title: Az Európai Parlament és a Tanács 96/79/EK irányelve (1996. december 16.) a gépjárművek utasainak frontális ütközéssel szemben nyújtott védelméről, és a 70/156/EGK irányelv módosításáról

eurovoc_concepts:
approximation of laws
motor vehicle
road safety
safety standard
transport accident

text: 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 31996L0079 1997. 1. 21. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA 145 L 18/7 AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 96/79/EK IRÁNYELVE (1996. december 16. ) a gépjárművek utasainak frontális ütközéssel szemben nyújtott védelméről, és a 70/156/EGK irányelv módosításáról AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget különösen annak 100a. cikkére, létrehozó szerződésre, és tekintettel a gépjárművek és pótkocsijaik (1) típusjóváhagyására jogszabályok közelítéséről szóló, 1970. vonatkozó tagállami február 6-i 70/156/EGK tanácsi irányelvre, és különösen annak 13. cikke (4) bekezdésére. tekintettel a Bizottság javaslatára (2), tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (3), a szerződés 189b. cikkében szabályozott eljárásnak megfelelő- en (4), mivel a gépjárművek műszaki követelményeinek teljes körű összehangolása szükséges a belső piac megfelelő működésének biztosítása érdekében; mivel az európai közúti balesetek halálos áldozatai számának csökkentése érdekében jogszabályi intézkedéseket kell bevezetni azért, hogy a gépjárművek utasainak a frontális ütközéssel szemben nyújtott védelmét a lehetőség szerint legnagyobb mértékben javítsák; mivel ezen irányelv a biomechanikai is beleértve, ellenőrzési követelményeket vezet kritériumokat be a frontális ütközésekre, annak érdekében, hogy nagyfokú védelmet biztosítson frontális ütközés során. járművek mivel ezen irányelv célja, hogy az európai kísérleti bizottság által végzett kutatás eredményeire alapozva követel- ményeket vezessen be olyan vizsgálati kritériumok megállapítá- sa céljából, amelyek jobban megfelelnek a mai közlekedési baleseteknek; mivel az elfogadható vizsgálati követelmények bevezetésére a járműgyártóknak időre van szükségük; mivel az azonos témakörre vonatkozó szabványok követelmé- nyeinek egységesítése érdekében azon járművek, amelyek meg- (1) HL L 42. , 1970. 2. 23. , 1. o. a legutóbb a 95/54/EK (HL L 266. , 1995. 11. 8. , 1. o. ) bizottsági irányelvvel módosított irányelv. (2) HL C 396. , 1994. 12. 31. , 34. o. (3) HL C 256. , 1995. 10. 2. , 21. o. (4) az Európai Parlament 1995. július 12-i véleménye (HL C 249. , 1995. 9. 25. , 50. o. ), a Tanács 1996. május 28-i közös álláspontja (HL C 219. , 1996. 7. 27. , 22. o. ) és az Európai Parlament 1996. szeptember 19-i határozata (HL C 320. , 1996. 10. 28. , 149. o. ), a Tanács 1996. október 25-i határozata. felelnek ezen irányelvnek, nem szükséges hogy megfeleljenek az ezen irányelvvel hatályát vesztett, a kormánykerék és a kormányrúd ütközés során tanúsított viselkedésére vonatkozó irányelv rendelkezéseinek; mivel ezen irányelv egyike azoknak a különálló irányelveknek, amelyeket teljesíteni kell annak biztosítása érdekében, hogy a járművek megfeleljenek az EK-típusjóváhagyási eljárás követel- ményeinek, amelyet a 70/156/EGK irányelv hozott létre; mivel következésképpen a 70/156/EGK irányelvben a járműrendsze- rekkel, alkatrészekkel és önálló szerelési egységekkel kapcsola- tosan megállapított rendelkezéseket ezen irányelvben is alkal- mazni kell; mivel a gépjárművek vezetőinek (5) látóterével kapcsolatos ta- gállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1977. szeptember 27- i 77/649/EGK tanácsi irányelv III. mellékletben meg van adva a gépjárműülések referenciapontjának meghatározására szolgáló eljárás; mivel a fentiek következtében szükségtelen azt ezen irányelvben megismételni; mivel ezen irányelvben szükséges hivatkozni a gépjárművek belső berendezésére vonatkozó ta- jogszabályainak közelítéséről szóló, 1974. gállami június 4-i 74/297/EGK tanácsi irányelvre (a kormánymű viselkedése ütkö- zés esetén) (6); mivel hivatkozás történt az Amerikai Egyesült Államok Szövetségi Törvénykönyvére (7), ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET: 1. cikk Ezen irányelv alkalmazásában „jármű”: a 70/156/EGK irányelv 2. cikkében megadott meghatározás szerint. 2. cikk A gépjármű utasainak frontális ütközés esetén nyújtott (1) védelemmel kapcsolatban egy tagállam sem: (5) HL L 267. , 1977. 10. 19. , 1. o. legutóbb a 90/630/EGK (HL L 341. , 1990. 12. 6. , 20. o. ) bizottsági irányelvvel módosított irányelv. (6) HL L 165. , 1974. 6. 20. , 16. o. irányelv, amelyet 91/662/EGK (HL L 366. , 1991. 12. 31. , 1. o. ) bizottsági módosított. legutóbb a irányelv (7) Amerikai Egyesült Államok Szövetségi Törvénykönyv, 49. cím, V. fejezet, 572. rész. 146 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet – utasíthatja vissza, a járműtípussal kapcsolatban, az EK-típus- jóváhagyás vagy a nemzeti típusjóváhagyás megadását, vagy – tilthatja meg a jármű nyilvántartásba vételét, eladását vagy forgalomba helyezését, ha az megfelel az ebben az irányelvben megfogalmazott köve- telményeknek. 1998. október 1-i hatállyal a tagállamok: (2) – nem adhatnak ki a továbbiakban EK-típusjóváhagyást egy járműtípusra sem, a 70/156/EGK irányelv 4. cikke alapján, – visszautasíthatják a járműtípus nemzeti típusjóváhagyását, ha a jármű nem felel meg ezen irányelv követelményeinek. A 74/297/EGK irányelvnek megfelelően a (2) bekezdést (3) nem kell alkalmazni az 1998. október 1-je előtt jóváhagyott járműtípusokra, vagy azon típusjóváhagyás későbbi kiterjeszté- seire. Az ezen irányelvnek megfelelően jóváhagyott járműtípu- (4) sokat úgy kell tekinteni, hogy azok teljesítik a 74/297/EGK irányelv I. melléklete 5. 1. pontjának követelményeit. 2003. október 1-jei hatállyal a tagállamok: (5) – figyelembe veszik, hogy az új járművekhez a 70/156/EGK irányelv szerint kiadott megfelelőségi bizonyítványok többé nem érvényesek az említett irányelv 7. cikke (1) bekezdésé- nek alkalmazásában, és – megtilthatják egy új jármű nyilvántartásba vételét, eladását forgalomba helyezését, amely nincs ellátva a 70/156/EGK irányelv szerinti megfelelőségi bizonyítvánnyal, ha ezen irányelv követelményei, beleértve a II. melléklet 3. 2. 1. 2. és 3. 2. 1. 3. pontját, nem teljesülnek. 3. cikk A 70/156/EGK irányelv IV. mellékletének I. részében a tábláza- tot a következők szerint kell kiegészíteni: Tárgy Irányelv száma HL hivatkozás 53 Frontális ütközéssel szemben kifej- tett ellenállás 96/…/EK L… Alkalmazhatóság M2 M3 N1 N2 N3 O1 O2 O3 O4 M1 X 4. cikk jára vonatkozó kiértékelési vizsgálatokat, beleértve járműve- ken végzett vizsgálatokat; Ezen irányelvnek a műszaki keretében a Bizottság: fejlődéshez való hozzáigazítása c) 1997 vége előtt felülvizsgálja, és amikor az alkalmazható, felülvizsgálja és módosítja a nyaksérülések határértékeit (amelyek a II. melléklet 3. 2. 1. 2. és 3. 2. 1. 3. pontjában van- nak meghatározva) a típusjóváhagyási vizsgálatok, a baleseti tanulmányok, valamint a biomechanikai kutatási adatok kiértékelése során nyert adatok alapján; a) az 5. cikk (1) bekezdésében megadott időpont után két éven belül sebesség felülvizsgálja ezen irányelvet, a vizsgálati növelése szempontjából, és annak az N1 járműkategóriára történő kiterjesztéséről. A felülvizsgálat többek között tar- talmazza a baleseti kutatási adatokat, teljes körű gépkocsi- gépkocsi vizsgálati eredményeket, költség-haszon megfonto- lásokat, és különösképpen a fennálló vizsgálati feltételeket (mind a biomechanikai, mind a geometriai oldalról) és a hozzáadott új követelményeket, amelyek a lábtércsökkenés- sel kapcsolatosak. A felülvizsgálat áttekinti az utasvédelem növelésének lehetőségeit, a vizsgálati sebesség növelésének, és az irányelv N1 kategóriára történő kiterjesztésének ipari megvalósíthatóságát. E felülvizsgálat eredményét a Bizottság által megfogalmazott jelentésben be kell nyújtani az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak; d) 1997 vége előtt elvégzi a szükséges módosításokat a külö- nálló irányelvekben úgy, hogy biztosítsa a típusjóváhagyás és az irányelvekben meghatározott kiterjesztési eljárások egyen- értékűségét az ezen irányelvben megfogalmazottaknak meg- felelően. 5. cikk b) az 1996-os felülvizsgálat befejezése előtt, és amikor az alkalmazható, módosítja a II. melléklet 7. függeléket úgy, hogy figyelembe veszi azokat a Hybrid III próbabábu boká- (1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rende- leti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ah- hoz, hogy ennek az irányelvnek 1996. október 1-je előtt meg- feleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 147 Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz ilyen hivatkozást kell fűzni. hivatalos kihirdetésük alkalmával A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg. 6. cikk Ez az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba. A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti (2) joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el. Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei. 7. cikk Kelt Brüsszelben, 1996. december 16-án. (3) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket, hogy biztosítsák a nyilvánosság számára a jóváhagyást megadó ható- ságaik által végzett típusjóváhagyási vizsgálatok eredményeihez való hozzáférést. az Európai Parlament részéről az elnök K. HÄNSCH a Tanács részéről az elnök I. YATES 148 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet I. Melléklet A járműtípusok típusjóváhagyásának közigazgatási rendelkezései A MELLÉKLETEK FELSOROLÁSA 1. Az EK-típusjóváhagyás kérelmezése 2. EK-típusjóváhagyás 3. A típusjóváhagyás megváltoztatása és módosítása 4. A jóváhagyottal megegyező gyártás 1. Függelék: Adatközlő lap 2. Függelék: Műszaki követelmények EK-típusbizonyítvány II. Melléklet 1. Hatály 2. Meghatározások 3. Követelmények 1. Függelék: Vizsgálati eljárás 2. Függelék: A teljesítménykritériumok meghatározása 3. Függelék: A próbabábuk elrendezése és felszerelése, továbbá a biztonsági rendszer beállítása 4. Függelék: 5. Függelék: Teszteljárás vizsgálókocsival A mérés módszere a mérési tesztekben: műszerezés 6. Függelék: A deformálódó korlát meghatározása 7. Függelék: A próbabábu alsó lábszárának és lábfejének tanúsítási eljárása 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 149 I. MELLÉKLET A JÁRMŰTÍPUSOK TÍPUSJÓVÁHAGYÁSÁNAK KÖZIGAZGATÁSI RENDELKEZÉSEI AZ EK-TÍPUSJÓVÁHAGYÁS KÉRELMEZÉSE 1. 1. 1. A 70/156/EGK irányelv 3. cikkének (4) bekezdése szerinti EK-típusjóváhagyási kérelmet, amely a gépjármű utasainak frontális ütközés esetén nyújtott védelmére vonatkozik, a gyártónak kell benyújtania. 1. 2. Az adatközlő lap mintája az 1. függelékben található. 1. 3. A jóváhagyandó járműtípust reprezentáló járművet át kell adni a típusjóváhagyási vizsgálat elvégzéséért felelős műszaki szolgálatnak. 1. 4. A gyártónak jogában áll benyújtania bármely olyan adatot és vizsgálati eredményt, amely kellő megbízhatósággal valószínűsíti, hogy a követelmények teljesülnek. EK-TÍPUSJÓVÁHAGYÁS 2. 2. 1. Amennyiben a járműtípus eleget tesz a vonatkozó követelményeknek, az EK-típusjóváhagyást meg kell adni a illetve amennyiben alkalmazható, akkor a 4. cikkének (4) 70/156/EGK irányelv 4. cikkének (3) bekezdése, bekezdése szerint. 2. 2. A típusbizonyítvány mintája a 2. függelékben található. 2. 3. Minden egyes jóváhagyott járműtípus típusjóváhagyási számot kap a 70/156/EGK irányelv VII. mellékletének megfelelően. Ugyanaz a tagállam nem adhatja ugyanazt a számot egy másik járműtípusnak. Kétség esetén, annak igazolására, hogy a jármű megfelel ezen irányelv követelményeinek, számításba kell venni minden olyan adatot és vizsgálati eredményt, amelyet a gyártó szolgáltatott, és amelyet a típusjóváhagyást végző hatóság által elvégzett típusjóváhagyási vizsgálat érvényességének megállapításakor figyelembe lehet venni. 2. 4. A TÍPUSJÓVÁHAGYÁS MEGVÁLTOZTATÁSA ÉS MÓDOSÍTÁSA 3. 3. 1. Az ezen irányelvnek megfelelően elfogadott cikkének előírásait kell alkalmazni. járműtípus megváltoztatása esetén a 70/156/EGK irányelv 5. 3. 2. A jármű bármely olyan megváltoztatása, amely hatással van a jármű általános szerkezetére és/vagy 8 %-ot meghaladó mértékben növeli annak tömegét – amennyiben a műszaki szolgálat véleménye szerint ez jelentősen befolyásolhatja a vizsgálat eredményeit –, szükségessé teszi a vizsgálat megismétlését a II. melléklet 1. függeléké- ben leírtak szerint. 3. 3. Amennyiben a változtatások csupán a belső berendezéseket érintik, amennyiben azok a tömeget nem befo- lyásolják 8 %-ot meghaladó mértékben, valamint a jármű első üléseinek eredetileg megadott száma sem változik meg, akkor a következők végrehajtása szükséges: 3. 3. 1. egyszerűsített vizsgálat a II. melléklet 4. függelékében leírtak szerint és/vagy 3. 3. 2. részleges vizsgálat, ahogyan azt a műszaki szolgálat a változtatások alapján meghatározza. A GYÁRTÁS MEGEGYEZŐSÉGE 4. 4. 1. A gyártás megegyezőségét biztosító intézkedéseket általában a 70/156/EGK irányelv 10. cikkének rendelkezéseivel összhangban kell megtenni. 150 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 1. függelék 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 151 152 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 2. függelék MINTA (legnagyobb méret: A4: 210 x 297 mm) EK TÍPUSBIZONYÍTVÁNY 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 153 Függelék 154 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet II. MELLÉKLET MŰSZAKI KÖVETELMÉNYEK 1. HATÁLY 1. 1. Ezen irányelvet az M1 kategóriájú gépi meghajtású járművekre kell alkalmazni, amelyek engedélyezett össz- tömege nem haladja meg a 2,5 tonnát, a többrészből összeépített, kis mennyiségben, rögzített darabszámmal készített járművek kivételével; nehezebb járművek és több részből összeépített járművek jóváhagyása a gyártó egyedi kérésére lehetséges. 2. FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK Ezen irányelvnek alkalmazásában: 2. 1. 2. 2. 2. 3. 2. 4. 2. 5. 2. 6. „védőrendszer”: azok a belső berendezések és az utasok bekötésére szolgáló berendezések, amelyek hozzájá- rulnak a következő, (3) bekezdés követelményeinek teljesüléséhez; „védőrendszer típusa”: a védőeszközök egy kategóriája, amelyen belül nincs eltérés a következők vonatkozásá- ban: – technológia, – geometria, – felhasznált alapanyagok; „jármű szélessége”: az a távolság, amely a jármű középsíkjával párhuzamos két olyan sík között van, amelyek érintik a jármű két oldalát. A meghatározás során nem kell figyelembe venni a visszapillantó tükröket, az oldalsó jelzőlámpákat, a gumiabroncs-nyomást jelző műszert, az irányjelző lámpákat, a helyzetjelző lámpákat, a rugalmas sárvédőket és a gumiabroncsnak közvetlenül a talaj feletti belapulását; „átfedés”: a jármű szélességének, az a százalékban mért része, amely közvetlenül a védőkorlát elülső részével szemben van; „deformálódó korlát elülső része”: a merev tömbre szerelt törhető elem; „járműtípus”: a gépjárművek kategóriájának az a csoportja, amelyen belül nincs eltérés a következő, lényeges jellemzők tekintetében: 2. 6. 1. a jármű hosszúsága és szélessége, olyan mértékben, hogy az, az ezen irányelvben előírt ütközéses vizsgálatokra negatív hatással lenne; 2. 6. 2. a vezető ülésének „R” pontján áthaladó keresztirányú síkból mérve, a jármű elülső részének szerkezete, méretei, körvonalai és alapanyagai, olyan mértékben, hogy az, az ezen irányelvben előírt ütközéses vizsgálatokra negatív hatással lenne; 2. 6. 3. az utastér és a védelmi rendszer körvonalai és belső méretei, olyan mértékben, hogy az, az ezen irányelvben előírt ütközéses vizsgálatokra negatív hatással lenne; 2. 6. 4. a motor helye (elöl, hátul vagy középen) és elhelyezése (keresztben vagy hosszában); 2. 6. 5. a terheletlen tömeg, olyan mértékben, hogy az, az ezen irányelvben előírt ütközéses vizsgálatokra negatív hatással lenne; 2. 6. 6. a gyártó által irányelvben előírt ütközéses vizsgálatokra negatív hatással lenne; felszerelt esetleges tartozékok vagy berendezések, olyan mértékben, hogy az, az ebben az 2. 7. 2. 8. „utastér”: az utasok elhelyezésére szolgáló hely, amelyet a tető, padló, oldalfalak, ajtók, ablaküvegek, elülső válaszfal és a hátsó rész válaszfalának síkja vagy a hátsó ülés támlája határol; „R” pont: az a referenciapont, amelyet minden gyártó minden egyes ülésre meghatároz, a jármű szerkezetével kapcsolatban; 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 155 2. 9. 2. 10. 2. 11. „H” pont: az a referencia pont, amelyet a jóváhagyásért meghatároz; felelős műszaki szolgálat minden egyes ülésre „terheletlen tömeg üzemkész állapotban”: az üzemkész állapotban lévő jármű tömege, személyek és csomagok nélkül, de feltöltve üzemanyaggal, hűtőfolyadékkal, kenőolajjal, illetve szerszámokkal és pótkerékkel együtt (amennyiben ezeket, mint szabványos felszerelést a gyártó mellékeli); „légzsák”: a gépjárművek biztonsági övének és más biztonsági rendszereinek kiegészítésére szolgáló, a jármű utasterében felszerelt berendezés, amely a járművet érő nagyobb ütközés esetén automatikusan kioldhat egy rugalmas szerkezetű tárgyat, amely a benne lévő gáz összenyomódása által fékezi a jármű utasának valamely testrészét vagy testrészeit érő, ütközéskor fellépő hatást. 3. KÖVETELMÉNYEK 3. 1. Minden vizsgálatra érvényes általános jellemzők 3. 1. 1. A „H” pontot minden ülés esetében a 77/649/EGK irányelv II. mellékletében leírtak alapján kell meghatározni. 3. 2. Jellemzők 3. 2. 1. Az első, külső ülésen elhelyezett próbabábukon mért, az 5. függeléknek megfelelően rögzített teljesítmény- kritériumoknak meg kell felelniük az alábbi követelményeknek: 3. 2. 1. 1. a fej teljesítmény-kritériuma (HPC) nem lépheti át az 1000-es értéket, és az eredményezett fejgyorsulás nem haladhatja meg a 80 g-t 3 ms-nál hosszabb időtartamra. Az utóbbit összegző módszerrel kell kiszámítani, kivéve ez alól a fej visszacsapódó mozgását; 3. 2. 1. 2. a nyaksérülési kritériumok (NIC) nem haladhatják meg az 1. és 2. ábrán (1) bemutatott értékeket; 3. 2. 1. 3. a nyak elhajlása az y tengely körül nem haladhatja meg az 57 Nm-t (1) kinyújtott helyzetben; 3. 2. 1. 4. a mellkas összenyomódási kritériuma (ThCC) nem haladhatja meg az 50 mm-t; 3. 2. 1. 5. a viszkózus kritérium (V*C) a mellkasra nem haladhatja meg az 1,0 m/s-t; 3. 2. 1. 6. a combcsont erőkritériuma (FFC) nem haladhatja meg az e mellékletben, a 3. ábrán megadott erőket az idő függvényében. 3. 2. 1. 7. a sípcsont összenyomási erő kritériuma (TCFC) nem haladhatja meg a 8 kN-t; 3. 2. 1. 8. a sípcsont index (TI), az egyes sípcsontok aljánál és tetejénél mérve, nem haladhatja meg az 1,3-at egyik esetben sem; 3. 2. 1. 9. a térdízület mozgása nem haladhatja meg a 15 mm-t; 3. 2. 2. a kormánykerék visszamaradó elmozdulása, a kormánykerék középpontjában mérve, nem haladhatja meg a 80 mm-t függőlegesen felfelé, és a 100 mm-t vízszintesen hátrafelé. 3. 2. 3. A vizsgálat ideje alatt egyetlen ajtó sem nyílhat ki. 3. 2. 4. A vizsgálat ideje alatt az első ajtókon nem kapcsolódhat be a zárrendszer. 3. 2. 5. Az ütközés után szerszámok nélkül – kivéve azokat, amelyek a próbabábu tömegének alátámasztásához szükségesek – lehetségesnek kell lennie a következőknek: 3. 2. 5. 1. legalább egy ajtó kinyitása, vagy üléssoronként egy ajtó kinyitása, vagy ha nem, akkor az ülések elmozgatásával vagy a háttámla ledöntésével lehetőség az utasok kimentésére; mindazonáltal ez csak a merev szerkezetű tetővel rendelkező járművekre alkalmazható; 3. 2. 5. 2. a próbabábuk kiszabadítása a biztonsági rendszerből, amely – ha zárva van – a nyitógomb közepére gyakorolt, legfeljebb 60 N erő hatására nyitható legyen; 3. 2. 5. 3. a próbabábu eltávolítása a járműből az ülések beállításának megváltoztatása nélkül; (1) A 2. cikk (2) bekezdésében megadott időpontig a nyakra kapott jellemzők adatait nem kell kiértékelni a típusjóváhagyás megadása céljából. A kapott eredményeket fel kell jegyezni a vizsgálati jelentésbe, és azokat a típusjóváhagyásért felelős hatóság összegyűjti. Ezen időpont után az e bekezdésben megadott jellemzőket ki kell értékelni a megfelelőség vagy meg nem felelőség szempontjából, illetve amíg más értékeket nem kell alkalmazni a 4. cikk (c) pontja rendelkezéseinek megfelelően. 156 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 3. 2. 6. folyékony tüzelőanyaggal hajtott járművek esetén, a teljes tüzelőanyag-rendszerben csupán enyhe szivárgás léphet fel az ütközés közben vagy után. Ha az ütközés után folyamatos szivárgás van a tüzelőanyag-rendszer valamelyik részében, akkor a szivárgás mértéke nem haladhatja meg az 5x10-4 kg/s-ot; ha a tüzelőanyag-ellátó rendszerből szivárgó folyadék keveredik más rendszerekből származó folyadékokkal, és a különböző folyadé- kokat nem lehet egyszerűen elválasztani és azonosítani, akkor az összes összegyűjtött folyadékot kell figyelembe venni a folyamatos szivárgás mértékének megállapítása során. 1. ábra A nyak feszülési kritériuma 2. ábra A nyak deformálódási kritériuma 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 157 3. ábra Combcsontra ható erő kritériuma 158 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 1. függelék VIZSGÁLATI ELJÁRÁS 1. A JÁRMŰ FEL- ÉS ELŐKÉSZÍTÉSE 1. 1. A vizsgálati helyszín A vizsgálati helyszín megfelelően nagy legyen, hogy tartalmazhassa a gyorsuláshoz az útpályát, a korlátot és a vizsgálathoz szükséges műszaki berendezéseket. Az útpálya utolsó, legalább 5 m hosszú részének, amely a korlát előtt van, vízszintesnek, simának és egyenletesnek kell lennie. 1. 2. A védőkorlát A védőkorlát elülső oldalán e melléklet 6. függelékében meghatározott deformálódó szerkezet van. A deformálódó szerkezet elülső felszíne ± 1° eltéréssel merőleges a vizsgálati jármű mozgására. A védőkorlát hozzá van rögzítve egy, nem kevesebb, mint 7x104 kg tömeghez, és az elülső felszíne ± 1° eltéréssel függőleges. Ez a tömeg le van rögzítve a padlózathoz, vagy úgy helyezik el, hogy – ha szükséges – további, egy helyben tartó berendezéseket helyeznek mellé, az elmozdulás elkerülése érdekében. 1. 3. A védőkorlát elhelyezése A védőkorlátot úgy helyezik el, hogy a jármű és a védőkorlát közötti első kapcsolat a kormányoszlop oldalán lépjen fel. Ha választási lehetőség van arra nézve, hogy jobbkormányos vagy balkormányos járművet vizsgáljanak, akkor a vizsgálatot a kevésbé kedvező esetre kell elvégezni, amint azt a vizsgálatokért felelős műszaki szolgálat megállapította. 1. 3. 1. A jármű beállítása a védőkorláthoz A járműnek 40 %-ban (± 20 mm) kell átfednie az védőkorlát elülső részét. 1. 4. 1. 4. 1. A jármű állapota Általános jellemzők A vizsgálati járműnek a gyártási szériájára jellemző példánynak kell lennie, beleértve az összes berendezést, amelyet szokásos esetben beszerelnek, és amelyekkel szokásos üzemkész állapotban fel van szerelve. Néhány lehet cserélni azonos tömegű tárgyakra, amennyiben ennek a cserének biztosan nincs alkatrészt ki érzékelhető következménye a 6. bekezdés szerint elvégzett mérések eredményeire. 1. 4. 2. A jármű tömege 1. 4. 2. 1. A vizsgálatnak alávetett jármű tömege a terheletlen, üzemkész állapotú tömeg legyen. 1. 4. 2. 2. A benzintankot a gyártó által meghatározott, benzinnel teletöltött állapot tömegének 90 %-áig, ±1 %-os pontossággal, vízzel kell feltölteni. 1. 4. 2. 3. 1. 4. 2. 4. Az összes többi rendszer (fékek, hűtő, stb. ) üres lehet; ebben az esetben a folyadékok tömegét egyenér- tékűen helyettesíteni kell. Ha a járművön elhelyezett mérőberendezések tömege meghaladja a megengedett 25 kg-ot, akkor azt ki lehet egyenlíteni csökkentésekkel, amelyeknek nincs érzékelhető következményük a 6. bekezdés szerint elvégzett mérések eredményeire. 1. 4. 2. 5. A mérőberendezés tömege nem változtathatja meg egyik tengely referenciaterhelését sem 5 %-nál, illetve 20 kg-nál nagyobb mértékben, bármelyik elrendezésben. 1. 4. 2. 6. A fenti, 1. 4. 2. 1. pont rendelkezései nyomán eredményezett járműtömeget fel kell tüntetni a jelentésben. 1. 4. 3. Az utastér beállításai 1. 4. 3. 1. A kor mányos zlo p h elyz ete A kormányoszlop, amennyiben beállítható, akkor azt a gyártó által megadott szokásos helyzetbe kell állítani, vagy ha ez nem lehetséges, akkor a beállítási tartomány/tartományok között pontosan a középső helyzetébe. A gyorsítási szakasz végén a kormánykereket szabadon kell hagyni, miközben helyzete a gyártó által megadott egyenes haladást biztosító állásban van. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 159 1. 4. 3. 2. Üv ege zés A jármű mozgatható üvegezését zárt helyzetbe kell hozni. A vizsgálat méréseinek elvégzéséhez az üvegezést a gyártó egyetértésével részben le lehet engedni, olyan mértékben, hogy a kezelő kar állása megfeleljen a zárt állás állapotának. 1. 4. 3. 3. Seb esség v á ltó ka r A sebességváltó karnak üresjárati helyzetben kell lennie. 1. 4. 3. 4. Pedá lo k A pedáloknak a szokásos, nyugalmi állapotban kell lenniük. Ha beállíthatóak, akkor a középállapotba kell állítani azokat, hacsak a gyártó nem határoz meg egy másik állapotot. 1. 4. 3. 5. Aj tó k Az ajtókat be kell csukni, de nem szabad bezárni. 1. 4. 3. 6. Nyit h a tó tet ő Ha nyitható vagy eltávolítható tetőt szereltek fel a járműre, akkor annak a helyén kell állapotban. A vizsgálat méréseinek elvégzéséhez a gyártó egyetértésével a tető nyitva is lehet. lennie, zárt 1. 4. 3. 7. Na p ellenz ő A napellenzőnek felhajtott állásban kell lennie. 1. 4. 3. 8. Viss za p illantó t ükör A belső visszapillantó tükörnek a használat szerinti szokásos állásban kell lennie. 1. 4. 3. 9. K a r t á mas z Az első és hátsó kartámaszoknak, ha mozgathatóak, leeresztett helyzetben kell lenniük, kivéve ha ez nem lehetséges a járműbe helyezett próbabábuk miatt. 1. 4. 3. 10. Fej t áma sz o k A magasságban beállítható fejtámaszokat a legfelső helyzetbe kell állítani. 1. 4. 3. 11. Ül ések 1. 4. 3. 11. 1. Az első ülések helyzete A hosszanti irányban beállítható üléseket úgy kell beállítani, hogy a „H” pontjuk (lásd a 3. 1. 1. pontot) a beállítási tartomány középső helyzetében legyen, vagy az ahhoz legközelebbi rögzíthető állásban. Az ülés magasságát a gyártó által megadott értékre kell állítani (ha az magasságában függetlenül állítható). Többszemélyes ülés esetén a referenciapont a vezető helyén lévő „H” pont. 1. 4. 3. 11. 2. Az első ülések háttámlájának helyzete A beállítható üléstámlát olyan módon kell beállítani, hogy a próbabábu felsőtestének dőlésszöge a gyártó által megadott általános használati értékhez a lehető legközelebb legyen, vagy egyedi gyártói ajánlás hiányában a dőlésszög a függőlegestől hátrafelé mérve 25°-os legyen. 1. 4. 3. 11. 3. Hátsó ülések Amennyiben azok állíthatóak, akkor a hátsó üléssort a leghátsó helyzetbe kell állítani. 2. PRÓBABÁBUK 2. 1. 2. 1. 1. Első ülések A Hybrid III-ra (1) vonatkozó előírásoknak megfelelő próbabábut, amelynek bokája 45°-ban helyezkedik el, és megfelel az ülés beállítási előírásainak, el kell helyezni minden első, külső ülésen a 3. függelékben meghatározott körülményeknek megfelelően. A próbabábut függelék előírásainak megfelelő mérőrendszerekkel, amelyek alkalmasak a teljesítménykritériumok meghatározásához szükséges adatok rögzítésére. A próbabábu bokáját hitelesíteni kell a II. melléklet 7. függelékében leírt eljárásoknak megfelelően. fel kell szerelni az 5. 2. 1. 2. Az autót a gyártó által felszerelt biztonsági rendszerrel kell vizsgálni. (1) Az Amerikai Egyesült Államok-beli, 50. százalékosztályba tartozó, átlag férfi fő méreteinek megfelelő Hybrid III műszaki követelményei és részletes rajzai, valamint a bábuk ehhez a vizsgálathoz való beállításának előírásai az Egyesült Nemzetek Főtitkáránál vannak letétbe helyezve, és kívánságra az Európai Gazdasági Bizottság titkárságánál (Svájc, Genf, Nemzetek Palotája) tekinthetők meg. 160 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 3. 3. 1. 3. 2. 3. 3. 4. 5. 5. 1. 5. 2. A JÁRMŰ MEGHAJTÁSA ÉS ÚTVONALA A járművet vagy a saját motorjával, vagy más meghajtó berendezéssel kell hajtani. Az ütközés pillanatában a jármű nem lehet semmilyen kiegészítő hajtó vagy kormányzó berendezés hatása alatt. A jármű útvonalának olyannak kell követelményeknek. lennie, hogy az megfeleljen az 1. 2. és 1. 3. 1. pontban megadott VIZSGÁLATI SEBESSÉG A jármű sebességének az ütközés pillanatában 56-0 + 1 km/h-nak kell lennie. Mindazonáltal, ha a vizsgálatot nagyobb sebesség mellett végezték el és a jármű megfelelt a követelményeknek, akkor a vizsgálatot megfelelőnek kell minősíteni. AZ ELSŐ ÜLÉSEN LÉVŐ PRÓBABÁBUKON ELVÉGZENDŐ MÉRÉSEK Minden mérést, amely a teljesítménykritériumok ellenőrzéséhez szükséges, az 5. előírásoknak megfelelő adatcsatornák segítségével kell elvégezni. A különböző paramétereket a következő CFC (Adatfelvételi Frekvenciaosztály) független adatcsatornákban kell rögzíteni: függelékben megadott 5. 2. 1. Mérések a próbabábu fején A tömegközépponthoz viszonyított gyorsulást (a) CFC = 1000 mellett, a három irányban végzett gyorsulási mérésekből kell kiszámítani. 5. 2. 2. 5. 2. 2. 1. 5. 2. 2. 2. Mérések a próbabábu nyakán A tengelyirányú húzóerőt és az első/hátsó deformáló erőt a nyak/fej kapcsolódási felületén CFC = 1000 mellett kell mérni. A keresztirányú tengely mentén történő elhajlást a nyak/fej kapcsolódási felületén CFC = 600 mellett kell mérni. 5. 2. 3. Mérések a próbabábu mellkasán A mellkas összenyomódását a szegycsont és a hátgerinc között CFC = 180 mellett kell mérni. 5. 2. 4. 5. 2. 4. 1. Mérések a próbabábu combcsontján és sípcsontján A tengelyirányú összenyomó erőt és a forgatónyomatékot CFC = 600 mellett kell mérni. 5. 2. 4. 2. A sípcsontnak a combcsonthoz viszonyított elmozdulását a térdízületnél CFC = 180 mellett kell mérni. 6. 6. 1. 6. 2. A JÁRMŰVÖN ELVÉGZENDŐ MÉRÉSEK A 4. függelékben leírt egyszerűsített vizsgálatnak megfelelő mérés elvégzéséhez a szerkezet lassulási görbéjét CFC = 180 mellett, az 5. függelékben meghatározott követelményeknek megfelelő adatcsatornák segítségével kell meghatározni, alapul véve azoknak a hosszanti gyorsulásmérőknek az adatait, amelyeket a jármű ütközési oldalán, a „B” oszlop lábánál helyeztek el. A sebességi görbének, amelyet a 4. függelékben megadott vizsgálati eljárás során kell alkalmazni, annak a hosszanti gyorsulásmérőnek az adataiból kell származnia, amelyet a jármű ütközési oldalán, a „B” oszlopon helyeztek el. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 161 2. függelék A TELJESÍTMÉNYKRITÉRIUMOK MEGHATÁROZÁSA 1. A FEJ TELJESÍTMÉNYKRITÉRIUMA (HPC) 1. 1. Ezt a kritériumot teljesültnek lehet tekinteni, ha a vizsgálat alatt a fej nem ér hozzá a jármű egyik részéhez sem. 1. 2. Ha ez nem következik be, akkor kiszámítják a HPC értékét az e melléklet 1. függelékének 5. 2. 1. pontjában megadottaknak megfelelően mért gyorsulás (a) alapján, a következő képlet segítségével: HPC ¼ t2 - t1 ð Þ (cid:1) 1 t2 - t1 Z t2 t1 (cid:2) 2,5 adt ahol: 1. 2. 1. az „a” megjelölés az ebben a mellékletben, az 1. függelék 5. 2. 1. pontjában megadottaknak megfelelően mért gyorsulásra vonatkozik, gravitációs egységben számolva, g (1 g = 9,81 m/s2); 1. 2. 2. ha a fej érintkezésének kezdeti időpillanat, másodpercben kifejezve, amelyek meghatározzák azt az időtartamot, ami a fej érintkezésének kezdete és az adatrögzítés vége között telik el, ahol utóbbi a HPC legnagyobb értékénél van; időpontja megfelelően meghatározható, akkor t1 és t2 az a két 1. 2. 3. ha a fej érintkezésének kezdete nem határozható meg, akkor t1 és t2 az a két időpillanat, másodpercben kifejezve, amelyek meghatározzák azt az időtartamot, amely az adatrögzítés kezdete és vége között telik el, ahol utóbbi a HPC legnagyobb értékénél van; 1. 2. 4. a HPC olyan értékeit, amelyekre a (t1 legnagyobb érték kiszámítása során; – t2) időtartam 36 ms-nál nagyobb, figyelmen kívül kell hagyni a 1. 3. az előremenetben bekövetkezett ütközés során keletkező eredő fej-gyorsulás értékét, amely időtartamban ösz- szesítve meghaladja a 3 ms-ot, az e melléklet 1. függelékének 5. 2. 1. pontjában megadottaknak megfelelően mért fej-gyorsulás alapján kell kiszámítani. 2. NYAKSÉRÜLÉSI KRITÉRIUMOK (NIC) 2. 1. E kritériumokat egyrészt a tengelyirányú összenyomó erő, a tengelyirányú húzóerő és az első/hátsó deformáló erő határozza meg, amelyet a fej/nyak kapcsolódási felületen mérnek, és kN-ban fejeznek ki, az e melléklet 1. függelékének 5. 2. 2. pontjában foglaltak szerint; másrészt ezeknek az erőknek a ms-ban kifejezett időtartama alkotja. 2. 2. A nyakra elhajlási kritériumát az a Nm-ben kifejezett hajlítónyomaték határozza meg, amely a fej/nyak kapcsolódási felületen áthaladó keresztirányú tengely körül hat, és amelyet e melléklet 1. függelékének 5. 2. 2. pontjában foglaltak szerint kell mérni. 2. 3. A Nm-ben kifejezett hajlítónyomatékot fel kell jegyezni. 3. MELLKAS ÖSSZENYOMÁSI KRITÉRIUM (ThCC) ÉS A VISZKÓZUS KRITÉRIUM (V*C) 3. 1. A mellkas összenyomási kritériumot a mellkas teljes alakváltozásának mértéke határozza meg, mm-ben kifejezve, amelyet e melléklet 1. függelékének 5. 2. 3. pontjában foglaltak szerint kell mérni. 3. 2. A viszkózus kritériumot (V*C) az összenyomás és a szegycsont benyomódás – e melléklet 1. függelékének 5. 2. 3. pontjában foglaltak szerint megállapított – mértékének az adott pillanatban vett szorzataként kell kiszámítani. 162 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 4. COMBCSONTRA HATÓ ERŐ KRITÉRIUMA (FFC) 4. 1. Ezt a kritériumot egyrészt a kN-ban kifejezett, a próbabábu egyes combcsontjaira tengelyirányban átvitt nyomóterhelés határozza meg, amelyet e melléklet 1. függelékének 5. 2. 4. pontjában foglaltak szerint kell mérni, másrészt a nyomóterhelésnek a ms-ban kifejezett időtartama alkotja. 5. SÍPCSONTRA HATÓ ÖSSZENYOMÓ ERŐ KRITÉRIUMA (TCFC) ÉS SÍPCSONT INDEX (TI) 5. 1. A sípcsontra ható összenyomó erő kritériumát a kN-ban kifejezett, a próbabábu egyes sípcsontjaira tengelyirány- ban átvitt nyomóterhelés (F2) határozza meg, amelyet a II. melléklet 1. függelékének 5. 2. 4. pontjában foglaltak szerint kell mérni. 5. 2. A sípcsont indexet az 5. 1. pontban foglaltak szerint mért Mx és My hajlítónyomatékból kell kiszámítani a következő képlet alapján: TI = | MR/(MC)R | + | Fz/(FC)z | ahol: MX = hajlítónyomaték az x tengely körül MY (MC)R FZ (FC)R MR = hajlítónyomaték az y tengely körül = kritikus hajlítónyomaték, amelyet 225 Nm-nek kell megállapítani = tengelyirányú összenyomó erő a „z” irányban = kritikus összenyomó erő a „z” irányban, amelyet 35,9 kN-nak kell megállapítani q ﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃ Þ2 Þ2 þ MYð MXð = A sípcsontindexet minden sípcsont tetejére és aljára ki kell számolni; mindazonáltal FZ-t bármelyik helyzetben meg lehet mérni. A kapott értéket kell felhasználni a felső és az alsó TI kiszámításához. Mind az MX mind az MY nyomatékot meg kell mérni mindkét irányban. 6. ELJÁRÁS A VISZKÓZUS KRITÉRIUM (V*C) KISZÁMÍTÁSÁHOZ A HYBRID III PRÓBABÁBU ESETÉN 6. 1. A viszkózus kritériumot az összenyomás és a szegycsont benyomódása mértékének az adott pillanatban vett szorzataként kell kiszámítani. Mindkét adatot a szegycsont benyomódásából kell származtatni. 6. 2. A szegycsont benyomódási válaszát egyszer megszűrik CFC = 180-nál. A „t” időpontban ható nyomást a következő módon kell kiszámítani a szűrt jelből: C tð Þ ¼ D tð Þ 0,229 A szegycsont benyomódásának sebességét a t időpillanatban a következő módon kell kiszámítani a szűrt jelből: (cid:4) V tð Þ ¼ 8 (cid:1) D tþ 1 ð (cid:5) (cid:4) Þ - D t - 1 ð - D tþ 2 ð Þ 12δt (cid:5) Þ - D t - 2 ð Þ ” a méterben megadott, „t” időpillanatban mérhető benyomódás és „δt” a másodpercben kifejezett ahol, „D2 időtartam a mérés és a benyomódás között. A „δt” értéke 1,25x10-4 másodperc. E számítási eljárás diagramja a következő: 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 163 164 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet A PRÓBABÁBUK ELRENDEZÉSE ÉS FELSZERELÉSE, TOVÁBBÁ A BIZTONSÁGI RENDSZER BEÁLLÍTÁSA 3. függelék 1. A PRÓBABÁBUK ELRENDEZÉSE 1. 1. Különálló ülések A próbabábu szimmetriasíkjának meg kell egyeznie az ülés függőleges középsíkjával. 1. 2. Első többszemélyes ülés 1. 2. 1. Vezető A próbabábu szimmetriasíkjának a kormánykerék középpontján kell áthaladnia és párhuzamosnak kell lennie a jármű hosszanti középsíkjával. Ha az ülőhelyzetet meghatározza az ülés alakja, akkor azt az ülést különálló ülésnek kell tekinteni. 1. 2. 2. Külső utas Az utas próbabábu szimmetriasíkjának a vezető próbabábu azonos síkjával a jármű hosszanti középsíkjára lennie. Ha az ülőhelyzetet meghatározza az ülés alakja, akkor azt az ülést különálló szimmetrikusnak kell ülésnek kell tekinteni. 1. 3. Többszemélyes ülés elöl elhelyezkedő utasoknak (vezető nélkül) A próbabábu szimmetriasíkjainak egybe kell esnie a gyártó által meghatározott üléshelyzetek középsíkjaival. 2. A PRÓBABÁBUK FELSZERELÉSE 2. 1. Fej A fejben keresztirányban elhelyezett mérőeszköztáblának vízszintesnek kell lennie 2,5° legnagyobb tűréssel. függőleges háttámlájú üléssel rendelkező járművekben a próbabábu fejének szintezéséhez a Nem állítható, következő műveletsort kell végrehajtani: Először be kell állítani a „H” pont helyzetét, az e függelék 2. 4. 3. 1. pontjában megadott határok között, a próbabábu fejében keresztirányban elhelyezett mérőeszköztábla szinte- zéséhez. Ha a fejben keresztirányban elhelyezett mérőeszköztáblát így nem sikerült beszintezni, akkor be kell állítani a medence hajlásszöget, az e függelékben a 2. 4. 3. 2. pontjában megadott határok között. Ha a fejben így sem sikerült beszintezni, akkor a nyak-támaszték lehető keresztirányban lehelyezett mérőeszköztáblát legkisebb mértékű állításával kell elérni, hogy a fejben keresztirányban elhelyezett mérőeszköztábla 2,5° legnagyobb tűréssel vízszintes legyen. 2. 2. Karok 2. 2. 1. A vezető próbabábu felkarjainak a felsőtest mellett kell lenniük, miközben a tengelyüknek a függőleges síkhoz a lehető legközelebb kell esnie. 2. 2. 2. Az utas próbabábu felkarjainak érintkezniük kell az ülés háttámlájával és a felsőtest két oldalával. 2. 3. Kezek 2. 3. 1. A vezető próbabábu tenyereinek érintkezniük kell a kormánykerék külső oldalával, annak vízszintes tengelye mentén. A hüvelykujjaknak át kell fogniuk a kormánykereket, és azokat ahhoz hozzá kell ragasztani oly módon, hogy ha a próbabábu kezét 9 N és 22 N közötti, felfelé irányuló erővel megnyomják, akkor a kéz elváljon a kormánykeréktől. 2. 3. 2. Az utas próbabábu tenyereinek érintkezniük kell a combok külső oldalával. A kisujjnak érintkeznie kell az üléspárnával. 2. 4. Felsőtest 2. 4. 1. A többszemélyes üléssel felszerelt járművekben a vezető és az utasok felsőteste felső részének az üléstámlához kell támaszkodnia. A vezető próbabábutest középszagittális síkjának függőlegesnek kell lennie, párhuzamosnak lennie a jármű hosszanti középvonalával és át kell haladnia a kormánykerék középpontján. Az utas kell próbabábutest középszagittális síkjának függőlegesnek kell lennie, párhuzamosnak kell lennie a jármű hosszanti középvonalával és ugyanolyan távolságra kell lennie a jármű hosszanti középvonalától, mint amennyire attól a vezető próbabábutest középszagittális síkja található. 2. 4. 2. A különálló ülésekkel felszerelt járművekben a vezető és az utas próbabábuk felsőteste felső részének az üléstámlához kell támaszkodnia. A vezető és az utas próbabábutest középszagittális síkjának függőlegesnek kell lennie, és egybe kell esnie az ülés hosszanti középsíkjával. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 165 2. 4. 3. A felsőtest alsó része 2. 4. 3. 1. A „ H” p o n t A vezető és az utas próbabábu „H” pontjának függőleges irányban legfeljebb 13 mm eltéréssel, és vízszintes irányban legfeljebb 13 mm eltéréssel egybe kell esnie azzal a ponttal, amely 6 mm-rel a jármű „H” pontja alatt van, azzal a különbséggel, hogy a comb és az alsó lábszár hosszúságát, amelyet a „H” pont kiszámításánál használnak, rendre 414 mm-re és 401 mm-re kell beállítani, 432 mm és 417 mm helyett. 2. 4. 3. 2. M ede nce h aj lá ssz öge Amint azt a próbabábu „H” pontjához a mérőüregbe behelyezett, medence hajlászszögét mérő idomszerrel (1) meghatározták, a mérőműszer 76,2 mm-es szögnek 22,5 ± 2,5°-osnak kell lennie. felületén mért, a vízszinteshez viszonyított lapos Lábak 2. 5. 2. 5. 1. A vezető és az utas próbabábu felső lábszárainak az üléspárnán kell feküdniük, olyan mértékben, amennyire azt a lábak elhelyezkedése engedi. A térdek csatlakozási pontjainak külső szélei közötti kezdeti távolságnak 270 ± 10 mm-esnek kell lennie. 2. 5. 2. A vezető próbabábu bal alsó lábszárának és az utas próbabábu mindkét alsó lábszárának lehetőség szerint a függőleges hosszanti sík mentén kell elhelyezkedniük. A vezető próbabábu jobb alsó lábszárának lehetőség függőleges síkban kell elhelyezkednie. A lábfejek kényelmes elhelyezésének végleges beállítása a szerint különböző utasterek esetében, a 2. 6. pontnak megfelelően lehetséges. Lábfejek 2. 6. 2. 6. 1. A vezető próbabábu jobb lábfejét a gázpedálra kell helyezni, annak lenyomása nélkül, míg a sarok leghátsó pontjának a padlón kell feküdnie, a gázpedállal egyvonalban. Ha a lábfejet nem lehet a gázpedálra helyezni, akkor azt a sípcsontra merőlegesen kell elhelyezni, és amennyire lehet, előre kell nyújtani, a gázpedál középvonalának irányában, míg a sarok leghátsó pontjának a padlón kell lennie. A bal lábfej sarkát amennyire lehet, előre kell nyújtani és a padlóra kell helyezni. A bal lábfejet a ferde padlódeszkára kell helyezni, amilyen laposan csak lehet. A bal lábfej hosszanti középvonalának, amennyire lehet, párhuzamosnak kell lennie a jármű hosszanti középvonalával. 2. 6. 2. Az utas próbabábu mindkét lábának sarkát, amennyire lehet, előre kell nyújtani, és a padlóra kell helyezni. Mindkét lábfejet a ferde padlódeszkára kell helyezni, amilyen laposan csak lehet. A lábfejek hosszanti közép- vonalának, amennyire lehet, párhuzamosnak kell lennie a jármű hosszanti középvonalával. A felszerelt mérőműszerek semmilyen módon nem befolyásolhatják a próbabábu mozgását ütközés közben. A próbabábu és az egész rendszer hőmérsékletét a vizsgálat elvégzése előtt be kell állítani és 19 °C és 22 °C között kell tartani, amennyire ez lehetséges. 2. 8. 2. 7. 2. 9. A próbabábu öltözéke 2. 9. 1. A felműszerezett próbabábukat fel kell öltöztetni az alakjukra illő rugalmas rövid ujjú pamutruhába és lábszárközépig érő nadrágba, az FMVSS 208-ban a 78051-292 és 293 vagy ezekkel megegyező rajzok által meghatározottaknak megfelelően. 2. 9. 2. Az FMVSS 208-ban a 78051-294 (bal) vagy 78051-295 (jobb) vagy ezzel megegyező rajzok által meg- határozottaknak megfelelő 11EE méretű cipőt kell helyezni a próbabábuk mindkét lábára. 3. A BIZTONSÁGI RENDSZER BEÁLLÍTÁSA A 2. 1. és 2. 6. pontban meghatározott vonatkozó követelmények szerint ülőhelyzetbe hozott próbabábukat az övvel be kell szíjazni és azt becsatolni. Meg kell szorítani a kétpontos biztonsági övet. A felsőtestet előrehúzva, miután az öv kifeszül, azt meg kell feszíteni a visszatartó szerkezettel; ezt négyszer meg kell ismételni. 9 N és 18 N közötti értékű feszítőerőt kell a kétpontos biztonsági övre alkalmazni. Ha az övet felszerelték feszítés- csökkentő berendezéssel, akkor a vállszíjnál be kell állítani a jármű kézikönyvében meghatározott, a gyártó által általános használatra javasolt legnagyobb mértékű lazaságot. Ha az övet nem szerelték fel feszítéscsökkentő berendezéssel, akkor hagyni kell, hogy a visszahúzó rendszer a saját erejével feszítse meg a vállszíjat. (1) Amíg nem létezik elfogadott nemzetközi szabvány erre az eszközre, addig az 572 szakaszra utaló 78051-532-es GM rajznak megfelelő mérőműszert kell használni. 166 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 4. függelék VIZSGÁLATI ELJÁRÁS VIZSGÁLÓKOCSIVAL 1. A VIZSGÁLAT BEÁLLÍTÁSA ÉS AZ ELJÁRÁS 1. 1. Vizsgálókocsi A vizsgálókocsit úgy kell megszerkeszteni, hogy azon ne keletkezzen maradandó alakváltozás a vizsgálat során. A lebonyolítani, hogy az ütközés pillanatában az eltérés ne legyen több 5°-osnál függőleges vizsgálatot úgy kell irányban, és 2°-osnál vízszintes irányban. 1. 2. A szerkezet állapota 1. 2. 1. Általános rendelkezések A vizsgálati szerkezetnek képviselnie kell az érintett jármű gyártási sorozatát. Egyes alkatrészeket ki lehet cserélni lehet távolítani, amennyiben ennek bizonyosan nincs érzékelhető következménye a vizsgálati eredmé- vagy el nyekre. 1. 2. 2. Beállítások A beállításoknak meg kell felelniük az e melléklet 1. függelékének 1. 4. 3. pontjában megadottaknak, figyelembe véve a fenti, 1. 2. 1. pontban leírtakat. 1. 3. A szerkezet felerősítése 1. 3. 1. A szerkezetet szilárdan a vizsgálókocsihoz kell csatlakoztatni, oly módon, hogy ne jelentkezzen egymáshoz viszonyított elmozdulás a vizsgálat során. 1. 3. 2. A módszer, amellyel a szerkezetet szilárdan a vizsgálókocsihoz rögzítik, nem lehet erősítő hatással az ülések rögzítéseire vagy a biztonsági berendezésekre, és nem okozhat a szerkezeten semmilyen rendellenes alakváltozást. 1. 3. 3. Az ajánlott csatlakoztató berendezés, amely által a szerkezet a közelítőleg a kerekek tengelyirányában elhelyezett támasztékokon nyugszik, vagy ha lehetséges, amely által a szerkezet a felfüggesztés rögzítő elemeivel van hozzáerősítve a vizsgálókocsihoz. 1. 3. 4. A jármű hosszirányú tengelye és a vizsgálókocsi mozgásának iránya által bezárt szögnek 0°±2°-osnak kell lennie. 1. 4. Próbabábuk A próbabábuknak és elhelyezésüknek meg kell felelnie a 3. függelék 2. pontja előírásainak. 1. 5. Mérőberendezések 1. 5. 1. A szerkezet lassulása A szerkezet ütközés közbeni lassulását mérő jelátalakítók helyzetének párhuzamosnak kell lennie a vizsgálókocsi hosszanti tengelyével, az 5. függelék előírásainak (CFC = 180) megfelelően. 1. 5. 2. A próbabábukon elvégzendő mérések Az 1. függelék 5. pontjában meg van adva a kritériumok ellenőrzéséhez szükséges minden mérés. 1. 6. A szerkezet lassulási görbéje A szerkezet lassulási görbéje az ütközés alatt olyan legyen, hogy a „sebesség időbeni változása” görbe, amely jobban az érintett jármű „sebesség időbeni integrálással számítható ki, egy pontjában sem tér el ± 1 m/s-nál változása” referenciagörbéjétől, amelyet e függelék 1. ábrája határoz meg. A referenciagörbe időtengelyéhez képesti elmozdulást lehet alkalmazni a szerkezet sávon belüli sebességének megállapítására. 1. 7. Az érintett jármű ΔV = f(t) referenciagörbéje E referenciagörbét az érintett történő frontális ütközéses vizsgálat közben, amint azt e melléklet 1. függelékének 6. pontja előírja. jármű lassulási görbéjének integrálásával kell kiszámítani, a korláttal szemben 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 167 1. 8. Egyenértékű eljárás A vizsgálatot egyéb módszerrel megfelel az 1. 6. pontban leírt követelményeknek a sebességeltérés mértékével kapcsolatosan. lehet végezni, mint a vizsgálókocsi lassulása, is el feltéve ha az a módszer 1. ábra Egyenértékűségi görbe – tűrési sáv a V = f(t) görbére 168 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 5. függelék A MÉRÉS MÓDSZERE A MÉRÉSI VIZSGÁLATOKBAN: MŰSZEREZÉS 1. FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK 1. 1. Adatcsatorna Az adatcsatorna tartalmazza az összes műszert a jelátalakítótól (vagy a jelátalakítóktól, amelyeknek a kimenetét valamilyen meghatározott módon egyesítették) az elemző eljárásokig, amelyek megváltoztathatják az adatfelvétel frekvenciáját vagy az adatok amplitúdóját. 1. 2. Jelátalakító Az adatcsatorna első berendezése, amelyet egy adott fizikai mennyiség másmilyen fizikai mennyiséggé (például elektromos feszültség) való átalakítására alkalmaznak, amely utóbbit az adatcsatorna többi eleme fel tud dolgozni. 1. 3. Csatorna amplitúdó osztály: CAC Megjelölés ahhoz az adatcsatornához, amelyik megfelel az e függelékben meghatározott egyes, amplitúdót érintő jellemzőknek. A CAC szám a méréstartomány felső határával számtanilag megegyezik. 1. 4. Jellemző adatfelvételi frekvenciák FH, FL, FN E frekvenciák az 1. ábrán vannak meghatározva. 1. 5. A csatorna frekvenciaosztálya: CFC A csatorna frekvenciaosztályát egy szám jelöli, amely jelzi azt, hogy a csatorna válaszfrekvenciája az 1. ábrán meghatározott határok között van. E szám és az FH frekvencia érték Hz-ben mérve számértékileg egyenlő. 1. 6. Érzékenységi együttható A hitelesítési értékekhez a legjobb illeszkedést mutató egyenes vonal meredeksége, amelyet a legkisebb négyzetek módszerével határoznak meg az adott csatorna amplitúdóosztályban. 1. 7. Az adatcsatorna hitelesítési tényezője Az érzékenységi együtthatók középértéke, amelyet a logaritmikus skálán FL és 0,4 FH között egyenletesen eloszló frekvenciák mellett értékelnek ki. 1. 8. Egyenességi hiba A hitelesítési érték és az 1. 6. pontban meghatározott egyenes vonalon leolvasott érték közötti legnagyobb eltérés százalékos aránya a csatorna amplitúdó osztály felső határánál. 1. 9. Keresztérzékenység A kimenő és a bemenő jel aránya, amikor a jelátalakító mérési tengelyére merőleges gerjesztést alkalmaznak. Ezt az értéket a mérési tengelyben vett érzékenység százalékában kell kifejezni. 1. 10. Fáziskésési idő Az adatcsatorna fáziskésési ideje azonos a radiánban vett szinuszos jel fáziskésésével, amely el van osztva a jel radián/s-ban vett szögfrekvenciájával. 1. 11. Környezet Az adott pillanatban jelen lévő összes körülmény és hatás, amelynek az adatcsatorna ki van téve. 2. MŰKÖDÉSI KÖVETELMÉNYEK 2. 1. Egyenességi hiba Egy adatcsatorna egyenességi hibája előjel nélküli értékének, bármilyen CFC frekvencia mellett, a teljes mérési tartományban egyenlőnek vagy kevesebbnek kell lennie, mint a CAC értékének 2,5 %-a. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 169 2. 2. Amplitúdó és frekvencia Egy adatcsatorna válaszfrekvenciájának az 1. ábrán bemutatott határgörbék között kell vonalat a hitelesítési tényező által kell meghatározni. lennie. A nulla dB 2. 3. Fáziskésési idő Egy adatcsatorna kimenő és a bemenő jele közötti fáziskésési időt meg kell határozni, és annak nem szabad 0,1 FH s értéknél jobban változnia a 0,03 FH és FH közötti tartományban. 2. 4. Időtalap 2. 4. 1. Fel kell venni az időtalapot, amelynek legalább 10 ms-ot kell kiadnia 1 %-os pontossággal. 2. 4. 2. Viszonyított késés Két vagy több adatcsatorna közötti viszonyított késés, tekintet nélkül a frekvenciaosztályukra, nem haladhatja meg az 1 ms-ot, kivéve a fáziseltolásból származó késést. Két vagy több adatcsatorna, amelyeknek a jele összekapcsolt, azonos frekvenciaosztályba kell tartozzon, és nem mutathat nagyobb késést, mint 0,1 FHs. E követelményt kell alkalmazni az analóg jelekre ugyanúgy, mint a szinkronizáló impulzusokra és a digitális jelekre. 2. 5. Jelátalakító keresztérzékenysége A jelátalakító keresztérzékenységének 5 % alatt kell lennie minden irányban. 2. 6. Hitelesítés 2. 6. 1. Általános rendelkezések Egy adatcsatornát legalább évenként hitelesíteni kell egy ismert szabványra visszavezethető referenciaberende- zéshez. A referenciaberendezéssel történő összehasonlítás elvégzésére alkalmazott módszer nem okozhat a CAC 1 %-ánál nagyobb hibát. A referenciaberendezés használata csak abban a frekvenciatartományban megengedett, amelyre hitelesítették. Az adatcsatornák alrendszereit ki lehet értékelni egyenként, ekkor ezen eredmények hozzájárulnak a teljes adatcsatorna pontosságához/pontatlanságához. Ezt el lehet végezni például egy ismert amplitúdójú elektromos jellel, amely a jelátalakító kimenő jelét helyettesíti. Így lehetővé válik az adatcsatorna erősítési tényezőjének ellenőrzése, a jelátalakító kihagyásával. 2. 6. 2. A hitelesítésre használt referenciaberendezés pontossága A referenciaberendezés pontosságát egy hivatalos mérésügyi szolgálatnak kell tanúsítania vagy hitelesítenie. 2. 6. 2. 1. St a t ikus h itelesítés 2. 6. 2. 1. 1. Gyorsulások A hiba a CAC ± 1,5 %-át nem érheti el. 2. 6. 2. 1. 2. Erők A hiba a CAC ± 1 %-át nem érheti el. 2. 6. 2. 1. 3. Elmozdulások A hiba a CAC ± 1 %-át nem érheti el. 2. 6. 2. 2. Din a mikus h itelesítés 2. 6. 2. 2. 1. Gyorsulások A CAC százalékában kifejezett hiba a referenciagyorsulásban nem érheti el a ± 1,5 %-ot 400 Hz alatt, a ± 2 %-ot 400 Hz és 900 Hz között, illetve a ± 2,5 %-ot 900 Hz fölött. 2. 6. 2. 3. Id ő A referenciaidő hibaaránya nem haladhatja meg a 10-5-t. 170 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 2. 6. 3. Érzékenységi együttható és egyenességi hiba Az érzékenységi együtthatót és az egyenességbeli hibát meg kell határozni az adatcsatorna kimeneti jelének mérésével különböző amplitúdójú ismert bemeneti jelek esetén. Az adatcsatorna hitelesítésének le kell fednie az amplitúdóosztály teljes tartományát. Kétirányú csatornák esetén pozitív és negatív értékeket egyaránt kell alkalmazni. Ha a hitelesítő berendezés nem tudja előállítani a szükséges bemeneti jelet a mért mennyiség kiemelkedően magas értékei miatt, akkor a hitelesítést a hitelesítő szabvány határértékei között kell elvégezni és e határértékeket fel kell jegyezni a vizsgálatról készült jelentésbe. A teljes adatcsatornát hitelesíteni kell arra a frekvenciára, vagy frekvencia tartományra, amelyeknek az értékei jellemzőek az FL és 0,4 FH között. 2. 6. 4. A válaszfrekvencia hitelesítése A fázisnak és az amplitúdónak a frekvencia függvényében felvett válaszgörbéit az adatcsatorna kimeneti jeleinek mérésével kell meghatározni ismert bemeneti jel mellett, ahol a fázist és az amplitúdót a bemeneti jel FL illetve 10xCFC vagy 3000 Hz (az utóbbiak közül az alacsonyabbat kiválasztva) közötti tartományában különböző értékeknél kell megmérni. 2. 7. Környezeti hatások Rendszeres ellenőrzést kell végezni az esetleges környezeti hatások (mint például elektromos vagy mágneses köráram, kábelsebesség stb. ) meghatározására. Ezt meg lehet tenni többek között a próbabábu jelátalakítójával jelet kapnak, akkor helyesbítő felszerelt tevékenységet kell végrehajtani, például ki kell cserélni a kábelt. tartalékcsatornák kimenetének mérésével. Ha jelentős kimeneti 2. 8. Az adatcsatorna kiválasztása és rendeltetése A CAC és a CFC meghatároz egy adatcsatornát. A CAC értéke 1,2 vagy 5 tizedik hatványa lehet. 3. JELÁTALAKÍTÓK FELSZERELÉSE A jelátalakítókat olyan szorosan kell felszerelni, hogy a lehető legkisebb rezgés is hatással legyen az általuk készített felvételre. Minden olyan felerősítést megfelelőnek kell tekinteni, amelynek a legalacsonyabb rezonan- ciafrekvenciája megegyezik az érintett adatcsatorna FH frekvenciájának legalább ötszörösével. Különösen a gyorsulási jelátalakítók felszerelésénél kell ügyelni arra, hogy a valódi mérési tengely a referenciatengely- rendszer megfelelő tengelyével 5°-os vagy annál kisebb szöget zárjon be, feltéve ha nem készítenek egy elemzés vagy kísérlet útján kiértékelést a jelátalakító felszerelésének az adatgyűjtésre gyakorolt hatásáról. Ha egy adott pontban, több irányban kell mérni a gyorsulást, akkor minden gyorsulási jelátalakító tengelynek az adott pont 10 mm-es környezetében kell lennie, és minden gyorsulási jelátalakító szeizmikus tömegközép- pontja az adott pont 30 mm-es környezetében legyen. 4. ADATRÖGZÍTÉS 4. 1. Analóg mágneses adatrögzítő A szalag sebessége állandó legyen, az alkalmazott szalagsebesség 0,5 %-án belül. A felvevő jel–zaj aránya nem lehet kevesebb, mint 42 dB a legnagyobb szalagsebességnél. A összes harmonikus torzítás nem haladhatja meg a méréstartomány 3 %-át, az egyenességi hiba pedig az 1 %-át. 4. 2. Digitális mágneses adatrögzítő A szalag sebessége állandó legyen, az alkalmazott szalagsebesség 10 %-án belül. 4. 3. Papírszalagos adatrögzítő Közvetlen adatrögzítés esetén a mm/s-ban kifejezett papírsebesség legalább a Hz-ben megadott FH értékének másfélszerese legyen. Egyéb esetekben a papírsebességet úgy kell megválasztani, hogy ezzel egyenlő felbontást érjenek el. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 171 5. 5. 1. ADATFELDOLGOZÁS Szűrés Az adatcsatorna frekvenciaosztályának megfelelő szűrést akár az adatfelvétel, akár az adatfeldolgozás közben el lehet végezni. Mindazonáltal a felvétel előtt egy, a CFC-nél magasabb szintű analóg szűrést kell végezni, hogy az adatrögzítő dinamikus tartományának legalább 50 %-át felhasználják, és hogy csökkentsék annak a veszélyét, hogy a magas frekvenciákon telítődik az adatrögzítő vagy egyéb hibák lépnek fel a digitalizálás során. 5. 2. 5. 2. 1. Digitalizálás A mintavételi frekvencia legalább egyenlő legyen az FH nyolcszorosával. Analóg felvétel esetén, ha a felvevő- és az olvasósebesség eltérő, akkor a mintavételi frekvenciát el lehet osztani a sebességaránnyal. 5. 2. 2. Amplitúdó felbontása A digitális jelek méretének legalább 7 bitnek és egy paritásbitnek kell lennie. 6. AZ EREDMÉNYEK BEMUTATÁSA Az eredményeket egy A4-es papírlapon (210 mm x 297 mm) kell bemutatni. A diagram formájában bemutatott eredmények esetén a diagram tengelyeit a mérési egységgel kell skálázni, az egységnek megfelelő többszöröst (pl. 1, 2, 5, 10, 20 mm) alkalmazva. SI egységeket kell használni, kivéve a járműsebességet, ahol km/ó-t lehet használni, és az ütközési gyorsulást, ahol g-t (g = 9. 81 m/s2) lehet alkalmazni. 1. ábra Válaszfrekvencia-görbe 172 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 6. függelék A DEFORMÁLÓDÓ KORLÁT MEGHATÁROZÁSA 1. ALKATRÉSZEK ÉS ALAPANYAGOK MEGHATÁROZÁSA A korlát méreteit e függelék 1. ábrája mutatja be. A korlát egyes összetevőinek méretei az alábbi listában külön- külön fel vannak sorolva. 1. 1. Fő méhsejtszerkezetű tömb Méretek Magasság: Szélesség: Mélység: Alapanyag Fóliavastagság: Cellaméret: Sűrűség: Minden méretben megengedett a ± 2,5 mm eltérés 650 mm (a méhsejtszerkezetű szalag tengelyének irányában) 1000 mm 450 mm (a méhsejtszerkezet cellái tengelyének irányában) Alumínium 3003 (ISO 209, 1. rész) 0,076 mm 19,14 mm 28,6 kg/m3 Nyomószilárdság: 0,342 MPa + 0 %–10 % (1) (1) A 2. bekezdésben leírt tanúsítási eljárásnak megfelelően. 1. 2. Ütköző elem Méretek Magasság: Szélesség: Mélység: Alapanyag Fóliavastagság: Cellaméret: Sűrűség: Minden méretben megengedett a ± 2,5 mm eltérés 330 mm (a méhsejtszerkezetű szalag tengelyének irányában) 1000 mm 90 mm (a méhsejtszerkezet cellái tengelyének irányában) Alumínium 3003 (ISO 209, 1. rész) 0,076 mm 6,4 mm 82,6 kg/m3 Nyomószilárdság: 1,711 MPa + 0 %-10 % (1) (1) A 2. bekezdésben leírt tanúsítási eljárásnak megfelelően. 1. 3. Hátlap Méretek Magasság: Szélesség: Vastagság: 1. 4. Burkolólap Méretek Magasság: Szélesség: Vastagság: Alapanyag 800 mm ± 2,5 mm 1000 mm ± 2,5 mm 2,0 mm ± 0,1 mm 1700 mm ± 2,5 mm 1000 mm ± 2,5 mm 0,81 mm ± 0,07 mm Alumínium 5251/5052 (ISO 209, 1. rész) 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 173 1. 5. Ütköző előlapja Méretek Magasság: Szélesség: Vastagság: Alapanyag 1. 6. Ragasztó 330 mm ± 2,5 mm 1000 mm ± 2,5 mm 0,81 mm ± 0,07 mm Alumínium 5251/5052 (ISO 209, 1. rész) Az általánosan használt ragasztó kétkomponensű, poliuretán alapú termék (mint pl. a Ciba-Geigy XB5090/1 gyanta az XB5304 keményítővel, vagy ennek megfelelő más termék). 2. AZ ALUMÍNIUM MÉHSEJTSZERKEZET TANÚSÍTÁSA Egy teljes vizsgálati eljárás van megadva az NHTSA TP-214D-ben az alumínium méhsejtszerkezetek tanúsítására. Az alábbiakban egy összefoglalás következik az eljárásról, amelyet a frontális ütközéseknél alkalmazott alapanyagok esetében kell használni. Ezen alapanyagoknak a nyomószilárdsága rendre 0,342 MPa és 1,711 MPa. 2. 1. Mintavételi helyek A nyomószilárdságnak a védőkorlát teljes elülső részén való egyenletessége ellenőrzésének céljából nyolc mintát kell venni négy különböző helyről, amelyek egyenletesen oszlanak el a méhsejtszerkezetű tömb elülső felületén. A tanúsítás megszerzéséhez a tömbön a nyolc mintából hétnek teljesítenie kell a következő pontokban meghatározott ütésszilárdsági követelményeket. A minták elhelyezkedése függ a méhsejtszerkezetű tömb méretétől. Először négy, egyenként 300 mm x 300 mm x 50 mm méretű mintát kell kivágni a védőkorlát elülső részének anyagából. A kivágási helyeknek az elhelyezkedését a méhsejtszerkezetű tömbön a 2. ábra mutatja be. Ezeknek a nagyobb mintáknak mindegyikét kisebb darabokra kell vágni a tanúsítási vizsgálathoz (150 mm x 150 mm x 50 mm). A tanúsítást mind a négy helyen vett két-két mintán el kell végezni. A másik két mintát, kérés esetén, a kérelmezőnek elérhetővé kell tenni. 2. 2. Mintaméret A következő méretű mintákat kell alkalmazni a vizsgálat során: Magasság: 150 mm ± 6 mm Szélesség: 150 mm ± 6 mm Vastagság: 50 mm ± 2 mm A nem teljes cellák falait a minta élei körül a következőképpen kell eldolgozni: a „W” irányban a perem nem lehet nagyobb, mint 1,8 mm (lásd. 3. ábra), az „L” irányban, a méhsejtszerkezet fala hosszának fele (a szalag irányában) meg kell maradjon a mintadarab mindkét oldalán (lásd. 3. ábra). 2. 3. Felületmérés A mintadarab hosszát meg kell mérni három helyen, 12,7 mm-re a két széltől és középen, és fel kell jegyezni azokat, mint L1, L2 és L3 (lásd. 3. ábra). A mintadarab szélességét azonos módon kell megmérni, és fel kell jegyezni, mint W1, W2 és W3 (lásd. 3. ábra). E méréseket a minta vastagságának középvonalában kell elvégezni. Az összenyomódási felületet a következőképpen kell kiszámítani: ð Þ A ¼ L1 þ L2 þ L3 3 ð Þ (cid:1) W1 þ W2 þ W3 3 2. 4. Nyomósebesség és az összenyomás mértéke A mintát 5,1 mm/perc és 7,6 mm/perc közötti sebességgel kell összenyomni. A legkisebb összenyomási távolság 16,5 mm. 174 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 2. 5. Adatgyűjtés Az erő adatait az összenyomódás függvényében össze kell gyűjteni, akár analóg, akár digitális formában, minden vizsgált minta esetében. Analóg jelek gyűjtése esetén lehetőséget kell biztosítani a jelek digitalizálására. Minden digitális adatot legalább 5 Hz-es (5 pont/másodperc) frekvenciával kell gyűjteni. 2. 6. A nyomóerő meghatározása Minden adatot, amely az összenyomódás mértékében 6,4 mm előtt és 16,5 mm után keletkezett, figyelmen kívül kell hagyni. A megmaradt adatokat három részre, avagy elmozdulási intervallumra kell osztani (n = 1,2,3) (lásd. 3. ábra) a következők szerint: 1. 06,4-09,7 mm a határértékekkel együtt 2. 09,7-13,2 mm a határértékek nélkül 3. 13,2-16,5 mm a határértékekkel együtt Minden szakasznak ki kell számítani az átlagát, a következőképpen: F nð Þ ¼ F nð Þ1 þ F nð Þ2 þ ::: F nð Þm ½ m (cid:2) ; m = 1, 2, 3 ahol m jelöli a mért adatpontok számát mindhárom tartományban. A nyomóerőt a következőképpen kell kiszámítani az egyes szakaszokra: S nð Þ ¼ F nð Þ A ; n = 1, 2, 3 2. 7. A minta nyomószilárdságának meghatározása Egy méhsejtminta sikeres tanúsításához a következő követelményeknek kell megfelelni: 0,308 MPa ≤ S(n) ≤ 0,342 MPa a 0,342 MPa nyomószilárdságú anyagra 1,540 MPa ≤ S(n) ≤ 1,711 MPa az 1,711 MPa nyomószilárdságú anyagra 2. 8. A tömb nyomószilárdságának meghatározása Nyolc mintát kell venni négy különböző helyről, amelyek egyenletesen oszlanak el a méhsejtszerkezetű tömb elülső felületén. A tanúsítás megszerzéséhez a tömbön a nyolc mintából hétnek teljesíteni kell az előző pontban meghatározott ütésszilárdsági követelményeket. 3. RAGASZTÁSI ELJÁRÁS 3. 1. Közvetlenül a ragasztás előtt, a ragasztandó alumínium lapok felületeit alkalmas oldószerrel, mint pl. az 1-1-1 triklór-etilén, alaposan meg kell tisztítani. Ezt el kell végezni legalább kétszer, vagy amennyiszer a zsír, illetve a szennyeződések eltávolításához szükséges. A megtisztított felszínt meg kell csiszolni 120-as keménységű csiszoló- papírral. Fém/szilícium karbid alapú csiszolópapír nem használható. A felszínt alaposan meg kell csiszolni, és a csiszolópapírt rendszeresen cserélni kell az eltömődés elkerülése érdekében, amely polírozó hatású lehet. A csiszolás után a felületeket ismét alaposan meg kell tisztítani, a fent leírtak szerint. Összességében a felületet az oldószerrel legalább négyszer le kell tisztítani. Minden port és a csiszolásból származó maradékot el kell távolítani, mivel ezek hátrányosan befolyásolják a ragasztást. 3. 2. A ragasztóanyagot csak az egyik felületre kell felhordani bordás gumihenger segítségével. Abban az esetben, amikor méhsejtszerkezetet aluminium síklaphoz kell ragasztani, a ragasztót csak az aluminium síklapra kell felhordani. Legfeljebb 0,5 kg/m2 ragasztóanyagot kell egyenletesen elosztani, amely legfeljebb 0,5 mm vastag filmréteget alkothat. 4. ÖSSZESZERELÉS 4. 1. A fő méhsejtszerkezetű tömböt hozzá kell ragasztani a hátlaphoz, oly módon, hogy a cellák tengelye merőleges legyen a lapra. A burkolatot a méhsejtszerkezetű tömb elülső felszínéhez kell ragasztani. A burkolólemez felső és alsó felületét nem kell hozzáragasztani a fő méhsejtszerkezetű tömbhöz, de annak közelébe kell igazítani. A burkolólemezt hozzá kell ragasztani a hátlaphoz a szerelőbordáknál. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 175 4. 2. Az ütközőelemet fel kell ragasztani a burkolólemez első felületéhez úgy, hogy a cellák tengelye merőleges legyen a lapra. Az ütközőelem aljának egy síkban kell lennie a burkolólemez alsó felületével. Az ütköző elülső fedőlapját hozzá kell ragasztani az ütközőelem elülső felületéhez. 4. 3. Az ütközőelemet ezután három egyforma részre kell osztani, két vízszintes horony segítségével. A hornyoknak át kell hatolniuk az ütközőrész teljes mélységén, és az ütköző teljes szélességére ki kell terjedniük. A hornyokat fűrésszel kell bevágni; a szélességük meg kell, hogy egyezzen a penge szélességével, de nem haladhatja meg a 4,00 mm-t. 4. 4. A korlát felszereléséhez a szavatolt hézagú furatokat ki kell fúrni a szerelőbordákon (lásd. 5. ábra). A lyukak átmérőjének 9,5 mm-nek kell lennie. Öt lyukat kell fúrni a felső bordába, 40 mm távolságra a borda felső peremétől és ötöt az alsó bordába, 40 mm távolságra a borda alsó peremétől. A lyukaknak rendre 100 mm, 300 lenniük a korlát két szélétől. Minden lyukat a névleges mm, 500 mm, 700 mm és 900 mm távolságra kell távolságig kell befúrni, ±1 mm. 5. FELSZERELÉS 5. 1. A deformálódó korlátot mereven rögzíteni kell egy legalább 7x104 kg-os tömeg széléhez, vagy valamilyen, ahhoz kapcsolódó szerkezethez. A védőkorlát elülső felülete csatlakoztatásának olyannak kell lennie, hogy a jármű ne érhessen a szerkezet egyetlen részéhez sem, amely a korlát felső felületétől több, mint 75 mm távolságra van (kivéve a felső bordát) az ütközés bármely szakaszában (1). A felület elülső felszínének, amelyhez a deformálódó korlát csatlakoztatva van, simának, lennie a felszín teljes magasságában és szélességében, valamint ± 1°-os eltérést megengedve függőlegesnek kell lennie, továbbá ± 1°-os eltérést megengedve merőlegesnek kell lennie a gyorsító pályára. A csatlakozási felszín nem mozdulhat el 10 mm-nél jobban a vizsgálat során. Ha szükséges, akkor további lerögzítő vagy reteszelő berendezéseket kell felhasználni, hogy meg lehessen akadályozni a betontömb elmozdulását. A deformálódó korlát szélét egy vonalba kell állítani a betontömb szélével a jármű vizsgálati oldalának megfelelően. folyamatosnak kell 5. 2. A deformálódó korlátot rögzíteni kell a betontömbhöz tíz csavar segítségével, öttel a felső bordában, öttel az alsóban. Ezeknek a csavaroknak legalább 8 mm átmérőjűeknek kell lenniük. Acél rögzítőszalagokat kell használni az alsó és a felső szerelési bordánál egyaránt (lásd. 1. és 5. ábra). E szalagoknak legalább 60 mm magasnak, 1000 mm szélesnek és 3 mm vastagnak kell lenniük. Öt darab 9,5 mm átmérőjű szavatolt hézagú furatot kell beléjük fúrni a korlát szerelési bordáin levőknek megfelelően (lásd 4. bekezdés). Egyik rögzítés sem lazulhat meg az ütközési teszt során. (1) Egy tömeg, amely végének a magassága 925 mm és 1000 mm között van, és legalább 1000 mm mély, megfelelőnek tekinthető ennek a követelménynek a szempontjából. 176 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 1. ábra Deformálódó korlát frontális ütközési vizsgálatokhoz 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 177 2. ábra Mintavételi helyek a tanúsításhoz 178 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 3. ábra A méhsejtszerkezet tengelyei és méretei 4. ábra Nyomóerő és elmozdulás 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 179 5. ábra A lyukak elhelyezkedése a korlát felszereléséhez 180 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 7. függelék A PRÓBABÁBU ALSÓ LÁBSZÁRÁNAK ÉS LÁBFEJÉNEK TANÚSÍTÁSI ELJÁRÁSA 1. A SÍPCSONT ÜTKÖZÉSES VIZSGÁLATA 1. 1. 1. 2. E vizsgálat célja a Hybrid III sípcsonti felülete reagálásának mérése meghatározott, kemény felületű ingaütésekre. A Hybrid III próbabábu térdizületkengyeleit és az azoktól lefelé lévő lábszáregységeit, a bal, illetve a jobb oldalit egyaránt használni kell. Mindegyiket szilárdan fel kell erősíteni a vizsgálati állványhoz. 1. 3. Vizsgálati eljárás 1. 3. 1. A vizsgálatot megelőzően mindegyik lábegységeket 4 órán át 22 ± 3 °C-on és 40 ± 30 %-os relatív (átitatni). Az átitatás időszaka nem foglalja magában az egyensúlyi állapot páratartalom mellett kell tartani eléréséhez szükséges időt. 1. 3. 2. Az ütközéses-gyorsulásmérőjét be kell állítani az érzékelő tengelyével párhuzamosan, az inga hosszanti közép- vonalára. 1. 3. 3. A vizsgálat előtt a külső ütközési felületet és az ütköző felszínt egyaránt meg kell tisztítani izopropil-alkohollal vagy azzal egyenértékű szerrel. 1. 3. 4. A lábegységet a térdizületkengyelnél kell rögzíteni a vizsgálati állványhoz, amint azt az 1. ábra mutatja. A vizsgálati állványt szilárdan kell rögzíteni az ütés alatti elmozdulás elkerülése érdekében. A vizsgálati állványt oly módon kell megtervezni, hogy az a vizsgálat folyamán a rögzítési ponton kívül egyetlen részen se érintkezhes- sen a lábegységgel. A térdizületkengyel és a bokaizület középpontját összekötő egyenes legyen függőleges ± 5°- os megengedett eltéréssel. A térd- és bokaizületet az 1,5 ± 0,5 g-os tartományba kell beállítani minden vizsgálat előtt. 1. 3. 5. A merev ütközésmérő tömege műszerekkel együtt legyen 5,0 ± 0,2 kg. Ütközőfelülete félhenger, amelynek főtengelye vízszintes ± 1°-os eltéréssel, és merőleges az ütés irányára. Az ütközőfelület sugara 40 ± 2 mm, szélessége pedig legalább 80 mm. Az ütközésmérőnek a sípcsontot a térdizületkengyel és a bokacsapszeg között félúton, a sípcsont középvonalában kell megütnie. Az ütközésmérőnek úgy kell megütnie a sípcsontot, hogy a 0 időpillanatban az ütközésmérő vízszintes középvonalának esése nem haladja meg a 0,5°-ot a combcsontra ható erőt mérő cella-szimulátorral párhuzamos vízszintes egyeneshez képest. A ütközésmérőt úgy kell irányítani, hogy a 0 időpillanatban ki legyen zárva annak minden jelentős oldalirányú, függőleges vagy forgó mozgása. 1. 3. 6. Egyazon láb esetében a két egymást követő vizsgálat közötti legkisebb várakozási idő 30 perc. 1. 3. 7. Az adatgyűjtő rendszernek, beleértve a jelátalakítókat is, meg kell felelnie a CFC 600 előírásainak, e melléklet 5. függelékének megfelelően. 1. 4. Teljesítményelőírás 1. 4. 1. Amikor az egyes sípcsontokat 2,1 ± 0,3 m/s-os ütés éri az 1. 3. ponttal összhangban, az ütési erő, amely az ütközésmérő tömegének és a lassulásnak az eredménye, 2,3 ± 0,3 kN. 2. 2. 1. 2. 2. A LÁBFEJ FELSŐ RÉSZÉNEK ÜTKÖZÉSES VIZSGÁLATA E vizsgálat célja a Hybrid III ütésével szemben. lábfejének és bokájának reagálását mérni meghatározott keményfelületű inga A teljes, bal (86-5001-001) és jobb (86-5001-002), Hybrid III alsó lábszáregységet használni kell, a bal (78051- 614) és a jobb (78051-615) lábfej- és bokaegységet felszerelve, beleértve a térdegységet is. A térdegységet (78051-16 Rev B) a vizsgálati állványhoz az erőmérő cellaszimulátor (78051-319 Rev A) segítségével kell rögzíteni. 2. 3. Vizsgálati eljárás 2. 3. 1. A vizsgálatot megelőzően mindegyik lábegységet 4 órán át 22 ± 3 °C-on és 40 ± 30 %-os relatív páratartal- (nedvesíteni). A nedvesítés időszaka nem foglalja magában az egyensúlyi állapot eléréséhez mon kell tartani szükséges időt. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 181 2. 3. 2. A vizsgálat előtt a külső ütközési felületet és az ütköző felszínt egyaránt meg kell tisztítani izopropil-alkohollal, vagy azzal egyenértékű szerrel. 2. 3. 2a. Az inga gyorsulásmérőjének érzékelő tengelyét párhuzamosan kell beállítani az ütés irányával, a lábfejjel való érintkezés pontjában. 2. 3. 3. A lábegységet a vizsgálati állványra kell rögzíteni, amint azt az 1a. ábra mutatja. A vizsgálati állvány szilárdan rögzített legyen az ütközés alatti elmozdulás elkerülése érdekében. A combcsontra ható erőt mérő cellaszimu- látor (78051-319) középvonala függőleges ± 0,5°-os legyen. Az állványt úgy kell beállítani, hogy a térdizület- kengyelt a bokacsapszeggel összekötő egyenes vízszintes ± 3°-os legyen, miközben a sarok két réteg kis súrlódású anyagon nyugszik. Meg kell bizonyosodni arról, hogy a sípcsonti hús a sípcsont térd felőli végén helyezkedik el. A bokát úgy kell beállítani, hogy a lábfej alsó síkja függőleges ± 3°-os legyen. A térd- és bokaizületet minden vizsgálat előtt az 1,5 ± 0,5 g-os tartományba kell beállítani. 2. 3. 4. A szilárd inga egy 50 ± 2 mm átmérőjű vízszintes hengerből és egy 19 ± 1 mm átmérőjű ingakarból áll (3a. ábra). A henger tömege műszerezettséggel együtt 1,25 ± 0,02 kg, beleértve a tartókarnak a henger belsejében található részeit. Az ingakar tömege 285 ± 5 g. A tartókar rögzítését adó tengely forgó alkatrészeinek tömege nem haladhatja meg a 100 g-ot. Az ütköző henger vízszintes középponti tengelye és a teljes inga forgási tengelye közötti távolság 1250 ± 1 mm. Az ütközőhenger hosszanti tengelye vízszintes irányú, és merőleges az ütés irányára. Az inga a lábfej alsó oldalát a kemény, vízszintes alapon nyugvó saroktól mérve 185 ± 2 mm-re üti meg. Az ingának úgy kell megütnie a talpat, hogy az inga hosszirányú középvonala ütközéskor a függőlegeshez képest 1°-on belül legyen. Az ütközésmérőt úgy kell irányítani, hogy a 0 időpillanatban ki legyen zárva annak minden jelentős oldalirányú, függőleges vagy forgó mozgása. 2. 3. 5. Egyazon láb esetében a két egymást követő vizsgálat közötti legkisebb várakozási idő 30 perc. 2. 3. 6. Az adatgyűjtő rendszer, beleértve a jelátalakítókat is, feleljen meg a CFC 600 előírásainak, amint azt e melléklet 5. függeléke tárgyalja. 2. 4. Teljesítmény-előírás 2. 4. 1. Amikor az egyes lábtalpakat 6,7 ± 0,2 m/s-os ütés éri a 2. 3. ponttal összhangban, akkor a sípcsont legnagyobb hajlítónyomatéka az y tengely (My) körül 100 Nm és 140 Nm közé esik. 3. A LÁBFEJ SAROK FELŐLI RÉSZÉNEK ÜTKÖZÉSES VIZSGÁLATA 3. 1. 3. 2. E vizsgálat célja a Hybrid III próbabábu lábfeje bőre és borítása reagálását mérni és meghatározott keményfel- ületű inga ütésének kitenni. A teljes, bal (86-5001-001) és jobb (86-5001-002), Hybrid III alsó lábszáregység használni kell, a bal (78051- 614) és a jobb (78051-615) lábfej- és bokaegységgel felszerelve, beleértve a térdegységet is. A térdegységet (78051-16 Rev B) a vizsgálati állványhoz az erőmérő cellaszimulátor (78051-319 Rev A) segítségével rögzítik. 3. 3. Vizsgálati eljárás 3. 3. 1. A vizsgálatot megelőzően mindegyik lábegységet 4 órán át 22 ± 3 °C-on és 40 ± 30 %-os relatív páratartal- (nedvesíteni). A nedvesítés időszaka nem foglalja magában az egyensúlyi állapot eléréséhez mon kell tartani szükséges időt. 3. 3. 2. Az ütközéses gyorsulásmérőt az érzékelő tengelyével párhuzamosan az inga hosszirányú középvonalába állítják. 3. 3. 3. A vizsgálat előtt a külső ütközési egyenértékű szerrel kell megtisztítani. felületet és az ütköző felszínt egyaránt izopropil-alkohollal vagy azzal 3. 3. 4. A lábegységet a berendezésre kell rögzíteni, amint azt az 1b. ábra mutatja. A berendezés szilárdan rögzített legyen az ütés alatti elmozdulás elkerülése érdekében. A combcsontra ható erőt mérő cellaszimulátor (78051- 319) középvonala függőleges ± 0,5° legyen. Az állványt úgy kell beállítani, hogy a térdizületkengyelt a bokacsapszeget összekötő egyenes vízszintes ± 3° legyen, miközben a sarok két réteg kis súrlódású anyagon nyugszik. Meg kell bizonyosodni arról, hogy a sípcsonti hús a sípcsont térd felőli végén helyezkedik el. A bokát úgy kell beállítani, hogy a lábfej alsó síkja függőleges ± 3° legyen. A térd- és bokaizületet minden vizsgálat előtt az 1,5 ± 0,5 g tartományba kell állítani. 182 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet tengelye közötti 3. 3. 5. A merev ütközésmérő egy 50 ± 2 mm átmérőjű vízszintes hengerből és egy 19 ± 1 mm átmérőjű ingakarból áll (3a. ábra). A henger tömege műszerezettséggel együtt 1,25 ± 0,02 kg, beleértve a tartókarnak a henger belsejében található részeit. Az ingakar tömege 285 ± 5 g. A tartókar rögzítését adó tengely forgó alkatré- szeinek tömege nem haladhatja meg a 100 g-ot. Az ütköző henger vízszintes középponti tengelye és a teljes inga forgási tengelye vízszintes, és merőleges az ütés irányára. Az inga a lábfej alsó oldalát a kemény, vízszintes alapon nyugvó sarok aljától mérve 62 ± 2 mm-re üti meg. Az ingának úgy kell megütnie a lábfej alsó oldalát, hogy az inga hosszirányú középvonala ütközéskor a függőlegeshez képest 1°-on belül legyen. Az ütközésmérőt úgy kell irányítani, hogy a 0 időpillanatban ki legyen zárva annak minden jelentős oldalirányú, függőleges vagy forgó mozgása. Egyazon láb esetében két egymást követő vizsgálat közötti legkisebb várakozási idő 30 perc. 3. 3. 6. 3. 3. 7. Az adatgyűjtő rendszer, beleértve a jelátalakítókat is, feleljen meg a CFC 600 előírásainak, amint azt e melléklet távolság 1250 ± 1 mm. Az ütközőhenger hosszanti 5. függeléke tárgyalja. Teljesítmény-előírás 3. 4. 3. 4. 1. Amikor az egyes lábfejek sarkát 4,4 ± 0,2 m/s-os ütés éri a 3. 3. ponttal összhangban, akkor az ütközésmérő legnagyobb gyorsulása 340 ± 50 g. 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 183 1. ábra Sípcsont ütközéses vizsgálata – vizsgálati beállítási előírások 184 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 1a. ábra A lábfej felső részének ütközéses vizsgálata – vizsgálati beállítási előírások 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 185 1b. ábra A lábfej sarok felőli részének ütközéses vizsgálata – vizsgálati beállítási előírások 186 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 2. ábra A lábfej felső részének ütközéses vizsgálata – vizsgálati beállítási előírások 13/18. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 187 3. ábra A lábfej sarok felőli részének ütközéses vizsgálata – vizsgálati beállítási előírások 188 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/18. kötet 3a. ábra Ingás ütközésmérő készülék


title: REGULAMENTO (CE) Nº 2391/96 DA COMISSÃO de 16 de Dezembro de 1996 que altera os direitos de importação no sector dos cereais

eurovoc_concepts:
CCT duties
United States
cereals
import
stock-exchange listing


title: Kommissionens henstilling nr. 2393/96/EKSF af 16. december 1996 om ændring af henstilling 91/141/EKSF for så vidt angår spørgeskemaerne i bilaget

eurovoc_concepts:
ECSC
Eurostat
coal
energy market
energy supply
production statistics

formats: html pdfa1b print


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb

eurovoc_concepts:
labour mobility
services company
transnational corporation
worker information
working conditions

formats: html pdf print

text: 05/sv. 2 CS Úřední věstník Evropské unie 31996L0071 21. 1. 1997 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ 431 L 18/1 SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, (4) s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2 a článek 66 této smlouvy, vzhledem k tomu, že poskytování služeb může spočívat buď v provedení prací podnikem na jeho účet a pod jeho vedením, na základě smlouvy uzavřené mezi tímto podni- kem a stranou, pro kterou jsou služby určeny, nebo v poskytnutí pracovníků pro jejich využití podni- kem v rámci veřejné či soukromé zakázky; s ohledem na návrh Komise (1), s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru (2), (5) vzhledem k tomu, že předpokladem této podpory nad- národního poskytování služeb je volná soutěž a opatření zaručující dodržování práv pracovníků; v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy (3), (1) (2) (3) vzhledem k tomu, že podle čl. 3 písm. c) Smlouvy představuje pohybu osob a služeb mezi členskými státy jeden z cílů Společen- ství; odstranění překážek volného vzhledem k tomu, že podle Smlouvy jsou u poskytování služeb od konce přechodného období zakázana jakákoli omezení založená na státní příslušnosti či podmínkách bydliště; vzhledem k tomu, že dotvoření vnitřního trhu nabízí dyna- mické prostředí pro nadnárodní poskytování služeb, které vede stále větší počet podniků k vysílání zaměstnanců, aby dočasně pracovali na území jiného členského státu, než ve kterém svou práci vykonávají obvykle; (1) Úř. věst. C 225, 30. 8. 1991, s. 6 a Úř. věst. C 187, 9. 7. 1993, s. 5. (2) Úř. věst. C 49, 24. 2. 1992, s. 41. (3) Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 10. února 1993 (Úř. věst. C 72, 15. 3. 1993, s. 78), společný postoj Rady ze dne 3. června 1996 (Úř. věst. C 220, 29. 7. 1996, s. 1) a rozhodnutí Evropského parla- mentu ze dne 18. září 1996 (dosud nevyhlášeno v Úředním věstníku). Rozhodnutí Rady ze dne 24. září 1996. (6) (7) (8) vzhledem k tomu, že vnášení nadnárodního prvku do pra- covního poměru přináší obtíže týkající se práva rozhod- ného pro pracovní poměr a že je v zájmu zúčastněných stran stanovit pracovní podmínky platné pro uvažovaný pracovní poměr; tomu, že Římská úmluva dne vzhledem k 19. června 1980 o právu rozhodném pro smluvní závaz- kové vztahy (4), podepsaná dvanácti členskými státy, vstoupila členských států v platnost 1. dubna 1991; většině ve ze vzhledem k tomu, že článek 3 této úmluvy stanoví jako obecné pravidlo svobodnou volbu práva pro smluvní strany; že v případě neexistence této volby se smlouva podle čl. 6 odst. 2 řídí právem země, v níž zaměstnanec při plnění smlouvy obvykle vykonává svou práci, a to i v případě, je-li dočasně zaměstnán v jiné zemi, anebo právem země, v níž se nachází provozovna, u které je (4) Úř. věst. L 266, 9. 10. 1980, s. 1 432 CS Úřední věstník Evropské unie 05/sv. 2 (9) (10) (11) (12) (13) zaměstnán, nevykonává-li zaměstnanec obvykle svou práci v téže zemi, avšak pokud z celkových okolností vyplývá, že pracovní smlouva úžejí souvisí s jinou zemí, použije se v takovém případě právo této země; vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst. 1 zmíněné úmluvy nesmí být zaměstnanec v důsledku volby rozhodného práva stranami zbaven ochrany, kterou mu poskytují kogentní ustanovení práva, které se použije podle odstavce 2 uvedeného článku v případě neexistence volby rozhod- ného práva; vzhledem k tomu, že článek 7 zmíněné úmluvy stanoví s výhradou určitých podmínek, že kromě práva pro- hlášeného za rozhodné lze uplatnit kogentní ustanovení práva jiné země, zejména práva členského státu, na jehož území byl pracovník dočasně vyslán; vzhledem k tomu, že podle zásady přednosti práva Spole- čenství stanovené v článku 20 úmluvy, není zmíněnou úmluvou dotčeno použití kolizních norem pro smluvní závazkové vztahy ve zvláštních oblastech, které jsou nebo budou obsaženy v právních aktech orgánů Evropských společenství nebo ve vnitrostátním právu, které bylo har- monizováno při provádění takových právních aktů; vzhledem k tomu, že právo Společenství nevylučuje, aby členské státy uplatňovaly své právní předpisy či kolektivní smlouvy uzavřené mezi zaměstnavateli a pracovníky vůči každé osobě, která je zaměstnaná, byť dočasně, na jejich území, i když je její zaměstnavatel usazen v jiném člen- ském státě; že právo Společenství nezakazuje členským státům, aby zajistily dodržování těchto ustanovení vhod- ným způsobem; vzhledem k tomu, že je třeba koordinovat právní předpisy členských států, aby byl určen základ kogentních ustano- vení pro účely minimální ochrany, jež musí v hostitelské zemi dodržovat zaměstnavatelé, kteří vysílají pracovníky za účelem vykonávání dočasné práce na území členského státu, kde jsou služby poskytovány; že této koordinace může být dosaženo pouze prostřednictvím práva Spole- čenství; zajištěna určitá pružnost; že není-li doba vyslání delší než jeden měsíc, mohou se členské státy za určitých podmínek odchýlit od předpisů o minimální mzdě nebo mohou sta- novit možnost odchylky prostřednictvím kolektivních smluv; že pokud se jedná o malý rozsah práce, kterou je třeba vykonat, mohou se členské státy odchýlit od předpisů o minimální mzdě a minimální délce placené dovolené; (17) vzhledem k tomu, že kogentní ustanovení pro minimální ochranu platná v hostitelské zemi nesmí bránit použití pracovních podmínek, pokud jsou pro pracovníky výhod- nější; (18) vzhledem k tomu, že je třeba dodržet zásadu, podle které nemůže být podnikům usazeným mimo Společenství poskytováno lepší zacházení než podnikům usazeným na území členských států; (19) (20) (21) vzhledem k tomu, že tato směrnice, aniž jsou dotčena ostatní ustanovení práva Společenství, neukládá povinnost právního uznání existence podniků pro dočasnou práci, ani jí není dotčeno právo členských států uplatňovat své právní předpisy o poskytování pracovníků a o podnicích pro dočasnou práci na ty podniky, které nejsou usazeny na jejich území, ale vykonávají na jejich území činnost v rámci poskytování služeb; vzhledem k tomu, že touto směrnicí nejsou dotčeny ani dohody uzavřené Společenstvím se třetími zeměmi, ani právní předpisy členských států o přístupu poskytovatelů služeb ze třetích zemích na jejich území; že se tato směr- nice rovněž nedotýká vnitrostátních právních předpisů upravujících bydliště a přístupu k zaměstnání pro pracovníky ze třetích zemí; podmínky vstupu, vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohy- bující se v rámci Společenství (1) vymezuje ustanovení použitelná ve věci dávek a příspěvků sociálního zabezpe- čení; (14) vzhledem k tomu, že by poskytovatelé služeb měli dodr- žovat základ jasně vymezených ochranných ustanovení, bez ohledu na dobu trvání vyslání pracovníka; (22) vzhledem k tomu, že touto směrnicí nejsou dotčeny právní předpisy členských států o kolektivních akcích na obranu profesních zájmů; (15) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit, že na určité vyme- zené případy montáže nebo instalace zboží se nevztahují předpisy o minimální mzdě a minimální délce placené dovolené; (23) vzhledem k tomu, že příslušné orgány různých členských států musí vzájemně spolupracovat při uplatňování této směrnice; že členské státy musí stanovit vhodná opatření pro případ nevyhovění této směrnici; (16) vzhledem k tomu, že by při použití předpisů o minimální mzdě a minimální délce placené dovolené měla být (1) Úř. věst. L 149, 5. 7. 1971, s. 2. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3096/95 (Úř. věst. L 335, 30. 12. 1995, s. 10). 05/sv. 2 CS Úřední věstník Evropské unie 433 (24) vzhledem k tomu, že je nutné zajistit řádné uplatňování této směrnice, a k tomuto účelu založit úzkou spolupráci mezi Komisí a členskými státy; 2. Pro účely této směrnice je pojem „pracovník“ vymezen podle právních předpisů členského státu, na jehož území byl pracovník vyslán. (25) vzhledem k tomu, že nejpozději do pěti let po přijetí této směrnice musí Komise přezkoumat prováděcí pravi- dla k této směrnici, aby případně navrhla potřebné změny, Článek 3 Pracovní podmínky PŘIJALY TUTO SMĚRNICI: Článek 1 Oblast působnosti 1. Tato směrnice se vztahuje na podniky usazené v některém členském státě, které vysílají v rámci nadnárodního poskytování služeb v souladu s odstavcem 3 pracovníky na území jiného člen- ského státu. 2. Tato směrnice se nevztahuje na podniky obchodního loď- stva a jejich posádky. 3. Tato směrnice se použije, pokud podniky uvedené v odstavci 1 učiní některé z následujících nadnárodních opatření: a) vyšlou pracovníka na území členského státu na vlastní účet a pod svým vedením na základě smlouvy uzavřené mezi pod- nikem pracovníky vysílajícím a stranou, pro kterou jsou služby určeny, činnou v tomto členském státě, jestliže po dobu vyslání existuje pracovní poměr mezi vysílajícím podni- kem a pracovníkem, nebo b) vyšlou pracovníka do provozovny nebo podniku náležejícího ke skupině podniků na území členského státu, jestliže po dobu vyslání existuje pracovní poměr mezi vysílajícím podnikem a pracovníkem, nebo c) jako podnik pro dočasnou práci či podnik poskytující pracov- níky vyšlou pracovníka do podniku, který jej využije, se síd- lem nebo vykonávajícího činnost na území některého člen- ského státu, jestliže po dobu vyslání existuje pracovní poměr mezi podnikem pro dočasnou práci či podnikem poskytujícím pracovníky na straně jedné a pracovníkem na straně druhé. 4. Podnikům usazeným ve třetím státě nesmí být poskytováno lepší zacházení, než podnikům usazeným v některém členském státě. Článek 2 Definice 1. Pro účely této směrnice se „vyslaným pracovníkem“ rozumí pracovník, který po omezenou dobu vykonává práci na území jiného členského státu než státu, ve kterém obvykle pracuje. 1. Členské státy zajistí, aby podniky uvedené v čl. 1 odst. 1 zaru- čovaly bez ohledu na právo rozhodné pro pracovní poměr pra- covníkům vyslaným na jejich území pracovní podmínky týkající se dále uvedených záležitostí, které jsou v členském státě, ve kterém je práce vykonávána, stanoveny — právními či správními předpisy a/nebo — kolektivními smlouvami nebo rozhodčími nálezy, které byly prohlášeny za všeobecně použitelné ve smyslu odstavce 8, jestliže se týkají činností uvedených v příloze: a) maximální délky pracovní doby a minimální doby odpo- činku, b) minimální délka dovolené za kalendářní rok, c) minimální mzda, včetně sazeb za přesčasy; tento bod se nevztahuje na doplňkové podnikové systémy zaopatření v důchodu, d) podmínky poskytování pracovníků, zejména prostřednictvím podniků pro dočasnou práci, e) ochrana zdraví, bezpečnosti a hygieny při práci, f) ochranná opatření týkající se pracovních podmínek těhot- ných žen nebo žen krátce po porodu, dětí a mladistvých, g) rovné zacházení pro muže a ženy a ostatní ustanovení o nediskriminaci. Pro účely této směrnice vymezují pojem „minimální mzda“ uve- dený v odst. 1 druhé odrážce písm. c) vnitrostátní právní předpisy a/nebo zvyklosti členského státu, na jehož území je pracovník vyslán. 2. V případě první montáže a/nebo první instalace zboží, pokud tvoří podstatnou část smlouvy o dodávce zboží a jsou nezbytné pro uvedení dodaného zboží do provozu a provádějí je zkušení a/nebo specializovaní pracovníci dodavatelského podniku, se odst. 1 druhá odrážka písm. b) a c) nepoužije, pokud doba vyslání nepřesáhne 8 dnů. 434 CS Úřední věstník Evropské unie 05/sv. 2 Toto ustanovení se nevztahuje na stavební činnosti uvedené v příloze. — kolektivní smlouvy, které byly uzavřeny nejvíce reprezenta- tivními organizacemi zaměstnavatelů a zaměstnanců na úrovni členského státu a které se uplatňují na celém vnitro- státním území, se sociálními 3. Členské státy se mohou po konzultaci partnery v souladu s obvyklými postupy a zvyklostmi každého členského státu rozhodnout, že se odst. 1 druhá odrážka písm. c) nevztahuje na případy uvedené v čl. 1 odst. 3 písm. a) a b), pokud doba vyslání nepřesáhne jeden měsíc. 4. Členské státy mohou v souladu s vnitrostátními právními předpisy a/nebo zvyklostmi stanovit odchylky od odst. 1 druhé odrážky písm. c) v případech uvedených v čl. 1 odst. 3 písm. a) a b) a z rozhodnutí členského státu ve smyslu odstavce 3 tohoto článku, a to prostřednictvím kolektivních smluv ve smyslu odstavce 8 tohoto článku, vztahujících se na jednu nebo více oblastí činnosti, pokud doba vyslání nepřesáhne jeden měsíc. 5. Členské státy mohou stanovit poskytnutí odchylek od odst. 1 druhé odrážky písm. b) a c) v případech uvedených v čl. 1 odst. 3 písm. a) a b) z důvodu malého rozsahu prací, které se mají vyko- nat. jestliže použití těchto smluv na podniky uvedené v čl. 1 odst. 1 zajišťuje rovné zacházení v záležitostech vyjmenovaných v odst. 1 prvním pododstavci tohoto článku mezi těmito podniky a ostat- ními podniky uvedenými v tomto pododstavci, které se nacházejí v podobné situaci. O rovné zacházení ve smyslu tohoto článku se jedná, pokud vnit- rostátní podniky nacházející se v podobné situaci, — mají v daném místě nebo v dotyčném odvětví stejné povin- nosti jako vysílající podniky v záležitostech vyjmenovaných v odst. 1 prvním pododstavci a — musí plnit tyto povinnosti se stejným účinkem. Členské státy využívající možnosti uvedené v prvním pododstavci stanoví kritéria, která musí splňovat vykonávaná práce, aby byla považována za „práci malého rozsahu“. 9. Členské státy mohou stanovit, že podniky uvedené v čl. 1 odst. 1 musí zajistit svým pracovníkům uvedeným v čl. 1 odst. 3 písm. c) podmínky, které se vztahují na dočasné pracovníky v tom členském státě, ve kterém se práce vykonává. 6. Doba vyslání se vypočítává na základě referenčního období jednoho roku od počátku vyslání. Pro účely tohoto výpočtu se přihlíží k době vyslání případně spl- něné nahrazeným pracovníkem. 7. Odstavce 1 až 6 nebrání použití pracovních podmínek, které jsou pro pracovníky výhodnější. Zvláštní příplatky za vyslání se považují za součást minimální mzdy, pokud se nevyplácejí jako náhrada výdajů skutečně vyna- ložených v důsledku vyslání, například výdaje za cestovné, uby- tování a stravu. 8. „Kolektivními smlouvami či rozhodčími nálezy, které byly prohlášeny za všeobecně použitelné“ se rozumějí kolektivní smlouvy či rozhodčí nálezy, kterými se musí řídit všechny pod- niky dotyčného odvětví nebo povolání v dané zeměpisné oblasti. 10. Tato směrnice nevylučuje, aby členské státy na základě rov- ného zacházení a v souladu se Smlouvou uplatňovaly na vnitro- státní podniky a na podniky ostatních států — pracovní podmínky vztahující se na jiné záležitosti, než které jsou uvedeny v odst. 1 prvním pododstavci, pokud jsou dodr- žovány předpisy o veřejném pořádku, — pracovní podmínky stanovené v kolektivních smlouvách nebo rozhodčích nálezech ve smyslu odstavce 8, týkající se jiných činností, než které jsou uvedeny v příloze. Článek 4 Spolupráce v oblasti informací Jestliže neexistuje systém, který by prohlásil kolektivní smlouvy či rozhodčí nálezy za všeobecně použitelné ve smyslu prvního pododstavce, mohou členské státy, pokud se tak rozhodnou, považovat za základ 1. Pro účely provádění této směrnice určí členské státy v sou- ladu s vnitrostátními právními předpisy a/nebo zvyklostmi jedno nebo více kontaktních míst nebo jeden nebo více příslušných vnitrostátních orgánů. — kolektivní smlouvy či rozhodčí nálezy, které mají všeobecný účinek na všechny podobné podniky dotyčného odvětví nebo povolání v dané zeměpisné oblasti, a/nebo 2. Členské státy upraví spolupráci mezi veřejnými orgány, které jsou v souladu s vnitrostátními právními předpisy příslušné pro dohled nad pracovními podmínkami uvedenýmiww v odstavci 3. 05/sv. 2 CS Úřední věstník Evropské unie 435 Tato spolupráce zejména spočívá v odpovědích na odůvodněné žádosti těchto orgánů o informace o nadnárodním poskytování pracovníků, včetně informací o otevřeném zneužívání nebo o možných případech nezákonných nadnárodních aktivit. Komise a veřejné orgány uvedené v prvním pododstavci úzce spo- lupracují s cílem prošetřit všechny obtíže, které mohou nastat při uplatňování čl. 3 odst. 10. Vzájemná administrativní pomoc se poskytuje zdarma. 3. Každý členský stát učiní vhodná opatření, aby všeobecně zpřístupnil informace o pracovních podmínkách uvedených v článku 3. členský 4. Každý státy uvědomí a Komisi o kontaktních místech a/nebo příslušných orgánech uvedených v odstavci 1. členské ostatní stát pracovník je nebo byl vyslán, aniž je popřípadě dotčeno právo zahájit stávajících řízení mezinárodních úmluv o soudní pravomoci. jiném státě podle soudní v Článek 7 Provádění Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení do 16. prosince 1999. Neprodleně o nich uvědomí Komisi. nejpozději směrnicí souladu touto s Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy. Článek 8 Přezkoumání Komisí Článek 5 Opatření Nejpozději do 16. prosince 2001 Komise přezkoumá provádění této směrnice s cílem navrhnout Radě v případě potřeby nezbytné změny. Členské státy přijmou vhodná opatření pro případ nedodržení této směrnice. Členské státy zejména zajistí, aby pracovníkům a/nebo jejich zástupcům byly k dispozici vhodné postupy pro plnění povinností stanovených touto směrnicí. Tato směrnice je určena všem členským státům. Článek 9 V Bruselu dne 16. prosince 1996. Článek 6 Soudní pravomoc Pro uplatnění práva na pracovní podmínky zaručené článkem 3 je možné zahájit soudní řízení v členském státě, na jehož území Za Evropský parlament předseda K. HÄNSCH Za Radu předseda I. YATES 436 CS Úřední věstník Evropské unie 05/sv. 2 PŘÍLOHA Činnosti zmiňované v čl. 3 odst. 1 druhé odrážce zahrnují všechny stavební práce týkající se výstavby, oprav, údrž- by, přestavby nebo stržení budov, a zejména těchto prací: 1 výkopové práce 2 přemísťování zeminy 3 vlastní stavební práce 4 montáž a demontáž prefabrikovaných dílců 5 zařízení nebo vybavení 6 úpravy 7 renovace 8 opravy 9 demontáž 10 demolice 11 údržba 12 malířské a úklidové práce v rámci údržby 13 asanace


title: 1996 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2469/96, iš dalies keičiantis Reglamento (EEB) Nr. 3911/92 dėl kultūros vertybių eksporto priedą

eurovoc_concepts:
administrative cooperation
cultural object
cultural relations
export
export licence
heritage protection

text: 310 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 31996R2469 1996 12 24 EUROPOS BENDRIJŲ OFICIALUSIS LEIDINYS 02/7 t. L 335/9 TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 2469/96 1996 m. gruodžio 16 d. iš dalies keičiantis Reglamento (EEB) Nr. 3911/92 dėl kultūros vertybių eksporto priedą EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 113 straipsnį, 1 straipsnis atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą (1), atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (2), atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuo- monę (3), kadangi dėl Bendrijos skirtingų meninių tradicijų akvarele, guašu ir pastele tapyti paveikslai kartais laikomi tapyba, o kartais pieši- niais; kadangi Reglamento Nr. 3911/92 (4) priedo 4 kategorijai priskiriami piešiniai, sukurti tik ranka bet kuria kūrimo priemone ir panaudojus bet kokią medžiagą, o 3 kategorijai priskiriami pie- šiniai ir paveikslai, sukurti tik ranka bet kuria kūrimo priemone ir panaudojus bet kokią medžiagą; kadangi finansinės ribinės vertės, kurios taikomos šioms dviem kategorijoms, yra skirtingos; kadangi dėl to valstybių narių vidaus rinkoje gali kilti sunkumų dėl skirtingo akvarele, guašu ir pastele tapytų paveikslų trakta- vimo priklausomai nuo to, kurioje valstybėje narėje jie yra; kadangi šiam reglamentui taikyti būtina nuspręsti kuriai katego- rijai jie priskiriami, kad Bendrijoje būtų taikomos tos pačios finansinės ribinės vertės; kadangi patirtis rodo, jog akvarele, guašu ir pastele nutapyti paveikslai dažniausiai parduodami aukštesne kaina nei piešiniai ir kur kas žemesne kaina nei paveikslai, nutapyti aliejumi ar tem- pera; kadangi dėl to tikslinga akvarele, guašu ir pastele nutapytus paveikslus priskirti naujai atskirai kategorijai, kurios ribinė vertė yra 30 000 ekiu ir užtikrintų, kad išvežamiems reikšmingesniems darbams būtų reikalaujama eksporto licencijos, tuo pačiu perne- lyg neapkraunant administraciniu darbu licencijas išduodančias institucijas, Reglamento (EEB) Nr. 3911/92 priedas iš dalies keičiamas ir papil- domas taip: 1. A dalyje: a) 3 punktas keičiamas taip: „3. Piešiniai ir paveikslai, išskyrus tuos, kurie priskirti 3A arba 4 kategorijai, sukurti tik ranka bet kuriomis kūrimo priemonėmis ir ant bet kokios medžiagos (1)“; b) įrašomas šis punktas: „3A. Akvarele, guašu ir pastele tik ranka ant bet kokios medžiagos nutapyti paveikslai (1)“; c) 4 punktas keičiamas taip: „4. Mozaikos, sukurtos panaudojus bet kokią medžiagą ir tik ranka, išskyrus tas, kurios priskirtos 1 arba 2 kate- gorijai, ir piešiniai, sukurti bet kuriomis kūrimo priemonėmis tik ranka ir ant bet kokios medžiagos (1)“. 2. B dalyje įrašoma ši kategorija: „30 000 — 3A. (Akvarele, guašu ir pastele nutapyti paveikslai)“. 2 straipsnis Šis reglamentas įsigalioja trečią dieną po jo paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje. Jis pradedamas paskelbimo dienos. taikyti praėjus šešiems mėnesiams po jo Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse. Priimta Briuselyje, 1996 m. gruodžio 16 d. Tarybos vardu Pirmininkas D. HIGGINS (1) OL C 6, 1996 1 11, p. 14. (2) OL C 166, 1996 6 10, p. 39. (3) OL C 97, 1996 4 1, p. 28. (4) OL L 395, 1992 12 31, p. 1