C 56. , 1995. 3. 6. , 53. o. ), a Tanács 1996. február 26-i közös álláspontja (HL C 196. , 1996. 7. 6. , 20. o. ), valamint az Európai Parlament 1996. június 18-i határozata (HL C 198. , 1996. 7. 8. , 25. o. ), és a Tanács 1996. október 7-i határozata. (4) HL L 173. , 1972. 7. 31. , 1. o. A legutóbb a 87/184/EGK irányelvvel (HL L 75. , 1987. 3. 17. , 21. o. ) módosított irányelv. (5) HL L 32. , 1997. 2. 3. , 38. o. mivel ezen irányelv nem érinti a tagállamoknak azt a kötele- zettségét, hogy a III. melléklet B. részében meghatározott irányelveket határidőre bevezessék, 190 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET: 1. cikk Ez az irányelv a kétkomponensű textilszálkeverékek mennyiségi elemzéséhez alkalmazott egyes módszerekkel foglalkozik, bele- értve a vizsgálati minták és próbadarabok előkészítését is. jelenti, amelyet 2. cikk A „vizsgálati minta” kifejezés az elemzés céljainak megfelelő méretű mintát laboratóriumi nyers mintából vettek, ez utóbbit pedig az elemzésre szánt árucikk szövethen- geréből szabták ki. A „próbadarab” a vizsgálati mintának egy része, amely egyedi vizsgálati eredményt szolgáltat. 3. cikk A tagállamok megteszik a szükséges lépéseket annak biztosítá- sára, hogy – a 96/74/EK irányelvvel összhangban – az I. és II. mellékletben található, bizonyos kétkomponensű textilszálkeve- rékek mennyiségi elemzéséhez alkalmazott módszerekre vonat- kozó előírásokat, ideértve a vizsgálati minták és próbadarabok is, a piacon megjelenő előkészítésére vonatkozó szabályokat textiltermékek összetételének meghatározásánál alkalmazott összes hivatalos vizsgálati eljárás során betartsák. 4. cikk Azok a kétkomponensű textilszálkeverékek vizsgálatáért felelős laboratóriumok, amelyekre nem vonatkozik a közösségi szinten egységesített elemzési módszer, a rendelkezésükre álló bármely érvényes módszerrel meghatározhatják az ilyen szálkeverékek jelentésben pedig jelezniük kell a összetételét, a vizsgálati kapott eredményeket, valamint – amennyiben ismert – az alkalmazott módszer pontossági fokát. 5. cikk Ezennel létrejön egy, a textiltermékek elnevezésére és (1) címkézésére vonatkozó irányelvekkel foglalkozó bizottság, a továbbiakban „bizottság”, amely a tagállamok képviselőiből áll, elnöke pedig a Bizottság egy képviselője. (2) A bizottság elfogadja saját eljárási szabályzatát. (3) A II. mellékletben megadott mennyiségi elemzési mód- szereknek a technikai fejlődéshez történő hozzáigazítása a 6. cikkben szabályozott eljárásnak megfelelően történik. A Bizottság képviselője a bizottság elé terjeszti a meg- (2) hozandó intézkedések tervezetét. A bizottság, az elnöke által az ügy sürgősségére tekintettel megállapított határidőn belül, véle- ményt nyilvánít a tervezetről. A véleményt a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdésében a Tanácsnak a Bizottság javaslata alapján elfogadandó határozataira előírt többséggel kell meg- hozni. A bizottságban a tagállamok képviselőinek szavazatait az említett cikkben megállapított módon kell súlyozni. Az elnök nem szavaz. (3) a) A Bizottság a tervezett intézkedéseket elfogadja, ha azok összhangban vannak a bizottság véleményével. b) Ha a tervezett intézkedések nincsenek összhangban a bizottság véleményével, vagy a bizottság nem nyilvání- tott véleményt, a Bizottság a meghozandó intézkedések- ről haladéktalanul javaslatot terjeszt a Tanács elé. A Tanács minősített többséggel határoz. c) Ha a javaslatnak a Tanács elé terjesztésétől számított három hónapon belül a Tanács nem döntött, a javasolt intézkedéseket a Bizottság fogadja el. 7. cikk A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályo- zott területen fogadnak el. 8. cikk A III. melléklet A. részében felsorolt irányelvek hatályon kívül helyezése e rendelkezéssel megtörténik, anélkül, hogy ez érin- tené a III. melléklet B. részében részletezett irányelvek határ- időre való bevezetésének a tagállamokra vonatkozó kötelezett- ségét. A hatályon kívül helyezett irányelvekre való hivatkozásokat a továbbiakban erre az irányelvre való hivatkozásként kell kezel- ni, és a IV. mellékletben megadott megfelelési táblázattal össz- hangban kell értelmezni. 9. cikk Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei. Ez az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő 20. napon lép hatályba. Kelt Brüsszelben, 1996. december 16-án. 6. cikk (1) Az e cikkben szabályozott eljárás alkalmazásakor az ügyet az elnök terjeszti a bizottság elé saját kezdeményezése alapján, vagy valamelyik tagállam képviselőjének a kérésére. az Európai Parlament részéről az elnök K. HÄNSCH a Tanács részéről az elnök I. YATES 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 191 I. MELLÉKLET VIZSGÁLATI MINTÁK ÉS PRÓBADARABOK ELŐKÉSZÍTÉSE TEXTILTERMÉKEK SZÁLÖSSZETÉTELÉNEK MEGHATÁROZÁSA CÉLJÁBÓL 1. ALKALMAZÁSI KÖR Ez a melléklet a mennyiségi elemzéshez szükséges előkezelésnek megfelelő nagyságú (vagyis a 100 gramm tömeget meg nem haladó) laboratóriumi vizsgálati minták laboratóriumi nyersmintából történő kinyerésének, valamint a nem szálas anyagok eltávolítása érdekében előkezelésnek alávetett laboratóriumi vizsgálati mintákból próbadarabok kiválasztásának az eljárásait határozza meg (1). 2. MEGHATÁROZÁSOK 2. 1. Vizsgálandó tétel – Az anyagnak az a mennyisége, amelynek minősítésére egy sor vizsgálati eredmény alapján kerül sor. Ez állhat például egy szövetszállítmányban található összes anyagból; egy lánchengeren szőtt összes szövetből, egy fonálszállítmányból, egy vagy több nyersrost-bálából. 2. 2. Laboratóriumi nyers minta – A vizsgálandó tételből vett, a laboratórium számára rendelkezésre álló és az egész tétel szempontjából reprezentatívnak tekintett rész. A laboratóriumi nyers minta méretének és jellegének lennie, hogy megfelelően magában foglalja a vizsgálandó tételben található ingadozásokat és olyannak kell megkönnyítse a minta kezelését a laboratóriumi körülmények között (2). 2. 3. Laboratóriumi vizsgálati minta – A laboratóriumi nyersmintának az a része, amelyet előkezelésnek vetettek alá a nem szálas anyagok eltávolítása érdekében, és amelyből a próbadarabok származnak. A laboratóriumi vizsgálati lennie, hogy megfelelően magában foglalja a laboratóriumi minta méretének és jellegének olyannak kell nyersmintában található ingadozásokat (3). 2. 4. Próbadarab – Az anyagnak az a része, amely a laboratóriumi vizsgálati mintából származik és elegendő ahhoz, hogy egyedi vizsgálati eredményt adjon. 3. VIZSGÁLATI ALAPELV A laboratóriumi vizsgálati mintát úgy kell kiválasztani, hogy az a laboratóriumi nyers minta szempontjából reprezentatív legyen. A próbadarabokat úgy kell kiválasztani, hogy azok mindegyike a laboratóriumi vizsgálati minta szempontjából reprezentatív legyen. 4. MINTAVÉTEL LAZA SZÁLAKBÓL 4. 1. Rendezetlen szálak – A laboratóriumi vizsgálati mintát a laboratóriumi nyersmintából találomra kiszakított pászmákból nyerjük. Laboratóriumi kártológép segítségével (4) az egész laboratóriumi vizsgálati mintát alaposan keverjük el. A kártyafátyolt, illetve keveréket a laza szálakkal és a keveréshez használt készülékre tapadt szálakkal egyetemben vessük alá előkezelésnek. Ezt követően az egyes mennyiségeknek megfelelő arányban válasszunk ki próbadarabokat a kártyafátyolból, illetve keverékből, a laza szálakból és a berendezéshez tapadt szálakból. Amennyiben a kártolt kártyafátyol az előkezelést követően ép marad, a 4. 2. pontban leírtak szerint válasszuk ki a próbadarabokat. Ha az előkezelés következtében a kártolt kártyafátyol sérül, a próbadarabokat úgy válasszuk ki, hogy legalább 16 kisebb, megfelelő és megközelítőleg azonos nagyságú pászmából találomra tépünk ki anyagot, majd ezeket állítjuk össze. 4. 2. Rendezett szálak (kártolt kártyafátylak, fátyolszalagok, előfont anyagok) – A laboratóriumi nyers minta találomra kiválasztott részeiből vágjunk legalább 10 darab, egyenként kb. 1 gramm tömegű keresztmetszetet. Az ily módon nyert laboratóriumi vizsgálati mintákon végezzük el az előkezelést. Egymás mellé fektetve állítsuk újra össze a metszeteket és emeljük ki a próbadarabot úgy, hogy keresztirányú vágással mind a tíz hosszból vágjunk ki egy-egy darabot. 5. MINTAVÉTEL FONÁLBÓL 5. 1. Motringban és csévén kiszerelt fonalak – A laboratóriumi nyers minta összes kiszerelési egységéből vegyünk mintát. (1) Bizonyos esetekben szükséges az egyes próbadarabok előkezelése. (2) Kiszerelt és késztermékek vonatkozásában lásd a 7. pontot. (3) Lásd az 1. pontot. (4) A laboratóriumi kártológépet szálkeverővel is lehet helyettesíteni, illetve a szálakat a „pászmák és selejtek” módszerével is lehet keverni. 192 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet Folyamatosan húzzunk le minden motringról elegendő, azonos hosszúságú fonalat úgy, hogy azonos számú fordulattal (1), motringokat készítünk egy motollával vagy egy hasonló eszközzel. Egyesítsük egyetlen motringgá vagy kábellé a lecsévélt fonalakat, ügyelve arra, hogy minden motringról azonos hosszúságú fonal kerüljön az így létrehozott vizsgálati mintába. Végezzük el a laboratóriumi vizsgálati minta előkezelését. Vegyünk ki próbadarabokat a laboratóriumi vizsgálati mintából úgy, hogy azonos hosszúságú fonalakból álló illetve kábelből, ügyelve arra, hogy a fonálköteg a minta összes szálát kötegeket metszünk ki a motringból, tartalmazza. Ha a fonál finomságának egysége t és a laboratóriumi nyersmintából kiválasztott fonálkiszerelési egységek száma n, akkor egy 10 g-os vizsgálati mintához minden egyes kiszerelési egységből kell lehúzni. 106 Nt cm hosszúságú darabot Ha az érték nt nagyságú, azaz értéke meghaladja a 2 000-et, csévéljünk egy nagyobb tömegű motringot, és azt két helyen vágjuk át, hogy megfelelő tömegű kábelt kapjunk. Bármely, kábel formájában kialakított minta végeit jól kössük el az előkezelés előtt és a próbadarabokat a lekötött végektől megfelelő távolságra vegyük ki. 5. 2. Láncfonalak – A laboratóriumi vizsgálati minta vétele úgy történik, hogy a lánchenger végéről egy 20 centiméternél nem rövidebb rész levágunk, amely a láncban található összes fonalat tartalmazza, kivéve a szövetszegély fonalait, amelyeket eltávolítunk. A fonálköteget egyik végéhez közeli ponton megkötözzük. Ha a minta túl nagy ahhoz, hogy egyszerre lehessen előkezelni, osszuk két vagy több részre, mindegyik részt kössük össze az előkezeléshez, majd a külön-külön előkezelt részeket ismét egyesítsük. A laboratóriumi vizsgálati minta összekötött végétől távolabb eső vég felől vágjunk ki egy megfelelő hosszúságú próbadarabot, úgy, hogy a kötegben található összes láncfonál benne legyen. N számú, t finomságú fonálból álló lánc esetén az 1 g tömegű próbadarab hossza 105 Nt cm lesz. 6. MINTAVÉTEL SZÖVETBŐL 6. 1. A szövetet reprezentáló, egyetlen vágatot tartalmazó laboratóriumi nyers minta anyagából – vágjunk ki keresztben egy csíkot az egyik sarkától a másikig, és a szövetszéleket távolítsuk el. Ez a csík lesz a laboratóriumi vizsgálati minta. Ahhoz, hogy g tömegű laboratóriumi vizsgálati mintát nyerjünk, a csík területének -nek kell lennie, ahol G a szövet g/m²-ben megadott tömege. (cid:1)104 G Vessük alá a laboratóriumi vizsgálati mintát előkezelésnek, majd a csíkot vágjuk fel keresztben négy egyforma hosszúságú csíkra és helyezzük a csíkokat egymás tetejére. A próbadarabot az így rétegzett anyag bármely részéből vehetjük úgy, hogy az összes réteg keresztülmet- szésével kapott próbadarabok minden rétegből azonos hosszúságú részt tartalmazzanak. Ha az anyag szövött mintázatú, a laboratóriumi vizsgálati minta szélességét úgy vegyük föl, hogy a láncfonállal párhuzamosan mért irányban legalább egyszer ismétlődjön a szövött mintázat. Ha e feltétel teljesülése által a laboratóriumi vizsgálati minta túl nagy lesz ahhoz, hogy egyben kezeljük, vágjuk fel egyforma részekre, végezzük el az előkezelést, majd a próbadarabok kivétele előtt a darabokat helyezzük egymásra, ügyelve arra, hogy a szövött mintázat azonos részei ne essenek egymás alá. 6. 2. Több vágatot tartalmazó laboratóriumi nyers minta anyagából – minden kivágott darabot kezeljünk a 6. 1. pontban leírtak szerint, és mindegyik eredményt külön adjuk meg. 7. MINTAVÉTEL KISZERELT ÉS KÉSZTERMÉKEKBŐL A laboratóriumi nyers minta rendszerint egy teljes késztermék vagy kiszerelési egység, illetve ezek egy reprezentatív része. Ahol szükséges, határozzuk meg, hogy a termék különböző részeinek hány százaléka nem azonos szálösszetételű, hogy ellenőrizhessük, megfelel-e a textiltermékek elnevezéséről szóló, 1996. december 16-i 96/74/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 9. cikkében foglaltaknak. (1) Ha a kiszerelési egységek egy arra alkalmas motollára felvethetők, egyszerre több is csévélhető. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 193 termék azon részéből, Vegyünk egy reprezentatív laboratóriumi vizsgálati mintát a késztermék, amelynek összetételét a címkén fel kell tüntetni. Ha a terméken több címke is szerepel, olyan laboratóriumi vizsgálati mintákat készítsünk, amelyek mindegyike egy adott címkére nézve reprezentatív. Ha a termék, amelynek összetételét meghatározzuk, nem egységes, a termék minden egyes részéből szükség lehet illetve a különböző részek és a szóban forgó teljes termék közötti arány laboratóriumi vizsgálati mintavételre, meghatározására. illetve kiszerelt Ezután számítsuk ki a százalékokat, figyelembe véve a mintázott részeknek az egészhez viszonyított arányait. Végezzük el a laboratóriumi vizsgálati minták előkezelését. Ezt követően válasszunk ki olyan próbadarabokat, amelyek az előkezelt laboratóriumi vizsgálati mintát reprezentál- ják. 194 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet II. MELLÉKLET EGYES KÉTKOMPONENSŰ TEXTILSZÁLKEVERÉKEK MENNYISÉGI ELEMZÉSÉNEK MÓDSZEREI 1. ÁLTALÁNOS RÉSZ Bevezetés A textilszálkeverékek mennyiségi elemzésének módszerei alapvetően két fő eljáráson alapulnak, a szálak kézi, kémiai úton történő szétválasztásán. illetve Amennyiben lehetséges, a kézi szétválasztás módszerét alkalmazzuk, mert általában pontosabb eredményt ad a kémiai módszernél. Minden olyan textília esetében alkalmazható, amelynek szálkomponensei nem alkotnak közvetlen keveréket, így például a több alkotóelemből összeállított fonalakban, ahol mindegyik alkotóelem csak egy szálféleségből készült, illetve olyan kelméknél, ahol a láncfonál eltér a vetülékfonál anyagától, vagy olyan felfejthető kötött kelméknél, amelyek különböző szálféleségekből készültek. A mennyiségi kémiai elemzési módszerek általában az egyes összetevők eltérő oldhatóságán alapulnak. Az egyik komponens kioldását követően az oldhatatlan visszamaradt anyagot lemérjük és a kioldódott komponens arányát a kiindulási tömeg veszteségéből számítjuk ki. A melléklet első része a mellékletben felsorolt valamennyi szálkeveréknek tekintet nélkül a szálkeverékek ösz- az e módszerrel elvégzett elemzésére vonatkozóan általános tájékoztatást ad, szetételére. Ezt a részt együtt kell alkalmazni a melléklet további pontjaival, amelyek meghatározott szálkeverékekre vonatkozó eljárás részleteit tartalmazzák. Némely esetben az elemzés nem az eltérő oldhatóság elvén alapszik; ilyen esetekben a megfelelő részben teljes körű leírás szerepel. A szálkeverékekben a feldolgozás során és kisebb mértékben a késztermékben is találhatóak akár természetes úton előforduló, akár a feldolgozás megkönnyítése érdekében hozzáadott, nem szálas anyagok, például zsírok, viaszok, kikészítőszerek vagy vízoldható anyagok. A nem szálas anyagokat az elemzés előtt el kell távolítani. Ezért megadunk egy módszert az olajok, zsírok, viaszok és vízoldható anyagok eltávolítására is. Ezen túlmenően a textiltermékek gyantát vagy egyéb olyan anyagot tartalmazhatnak, amelyet különleges tulajdonságok kialakítása érdekében adtak a szálakhoz. Az ilyen anyagok, kivételes esetben akár a színezőanyagok is, megzavarhatják a reagenseknek az oldható komponensre kifejtett hatását, és/vagy a reagens teljesen vagy részlegesen eltávolíthatja azokat. Az ilyen típusú hozzáadott anyag hibák forrása lehet, ezért a minta elemzését megelőzően el kell távolítani ezeket. Ha az ilyen jellegű hozzáadott anyag eltávolítása nem lehetséges, akkor az e mellékletben ismertetett vegyi mennyiségi elemzési módszerek nem alkalmazhatók. A színezett szálakban található színezőanyag a szálak szerves részének tekintendő, ezért eltávolítására nem kerül sor. Az elemzés során a száraz tömeget vesszük alapul és ismertetjük a száraz tömeg meghatározásának eljárását is. Az eredményt úgy kapjuk meg, ha az egyes szálak száraz tömegére a textiltermékek elnevezéséről szóló, 1996. december 16-i 96/74/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a II. mellékletében felsorolt, a száraztömegre számított egyezményes járulékanyag-hányadot alkalmazzuk. Mielőtt bármelyik elemzéshez hozzálátnánk, a keverékben jelenlévő összes szálféleség azonosítását el kell végezni. Egyes módszereknél előfordulhat, hogy a keverék oldható komponensének eltávolítására szolgáló reagensben az oldhatatlan komponens is részben feloldódik. A reagenseket lehetőleg úgy kell megválasztani, hogy csak csekély vagy semmilyen hatásuk ne legyen az oldhatatlan komponensre. Ha ismeretes, hogy az elemzés során tömegveszteség várható, az eredményeket ennek megfelelően kell korrigálni; az erre vonatkozó korrekciós tényezők adottak. A tényezőket több laboratóriumban határozták meg úgy, hogy az előkezeléssel megtisztított szálakat az adott elemzési módszerben használt reagenssel kezelték. Ezek a korrekciós tényezők csak az ép szálakra vonatkoznak, amennyiben a szálak a feldolgozás alatt vagy még azt megelőzően károsodtak, más korrekciós tényezőkre lehet szükség. A megadott eljárások egyedi meghatározásokra vonatkoznak. Kézi és kémiai szétválasztás esetében egyaránt legalább két meghatározást kell elvégezni külön próbadarabon. Amennyiben technikailag lehetséges, megerősítés céljából alternatív eljárást is célszerű alkalmazni, amikor is azt az összetevőt oldjuk ki hamarabb, amely az első módszerben visszamaradt anyagként szerepelt. I. A TEXTILTERMÉKEK SZÁLKEVERÉKEINEK MENNYISÉGI KÉMIAI ELEMZÉSI MÓDSZERÉRE VONATKOZÓ ÁLTALÁNOS ISMERTETŐ A textilszálkeverékek kémiai úton történő mennyiségi elemzéséhez megadott valamennyi módszerre vonatkozó közös információ. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 195 I. 1. Cél és alkalmazási kör Minden megadott módszer alkalmazási köre meghatározza, mely szálak esetében lehet a módszert alkalmazni. I. 2. Alapelv Egy textilszálkeverék összetevőinek beazonosítását követően a nem szálas anyagot a megfelelő előkezeléssel eltávolítjuk, majd a két összetevő egyikének eltávolítására kerül sor, rendszerint az eltérő oldhatóság alapján (1). Az oldhatatlan maradékot lemérjük és a kioldott komponens arányát a tömegveszteségből kiszámítjuk. Azon esetek kivételével, ahol ez technikai nehézségekbe ütközik, ajánlatos a nagyobb arányban szereplő összetevőt kioldani, és a kisebb arányban jelen lévő szálat maradékként kinyerni. I. 3. Eszközök és reagensek I. 3. 1. Eszközök I. 3. 1. 1. Szűrőtégelyek és olyan méretű mérőlombikok, amelyekre ráférnek a szűrőtégelyek, vagy bármely más berende- zés, amely azonos eredményt ad. I. 3. 1. 2. Szívópalack I. 3. 1. 3. Exszikkátor, amely nedvességindikátorral megfestett szilikagélt tartalmaz. I. 3. 1. 4. Szellőztethető szárítószekrény a próbadarabok szárítására 105° ± 3 °C. I. 3. 1. 5. 0,0002 g pontosságú analitikai mérleg. I. 3. 1. 6. Soxhlet extrakciós készülék, vagy más, azonos eredményt adó eszköz. I. 3. 2. Reagensek I. 3. 2. 1. Újradesztillált petroléter, forráspont 40–60 °C közötti. I. 3. 2. 2. A többi reagenst az egyes módszerek ide vonatkozó pontjai adják meg. Az összes reagensnek vegytisztának kell lennie. I. 3. 2. 3. Desztillált vagy ioncserélt víz. I. 4. Kondicionáló és vizsgálati légtér Miután szárazanyag-tartalom meghatározására kerül sor, szükségtelen a próbadarabokat kondicionálni vagy az elemzést klimatizált légtérben végezni. I. 5. A laboratóriumi vizsgálati minta Olyan laboratóriumi vizsgálati mintát készítsünk, amely reprezentálja a laboratóriumi nyers mintát, és előállít- ható belőle az összes szükséges, legalább 1 g tömegű próbadarab. I. 6. A laboratóriumi vizsgálati minta előkezelése (2) Ha a termékben olyan anyag található, amelyet a textiltermékek elnevezéséről szóló, 1996. december 16-i 96/74/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv értelmében a százalékos számításokhoz nem szabad figyelembe (ld. a 12. cikk (3) bekezdését), azt először el kell távolítani egy olyan módszerrel, amely az egyik venni szálkomponensre sincs hatással. (1) A 12. módszer kivétel. Ez ugyanis a két összetevő egyikében található egyik anyag meghatározásán alapszik. (2) Lásd az I. 1. mellékletet. 196 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet Ennek érdekében a vízzel és petroléterrel eltávolítható nem szálas anyagok kivonása úgy történik, hogy a légszáraz próbadarabot Soxhlet extrakciós készülékben egy órán keresztül petroléteres kivonásnak vetjük alá, óránként legalább 6 ciklus sebességgel. A petrolétert engedjük elpárologni a mintából, majd közvetlen kezeléssel extrahálunk, ami abból áll, hogy a próbadarabot szobahőmérsékleten egy órán keresztül vízben áztatjuk, majd ezt követően az áztatást egy további órán keresztül megismételjük 65 ± 5 °C hőmérsékletű vízben, a folyadékot időnként felkeverve. A folyadék és a próbadarab aránya 100:1 legyen. A felesleges vizet kipréseléssel, leszívatással vagy centrifugálással távolítsuk el a mintából, majd hagyjuk, hogy levegőn megszáradjon. Ha a nem szálas anyag petroléterrel, illetve vízzel nem vonható ki, a fentebb leírt vizes eljárást célszerű olyan megfelelő módszerrel helyettesíteni, amely a szál összetevőit nem változtatja meg számottevő mértékben. Némely fehérítetlen, természetes növényi rostot tartalmazó szál esetében (például juta vagy kókuszrost) meg- jegyzendő, hogy a petroléterrel vagy vízzel végzett normál előkezelés nem távolítja el az összes nem szálas anyagot; ennek ellenére nem alkalmazunk kiegészítő előkezelést, hacsak a minta nem tartalmaz vízben és petroléterben egyaránt oldhatatlan appretálószereket. Az elemzésről készült jelentésnek részletesen ki kell térnie az alkalmazott előkezelési módszerekre. I. 7. Vizsgálati eljárás I. 7. 1. Általános útmutató I. 7. 1. 1. Sz á rít ás Az összes szárítási eljárást legalább négy, de legfeljebb 16 óra hosszat kell végezni 105 ± 3 °C-on szellőztetett szárítószekrényben, amelynek ajtaját végig zárva tartjuk. Ha a szárítás időtartama nem haladja meg a 14 órát, a próbadarabot a tömegállandóság végett meg kell mérni. A tömeg akkor tekinthető állandónak, ha további 60 perces szárítást követően a tömegváltozás kisebb, mint 0,05 %. A szárítási, hűtési, valamint mérési eljárások során igyekezzünk elkerülni a szűrőtégelyek, mérőedények, próbadarabok vagy visszamaradt anyag puszta kézzel történő érintését. A próbadarabokat mérőedényben szárítsuk, úgy, hogy a fedelet az edény mellé helyezzük. A szárítást követően a szárítószekrényből való kivételt megelőzően fedjük be a mérőedényt, és gyorsan helyezzük át az exszikká- torba. A szűrőtégelyt mérőedényben szárítsuk, úgy, hogy közben a fedelet az edény mellé helyezzük. A szárítást követően fedjük be a mérőedényt, és gyorsan helyezzük át az exszikkátorba. Ha nem szűrőtégelyt használtunk, a szárítószekrényben végzett szárítási folyamatot úgy kell kialakítani, hogy a szálak száraz tömegét veszteség nélkül meg lehessen határozni. I. 7. 1. 2. Hűtés Az exszikkátort a mérleg mellé helyezve minden hűtési műveletet addig folytatunk, amíg a mérőedény teljesen le nem hűlt, és ez két óránál nem lehet rövidebb. I. 7. 1. 3. T ö meg mérés A hűtés után a mérőedényt az exszikkátorból való eltávolítást követő két percen belül le kell mérni. A mérési pontosság 0,0002 g legyen. I. 7. 2. Eljárás laboratóriumi vizsgálati mintából legalább 1 g tömegű próbadarabot készítünk. Vágjunk a Az előkezelt szövetből, illetve fonalból körülbelül 10 mm hosszú darabokat, minél jobban bontsuk szét őket. A próbadara- bokat mérőedényben megszárítjuk, az exszikkátorban visszahűtjük, majd megmérjük. A próbadarabot a vonatkozó uniós módszer megfelelő szakaszában meghatározott üvegedénybe tesszük át, a mérőedényt azonnal megmérjük és különbségképzéssel meghatározzuk a próbadarab tömegét. Az alkalmazott módszer megfelelő pontjában leírtaknak megfelelően befejezzük a vizsgálatokat. A visszamaradt anyagot mikroszkóp alatt meg- vizsgáljuk, hogy meggyőződjünk róla, a kezelés valóban teljes mértékben eltávolította a fonalból az oldható szálat. I. 8. Eredmények kiszámítása és megadása Az oldhatatlan komponens tömegét a keverékben lévő szálak teljes tömegének százalékában fejezzük ki. Az oldható komponens százalékát különbségszámítással határozzuk meg. Az eredményeket tiszta, száraz tömegre adjuk meg és a) a egyezményes járulékanyag-hányaddal, valamint b) az előkezelés és az elemzés során előforduló tömegveszteség figyelembevételéhez szükséges korrekciós tényezővel pontosítjuk. A számításokat az I. 8. 2. pontban megadott képletnek megfelelően kell elvégezni. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 197 I. 8. 1. Az oldhatatlan komponens kiszámításának módja tiszta, száraz tömeg százalékában kifejezve, az előkezelés során bekövetkezett tömegveszteség figyelembevétele nélkül. P1 % ¼ 100 rd m ; ahol P1 tiszta, száraz oldhatatlan komponens százalékban kifejezve m a próbadarab száraz tömege az előkezelést követően r d a visszamaradt anyag száraz tömege az elemzés során a reagensben elveszett oldhatatlan komponens tömegveszteségére vonatkozó korrekciós tényező. A „d” alkalmazandó értékét az egyes módszerek megfelelő szövegrészénél található meg. A „d” ezen értékeit természetesen normál értékeknek kell tekinteni, amelyek a vegyileg sértetlen szálak esetében alkalmazhatók. I. 8. 2. Az oldhatatlan komponens százalékarányának kiszámítási módja tiszta, száraz tömeg százalékában kifejezve és az egyezményes tényezőkkel, szükség esetén az előkezelés során bekövetkezett tömegveszteség figyelembevéte- lére alkalmazott korrekciós tényezőkkel kiegészítve. P1A % ¼ (cid:1) P1 1 þ a1 þ b1 100 (cid:1) (cid:2) 100 P1 1 þ a1 þ b1 100 (cid:2) þ 100 - P1 ð (cid:2); (cid:1) Þ 1 þ a2 þ b2 100 ahol P1A P1 a1 a2 b1 b2 az oldhatatlan komponens százaléka, az egyezményes járulékanyag-hányaddal és az előkezelés során bekövetkezett tömegveszteség értékével korrigálva a száraz, tiszta oldhatatlan komponens százaléka az I. 8. 1. pontban feltüntetett képlettel számolva az oldhatatlan komponens egyezményes járulékanyag-hányada (lásd a textiltermékek elnevezésekről szóló irányelv II. mellékletét) az oldható komponens egyezményes járulékanyag-hányada (lásd a textiltermékek elnevezésekről szóló irányelv II. mellékletét) az oldhatatlan komponens százalékos tömegvesztesége az előkezelés során az oldható komponens százalékos tömegvesztesége az előkezelés során A második komponens százaléka (P2A%) = 100 – P1A%. Ahol különleges előkezelést alkalmaztunk, a b1 és b2 értékeit lehetőség szerint úgy kell meghatározni, hogy az elemzés során alkalmazott előkezelésnek mindkét összetevőt alávetjük. Tiszta szálnak azt tekintjük, amely mentes a nem szálas anyagoktól (akár természeténél fogva, akár a gyártási eljárás következtében) kivéve azokat, amelyeket rendes körülmények között abban az állapotban (fehérítetlen vagy fehérített), amelyben az elemzett anyagban megtalálható. tiszta, Amennyiben nem áll elkülönített szálkomponens, a b1 és b2 azon átlagos értékeit kell használni, amelyeket az elemzés alatt álló keverékben találhatóhoz hasonló tiszta szálakkal végzett elemzések során nyertek. rendelkezésre az elemzésre szánt anyag gyártási eljárása során alkalmazott Ha a petroléterrel és vízzel végzett szabályos előkezelést alkalmazzuk, a b1 és b2 korrekciós tényezőket rendszerint nem kell figyelembe venni, kivéve a fehérítés nélküli pamut, len és kender esetét, ahol az előkezelés következtében előállott veszteséget egyezményesen 4 %-nak vesszük, valamint a polipropilén esetét, amelynél ez az érték 1 %. Más szálak esetében a számításoknál egyezményes alapon nem vesszük figyelembe az előkezelés során bekövetkezett veszteségeket. 198 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet II. A KÉZI ELVÁLASZTÁSSAL VÉGZETT MENNYISÉGI ELEMZÉS MÓDSZERE II. 1. Alkalmazási kör Ezt a módszert alkalmazzuk a textilszálak valamennyi típusánál, ha azok nem képeznek intim keveréket, vagyis kézzel szétválaszthatók. II. 2. Alapelv A textiltermék komponenseinek azonosítását követően a megfelelő előkezeléssel a nem szálas anyagokat eltávolítjuk, majd a szálakat kézzel elválasztjuk egymástól, megszárítjuk és megmérjük avégett, hogy kiszámít- hassuk az egyes szálak százalékos arányát a keverékben. II. 3. Eszközök II. 3. 1. Mérőedények vagy más, azonos eredményt adó eszközök. II. 3. 2. Exszikkátor, amely nedveségindikátorral megfestett szilikagélt tartalmaz. II. 3. 3. Szellőztethető szárítószekrény a próbadarabok szárítására 105 ± 3 °C-on. II. 3. 4. 0,0002 g pontosságú analitikai mérleg. II. 3. 5. Soxhlet extrakciós készülék, vagy más, azonos eredményt adó készülék. II. 3. 6. Tű. II. 3. 7. Sodratszámláló készülék vagy más hasonló eszköz. II. 4. Reagensek II. 4. 1. Újradesztillált petroléter, forráspont 40–60 °C között. II. 4. 2. Desztillált vagy ioncserélt víz. II. 5. Kondicionálás és vizsgálati légtér Lásd I. 4. II. 6. Laboratóriumi vizsgálati minta Lásd I. 5. II. 7. A laboratóriumi vizsgálati minta előkezelése Lásd I. 6. II. 8. Eljárás II. 8. 1. Fonál elemzése Az előkezelt laboratóriumi vizsgálati mintából válasszunk ki egy legalább 1 g tömegű próbadarabot. Nagyon finom fonalak esetében az elemzést legalább 30 m hosszban kell elvégezni, függetlenül annak tömegétől. A fonalat alkalmas hosszúságú darabokra vágjuk fel, és a szálakat illetve szükség esetén sodratszámlálóval válasszuk szét egymástól. Az így nyert száltípusokat előre lemért (kitárázott) mérőedényekbe helyezzük és 105 ± 3 °C-on tömegállandóságig szárítjuk az I. 7. 1. , valamint I. 7. 2. pontban leírtak szerint. tű segítségével, II. 8. 2. Szövet elemzése Az előkezelt laboratóriumi vizsgálati mintából a szélektől jókora távolságban válasszunk ki egy legalább 1 g tömegű próbadarabot, amelyet a kirojtosodás elkerülése érdekében a szélek mentén gondosan levágunk, és amely a lánc vagy vetülékfonalakkal párhuzamosan, vagy kötött anyag esetén a szemsorok és szemoszlopok vonalában fut. Válasszuk szét a különböző szálféleségeket, gyűjtsük össze előre lemért mérőedényekben és folytassuk az eljárást a II. 8. 1. pontban leírtaknak megfelelően. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 199 II. 9. Eredmények kiszámítása és megadása Az egyes szálkomponensek tömegét a keverék teljes tömegének százalékában fejezzük ki. Az eredményeket tiszta, száraz tömegre adjuk meg és a) az egyezményes járulékanyag-hányaddal, valamint b) az előkezelés során előforduló tömegveszteség figyelembevételéhez szükséges korrekciós tényezővel pontosítjuk. II. 9. 1. A tiszta, száraz szálak tömegszázalékának kiszámítása az előkezelés során fellépő tömegveszteség figyelembevé- tele nélkül: P1 % ¼ 100 m1 m1 þ m2 ; ¼ 100 1 þ m2 m1 ahol P1 m1 m2 a tiszta, száraz első komponens százaléka a tiszta, száraz első komponens tömege a tiszta, száraz második komponens tömege. II. 9. 2. Az egyes összetevők száraz tömegéhez, egyezményes járulékanyag-hányaddal, valamint szükség esetén az előkezelés során bekövetkezett tömegveszteségre tekintettel alkalmazandó korrekciós tényezőkkel helyesbített százalékarányának kiszámításához lásd az I. 8. 2. pontban leírtakat. III. 1. A módszerek pontossága Az egyes módszereknél megadott pontosság értéke a megismételhetőségre vonatkozik. A megismételhetőség a megbízhatóságra utal, vagyis arra, hogy a különböző laboratóriumok személyzete által, illetve eltérő időpontokban elvégzett vizsgálatok eredményeként kapott kísérleti értékek mennyire szoros egyezést mutatnak, ha ugyanazt a módszert alkalmazzák és azonos, állandó keverékből származó próbadara- bokból nyernek egyedi eredményeket. A megismételhetőség fokát az eredményeknek 95 %-os konfidenciaszinten megadott konfidenciahatárok fejezik ki. Ez alatt azt értjük, hogy a módszer azonos és állandó szálkeverékre történő szabályos és helyes alkalmazása esetében a különböző laboratóriumokban végzett elemzések sorozatában két eredmény eltérése 100 esetből csak 5-ben haladja meg a konfidenciahatárt. III. 2. Vizsgálati jelentés III. 2. 1. Közöljük, hogy az elemzést ennek a módszernek az alapján végeztük el. III. 2. 2. Adjuk meg az alkalmazott különleges előkezelés részleteit (lásd I. 6. ). III. 2. 3. Adjuk meg az egyedi eredményeket és a számtani középértéket, mindkettőt 1 tizedesjegy pontossággal. 200 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 2. KÜLÖNLEGES MÓDSZEREK – ÖSSZEFOGLALÓ TÁBLÁZAT Módszer ALKALMAZÁSI KÖR Reagens 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 acetát bizonyos más szálak bizonyos fehérjeszálak bizonyos más szálak aceton hipoklorit viszkóz, cupro vagy meghatáro- zott típusú modál szálak pamut hangyasav és cink-klorid poliamid vagy nejlon bizonyos más szálak hangyasav, 80 % m/m acetát triacetát triacetát bizonyos más szálak bizonyos cellulózszálak poliészter akril, bizonyos modakrilok vagy klórszálak bizonyos más szálak bizonyos klórszálak bizonyos más szálak benzil alkohol diklórmetán kénsav, 75 % m/m dimetil-formamid széndiszulfid/aceton, v/v 55,5/44,5 acetát selyem juta polipropilén klórszálak (vinilklorid homopolimerjei. klórszálak, bizonyos modakri- lok, bizonyos elasztánok, acetá- tok, triacetátok bizonyos klórszálak gyapjú vagy szőr bizonyos állati eredetű szálak jégecet kénsav, 75 % m/m nitrogéntartalom módszer bizonyos más szálak bizonyos más szálak xilol koncentrált kénsavas módszer bizonyos más szálak ciklohexanon 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 201 1. MÓDSZER ACETÁT ÉS BIZONYOS MÁS SZÁLAK (Acetonos módszer) 1. ALKALMAZÁSI KÖR Ez a módszer a nem szálas anyagok eltávolítását követően a következő összetételű, kétkomponensű textilszálkeveré- kek esetében alkalmazható: 1. acetát (19), valamint 2. gyapjú (1), állati szőr (2 és 3), selyem (4), pamut (5), len (7), valódi kender (8), juta (9), manilakender (10), alfa (11), kókuszrost (12), seprűzanót (13), rami (14), szizál (15), cupro (21), modál szál (22), fehérje (23), viszkóz (25), akril (26), poliamid vagy nejlon (30) és poliészter (31). Ez a módszer semmilyen körülmények között nem alkalmazható olyan acetátszálak esetében, amelyeknek a felületét deacetilezték. 2. ALAPELV A keverék ismert száraz tömegéből acetonnal kioldjuk az acetátszálakat. A visszamaradt anyagot összegyűjtjük, kimossuk, megszárítjuk és megmérjük; tömegét szükség esetén korrigálva a keverék száraz tömegének százalékában fejezzük ki. Az acetát száraz tömegének százalékát a két adat különbsége adja. 3. ESZKÖZÖK ÉS REAGENSEK (az általános útmutatóban meghatározottakon kívül) 3. 1. Eszközök Legalább 200 ml űrtartalmú, becsiszolt üvegdugóval ellátott Erlenmeyer-lombikok. 3. 2. Reagens Aceton. 4. VIZSGÁLATI ELJÁRÁS Kövessük az általános útmutatóban leírtakat, és a következőképpen járjunk el: A legalább 200 ml űrtartalmú, becsiszolt üvegdugóval ellátott Erlenmeyer-lombikban lévő próbadarab minden grammjára 100 ml acetont öntünk, az Erlenmeyer-lombikot összerázzuk és 30 percig szobahőmérsékleten állni hagyjuk, majd a folyadékot az előzetesen lemért szűrőtégelyen keresztül dekantáljuk. A kezelést még kétszer megismételjük (összesen három extrakciót végezve), de csupán 15 perces időszakokra, úgy, hogy ezzel az acetonos kezelés teljes időtartama egy óra legyen. A visszamaradt anyagot szűrőtégelyre visszük át. A szűrőtégelyben található szálmaradékot acetonnal leszívással ürítjük. Ezután ismét megtöltjük a lemossuk és szűrőtégelyt acetonnal és engedjük, hogy magától leszivárogjon. Végül a szűrőtégelyt leszívással ürítjük, majd megszárítjuk, lehűtjük, és a szálmaradékkal együtt megmérjük. 5. EREDMÉNYEK KISZÁMÍTÁSA ÉS MEGADÁSA Az eredményeket az általános útmutatóban meghatározottak szerint számítsuk ki. A „d” értéke 1,00. 6. PONTOSSÁG Textilanyagok homogén keveréke esetében az e módszerrel nyerhető eredmények konfidenciahatára 95 %-os konfi- denciaszint esetén legfeljebb ± 1. 202 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 2. MÓDSZER BIZONYOS FEHÉRJESZÁLAK ÉS BIZONYOS MÁS SZÁLAK (Hipokloritos módszer) 1. ALKALMAZÁSI KÖR Ez a módszer a nem szálas anyagok eltávolítását követően a következő összetételű, kétkomponensű textilszálkeveré- kek esetében alkalmazható: 1. bizonyos fehérjeszálak, nevezetesen gyapjú (1), állati szőrök (2 és 3), selyem (4), fehérje (23), valamint 2. pamut (5), cupro (21), viszkóz (25), akril (26), klórszálak (27), poliamid vagy nejlon (30), poliészter (31), polipropilén (33), elasztán (39) és üvegszál (40). Ha különböző fehérjeszálak vannak jelen, akkor a módszerrel ezek összes tömegét határozzuk meg és nem egyedi mennyiségüket. 2. ALAPELV Az ismert száraz tömegű keverékből hipoklorit oldattal kioldjuk a fehérjeszálakat. A visszamaradt anyagot ösz- szegyűjtjük, kimossuk, megszárítjuk és megmérjük, tömegét pedig, szükség esetén korrigálva, a keverék száraz tömegének százalékában adjuk meg. A fehérje száraz tömegének százalékát a két adat különbsége adja. A hipoklorit oldat elkészítéséhez vagy lítium-hipoklorit, vagy nátrium-hipoklorit használható. A lítium-hipoklorit akkor ajánlható, ha kevés elemzést igénylő esetről van szó, illetve ha az elemzéseket nagyobb időközönként végezzük. Ennek az az oka, hogy a szilárd formájú lítium-hipokloritban – ellentétben a nátrium- hipoklorittal – a hipokrit százalékos aránya lényegileg állandó. Ha a hipoklorit százalékos aránya ismert, a hipoklorit tartalmat nem szükséges jodometriásan ellenőrizni minden egyes elemzés esetében, mert a konstans, lemért lítium- hipokloritot lehet alkalmazni. 3. ESZKÖZÖK ÉS REAGENSEK (az általános útmutatóban meghatározottakon kívül) 3. 1. Eszközök i. 250 ml-es, becsiszolt üvegdugóval ellátott Erlenmeyer-lombik; ii. 20 (± 2) °C-ra állítható termosztát. 3. 2. Reagensek i. Hipoklorit reagens a) L í t i u m h i po k l o r i t o l d at Ez egy frissen elkészített 35 (± 2) g/l aktív klórt tartalmazó oldatból (kb. 1 M) áll, amelyhez 5 (± 0,5) g/l előzetesen feloldott nátrium-hidroxidot adunk. Az elkészítéshez 35 % aktív klórt tartalmazó 100 gramm (vagy 115 gramm 30 % aktív klórtartalmú anyagot) lítium-hipokloritot megközelítőleg 700 ml desztillált vízben kell feloldani, ehhez hozzáadni 5 gramm körülbelül 200 ml desztillált vízben feloldott nátrium- hidroxidot, és az egészet desztillált vízzel 1 literre kiegészíteni. A frissen elkészített oldat jodometriás ellenőrzése nem szükséges. b) N á t r i u m - h i po k l o r i t o l d at Ez egy frissen elkészített 35 (± 2) g/l aktív klórt tartalmazó oldatból (kb. 1 M) áll, amelyhez 5 (± 0,5) g/l korábban feloldott nátrium hidroxidot adunk. Az oldat aktív klórtartalmát minden elemzés előtt jodometriásan ellenőrizni kell. ii. Ecetsav, hígított oldat 5 ml jégecetet vízzel hígítsunk fel 1 literre. 4. VIZSGÁLATI ELJÁRÁS Kövessük az általános útmutatóban leírtakat, és a következőképpen járjunk el: a körülbelül 1 gramm tömegű mintát megközelítőleg 100 ml hipoklorit oldattal (lítium vagy nátrium-hipoklorit) helyezzük egy 250 ml-es lombikba és alaposan rázzuk fel, hogy a próbadarab átnedvesedjen. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 203 Ezt követően 40 percig melegítsük a lombikot 20 °C-on állandó vagy legalábbis rendszeres időközönként végzett rázogatás mellett. Miután a gyapjú kioldódása hőtermeléssel jár, a módszerben keletkező reakcióhőt el kell oszlatni és ki kell űzni. Ellenkező esetben jelentős mértékű hiba állhat elő a nem oldható szálak kezdődő kioldódása miatt. A 40 perc elteltével a lombik tartalmát szűrjük le egy lemért üveg szűrőtégelyen, és a visszamaradt szálakat tegyük szintén át a tégelybe úgy, hogy a lombikot egy kevés hipoklorit reagenssel kiöblítjük. A tégelyt leszívással ürítsük le, ezt követően a szálmaradékot mossuk át vízzel, híg ecetsavval, végül ismét vízzel, miközben a tégelyt minden egyes folyadék-hozzáadás után leszívatjuk. A leszívást addig nem kell elkezdeni, amíg a mosófolyadék magától el nem távozott. Végül szívassuk le a tégelyt, a visszamaradt anyaggal együtt szárítsuk meg, hűtsük le és mérjük meg. 5. EREDMÉNYEK KISZÁMÍTÁSA ÉS MEGADÁSA Az eredményeket az általános útmutatóban meghatározottak szerint számítsuk ki. A „d” értéke 1,00, kivéve a pamut, viszkóz és modál szálak esetén, amelyekre „d” = 1,01, valamint a fehérítés nélküli pamutnál, amelynél „d” = 1,03. 6. PONTOSSÁG Textilanyagok homogén keveréke esetében az ezen módszerrel nyerhető eredmények konfidenciahatára 95 %-os konfidenciaszint esetén legfeljebb ± 1. 204 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 3. MÓDSZER VISZKÓZ, CUPRO VAGY BIZONYOS MODÁLIS ROSTTÍPUSOK ÉS PAMUT (Hangyasavas és cink-kloridos módszer) 1. ALKALMAZÁSI KÖR Ez a módszer a nem szálas anyagok eltávolítását követően a következő összetételű, kétkomponensű textilszálkeveré- kek esetében alkalmazható: 1. viszkóz (25) vagy cupro (21), beleértve a modál szálak bizonyos típusait is (22), valamint 2. pamut (5). Ha modál szál is jelen van, előzetes vizsgálatra van szükség annak megállapítására, hogy az oldódik-e a reagensben. Ez a módszer nem alkalmas olyan keverékek vizsgálatára, amelyekben a pamutot erős kémiai roncsoló hatás érte, illetve ahol a viszkóz vagy cupro bizonyos, teljes mértékben el nem távolítható színezékek vagy appretálószerek jelenléte következtében részlegesen oldhatóvá válik. 2. ALAPELV A viszkóz, cupro vagy modál szálakat az ismert száraz tömegű keverékből hangyasavval vagy cink-kloriddal oldjuk ki. A visszamaradt anyagot összegyűjtjük, szárítjuk és mérjük, szükség esetén korrigált tömegértékét pedig a keverék száraz tömegének százalékában fejezzük ki. A száraz viszkóz, cupro, illetve modál szálak százalékát a különbség- képzéssel határozzuk meg. 3. ESZKÖZÖK ÉS REAGENSEK (az általános útmutatóban meghatározottakon kívül) 3. 1. Eszközök i. legalább 200 ml űrtartalmú, becsiszolt üvegdugóval ellátott Erlenmeyer-lombikok; ii. az Erlenmeyer-lombik 40 (± 2) °C-on tartására alkalmas készülék. 3. 2. Reagensek i. Az oldathoz feloldunk 20 gramm olvasztott vízmentes cink-kloridot és 68 g vízmentes hangyasavat, majd vízzel 100 g-ra egészítjük ki (vagyis 80 tömegegység 85 tömeg%-os hangyasavhoz adunk 20 tömegegység vízmentes ömlesztett cink-kloridot). Megjegyzés: Legyünk figyelemmel az I. 3. 2. 2. pontra, amely azt szabályozza, hogy a felhasznált összes reagensnek vegytisztának kell lennie, emellett létfontosságú, hogy csak olvasztott vízmentes cink-kloridot használjunk. ii. Ammónium hidroxid oldat: 20 ml tömény ammónium hidroxidot (melynek fajlagos súlya 0,880 g/ml) vízzel hígítsunk fel 1 literre. 4. VIZSGÁLATI ELJÁRÁS Kövessük az általános útmutatóban leírtakat, és a következőképpen járjunk el: a próbadarabot azonnal helyezzük el a 40 °C-ra előmelegített Erlenmeyer-lombikban. A próbadarab minden grammjához adjunk hozzá 100 ml-t a hangyasav és cink-klorid oldatából, amelyet szintén 40 °C-ra melegítettünk fel. Zárjuk le a lombikot és rázzuk fel erősen. Két és fél órán keresztül óránként felrázva tartsuk a lombikot és tartalmát állandó, 40 °C-os hőmérsékleten. Szűrjük le a lombik tartalmát egy lemért szűrőtégelyen és a reagens segítségével a lombikban maradt esetleges szálmaradványokat tegyük át a szűrőtégelyre. A reagens 20 milliliterével öblítsük el. Vízzel alaposan mossuk ki a szűrőtégelyt és a visszamaradt anyagokat 40 °C-on. A szálmaradékot öblítsük ki kb. 100 ml hideg ammóniaoldat segítségével (3. 2. ii. pont), és biztosítsuk, hogy a visszamaradt anyagot ez az oldat 10 percen keresztül teljesen ellepje (1); majd alaposan öblítsük ki hideg vízzel. Amíg a mosófolyadék önmagáról el nem folyt, a leszívást ne kezdjük meg. Végül szívassuk le a tégelyt, szárítsuk meg, hűtsük le és mérjük meg a szálmaradékkal együtt. (1) Annak biztosítására, hogy a szálmaradék tízperces időtartamra az ammóniaoldatban maradjon, olyan csappal ellátott szűrőtégelyt lehet felszerelni, amellyel az ammóniaoldat áramlása szabályozható. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 205 5. EREDMÉNYEK KISZÁMÍTÁSA ÉS MEGADÁSA Az eredményeket az általános útmutatóban meghatározottak szerint számítsuk ki. A „d” értéke pamutnál 1,02. 6. PONTOSSÁG Textilanyagok homogén keveréke esetében az e módszerrel nyerhető eredmények konfidenciahatára 95 %-os konfi- denciaszint esetén legfeljebb ± 2. 206 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 4. MÓDSZER POLIAMID VAGY NEJLON ÉS BIZONYOS MÁS SZÁLAK (80 tömeg%-os hangyasavat alkalmazó módszer) 1. ALKALMAZÁSI KÖR Ez a módszer a nem szálas anyagok eltávolítását követően a következő összetételű, kétkomponensű textilszálkeveré- kek esetében alkalmazható: 1. poliamid vagy nejlon, (30), valamint 2. gyapjú(1), állati szőr (2 és 3), pamut (5), cupro (21), modál (22), viszkóz (25), akril (26), klórszál (27), poliészter (31), polipropilén (33) és üvegszál (40). Mint azt meghaladja a 25 %-ot, a 2. módszert kell alkalmazni (a gyapjút lúgos nátrium hipoklorit oldattal kell kioldani. fentebb említettük, ezt a módszert gyapjúkeverékekre is lehet alkalmazni, de ahol a gyapjútartalom 2. ALAPELV A poliamid szálakat a ismert száraz tömegű keverékből hangyasavval oldjuk ki. A visszamaradt anyagot ösz- szegyűjtjük, szárítjuk és mérjük, szükség esetén korrigált tömegértékét pedig a keverék száraz tömegének százaléká- ban fejezzük ki. A száraz poliamid- vagy nejlonszál százalékát különbségképzéssel számoljuk ki. 3. ESZKÖZÖK ÉS REAGENSEK (az általános útmutatóban meghatározottakon kívül) 3. 1. Eszközök Legalább 200 ml űrtartalmú, becsiszolt üvegdugóval ellátott Erlenmeyer-lombikok. 3. 2. Reagensek i. Hangyasav (80 tömeg%-os, relatív sűrűsége 20 °C-on: 1,186 g/cm³). 880 ml 90 tömeg%-os hangyasavat (relatív sűrűsége 20 °C-on: 1,204 g/cm³) vízzel hígítsunk fel 1 literre. Alternatív lehetőségként 780 ml 98- 100 tömeg %-os hangyasavat (relatív sűrűsége 20 °C-on: 1,220 g/cm³) egészítsünk ki vízzel 1 literre. A hangyasav töménysége 77 és 83 tömeg% között nem kritikus. ii. Híg ammóniaoldat: tömény ammóniaoldatból 80 ml-t (relatív sűrűsége 20 °C-on: 0,880 g/cm³) egészítsünk ki vízzel 1 literre. 4. VIZSGÁLATI ELJÁRÁS Kövessük az általános útmutatóban leírtakat, és a következőképpen járjunk el: a legalább 200 ml űrtartalmú lombikba helyezett minta minden grammjához adjunk 100 ml hangyasavat. Tegyük rá az üvegdugót és alaposan rázzuk fel, hogy a minta átnedvesedjen. Ezt követően tartsuk a lombikot 15 percig szobahőmérsékleten, rendszeres időközönként felrázva. A lombik tartalmát ürítsük ki leszívással egy lemért üveg szűrőtégelyen, és a visszamaradó szálakat a tégelyen mossuk át egymást követően hangyasavval, forró vízzel, híg ammóniaoldattal, végezetül pedig hideg vízzel, miközben a tégelyt minden újabb anyag hozzáadása után leszívással kiürítjük. A leszívást addig nem kezdjük el, amíg a mosófolyadék magától el nem folyik. Végül szívassuk le a tégelyt, a szárítsuk meg, hűtsük le és mérjük meg a szálmaradékkal együtt. 5. EREDMÉNYEK KISZÁMÍTÁSA ÉS MEGADÁSA Az eredményeket az általános útmutatóban meghatározottak szerint számítsuk ki. A „d” értéke 1,00. 6. PONTOSSÁG Textilanyagok homogén keveréke esetében az e módszerrel nyerhető eredmények konfidenciahatára 95 %-os konfi- denciaszinten legfeljebb ± 1. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 207 5. MÓDSZER ACETÁT ÉS TRIACETÁT (Benzil-alkoholos módszer) 1. ALKALMAZÁSI KÖR Ez a módszer a nem szálas anyagok eltávolítását követően a következő összetételű, kétkomponensű textilszálkeveré- kek esetében alkalmazható: – acetát (19) valamint – triacetát (24). 2. VIZSGÁLATI ALAPELV Az acetát szálat ismert száraz tömegű keverékéből 52 ± 2 °C-on benzil-alkohollal oldjuk ki. A visszamaradt anyagot összegyűjtjük, szárítjuk és mérjük, tömegét pedig, szükség esetén korrigálva, a keverék száraz tömegének százalékában fejezzük ki. A száraz acetát szál százalékát különbségképzéssel számoljuk ki. 3. ESZKÖZÖK ÉS REAGENSEK (az általános útmutatóban meghatározottakon kívül) 3. 1. Eszközök i. Legalább 200 ml űrtartalmú, becsiszolt üvegdugóval ellátott Erlenmeyer-lombik. ii. Mechanikus rázógép. iii. Termosztát vagy egyéb készülék, amely a lombikot 52 ± 2 °C-on tudja tartani. 3. 2. Reagensek i. Benzil-alkohol, ii. Etanol. 4. VIZSGÁLATI ELJÁRÁS Kövessük az általános útmutatóban leírtakat, és a következőképpen járjunk el: Az Erlenmeyer-lombikban lévő próbadarab minden grammjához adjunk 100 ml benzil-alkoholt. Helyezzük az üvegdugót a lombik nyílásába, majd rögzítsük a lombikot a rázógépen úgy, hogy az belemerüljön az 52 ± 2 °C- on tartott vízfürdőbe, majd ezen a hőmérsékleten rázassuk mintegy 20 percen keresztül. (Mechanikus rázógép alkalmazása helyett a lombikban lévő anyagot heves kézzel történő rázogatással is keverhetjük). A lemért szűrőtégelyen keresztül dekantáljuk a folyadékot. Öntsünk még egy további adag benzil-alkoholt a lombikba, és az előbbiek szerint rázzuk 20 percig 52 ± 2 °C-on. A szűrőtégelyen keresztül dekantáljuk a folyadékot. Ismételjük meg a folyamatot harmadszor is. Végül öntsük a folyadékot és a visszamaradt anyagot az üveg szűrőtégelybe; majd mossuk át a visszamaradó szálakat a lombikból a tégelyre még egy adag 52 ± 2 °C-os benzil-alkohollal. A tégelyt alaposan ürítsük ki. A szálakat tegyük át egy lombikba, etanollal öblítsük ki, és miután kézzel felráztuk, dekantáljuk a tégelybe. Ismételjük meg ezt az öblítőműveletet további két vagy három alkalommal. A visszamaradt anyagot vigyük át a tégelybe, és azt ürítsük ki alaposan. A tégelyt a szálmaradékokkal együtt szárítsuk meg, hűtsük le és mérjük meg. 5. EREDMÉNYEK KISZÁMÍTÁSA ÉS MEGADÁSA Az eredményeket az általános útmutatóban meghatározottak szerint számítsuk ki. A „d” értéke 1,00. 6. PONTOSSÁG Textilanyagok homogén keveréke esetében az e módszerrel nyerhető eredmények konfidenciahatára 95 %-os konfi- denciaszinten legfeljebb ± 1. 208 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 6. MÓDSZER TRIACETÁTOK ÉS BIZONYOS EGYÉB SZÁLAK (Diklór-metános módszer) 1. ALKALMAZÁSI KÖR Ez a módszer a nem szálas anyagok eltávolítását követően a következő összetételű, kétkomponensű textilszálkeveré- kek esetében alkalmazható: 1. triacetát (24), valamint 2. gyapjú (1), állati szőr (2 és 3), selyem (4), pamut (5), cupro (21), modál szál (22), viszkóz (25), akril (26), poliamid vagy nejlon (30), poliészter (31) és üvegszál (40). Megjegyzés: Az olyan triacetátszálak, amelyek részleges hidrolízis általi kikészítésnek voltak alávetve, már nem teljes mértékben oldódnak ebben a reagensben. Ilyen esetekben a módszer nem alkalmazható. 2. VIZSGÁLATI ALAPELV A triacetátszálakat az ismert száraz tömegű keverékből diklór-metánnal oldjuk ki. A visszamaradt anyagot ösz- szegyűjtjük, szárítjuk és mérjük, korrigált tömegét pedig a keverék száraz tömegének százalékában fejezzük ki. A száraz triacetát szál százalékát különbségképzéssel számoljuk ki. 3. ESZKÖZÖK ÉS REAGENSEK (az általános útmutatóban meghatározottakon kívül) 3. 1. Eszközök Legalább 200 ml űrtartalmú, becsiszolt üvegdugóval ellátott Erlenmeyer-lombik. 3. 2. Reagens Diklór-metán. 4. VIZSGÁLATI ELJÁRÁS Kövessük az általános útmutatóban leírtakat, és a következőképpen járjunk el: A 200 ml-es, üvegdugóval ellátott Erlenmeyer-lombikban található próbadarab minden grammjához adjunk 100 ml diklór-metánt, helyezzük rá az üvegdugót, rázzuk fel a lombik tartalmát, hogy a próbadarab átnedvesedjen, majd hagyjuk állni szobahőmérsékleten 30 percig, miközben rendszeres időközönként felrázzuk. A folyadékot a lemért szűrőtégely segítségével dekantáljuk. Öntsünk a szálmaradékot tartalmazó lombikba 60 ml diklór-metánt, kézzel rázzuk fel és a lombik tartalmát szűrjük át a szűrőtégelyen. A visszamaradt szálakat vigyük át a szűrőtégelyre úgy, hogy a lombikot kis mennyiségű diklór-metánnal kiöblítjük. Ürítsük ki a szűrőtégelyből a felesleges folyadékot leszívatással, töltsük fel a szűrőtégelyt diklór-metánnal és hagyjuk, hogy magától lefolyjon. tízpercenként Végezetül oldószer eltávolítása céljából, a tégelyt szívassuk le, szárítsuk meg és a szálmaradékot, hűtsük vissza és mérjük le. ismét szívassuk le a felesleges folyadékot, majd a visszamaradt anyagot kezeljük forró vízzel az összes 5. EREDMÉNYEK KISZÁMÍTÁSA ÉS MEGADÁSA Az eredményeket az általános útmutatóban meghatározottak szerint számítsuk ki. A „d” értéke 1,00, kivéve a poliészter esetét, ahol a „d” értéke 1,01. 6. PONTOSSÁG Textilanyagok homogén keveréke esetében az e módszerrel nyerhető eredmények konfidenciahatára 95 %-os konfi- denciaszinten legfeljebb ± 1. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 209 7. MÓDSZER EGYES CELLULÓZSZÁLAK ÉS POLIÉSZTER (75 % m/m kénsavas módszer) 1. ALKALMAZÁSI KÖR Ez a módszer a nem szálas anyagok eltávolítását követően a következő összetételű, kétkomponensű textilszálkeveré- kek esetében alkalmazható: 1. pamut (5), len (7), valódi kender (8), rami (14), cupro (21), modál szál (22), viszkóz (25), valamint 2. poliészter (31). 2. VIZSGÁLATI ALAPELV A cellulózszálakat a keverék ismert száraz tömegű mennyiségéből 75 % m/m kénsavval oldjuk ki. A visszamaradt anyagot összegyűjtjük, szárítjuk és mérjük, tömegét pedig a keverék száraz tömegének százalékában fejezzük ki. A száraz cellulóz rostszázalékát a különbségből számoljuk ki. 3. ESZKÖZÖK ÉS REAGENSEK (az általános útmutatóban meghatározottakon kívül) 3. 1. Eszközök i. Legalább 500 ml űrtartalmú, üvegdugóval ellátott Erlenmeyer-lombik. i. i. Termosztát vagy egyéb olyan eszköz, amely a lombikot 50 ± 5 °C-on tudja tartani. 3. 2. Reagensek i. Kénsav, 75 ± 2 % m/m Készítésénél óvatosan járjunk el, folyamatos hűtés mellett 700 ml kénsavat adjunk (sűrűsége 20 °C-on: 1,84) 350 ml desztillált vízhez. Miután szobahőmérsékletre visszahűtöttük, egészítsük ki az oldatot vízzel 1 literre. i. i. Híg ammóniaoldat: 80 ml tömény ammóniaoldatot (sűrűsége 20 °C-on: 0,880) vízzel hígítsunk fel 1 literre. 4. VIZSGÁLATI ELJÁRÁS Kövessük az általános útmutatóban leírtakat, és a következőképpen járjunk el: A legalább 500 ml-es, üvegdugóval ellátott Erlenmeyer-lombikban található próbadarab minden grammjához adjunk 200 ml 75 %-os kénsavat, helyezzük rá az üvegdugót, rázzuk fel a lombik tartalmát, hogy a minta átitatódjon. Hagyjuk állni 50 ± 5 °C-on egy óra hosszat, miközben kb. tízpercenként rendszeresen rázogatjuk. A palack tartalmát a lemért szűrőtégely segítségével leszívással szűrjük le. A visszamaradt szálakat vigyük át a szűrőtégelyre úgy, hogy a lombikot kis mennyiségű 75 %-os kénsavval kiöblítjük. Szívassuk le a szűrőtégelyt a felesleges folyadék eltávolítására, töltsük fel a szűrőtégelyt kénsavval. Ne alkalmazzunk leszívást, amíg gravitációs úton magától le nem csöpögött. A visszamaradt anyagot mossuk ki egymás után többször előbb hideg vízzel, kétszer a híg ammóniaoldattal, majd alaposan hideg vízzel, és a tégelyt minden alkalommal alaposan csöpögtessük le. Ne alkalmazzunk leszívást addig, amíg mindegyik mosófolyadék gravitációs úton teljesen le nem csöpögött. Végezetül ismét szívjuk meg a tégelyt a felesleges folyadék eltávolítása érdekében, szárítsuk meg a tégelyt és a visszamaradt anyagot, hűtsük vissza és mérjük le. 5. EREDMÉNYEK KISZÁMÍTÁSA ÉS MEGADÁSA Az eredményeket az általános útmutatóban meghatározottak szerint számítsuk ki. A „d” értéke 1,00. 6. PONTOSSÁG Textilanyagok homogén keveréke esetében az e módszerrel nyerhető eredmények konfidenciahatára 95 %-os konfi- denciaszinten legfeljebb ± 1. 210 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 8. MÓDSZER AKRILOK, EGYES MODAKRILOK VAGY KLÓRSZÁLAK ÉS BIZONYOS EGYÉB SZÁLAK (Dimetil-formamidos módszer) 1. ALKALMAZÁSI KÖR Ez a módszer a nem szálas anyagok eltávolítását követően a következő összetételű, kétkomponensű textilszálkeveré- kek esetében alkalmazható: 1. akrilok (26), egyes modakrilok (29), vagy egyes klórszálak (27) (1), valamint 2. gyapjú (1), állati szőr (2 és 3), selyem (4), pamut (5), cupro (21), modál szál (22), viszkóz (25), poliamid vagy nejlon (30) és poliészter (31). A módszer egyaránt alkalmas előzetesen metallizált festékkel festett akrilok és egyes modakrilok esetében, ugyanak- kor nem alkalmas olyan szálaknál, amelyeket króm utánkezeléssel színeztek. 2. VIZSGÁLATI ALAPELV Az akril, modakril vagy klórszál műszálakat a keverék ismert száraz tömegű mennyiségéből forráspontig hevített vízfürdőben dimetil-formamiddal oldjuk ki. A visszamaradt anyagot összegyűjtjük, szárítjuk és mérjük. Szükség esetén korrigált tömegértékét pedig a keverék száraz tömegének százalékában fejezzük ki, a száraz akril, modakril vagy klórszál százalékát pedig a különbségből számoljuk ki. 3. ESZKÖZÖK ÉS REAGENSEK (az általános útmutatóban meghatározottakon kívül) 3. 1. Eszközök i. Legalább 200 ml űrtartalmú, üvegdugóval ellátott Erlenmeyer-lombik. i. i. Forráspontig hevített vízfürdő. 3. 2. Reagens Dimetil-formamid (forráspont 153 ± 1 °C) 0,1 %-nál kisebb víztartalommal. Ez a reagens mérgező, ezért vegyifülke használata ajánlott. 4. VIZSGÁLATI ELJÁRÁS Kövessük az általános útmutatóban leírtakat, és a következőképpen járjunk el: A 200 ml-es, üvegdugóval ellátott Erlenmeyer-lombikban található próbadarab minden grammjához adjunk 80 ml dimetil-formamidot, amelyet előzetesen forráspontig hevített vízfürdőben előmelegítettünk, helyezzük rá az üvegdu- gót, rázzuk fel a lombik tartalmát a minta átitatása érdekében, és a forráspontig hevített vízfürdőben melegítsük 1 óra hosszat. A palackot és tartalmát ez alatt az idő alatt öt alkalommal kézzel gyengéden rázzuk fel. A folyadékot a lemért szűrőtégely segítségével dekantáljuk, a szálakat hagyjuk a lombikban. Öntsünk a visszamaradt anyagot tartalmazó lombikba 60 ml dimetil-formamidot és melegítsük további 30 percig. A palack tartalmát ez alatt az idő alatt két alkalommal kézzel enyhén rázzuk fel. A lombik tartalmát leszívással szűrjük át a szűrőtégelyen. A visszamaradt szálakat vigyük át a szűrőtégelyre úgy, hogy a lombikot kis mennyiségű dimetil-formamiddal kiöblítjük. A felesleges folyadék eltávolítása érdekében szívassuk le a szűrőtégelyt. A visszamaradt anyagot mossuk ki körülbelül 1 liter 70-80 oC-os meleg vízzel, miközben a tégelyt minden alkalommal töltsük tele. A tégelyt minden alkalommal gyengéden szívassuk le, de csak azután, hogy mindegyik mosófolyadék gravitációs úton teljesen lecsöpögött. Ha a mosófolyadék túl lassan csöpög le, enyhe leszívást lehet alkalmazni. Végezetül szárítsuk meg a tégelyt és a visszamaradt anyagot, hűtsük vissza és mérjük le. (1) Az elemzés elvégzése előtt a modakrilok és klórszálak oldódását a reagensben ellenőrizni kell. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 211 5. EREDMÉNYEK KISZÁMÍTÁSA ÉS MEGADÁSA Az eredményeket az általános útmutatóban meghatározottak szerint számítsuk ki. A „d” értéke 1,00, kivéve a következő eseteket: 1,01 1,01 1,01 1,01 1,01 gyapjú pamut cupro modál rost poliészter 6. PONTOSSÁG Textilanyagok homogén keveréke esetében az e módszerrel nyerhető eredmények konfidenciahatára 95 %-os konfi- denciaszinten legfeljebb ± 1. 212 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 9. MÓDSZER EGYES KLÓRSZÁLAK ÉS BIZONYOS EGYÉB SZÁLAK (Széndiszulfid és aceton 55,5/44,5 arányú keverékét alkalmazó módszer) 1. ALKALMAZÁSI KÖR Ez a módszer a nem szálas anyagok eltávolítását követően a következő összetételű, kétkomponensű textilszálkeveré- kek esetében alkalmazható: 1. egyes klórszálak (27), nevezetesen egyes polivinil-klorid szálak, utóklórozással vagy anélkül (1), valamint 2. gyapjú (1), állati szőr (2 és 3), selyem (4), pamut (5), cupro (21), modál szál (22), viszkóz (25), akril (26), poliamid vagy nejlon (30), poliészter (31), üvegszál (40). Ha a keverék gyapjú vagy selyem tartalma meghaladja a 25 %-ot, a 2. módszert kell alkalmazni. Ha a keverék poliamid- vagy nejlontartalma meghaladja a 25 %-ot, a 4. módszert kell alkalmazni. 2. VIZSGÁLATI ALAPELV A klórszálakat a keverék ismert száraz tömegű mennyiségéből széndiszulfid és aceton állandó forrpontú elegyével oldjuk ki. A visszamaradt anyagot összegyűjtjük, szárítjuk és mérjük; szükség esetén korrigált tömegértékét pedig a keverék száraz tömegének százalékában fejezzük ki. A száraz polivinil-klorid műszál százalékát a különbségből számoljuk ki. 3. ESZKÖZÖK ÉS REAGENSEK (az általános útmutatóban meghatározottakon kívül) 3. 1. Eszközök i. Legalább 200 ml űrtartalmú, üvegdugóval ellátott Erlenmeyer-lombik. ii. Mechanikus rázógép. 3. 2. Reagensek i. Széndiszulfid és aceton állandó forrpontú elegye (55,5 % térfogatszázalék széndiszulfid és 44,5 % aceton). Miután a reagens mérgező, vegyifülke használata feltétlenül ajánlott. ii. Etanol (92 % térfogatszázalékos) vagy metanol. 4. VIZSGÁLATI ELJÁRÁS Kövessük az általános útmutatóban leírtakat, és a következőképpen járjunk el: A 200 ml-es, üvegdugóval ellátott Erlenmeyer-lombikban található próbadarab minden grammjához adjunk 100 ml-t az állandó forráspontú elegyből. Biztonságosan zárjuk le a lombikot és szobahőmérsékleten 20 percen keresztül rázassuk intenzíven mechanikus rázógépen vagy manuálisan. A felül úszó folyadékot a lemért szűrőtégelyen keresztül dekantáljuk. friss reagenssel. Ezt a műveletsort egészen addig kell Ismételjük meg a folyamatot 100 ml folytatni, amíg az óraüvegre cseppentett extrakciós folyadék elpárolgása után az üvegen semmiféle polimer-lerakódás nem marad. A visszamaradt anyagot további reagens hozzáadásával vigyük át a szűrőtégelyre, és a tégelyt, illetve a visszamaradt anyagot 20 ml alkohol, majd három alkalommal víz felhasználásával öblítsük ki. Mielőtt leszívásos szárítást alkalmaznánk, engedjük, hogy a mosófolyadék gravitációs úton csöpögjön le. Szárítsuk meg a tégelyt és a visz- szamaradt anyagot, hűtsük vissza és mérjük le. Megjegyzés: Bizonyos magas klórszáltartalmú keverékeknél a szárítási folyamat során jelentős zsugorodás következhet be, aminek következtében az oldat a klórszálat lassan oldja fel. Ennek ellenére a klórszál végül teljesen feloldódik az oldószerben. 5. EREDMÉNYEK KISZÁMÍTÁSA ÉS MEGADÁSA Az eredményeket az általános útmutatóban meghatározottak szerint számítsuk ki. A „d” értéke 1,00. 6. PONTOSSÁG Textilanyagok homogén keveréke esetében az e módszerrel nyerhető eredmények konfidenciahatára 95 %-os konfi- denciaszinten legfeljebb ± 1. (1) Az elemzés elvégzése előtt a polivinil-klorid műszálak oldódását a reagensben ellenőrizni kell. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 213 10. MÓDSZER ACETÁT ÉS BIZONYOS KLÓRSZÁLAK (Jégecetes módszer) 1. ALKALMAZÁSI KÖR Ez a módszer a nem szálas anyagok eltávolítását követően a következő összetételű, kétkomponensű textilszálkeveré- kek esetében alkalmazható: 1. acetát (19), valamint 2. bizonyos klórszálak (27), nevezetesen egyes polivinil-klorid szálak, utóklórozással vagy anélkül. 2. VIZSGÁLATI ALAPELV Az acetát műszálakat a keverék ismert száraz tömegű mennyiségéből jégecettel oldjuk ki. A visszamaradt anyagot összegyűjtjük, szárítjuk és mérjük, korrigált tömegértékét pedig a keverék száraz tömegének százalékában fejezzük ki. A száraz acetát rostszázalékát a különbségből számoljuk ki. 3. ESZKÖZÖK ÉS REAGENSEK (az általános útmutatóban meghatározottakon kívül) 3. 1. Eszközök i. Legalább 200 ml űrtartalmú, üvegdugóval ellátott Erlenmeyer-lombik. i. i. Mechanikus rázógép. 3. 2. Reagens Jégecet (99 % felett). Ezt a reagenst fokozott körültekintéssel kell kezelni, mert erősen maró hatású. 4. VIZSGÁLATI ELJÁRÁS Kövessük az általános útmutatóban leírtakat, és a következőképpen járjunk el: A 200 ml-es, üvegdugóval ellátott Erlenmeyer-lombikban található próbadarab minden grammjához adjunk 100 ml jégecetet. Biztonságosan zárjuk le a lombikot és szobahőmérsékleten 20 percen keresztül intenzíven rázassuk mechanikus rázógépen vagy manuálisan. A felül úszó folyadékot a lemért szűrőtégelyen keresztül dekantáljuk. Ismételjük meg a műveletet további két alkalommal, mindannyiszor 100 ml friss reagenst használjunk, és összesen három extrahálást végezzünk. Vigyük át a visszamaradt anyagot a szűrőtégelyre, leszívással szárítsuk meg, távolítsuk el a folyadékot, és öblítsük ki a tégelyt, illetve a visszamaradt anyagot 50 ml jégecet, majd három alkalommal víz felhasználásával. Mielőtt leszívásos szárítást alkalmaznánk, engedjük, hogy a mosófolyadék gravitációs úton csöpög- jön le. Szárítsuk meg a tégelyt és a visszamaradt anyagot, hűtsük vissza és mérjük le. 5. EREDMÉNYEK KISZÁMÍTÁSA ÉS MEGADÁSA Az eredményeket az általános útmutatóban meghatározottak szerint számítsuk ki. A „d” értéke 1,00. 6. PONTOSSÁG Textilanyagok homogén keveréke esetében az e módszerrel nyerhető eredmények konfidenciahatára 95 %-os konfi- denciaszinten legfeljebb ± 1. 214 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 11. módszer SELYEM ÉS GYAPJÚ VAGY SZŐR (75 % m/m kénsavas módszer) 1. ALKALMAZÁSI KÖR Ez a módszer a nem szálas anyagok eltávolítását követően a következő összetételű, kétkomponensű textilszálkeveré- kek esetében alkalmazható: 1. selyem (4), valamint 2. gyapjú (1) vagy állati szőr (2 és 3). 2. VIZSGÁLATI ALAPELV A selyem műszálakat a keverék ismert száraz tömegű mennyiségéből 75 % m/m kénsavval oldjuk ki (1). A visszamaradt anyagot összegyűjtjük, szárítjuk és mérjük, korrigált tömegét pedig szükség esetén a keverék száraz tömegének százalékában fejezzük ki. A száraz selyem százalékát a különbségből számoljuk ki. 3. ESZKÖZÖK ÉS REAGENSEK (az általános útmutatóban meghatározottakon kívül) 3. 1. Eszközök Legalább 200 ml űrtartalmú, üvegdugóval ellátott Erlenmeyer-lombik. 3. 2. Reagensek i. Kénsav (75 ± 2 % m/m) Készítésénél körültekintően járjunk el, folyamatos hűtés mellett 700 ml kénsavat adjunk (sűrűsége 20 °C-on: 1,84) 350 ml desztillált vízhez. Miután szobahőmérsékletre visszahűtöttük, egészítsük ki az oldatot vízzel 1 literre. ii. Kénsav, hígító oldat: 100 ml kénsavat (sűrűsége 20 °C-on: 1,84) fokozatosan adjunk hozzá 1 900 ml desztillált vízhez. iii. Híg ammóniaoldat: hígítsunk fel 200 ml tömény ammóniát (sűrűsége 20 °C-on: 0,880) 1 000 ml vízzel. 4. VIZSGÁLATI ELJÁRÁS Kövessük az általános útmutatóban leírtakat, és a következőképpen járjunk el: A legalább 200 ml-es, üvegdugóval ellátott Erlenmeyer-lombikban található próbadarab minden grammjához adjunk 100 ml 75 % m/m kénsavat és zárjuk le az üvegdugóval. Erősen rázzuk fel és hagyjuk szobahőmérsékleten állni 30 ismét és hagyjuk állni 30 percig. Végezetül még egyszer rázzuk fel és szűrjük le a lombik percig. Rázzuk fel tartalmát a lemért szűrőtégelyen. A 75 %-os kénsav reagenssel mossuk ki a visszamaradt szálakat a lombikból. A szűrőn visszamaradt anyagot előbb 50 ml kénsav hígító oldattal, majd 50 ml vízzel, végül pedig 50 ml híg ammóniaoldattal mossuk ki. Leszívás előtt minden alkalommal engedjük, hogy a szálak a folyadékkal legalább 10 percig érintkezzenek. Végezetül vízzel öblítsük ki, de hagyjuk, hogy a szálak a vízzel körülbelül 30 percen át érintkezzenek. Szívassuk le a tégelyt, szárítsuk meg a visszamaradt anyaggal együtt, hűtsük vissza és mérjük le. 5. EREDMÉNYEK KISZÁMÍTÁSA ÉS MEGADÁSA Az eredményeket az általános útmutatóban meghatározottak szerint számítsuk ki. A „d” értéke gyapjúra (1) 0,985. 6. PONTOSSÁG Textilanyagok homogén keveréke esetében az e módszerrel nyerhető eredmények konfidenciahatára 95 %-os konfi- denciaszinten legfeljebb ± 1. (1) A vadselyem, például tussah, a 75 % m/m kénsavban nem oldódik fel teljes mértékben. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 215 12. módszer JUTA ÉS BIZONYOS ÁLLATI SZÁLAK (Nitrogéntartalom meghatározásán alapuló módszer) 1. ALKALMAZÁSI KÖR Ez a módszer a nem szálas anyagok eltávolítását követően a következő összetételű, kétkomponensű textilszálkeveré- kek esetében alkalmazható: 1. juta (9) és 2. egyes állati szálak. Az állati eredetű komponens vagy csak szőr (2 és 3), vagy gyapjú (1), vagy e kettő bármilyen arányú keveréke. A módszer nem alkalmazható olyan textilipari keverékek esetében, amelyek nitrogén alapú nem rostszerű anyagot is tartalmaznak (festékek, kikészítő anyagok stb. ). 2. VIZSGÁLATI ALAPELV Meghatározzuk a keverék nitrogéntartalmát, majd ennek, valamint a két összetevő feltételezett vagy ismert nitrogéntartalma alapján kiszámítjuk az egyes komponensek részarányát. 3. ESZKÖZÖK ÉS REAGENSEK (az általános útmutatóban meghatározottakon kívül) 3. 1. Eszközök i. 200–300 ml űrtartalmú Kjeldahl feltáró lombik. ii. Gőz befecskendezéssel működő Kjeldahl desztilláló készülék. iii. 0,05 ml pontosságú titráló készülék. 3. 2. Reagensek i. Toluol. ii. Metanol. iii. Kénsav, relatív sűrűsége 20 °C-on: 1,84 (1). iv. Kálium-szulfát (1). v. Szelén-dioxid (1). vi. Nátrium-hidroxid oldat (400 g/liter). Négyszáz gramm nátrium-hidroxidot oldjunk fel 400-500 ml vízben és egészítsük ki vízzel 1 literre. vii. Vegyes indikátor. Oldjunk fel 0,1 g metilvöröset 95 ml etanolban és 5 ml vízben, majd keverjük el 475 ml etanolban és 25 ml vízben feloldott 0,5 g brómkrezol zölddel. viii. Bórsavoldat. Oldjunk fel 20 g bórsavat 1 liter vízben. ix. Kénsav, 0,02N (normál térfogat szerinti oldat). 4. A PRÓBADARAB ELŐKEZELÉSE Az alábbiakban ismertetett előkezelési eljárás az általános útmutatóban leírtak helyett alkalmazandó: A légszáraz mintát 1 térfogat toluol és 3 térfogat metanol keverékével Soxhlet készülékben négy órán keresztül óránként legalább 5 alkalommal vessük alá extrakciós eljárásnak. Engedjük, hogy az oldószer a levegőn elpárologjon a mintából, és az utolsó nyomokat 105 ± 3 °C-ra állított szárítószekrényben távolítsuk el. Ezután a mintát vízben (50 ml a minta minden grammjára) visszafolyó hűtés mellett forralva 30 percig extraháljuk. Szűrjük le, vigyük vissza a mintát a lombikba és ismételjük meg az eljárást azonos mennyiségű vízzel még egyszer. Szűrjük le, a felesleges vizet préseléssel, leszívással vagy centrifugálással távolítsuk el, majd engedjük, hogy a minta ismét felvegye légszáraz állapotát. (1) Ezek a reagensek nem tartalmazhatnak nitrogént. 216 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet Megjegyzés: A toluol és a metanol mérgező hatásáról nem szabad elfeledkezni, ezért használatuk során fokozott elővigyázatos- sággal kell eljárni. 5. VIZSGÁLATI ELJÁRÁS 5. 1. Általános útmutató A próbadarab kiválasztásánál, szárításánál és lemérésénél kövessük az általános útmutatóban leírtakat. 5. 2. Részletes eljárás legalább egy gramm súlyú Tegyük a próbadarabot egy Kjeldahl feltáró lombikba. A lombikban elhelyezett, próbadarabhoz a következő sorrendben adjunk 2,5 g kálium-szulfátot, 0,1-0,2 g szelén-dioxidot és 10 ml kénsavat (relatív sűrűsége 1,84). Melegítsük a lombikot, először csak enyhén, amíg az összes rost el nem roncsolódik, majd erőteljesebben, amíg az oldat tiszta és majdnem színtelen lesz. Melegítsük további 15 percen át. Engedjük a lombikot lehűlni, tartalmát óvatosan hígítsuk fel 10-20 ml vízzel, hűtsük le, a teljes tartalmát tegyük át egy 200 ml-es kalibrált lombikba (mérőlombik), és a feltáró oldat elkészítéséhez öntsük fel vízzel a jelzésig. Körülbelül 20 ml bórsavas oldatot helyezzünk egy 100 ml-es Erlenmeyer-lombikba és a lombikot rakjuk a Kjeldahl-féle desztilláló készülék kondenzátora alá úgy, hogy a kifolyócső éppen a bórsavoldat felszíne alá merüljön. Pontosan 10 ml feltáró oldatot tegyünk bele a desztilláló lombikba, a tölcsérbe adagoljunk legalább 5 ml nátrium-hidroxid oldatot, kissé emeljük meg a dugót és hagyjuk, hogy a nátrium-hidroxid oldat lassan lecsorogjon az edénybe. Ha a feltáró oldat és a nátrium-hidroxidos oldat külön fázisban marad mint két, egymástól elkülönült réteg, enyhe rázogatással keverjük el őket. Enyhén melegítsük a lombikot és helyezzük a gőzfejlesztőből származó gőzbe. Gyűjtsünk össze mintegy 20 ml desztillátumot, engedjük le az Erlenmeyer- lombikot úgy, hogy a kondenzátor kifolyócsöve mintegy 20 mm-rel a folyadék felszíne alatt legyen és további egy percen át folytassuk a desztillálást. A desztilláló kifolyócsövének hegyét mossuk le vízzel és a mosófo- lyadékot fogjuk fel az Erlenmeyer-lombikba. Vegyük el az Erlenmeyer-lombikot, a helyére tegyünk egy másik Erlenmeyer-lombikot, amely körülbelül 10 ml bórsavas oldatot tartalmaz és gyűjtsünk bele körülbelül 10 ml desztillátumot. A két desztillátumot a vegyes indikátor alkalmazásával külön-külön titráljuk meg 0,02N kénsavval. Jegyezzük fel a két desztillátum teljes fogyását. Ha a második desztillátum fogyása meghaladja a 0,2 ml-t, ismételjük meg a vizsgálatot és indítsuk el újból a desztillációs folyamatot, ehhez ismét adagoljunk feltáró folyadékot. Végezzünk el egy vakpróbát is, vagyis folytassuk le a feltárást és a desztillálást csak a reagensekkel. 6. EREDMÉNYEK KISZÁMÍTÁSA ÉS MEGADÁSA 6. 1. Számítsuk ki a százalékos nitrogéntartalmat a minta szárazanyag-tartalmára vonatkoztatva a következők szerint: ð A % ¼ 28 V - b W ÞN ; ahol A = a nitrogén százalékos aránya a száraz, tiszta minta anyagában, V b = a meghatározáskor felhasznált normál kénsavoldat teljes térfogata milliliterben megadva, = a vakpróbánál felhasznált normál kénsavoldat teljes térfogata milliliterben megadva, N = a normál kénsavoldat normalitása, W = a próbadarab száraz tömege grammokban kifejezve. 6. 2. A juta esetében 0,22 %, az állati szálakra pedig 16,2 % nitrogéntartalmat feltételezve és mindkét százalékos száraz tömegének százalékában kifejezve a keverék összetételét a következőképpen lehet arányt a szál kiszámítani: PA % ¼ A - 0,22 16,2 - 0,22 (cid:1) 100; ahol PA% = az állati szálak százalékos aránya a tiszta, száraz mintában. 7. PONTOSSÁG Textilanyagok homogén keveréke esetében az e módszerrel nyerhető eredmények konfidenciahatára 95 %-os konfi- denciaszinten legfeljebb ± 1. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 217 13. MÓDSZER POLIPROPILÉN SZÁLAK ÉS BIZONYOS EGYÉB SZÁLAK (Xilolos módszer) 1. ALKALMAZÁSI KÖR Ez a módszer a nem szálas anyagok eltávolítását követően a következő összetételű, kétkomponensű textilszálkeveré- kek esetében alkalmazható: 1. polipropilén szálak (33), valamint 2. gyapjú (1), állati szőr (2 és 3), selyem (4), pamut (5), acetát (19), cupro (21), modál szál (22), triacetát (24), viszkóz (25), akril (26), poliamid vagy nejlon (30), poliészter (31) és üvegszál (40). 2. VIZSGÁLATI ALAPELV A polipropilén műszálakat a keverék ismert száraz tömegű mennyiségéből forrásban lévő xilollal oldjuk ki. A visz- szamaradt anyagot összegyűjtjük, szárítjuk és mérjük, a korrigált tömeg értékét pedig szükség esetén a keverék száraz tömegének százalékában fejezzük ki. A száraz polipropilén műszál százalékát a különbségből számoljuk ki. 3. ESZKÖZÖK ÉS REAGENSEK (az általános útmutatóban meghatározottakon kívül) 3. 1. Eszközök i. Legalább 200 ml űrtartalmú, üvegdugóval ellátott Erlenmeyer-lombik. ii. Visszafolyós hűtő (magas forrpontú folyadékok számára is megfelelő), amely illeszthető az Erlenmeyer- lombikhoz (i. ) 3. 2. Reagens 137 és 142 °C között desztillált xilol. Megjegyzés: Ez a reagens igen gyúlékony és gőzei mérgezőek. Használata során fokozott elővigyázatosság szükséges. 4. VIZSGÁLATI ELJÁRÁS Kövessük az általános útmutatóban leírtakat, majd a következőképpen járjunk el: Adjunk a (3. 1. i. ) pont szerinti Erlenmeyer-lombikban található próbadarabhoz a minta minden grammjára számítva 100 ml xilolt (3. 2. ). Csatlakoztassuk a visszafolyós hűtőt (3. 1. ii. ), forraljuk fel a lombik tartalmát és tartsuk három percen át forráspont közelében. A folyadékot a lemért szűrőtégelyen keresztül (lásd az 1. megjegyzést) azonnal dekantáljuk. további két alkalommal, mindannyiszor adjunk az anyaghoz 50 ml oldószert. Ismételjük meg a műveletet Mossuk ki a lombikban visszamaradt anyagot egymás után 30 ml forrásban lévő xilollal (kétszer), majd 75 ml petroléterrel (lásd az általános útmutató I. 3. 2. 1. pontját) (kétszer). A második petroléteres öblítést követően szűrjük le a lombik tartalmát a szűrőtégelyen keresztül, a visszamaradt szálakat kis mennyiségű petroléter alkalmazásával vigyük át a tégelyre és hagyjuk, hogy az oldószer elpárologjon. Szárítsuk meg a tégelyt és a visszamaradt anyagot, hűtsük vissza és mérjük le. Megjegyzés: 1. A szűrőtégelyt, amelyen keresztül a xilol dekantálását akarjuk végezni, elő kell melegíteni. 2. A forrásban lévő xilollal végzett kezelést követően győződjünk meg róla, hogy a maradványanyagokat tartalmazó Erlenmeyer-lombik kellően lehűlt-e, mielőtt a petrolétert hozzáöntenénk. 3. A laboránst érintő tűz- és mérgezésveszély csökkentése érdekében azonos eredményt adó, a megfelelő eljárást alkalmazó meleg extraháló berendezés is használható (1). (1) Lásd például a Melliand Textilberichte 56 (1975), 643-645. oldalain leírt berendezést. 218 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 5. EREDMÉNYEK KISZÁMÍTÁSA ÉS MEGADÁSA Az eredményeket az általános útmutatóban meghatározottak szerint számítsuk ki. A „d” értéke 1,00. 6. PONTOSSÁG Textilanyagok homogén keveréke esetében az e módszerrel nyerhető eredmények konfidenciahatára 95 %-os konfi- denciaszinten legfeljebb ± 1. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 219 14. MÓDSZER KLÓRSZÁLAK (VINILKLORID-HOMOPOLIMEREK) ÉS BIZONYOS EGYÉB SZÁLAK (Tömény kénsavas módszer) 1. ALKALMAZÁSI KÖR Ez a módszer a nem szálas anyagok eltávolítását követően a következő összetételű, kétkomponensű textilszálkeveré- kek esetében alkalmazható: 1. klórszálak (27) vinilklorid-homopolimerre alapozva, utóklórozással vagy anélkül, valamint 2. pamut (5), acetát (19), cupro (21), modál szál (22), triacetát (24), viszkóz (25), bizonyos akrilok (26), egyes modakrilok (29), poliamid vagy nejlon (30) és poliészter (31). A szóban forgó modakrilok tömény kénsavba mártva átlátszó oldatot adnak (a kénsav relatív sűrűsége 20 °C-on 1,84). Ezt a módszert a 8. és 9. módszer helyett lehet alkalmazni. 2. VIZSGÁLATI ALAPELV A keverék nem klórszál összetevője (vagyis az 1. bekezdés 2. pontjában említett szálak) kioldását az ismert tömegű keverékből tömény kénsavval (relatív sűrűsége 20 °C-on 1,84) végezzük. A klórszálból álló visszamaradt anyagot összegyűjtjük, kimossuk, megszárítjuk és lemérjük, tömegét, szükség esetén korrigálva, a keverék száraz tömegének százalékában adjuk meg. A második összetevő százalékos arányát a kettő különbségéből kapjuk meg. 3. ESZKÖZÖK ÉS REAGENSEK (az általános útmutatóban meghatározottakon kívül) 3. 1. Eszközök i. Legalább 200 ml űrtartalmú, üvegdugóval ellátott Erlenmeyer-lombik. ii. Lapos végű üvegbot. 3. 2. Reagensek i. Tömény kénsav, (relatív sűrűsége 20 °C-on 1,84). ii. Kénsav, megközelítőleg 50 %-os (m/m) vizes oldat. Készítésénél körültekintően járjunk el, állandó hűtés mellett adjunk 400 ml kénsavat (relatív sűrűség 20 °C- on 1,84) 500 ml desztillált vagy ioncserélt vízhez. Szobahőmérsékletre hűtés után az oldatot vízzel egy literre egészítjük ki. iii. Híg ammóniaoldat. 60 ml tömény ammóniaoldatot (relatív sűrűsége 20 °C-on 0,880) desztillált vízzel 1 literre hígítsunk fel. 4. VIZSGÁLATI ELJÁRÁS Kövessük az általános útmutatóban leírtakat, majd a következőképpen járjunk el: Az Erlenmeyer-lombikban található próbadarab (3. 1. i. ) minden grammjához adjunk 100 ml kénsavat (3. 2. i. ). Hagyjuk a lombik tartalmát szobahőmérsékleten állni 10 percen keresztül, és ez alatt az idő alatt egy üvegbot segítségével alkalmanként keverjük meg a próbadarabot. Ha szövött vagy kötött anyagot kezelünk, szorítsuk be a mintát az Erlenmeyer-lombik fala és az üvegbot közé és gyakoroljunk rá enyhe nyomást, hogy elválasszuk a kénsav által kioldott anyagot a többitől. Dekantáljuk a folyadékot egy lemért szűrőtégelyen. Ismételten adjunk a lombik tartalmához 100 ml friss kénsavat (3. 2. i. ) és ismételjük meg a műveletet. A lombik tartalmát és – az üvegbot segítségével – a rostos maradványokat vigyük át a szűrőtégelyre. Szükség esetén öntsünk még egy kevés tömény kénsavat (3. 2. i. ) a lombikba, annak tudjuk távolítani. Szívjuk le a szűrőtégelyt, érdekében, hogy a lombik falához esetleg hozzátapadó szálakat el távolítsuk el a szűrletet a szűrőlombik eltávolításával vagy kiürítésével, ezt követően mossuk ki a tégelyben maradt anyagot 50 %-os kénsavoldattal (3. 2. ii. ), desztillált vagy ioncserélt vízzel (az útmutató I. 3. 2. 3. pontja, ammóniaoldat (3. 2. iii. ), majd végezetül alaposan mossuk át desztillált vagy ioncserélt vízzel, a tégelyt pedig minden alkalommal csöpögtessük le. (A mosás alatt ne alkalmazzunk leszívást, először hagyjuk a folyadékot gravitációs úton lecsöpögni. ) 220 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet Szárítsuk meg a tégelyt és a visszamaradt anyagot hűtsük vissza és mérjük le. 5. EREDMÉNYEK KISZÁMÍTÁSA ÉS MEGADÁSA Az eredményeket az általános útmutatóban meghatározottak szerint számítsuk ki. A „d” értéke 1,00. 6. PONTOSSÁG Textilanyagok homogén keveréke esetében az e módszerrel nyerhető eredmények konfidenciahatára 95 %-os konfi- denciaszinten legfeljebb ± 1. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 221 KLÓRSZÁLAK, BIZONYOS MODAKRILOK, EGYES ELASZTÁNOK, ACETÁTOK, TRIACETÁTOK ÉS BIZO- NYOS EGYÉB SZÁLAK 15. MÓDSZER (Ciklohexanonos módszer) 1. ALKALMAZÁSI KÖR Ez a módszer a nem szálas anyagok eltávolítását követően a következő összetételű, kétkomponensű textilszálkeveré- kek esetében alkalmazható: 1. acetát (19), triacetát (24), klórszál (27), bizonyos modakril szálak (29), bizonyos elasztánok (39), valamint 2. gyapjú (1), állati szőr (2 és 3), selyem (4), pamut (5), cupro (21), modál szál (22), viszkóz (25), poliamid vagy nejlon (30), akril (26) és üvegszál (40). Modakrilok és elasztánok előfordulása esetén előzetes vizsgálatot kell végezni, hogy megállapításuk, vajon a szálak teljes mértékben oldódnak-e a reagensben. A klórszálakat tartalmazó keverékek elemzése a 9. és 14. módszerekkel is lehetséges. 2. VIZSGÁLATI ALAPELV Az acetát és triacetát műszálak, a klórszálak, bizonyos modakrilok és elasztánok forrásponthoz közeli hőmérsékleten a ciklohexán hatására kioldódnak az ismert száraz tömegű anyagból. A visszamaradt anyagot összegyűjtjük, lemérjük és tömegét szükség esetén a megfelelő módon korrigálva a keverék száraz kimossuk, megszárítjuk, tömegére vonatkoztatott százalékos értékben fejezzük ki. A klórszál, modakril, elasztán, acetát és triacetát százalékos értékét különbségszámítással kapjuk meg. 3. ESZKÖZÖK ÉS REAGENSEK (az általános útmutatóban meghatározottakon kívül) 3. 1. Eszközök i. Meleg extraháló készülék, amely a 4. részben leírt vizsgálati eljáráshoz alkalmas. (Lásd az ábrát: ez a Melliand Textilberichte 56 (1975) 643–645. oldalán leírt készülék egy bizonyos változata). ii. A próbadarabot tartó szűrőtégely. iii. Elválasztó lemez (1-es fokú porozitás). iv. Visszafolyós hűtő, amely a desztillációs lombikhoz illeszthető. v. Melegítő eszköz. 3. 2. Reagensek i. Ciklohexanon, forráspontja 156 °C. ii. Etilalkohol, 50 térfogatszázalékos. Megjegyzés: A ciklohexanon gyúlékony és mérgező anyag. Használata során kellő elővigyázatossággal járjunk el. 4. VIZSGÁLATI ELJÁRÁS Kövessük az általános útmutatóban leírtakat, és a következőképpen járjunk el: A desztilláló lombikba öntsünk az anyag minden grammjához 100 ml ciklohexanont, helyezzük bele az extrakciós készüléket, amelyre előzetesen ráhelyeztük a próbadarabot és az enyhén lejtő elválasztó lemezt tartalmazó szűrőté- gelyt. Illesszük a helyére a visszafolyós hűtőt. Hevítsük forrásig és folytassuk a kivonást 60 percen keresztül óránként legalább 12 ciklus gyakorisággal. A kivonást és hűtést követően távolítsuk el az extraháló készüléket, vegyük ki belőle a szűrőtégelyt és távolítsuk el a elválasztó lemezt. Háromszor-négyszer mossuk ki a szűrőtégelyt körülbelül 60 oC-ra melegített 50 %-os etilalkohollal, majd ezt követően 1 liter 60 °C-os vízzel. 222 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet A mosási műveletek között vagy alatt leszívást ne alkalmazzunk. Hagyjuk a folyadékot a gravitációs hatás folytán lecsöpögni, és csak ezután alkalmazzuk a leszívást. Végül szárítsuk meg a szűrőtégelyt és a visszamaradt anyagot, hűtsük le és mérjük meg. 5. EREDMÉNYEK KISZÁMÍTÁSA ÉS MEGADÁSA Az eredményeket az általános útmutatóban meghatározottak szerint számítsuk ki. A „d” értéke 1,00, kivéve a következő eseteket: selyem 1,01 akril 0,98. 6. PONTOSSÁG Textilanyagok homogén keveréke esetében az e módszerrel nyerhető eredmények konfidenciahatára 95 %-os konfi- denciaszinten legfeljebb ± 1. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 223 A 15. módszer 3. 1. i. pontjában hivatkozott ábra 224 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet III. MELLÉKLET A. RÉSZ HATÁLYON KÍVÜL HELYEZETT IRÁNYELVEK (A 8. cikkben hivatkozott irányelvek) – A Tanács 72/276/EGK irányelve (HL L 173. , 1972. 7. 31. , 1. o. ) és annak későbbi módosításai: – A Bizottság 79/76/EGK irányelve (HL L 17. , 1979. 1. 24. , 17. o. ) – A Tanács 81/75/EGK irányelve (HL L 57. , 1981. 3. 4. , 23. o. ) – A Bizottság 87/184/EGK irányelve (HL L 75. , 1987. 3. 17. , 21. o. ) B. RÉSZ BEVEZETÉSI HATÁRIDŐK Irányelv A bevezetés határideje 72/276/EGK 79/76/EGK 81/75/EGK 87/184/EGK 1974. január 18. 1979. június 28. 1982. február 27. 1988. szeptember 1. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 225 IV. MELLÉKLET MEGFELELÉSI TÁBLÁZAT Ez az irányelv A 72/276/EGK irányelv 1. cikk 2. cikk 3. cikk 4. cikk 5. cikk 6. cikk 7. cikk 8. cikk 9. cikk I. melléklet II. melléklet (1) bekezdése II. melléklet (2) bekezdése II. melléklet, 1. módszer II. melléklet, 2. módszer II. melléklet, 3. módszer II. melléklet, 4. módszer II. melléklet, 5. módszer II. melléklet, 6. módszer II. melléklet, 7. módszer II. melléklet, 8. módszer II. melléklet, 9. módszer II. melléklet, 10. módszer II. melléklet, 11. módszer II. melléklet, 12. módszer II. melléklet, 13. módszer II. melléklet, 14. módszer II. melléklet, 15. módszer III. melléklet IV. melléklet 1. cikk 2. cikk 3. cikk 4. cikk 5. cikk 6. cikk 7. cikk (2) bekezdése – 8. cikk I. melléklet II. melléklet (1) bekezdése II. melléklet (2) bekezdése II. melléklet, 1. módszer II. melléklet, 2. módszer II. melléklet, 3. módszer II. melléklet, 4. módszer II. melléklet, 5. módszer II. melléklet, 6. módszer II. melléklet, 7. módszer II. melléklet, 8. módszer II. melléklet, 9. módszer II. melléklet, 10. módszer II. melléklet, 11. módszer II. melléklet, 13. módszer II. melléklet, 14. módszer II. melléklet, 15. módszer II. melléklet, 16. módszer –– ––


title: REGLAMENTO (CE) N° 2384/96 DE LA COMISIÓN de 16 de diciembre de 1996 por el que se abren ventas mediante licitación simple para la exportación de alcohol de origen vínico

eurovoc_concepts:
Caribbean Islands
Central America
alcohol
award of contract
distillation
sale


title: Απόφαση αριθ. 102/97/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου της 16ης Δεκεμβρίου 1996 για τη θέσπιση κοινοτικού προγράμματος δράσης για την πρόληψη της τοξικομανίας εντός του πλαισίου της δράσης στον τομέα της δημόσιας υγείας (1996-2000)

eurovoc_concepts: European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction


title: 97/18/CE: Decisión de la Comisión de 16 de diciembre de 1996 por la que se aprueban las medidas que han de aplicarse en Francia en relación con la encefalopatía espongiforme bovina (Texto pertinente a los fines del EEE)

eurovoc_concepts:
France
animal disease
cattle
public health
slaughter of animals
veterinary inspection


title: COMMISSION REGULATION (EC) No 2392/96 of 16 December 1996 establishing the standard import values for determining the entry price of certain fruit and vegetables

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
import price
perennial vegetable
pip fruit