title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 96/92/EK (1996. gada 19. decembris) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu

eurovoc_concepts:
approximation of laws
electrical energy
electricity supply
energy production
energy transport
single market

text: 12/2. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 3 31996L0092 L 27/20 EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS 30. 1. 1997. EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 96/92/EK (1996. gada 19. decembris) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, (7) ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 57. panta 2. punktu, 66. pantu un 100. a pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu (1), tā kā Padomes 1990. gada 29. oktobra Direktīvā 90/547/EEK par elektroenerģijas pārvadi pa pārvades un sadales tīkliem (4) un Padomes 1990. gada 29. jūnija Direk- tīvā 90/377/EEK par Kopienas procedūru, lai veicinātu atklātību attiecībā uz gāzes un elektrības cenām, kas noteik- tas tiešajiem lietotājiem rūpniecībā (5), ir paredzēts iekšējā elektroenerģijas tirgus izveides pirmais posms; ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2), (8) tā kā tagad jāturpina pasākumi, elektroenerģijas tirgu; lai izveidotu iekšējo saskaņā ar Līguma 189. b pantā noteikto procedūru (3), tā kā ir svarīgi pieņemt pasākumus, lai nodrošinātu nevai- nojamu iekšējā tirgus darbību; tā kā iekšējais tirgus aptver tādu teritoriju bez iekšējām robežām, kurā ir nodrošināta preču, pakalpojumu un kapitāla brīva aprite un personu brīva pārvietošanās; (9) tā kā iekšējā tirgū elektroenerģijas uzņēmumiem jābūt spē- jīgiem darboties, neskarot atbilstību sabiedrisko pakalpo- jumu sniegšanas saistībām, lai izveidotu konkurētspējīgu elektroenerģijas tirgu; tā kā konkurētspējīga elektroenerģijas tirgus izveide ir nozīmīgs pasākums iekšējā enerģijas tirgus izveidē; (10) tā kā strukturālo atšķirību dēļ dalībvalstīs pašlaik ir dažā- das sistēmas elektroenerģijas nozares regulēšanai; tā kā ar šīs direktīvas noteikumiem nevajadzētu ietekmēt Līguma pilnīgu piemērošanu, īpaši to noteikumu pilnīgu piemērošanu, kas attiecas uz iekšējo tirgu un konkurenci; (11) tā kā iekšējā elektroenerģijas tirgus izveide ir īpaši nozīmī- ga, lai palielinātu šīs produkcijas ražošanas, pārvades un sadales efektivitāti un pastiprinātu piegādes drošību un Eiropas ekonomikas konkurētspēju, un ievērotu vides aiz- sardzību; tā kā iekšējais elektroenerģijas tirgus jāveido pakāpeniski, lai nozare var elastīgi un kārtīgi pielāgoties savai jaunajai videi un lai ņemtu vērā to, ka pašlaik elektroenerģētikas sis- tēmas ir organizētas dažādi; tā kā saskaņā ar subsidiaritātes principu vispārīgi sistēmas principi jānosaka Kopienas līmenī, bet to sīki izstrādāta izpilde būtu jāatstāj dalībvalstu kompetencē, tā ļaujot katrai dalībvalstij izvēlēties to režīmu, kurš vislabāk atbilst situā- cijai attiecīgajā dalībvalstī; (12) tā kā neatkarīgi no valdošās tirgus organizācijas specifikas, sistēmas pieejamībai jāsaskan ar šo direktīvu un jānodro- šina vienādi ekonomiskie rezultāti dalībvalstīs un tātad tieši salīdzināms tirgu atvērtības līmenis un tieši salīdzināma elektroenerģijas tirgu pieejamības pakāpe; tā kā iekšējā tirgus izveidei elektroenerģētikā jāsekmē sis- tēmu savstarpēja savienošana un savstarpēja izmantojamī- ba; (13) tā kā dažās dalībvalstīs sabiedrisko pakalpojumu sniegša- nas saistības var būt vajadzīgas, lai garantētu piegādes dro- šību un patērētāja un vides aizsardzību, ko, pēc to uzskata, brīva konkurence negarantē pati par sevi; (1) OV C 65, 14. 3. 1992. , 4. lpp. un OV C 123, 4. 5. 1994. , 1. lpp. (2) OV C 73, 15. 3. 1993. , 31. lpp. (3) Eiropas Parlamenta 1993. gada 17. novembra atzinums (OV C 329, 6. 12. 1993. , 150. lpp. ). Padomes 1996. gada 25. jūlija kopējā nostāja (OV C 315, 24. 10. 1996. , 18. lpp. ) un Eiropas Parlamenta 1996. gada 11. decembra lēmums (vēl nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī). Pado- mes 1996. gada 19. decembra lēmums. (4) OV L 313, 13. 11. 1990. , 30. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Lēmumu 95/162/EK (OV L 107, 12. 5. 1995. , 53. lpp. ). (5) OV L 185, 17. 7. 1990. , 16. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 93/87/EEK (OV L 277, 10. 11. 1993. , 32. lpp. ). (1) (2) (3) (4) (5) (6) LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 12/2. sēj. 4 (14) tā kā ilgtermiņa plānošana var būt viens no līdzekļiem minēto sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpil- dei; (25) tā kā visām pārvades sistēmām jābūt pakļautām centrālai vadībai un kontrolei, lai garantētu sistēmas drošību, stabi- litāti un efektivitāti ražotāju un to patērētāju interesēs; tā kā tāpēc pārvades sistēmas ekspluatācija, uzturēšana un, vaja- dzības gadījumā, sistēmas attīstība būtu jāuztic izraudzī- tam pārvades sistēmas operatoram; tā kā pārvades sistēmas operatora darbībai jābūt objektīvai, pārredzamai un nedi- skriminējošai; (15) tā kā Līgumā ir īpaši noteikumi, kas attiecas uz brīvās preču aprites un uz konkurences ierobežojumiem; (16) tā kā Līguma 90. panta 1. punktā ir īpaši noteikts, ka dalīb- valstīm ir pienākums ievērot šos noteikumus attiecībā uz publiskiem uzņēmumiem un uzņēmumiem, kam ir pie- šķirtas īpašas vai ekskluzīvas tiesības; (26) tā kā pārvades sistēmu un tiešo līniju ekspluatācijas tehnis- kajiem noteikumiem jābūt pārredzamiem un jānodrošina savstarpēja izmantojamība; (17) tā kā ar Līguma 90. panta 2. punktu šie noteikumi ar īpa- šiem nosacījumiem ir attiecināti uz uzņēmumiem, kam ir uzticēta vispārējas ekonomiskas nozīmes pakalpojumu sniegšana; (18) tā kā šīs direktīvas izpilde ietekmēs minēto uzņēmumu darbību; (19) tā kā tāpēc dalībvalstīm, nosakot elektroenerģijas uzņēmu- miem sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, jāie- vēro attiecīgie Līguma noteikumi, kurus interpretējusi Tie- sa; (20) tā kā, veidojot iekšējo elektroenerģijas tirgu, būtu jāņem vērā Kopienas ekonomiskās un sociālās kohēzijas mērķis, īpaši tādās nozarēs kā dalībvalsts vai Kopienas infrastruk- tūra, kuru izmanto elektroenerģijas pārvadē; (21) tā kā Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 5. jūnija Lēmums Nr. 1254/96/EK, ar ko ir noteiktas vairākas pamatnostādnes Eiropas enerģētikas tīkliem (1), ir ieguldī- jums integrētas elektroenerģijas pārvades infrastruktūras izveidē; (22) tā kā tāpēc jāparedz kopīgi noteikumi elektroenerģijas ražošanai un elektroenerģijas pārvades un sadales sistē- mām; (23) tā kā ražošanas tirgu var atvērt ar divām sistēmām — atļaujas piešķiršanas procedūru vai konkursa procedūru -, un tām jādarbojas saskaņā ar objektīviem, caurskatāmiem un nediskriminējošiem kritērijiem; (24) tā kā šajā sistēmā jāievēro pašražotāju un neatkarīgo ražo- tāju nostāja; (27) tā kā spēkstaciju dispečervadībai nediskriminējoši kritēriji; jānosaka objektīvi un (28) tā kā vides aizsardzības apsvērumu dēļ var dot priekšroku elektroenerģijas ražošanai no atjaunojamiem avotiem; (29) tā kā sadales līmenī patērētājiem kādā apgabalā var piešķirt piegādes tiesības, un jāieceļ pārvaldītājs, kas pārvalda, uztur un vajadzības gadījumā pilnveido sadales sistēmu; (30) tā kā, lai nodrošinātu pārredzamību un novērstu diskrimi- nāciju, vertikāli integrēto uzņēmumu pārvades funkcija būtu jārealizē neatkarīgi no citām darbībām; (31) tā kā vienīgajam pircējam jādarbojas šķirti no vertikāli inte- grēto uzņēmumu ražošanas un sadales darbībām; tā kā informācijas plūsma starp vienīgā pircēja darbībām un minētajām ražošanas un sadales darbībām jāierobežo; (32) tā kā visu integrēto elektroenerģijas uzņēmumu pārskatiem vajadzētu būt maksimāli pārredzamiem, īpaši, lai identifi- cētu iespējamus valdošā stāvokļa ļaunprātīgas izmantoša- nas gadījumus, kas izpaužas, piemēram, pārmērīgi augstos vai zemos tarifos vai diskriminācijā pret līdzvērtīgiem darī- jumiem; tā kā šajā nolūkā par katru darbību jāsniedz atse- višķs pārskats; (33) tā kā, attiecīgi ievērojot konfidencialitāti, kompetentajām iestādēm jānodrošina pieeja uzņēmumu iekšējiem pārska- tiem; (34) tā kā dalībvalstīs sistēmu uzbūve un specifiskie raksturlie- lumi ir dažādi, pieeja sistēmām būtu jārealizē dažādi, bet saskaņā ar objektivitātes, pārredzamības un nediskriminā- cijas kritēriju; (1) OV L 161, 29. 6. 1996. , 147. lpp. (35) tā kā būtu jāparedz atļaut tiešo līniju būvi un ekspluatāci- ju; 12/2. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 5 (36) tā kā jāparedz drošības un strīdu izšķiršanas procedūras; 5. (37) tā kā būtu jāizvairās no jebkuras ļaunprātīgas valdošā stā- vokļa izmantošanas vai aplaupošām darbībām; (38) tā kā dažām dalībvalstīm var būt īpašas grūtības pielāgot to sistēmas, būtu jāparedz pārejas režīmi vai atkāpes, īpaši mazu izolēto sistēmu ekspluatācijai; 6. 7. 8. ir elektroenerģijas transportēšana apvienotajā “Pārvade” augstsprieguma sistēmā, lai to piegādātu tiešajiem patērētā- jiem vai sadalītājiem. “Sadale” ir elektroenerģijas transportēšana vidsprieguma un zemsprieguma sadales sistēmās, lai to piegādātu patērētājiem. “Patērētāji” ir elektroenerģijas vairumtirdzniecības vai tiešie patērētāji un sadales uzņēmumi. “Vairumtirdzniecības patērētāji” ir visas fiziskās vai juridiskās personas, kas iepērk vai pārdod elektroenerģiju un kam nav pārvades, ražošanas vai sadales funkciju tās sistēmas iekšienē vai ārpus tās, kurā tās ir reģistrētas, ja dalībvalstis atzīst to pastāvēšanu. (39) tā kā ar šo direktīvu ir noteikts nākamais liberalizācijas posms; tā kā, tai stājoties spēkā, daži šķēršļi tirdzniecībā ar elektroenerģiju starp dalībvalstīm tomēr saglabāsies; tā kā tāpēc var iesniegt ar pieredzi iegūtus priekšlikumus par iek- šējā elektroenerģijas tirgus darbības uzlabošanu; tā kā tāpēc Komisijai būtu jāziņo Padomei un Eiropas Parlamentam par šīs direktīvas piemērošanu, IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU. I NODAĻA Piemērošanas joma un definīcijas 1. pants Ar šo direktīvu nosaka kopīgus noteikumus elektroenerģijas ražošanai, pārvadei un sadalei. Ar to nosaka noteikumus, kas attiecas uz elektroenerģijas nozares organizāciju un darbību, pieeju tirgum, kritērijiem un procedūrām, kuras piemēro konkursiem un atļauju piešķiršanai, un sistēmu ekspluatāciju. 9. “Tiešais patērētājs” ir patērētājs, kas pērk elektroenerģiju savām vajadzībām. 10. “Starpsavienojumi” ir ierīces, ar ko savieno elektroenerģētikas sistēmas. 11. “Apvienota sistēma” ir vairākas pārvades un sadales sistēmas, kas savstarpēji savienotas ar vienu vai vairākiem starpsavie- nojumiem. 12. “Tieša līnija” ir elektroenerģijas līnija, ar ko papildina apvie- noto sistēmu. 13. “Ekonomiska priekšrocība” ir elektroenerģijas apgādes avotu klasifikācija saskaņā ar ekonomiskiem kritērijiem. 14. “Papildpakalpojumi” ir visi pakalpojumi, kas vajadzīgi, lai pārvades vai sadales sistēma darbotos. 15. “Sistēmas lietotājs” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kura apgādā pārvades vai sadales sistēmu vai kuru apgādā attiecīgā sistēma. 2. pants rētājiem. 16. “Apgāde” ir elektroenerģijas piegāde un/vai pārdošana patē- Šajā direktīvā: 1. 2. 3. “Ražošana” ir elektroenerģijas ražošana. “Ražotājs” elektroenerģiju. ir fiziska vai juridiska persona, kas ražo “Pašražotājs” elektroenerģiju galvenokārt savām vajadzībām. ir fiziska vai juridiska persona, kas ražo 17. “Integrēts elektroenerģijas uzņēmums” ir vertikāli vai hori- zontāli integrēts uzņēmums. 18. “Vertikāli integrēts uzņēmums” ir uzņēmums, kas pilda divas vai vairākas elektroenerģijas ražošanas, pārvades un sadales funkcijas. 4. “Neatkarīgais ražotājs” ir: a) ražotājs, kam nav elektroenerģijas pārvadītāja vai sadalī- tāja funkciju tajā teritorijā, kurā darbojas sistēma, kur viņš ir reģistrēts; b) dalībvalstīs, kur nav vertikāli integrētu uzņēmumu un kur izmanto konkursa procedūru, ražotājs, kurš atbilst defi- nīcijai a) apakšpunktā un kurš nevar ekskluzīvi izmantot apvienotās sistēmas ekonomisko priekšrocību. 19. “Horizontāli integrēts uzņēmums” ir uzņēmums, kas pilda vismaz vienu no funkcijām, lai ražotu elektroenerģiju pārdo- šanai, pārvadītu vai sadalītu elektroenerģiju un veiktu kādu citu darbību, kura nav saistīta ar elektroenerģiju. 20. “Konkursa procedūra” ir procedūra, kurā plānotās papildu prasības un rezerves jaudu sedz ar apgādi no jaunas vai eso- šas ražošanas jaudas. 6 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 12/2. sēj. 21. “Ilgtermiņa plānošana” ir ražošanas un pārvades jaudās vaja- dzīgā ieguldījuma plānošana ilgam termiņam, lai apmierinātu pieprasījumu pēc elektroenerģijas sistēmā un nodrošinātu patērētāju apgādi. 22. “Vienīgais pircējs” ir jebkura juridiska persona, kas tajā sis- tēmā, kur reģistrēta, atbild par vienoto pārvades sistēmas pār- valdību un/vai centralizēto elektroenerģijas iepirkšanu un pārdošanu. 23. “Maza izolētā sistēma” ir jebkura sistēma, kur patēriņš 1996. gadā ir mazāks par 2 500 GWh un kur mazāk nekā 5 % gada patēriņa iegūst no starpsavienojuma ar citām sistē- mām. III NODAĻA Ražošana 4. pants Jaunu ražošanas jaudu būvei dalībvalstis var izvēlēties atļaujas piešķiršanas procedūru un/vai konkursa procedūru. Atļauju piešķiršanai un konkursam jānotiek saskaņā ar objektīviem, pārredzamiem un nediskriminējošiem kritērijiem. 5. pants 1. Ja dalībvalstis izvēlas atļauju piešķiršanas procedūru, tad tās nosaka atļauju piešķiršanas kritērijus, saskaņā ar kuriem savā teri- torijā atļauj būvēt ražošanas jaudu. Šie kritēriji var attiekties uz: II NODAĻA a) elektroenerģētikas sistēmu, objektiem un ar tiem saistītajām Vispārīgi noteikumi nozares organizācijai iekārtām; b) vides aizsardzību; 3. pants c) zemes izmantojumu un objektu novietojumu; direktīvas principiem, 1. Dalībvalstis nodrošina to, ka, pamatojoties uz to institucionālo organizāciju un attiecīgi ievērojot subsidiaritātes principu, neska- rot 2. punktu, elektroenerģijas uzņēmumus ekspluatē saskaņā ar šīs konkurētspējīgu lai elektroenerģijas tirgu, nešķirojot minētos uzņēmumus pēc tiesī- bām vai pienākumiem. Abām pieejām sistēmai, kas minētas 17. un 18. pantā, jānodrošina vienādi ekonomiskie rezultāti un tātad tieši salīdzināmi tirgus atvērtības līmeņi un tieši salīdzināmas elektroenerģijas tirgu pieejas pakāpes. izveidotu kas pantu, ievērojot dalībvalstis uzņēmumiem, attiecīgos Līguma noteikumus, 2. Pilnībā īpaši darbojas 90. elektroenerģijas nozarē, var vispārīgās ekonomiskās interesēs uzlikt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, kuras attie- cas uz apgādes drošību, regularitāti, kvalitāti un cenu un vides aiz- sardzību. Šādām saistībām jābūt skaidri noteiktām, pārredzamām, nediskriminējošām un pārbaudāmām; dalībvalstis informāciju par tām un to pārskatīšanu nekavējoties publicē un dara zināmu Komisijai. Lai izpildītu iepriekšminētās sabiedrisko pakalpojumu saistības, tās dalībvalstis, kuras to vēlas, var ieviest izpildes ilgter- miņa plānošanu. d) valsts zemes izmantojumu; e) energoefektivitāti; f) primāro avotu raksturu; g) pretendenta specifiskajiem rādītājiem, piemēram, tehniskajām, ekonomiskajām un finansiālajām spējām; h) noteikumiem, kas minēti 3. pantā. 2. Sīki izstrādātos kritērijus un procedūras publisko. 3. Atļaujas atteikuma gadījumā pretendentus informē par attei- kuma iemesliem, un šiem iemesliem jābūt objektīviem un nedi- skriminējošiem; iemesliem jābūt labi pamatotiem un pamatoju- mam attiecīgi tos informācijas nolūkā nosūta Komisijai. Pretendentam jābūt pieejamām pārsūdzības procedū- rām. izklāstītam; 3. Dalībvalstis var nepiemērot 5. , 6. , 17. , 18. un 21. pantu, ciktāl šo noteikumu piemērošana būtu šķērslis elektroenerģijas uzņē- mumiem uzlikto saistību izpildei juridiski vai faktiski vispārīgās ekonomiskās interesēs un ciktāl tas neietekmētu tirdzniecības attīstību tādā mērā, ka ir pretrunā Kopienas interesēm. Kopienas interesēs ietilpst, inter alia, tiesīgu patērētāju konkurence saskaņā ar šo direktīvu un Līguma 90. pantu. 1. Ja pretendenti izvēlas konkursa procedūru, tad dalībvalstis vai kāda attiecīgās dalībvalsts kompetentā iestāde sastāda jaunu ražo- šanas līdzekļu sarakstu, tajā iekļaujot rezerves jaudu, pamatojo- ties uz 2. punktā minēto regulāro aprēķinu. Sarakstā ņem vērā vajadzību savstarpēji savienot sistēmas. Vajadzīgo jaudu piešķir konkursā saskaņā ar šajā pantā izklāstīto procedūru. 6. pants 12/2. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 7 2. Pārvades sistēmas operators vai kāda cita attiecīgās dalībvalsts kompetentā iestāde sastāda un valsts uzraudzībā vismaz reizi divos gados publicē regulāru aprēķinu, kas attiecas uz to ražoša- nas un pārvades jaudu, kuru paredzēts savienot ar sistēmu, vaja- dzību pēc starpsavienojumiem ar citām sistēmām, iespējamo pār- vades jaudu un pieprasījumu pēc elektroenerģijas. Aprēķins attiecas uz periodu, ko nosaka katra dalībvalsts. 3. Ziņas par konkursa procedūru, kas attiecas uz ražošanas līdzekļiem, publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī vismaz sešus mēnešus pirms konkursu beigu termiņa. Jebkuram ieinteresētajam uzņēmumam, kas ir reģistrēts kādas dalībvalsts teritorijā, konkursa dokumentācija ir pieejama tā, lai tam ir pietiekami ilgs laiks iesniegt pieteikumu konkursam. tieši sistēmām, 2. Dalībvalstis nodrošina to tehnisko noteikumu izstrādi un pub- licēšanu, ar ko noteic tehniskā projekta un ekspluatācijas mini- mālo prasību savienojumam ar ražošanas objektu sistēmu, sada- les iekārtām, starpsavienojumu ķēdēm un tiešajām līnijām. Ar šīm prasībām nodrošina sistēmu savstarpējo izmantojamību, un tās ir objektī- vas un nediskriminējošas. Par tām paziņo Komisijai saskaņā ar 8. pantu Padomes 1983. gada 28. marta Direktīvā 83/189/EEK, ar ko nosaka procedūru informācijas sniegšanai tehnisko stan- dartu un noteikumu jomā (1). savienotajām patērētāju 3. Sistēmas operators atbild par enerģijas plūsmu pārvaldību sis- tēmā, ņemot vērā apmaiņu ar citām savstarpēji apvienotām sistē- mām. Šajā nolūkā sistēmas operators atbild par elektroenerģētikas sistēmas drošu, stabilu un efektīvu darbību un visu tai vajadzīgo papildpakalpojumu pieejamību. Konkursa dokumentācijā ietilpst sīki izstrādāts līguma noteikumu un tās procedūras apraksts, kas jāievēro konkursa dalībniekiem, un pilnīgs to kritēriju saraksts, ar kuriem reglamentē konkursa dalībnieku atlasi un līguma piešķiršanu. Šī dokumentācija var attiekties arī uz 5. panta 1. punktā minētajām jomām. 4. Sistēmas operators sniedz pietiekamu informāciju jebkuram citam tādas sistēmas operatoram, kas ir savienota ar attiecīgo sis- tēmu, ja tāda informācija ir vajadzīga, lai nodrošinātu sistēmas efektīvu darbību, saskaņotu pilnveidošanu un savstarpēju izman- tojamību. 4. Konkursos par vajadzīgo ražošanas jaudu jāapsver arī elektroenerģijas apgādes piedāvājumi ar ilgtermiņa garantijām, ko dod esošās ražošanas vienības, ja tā var apmierināt papildu prasī- bas. 5. Sistēmas operators sistēmu lietotājiem vai sistēmu lietotāju grupām nerada nevienlīdzīgus nosacījumus, īpaši par labu saviem meitasuzņēmumiem vai akcionāriem. 5. Dalībvalstis izraugās iestādi vai valsts iestādi, vai privātu struk- tūru, kas nav atkarīga no elektroenerģijas ražošanas, pārvades un sadales darbībām, un uzdod tai atbildību par konkursa procedū- ras organizāciju, uzraudzību un kontroli. Šī iestāde vai struktūra veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu piedāvājumos esošās informācijas konfidencialitāti. 6. Tomēr dalībvalstīs, kas izvēlējušās konkursa procedūru, pašra- žotājiem un neatkarīgajiem ražotājiem jābūt iespējai saņemt atļau- ju, pamatojoties uz objektīviem, caurskatāmiem un nediskriminē- jošiem kritērijiem, kas noteikti 4. un 5. pantā. IV NODAĻA Pārvades sistēmas ekspluatācija 7. pants 1. Dalībvalstis norīko vai uzdod uzņēmumiem, kam ir savas pār- vades sistēmas, ņemot vērā efektivitātes un ekonomiskā līdzsvara apsvērumus, uz dalībvalsts noteiktu laiku norīkot sistēmas opera- toru, kuram jāatbild par pārvades sistēmas ekspluatāciju, uzturē- šanu un vajadzības gadījumā par pilnveidošanu attiecīgā apgabalā un par tās starpsavienojumiem ar citām sistēmām, lai garantētu apgādes drošību. 6. Ja pārvades sistēma vēl nav neatkarīga no ražošanas un sada- les darbībām, tad sistēmas operators vismaz pārvaldības ziņā ir neatkarīgs no citām darbībām, kas neattiecas uz pārvades sistēmu. 8. pants 1. Pārvades sistēmas operators atbild par ražošanas objektu dis- pečervadību attiecīgajā apgabalā un par starpsavienojumu izman- tošanu savienojumiem ar citām sistēmām. 2. Neskarot elektroenerģijas apgādi, pamatojoties uz līgumsaistī- bām, to skaitā tām, kas rodas no konkursa dokumentācijas, ražo- šanas objektu dispečervadību un starpsavienojumu izmantošanu nosaka, pamatojoties uz kritērijiem, kurus var apstiprināt dalīb- valsts un kuriem jābūt objektīviem, kuri jāpublicē un jāpiemēro nediskriminējoši, nodrošinot pareizu iekšējā elektroenerģijas tir- gus darbību. Tās ņem vērā ekonomisko priekšrocību, kāda ir elektroenerģijai, ko iegūst, pārņemot no pieejamiem ražošanas objektiem ar starpsavienojumiem, un sistēmas tehniskos ierobe- žojumus. (1) OV L 109, 26. 4. 1983. , 8. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1994. gada Pievienošanās aktu. 8 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 12/2. sēj. 3. Dalībvalsts var prasīt, lai sistēmas operators, veicot ražošanas objektu dispečervadību, dod priekšroku ražošanas objektiem, kas izmanto atjaunojamus enerģijas avotus vai atkritumus vai kom- binēti ražo siltumu un elektroenerģiju. 4. Dalībvalsts apgādes drošības apsvērumu dēļ var noteikt, ka priekšroka dodama to ražošanas objektu dispečervadībai, kas izmanto vietējos primārās enerģijas kurināmā avotus, bet, nevienā kalendārajā gadā nepārsniedzot 15 % kopējās primārās enerģijas, kura vajadzīga, lai saražotu elektroenerģiju, ko patērē attiecīgajā dalībvalstī. 9. pants Pārvades sistēmas operatoram jāsaglabā tās komerciāli jutīgās iegūst, veicot informācijas konfidencialitāte, ko operators uzņēmējdarbību. V NODAĻA Sadales sistēmas ekspluatācija 10. pants 1. Dalībvalstis sadales uzņēmumiem var uzlikt pienākumu apgā- dāt patērētājus noteiktā apgabalā. Šādas apgādes tarifu var regu- lēt, piemēram, lai nodrošinātu vienādu attieksmi pret attiecīgajiem patērētājiem. 2. Dalībvalstis norīko vai uzdod uzņēmumiem, kam ir savas sadales sistēmas, norīkot sistēmas operatoru, kuram jāatbild par sadales sistēmas ekspluatāciju, uzturēšanu un vajadzības gadījumā par pilnveidošanu attiecīgā apgabalā un par tās starpsavienoju- miem ar citām sistēmām. 3. Dalībvalstis nodrošina to, ka sistēmas operators darbojas saskaņā ar 11. un 12. pantu. 11. pants 1. Sadales sistēmas operators savā apgabalā, attiecīgi ievērojot vides vajadzības, elektroenerģijas sadales sistēmu uztur drošu, sta- bilu un efektīvu. 2. Nekādā gadījumā sistēmas operators sistēmu lietotājiem vai sistēmu lietotāju grupām nerada nevienlīdzīgus nosacījumus, īpaši par labu saviem meitasuzņēmumiem vai akcionāriem. 3. Dalībvalsts var prasīt, lai sadales sistēmas operators, veicot ražošanas objektu dispečervadību, dod priekšroku ražošanas objektiem, kas izmanto atjaunojamus enerģijas avotus vai atkri- tumus vai kombinēti ražo siltumu un elektroenerģiju. 12. pants Sadales sistēmas operatoram jāsaglabā tās komerciāli informācijas konfidencialitāte, ko operators uzņēmējdarbību. jutīgās iegūst, veicot VI NODAĻA Pārskatu saturs un pārredzamība 13. pants Dalībvalstīm vai jebkurai kompetentajai iestādei, ko tās norīko, un 20. panta 3. punktā minētajām strīdu izšķiršanas iestādēm ir tiesības piekļūt ražošanas, pārvades vai sadales uzņēmumu pārskatiem, ja tas vajadzīgs pārbaužu veikšanai. 14. pants 1. Dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka elektroenerģijas uzņēmumu pārskatus sastāda saskaņā ar 2. — 5. punktu. 2. Neatkarīgi no sistēmas piederības vai juridiskās formas elektroenerģijas uzņēmumi sastāda, iesniedz auditam un publicē savus gada pārskatus saskaņā ar dalībvalsts noteikumiem, kas pie- ņemti, ievērojot Padomes 1978. gada 25. jūlija Ceturto direktīvu 78/660/EEK, kuras pamatā ir Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunkts par dažu veidu uzņēmumu gada pārskatiem (1), un kas attiecas uz gada pārskatiem, kuri jāsniedz sabiedrībām ar ierobežotu atbildību. Uzņēmumi, kam juridiski nav pienākuma publicēt gada pārskatus, to eksemplāru glabā savā galvenajā biro- jā, lai tas ir publiski pieejams. 3. Integrētie elektroenerģijas uzņēmumi savā iekšējā uzskaitē sastāda atsevišķus pārskatus par ražošanas, pārvades un sadales darbībām un vajadzības gadījumā konsolidētos pārskatus par citām darbībām, kas nav saistītas ar elektroenerģiju, ja minētās darbības ir veikuši atsevišķi uzņēmumi, lai izvairītos no diskrimi- nācijas, kompensācijas novirzīšanas citām jomām un konkuren- ces traucējumiem. Pārskatu piezīmēs uzņēmumi iekļauj bilanci un peļņas un zaudējumu pārskatu par katru darbību. 4. Gada pārskatu piezīmēs uzņēmumi norāda noteikumus aktīvu un pasīvu, izdevumu un ienākumu sadalījumam, ko tie ievēro, sastādot atsevišķos pārskatus, kuri minēti 3. punktā. Šos noteiku- mus var grozīt tikai izņēmuma gadījumos. Šādi grozījumi jāmin piezīmēs un attiecīgi jāpamato. (1) OV L 222, 14. 8. 1978. , 11. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1994. gada Pievienošanās aktu. 12/2. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 9 5. Gada pārskatu piezīmēs norāda visus darījumus, kas atbilst noteiktam apmēram un kas veikti ar saistītiem uzņēmumiem Padomes 1983. gada 13. jūnija Septītās direktīvas 83/349/EEK 41. panta nozīmē, kuras pamatā ir Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunkts par konsolidētajiem pārskatiem (1), vai ar apvie- notiem uzņēmumiem tās 33. panta 1. punkta nozīmē, vai ar uzņēmumiem, kas pieder tiem pašiem akcionāriem. 3. Lai veicinātu pārredzamību un atvieglotu sarunas par pieeju sistēmai, sistēmas operatoriem pirmajā gadā pēc šīs direktīvas izpildes jāpublicē orientējošas robežas cenām par pārvades un sadales sistēmu izmantošanu. Cik iespējams, orientējošās cenas, kas publicētas turpmākajiem gadiem, būtu jāpamato ar vidējo cenu, par kādu panākta vienošanās sarunās iepriekšējos 12 mēne- šos. 15. pants 1. Dalībvalstis, kas par vienīgo pircēju izraugās vertikāli integrētu elektroenerģijas uzņēmumu vai vertikāli integrēta elektroenerģijas uzņēmuma daļu, izstrādā noteikumus, kuros ir prasība, ka vienī- gajam pircējam jādarbojas šķirti no integrētā uzņēmuma ražoša- nas un sadales darbībām. 2. Dalībvalstis nodrošina to, ka nav informācijas plūsmas starp vertikāli integrēto elektroenerģijas uzņēmumu vienīgā pircēja dar- bībām un to ražošanas un sadales darbībām, izņemot to informā- ciju, kas vajadzīga, lai izpildītu vienīgā pircēja pienākumus. 4. Dalībvalstis var izvēlēties arī regulētas sistēmas pieejas proce- dūru, piešķirot tiesīgajiem patērētājiem pieejas tiesību, pamatojo- ties uz publicētajiem pārvades un sadales sistēmu izmantošanas tarifiem, kas, sistēmas pieejas izteiksmē, ir vismaz līdzvērtīgi citām pieejas sistēmas procedūrām, kuras minētas šajā nodaļā. 5. Attiecīgais pārvades vai sadales sistēmas operators var atteikt pieeju, ja tam nav vajadzīgās jaudas. Šāds atteikums attiecīgi jāpa- mato, īpaši, ņemot vērā 3. pantu. 18. pants VII NODAĻA Sistēmas pieejas organizācija 1. Piemērojot vienīgā pircēja procedūru, dalībvalstis sistēmas operatora apkalpotajā teritorijā par vienīgo pircēju norīko juri- disku personu. Dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai: 16. pants i) publicētu nediskriminējošu tarifu par pārvades un sadales sis- tēmas izmantošanu; Organizējot pieeju sistēmai, dalībvalstis var izvēlēties 17. un/vai 18. pantā minētās procedūras. Abu grupu procedūras saskan ar objektivitātes, pārredzamības un nediskriminācijas kritērijiem. 17. pants 1. Ja pieeju sistēmai apspriež sarunās, tad dalībvalstis veic pasā- kumus, kas vajadzīgi, lai elektroenerģijas ražotāji un, ja dalībval- stis atļauj tiem pastāvēt, tad apgādes uzņēmumi un tiesīgie patē- rētāji tajā teritorijā, kuru apgādā šī sistēma, vai ārpus minētās teritorijas pieeju sistēmai var apspriest sarunās tā, lai cits ar citu noslēgtu apgādes līgumus, pamatojoties uz brīvprātīgiem komer- ciālajiem līgumiem. 2. Ja pie sadales sistēmas pievieno tiesīgu patērētāju, tad pieeja sistēmai jāapspriež sarunās ar attiecīgo sadales sistēmas operatoru un vajadzības gadījumā ar attiecīgo pārvades sistēmas operatoru. (1) OV L 193, 18. 7. 1983. , 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1994. gada Pievienošanās aktu. ii) tiesīgie patērētāji savām vajadzībām var brīvi noslēgt apgādes līgumus ar ražotājiem un, ja dalībvalstis atļauj tiem pastāvēt, tad ar apgādes uzņēmumiem ārpus attiecīgās sistēmas terito- rijas; iii) tiesīgie patērētāji savām vajadzībām var brīvi noslēgt apgādes līgumus ar ražotājiem attiecīgās sistēmas teritorijā; iv) neatkarīgie ražotāji sarunās ar pārvades un sadales sistēmu operatoriem var apspriest pieeju sistēmai, lai, pamatojoties uz brīvprātīgu komerciālo līgumu, noslēgtu apgādes līgumus ar tiesīgiem patērētājiem ārpus sistēmas. būt 2. Vienīgajam pircējam var iepirkt elektroenerģiju, par ko tiesīgais patērētājs noslēdzis līgumu ar ražotāju sistēmas teritorijā vai ārpus tās, par cenu, kura ir vienāda ar pārdošanas cenu, ko vienīgais pircējs piedāvā tiesīgajiem patē- rētājiem, mīnus publicētā tarifa cena, kura minēta 1. punkta i) apakšpunktā. pienākums 10 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 12/2. sēj. 3. Ja iepirkšanas pienākumu saskaņā ar 2. punktu neuzliek vie- nīgajam pircējam, tad dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu 1. punkta ii) un iii) apakšpunktā minēto apgādes līgumu izpildi ar pieeju sistēmai, pamatojoties uz publicēto tari- fu, kurš minēts 1. punkta i) apakšpunktā, vai ar sarunās apspriestu pieeju sistēmai saskaņā ar 17. panta nosacījumiem. Pēdējā gadī- jumā vienīgajam pircējam nebūtu pienākuma publicēt nediskri- minējošu tarifu pārvades un sadales sistēmas izmantošanai. Sadales uzņēmumiem, ja nav norādīts, ka tie ir tiesīgi patērētāji saskaņā ar šo punktu, ir juridiskā rīcībspēja saskaņā ar 17. un 18. punkta nosacījumiem slēgt līgumus par to elektroenerģijas apjomu, ko patērē viņu pircēji, kuri ir uzskatāmi par tiesīgiem patērētājiem attiecīgajā sadales sistēmā, lai apgādātu minētos patē- rētājus. 4. Vienīgais pircējs var atteikt pieeju sistēmai un atteikties iepirkt elektroenerģiju no tiesīgajiem patērētājiem, ja viņam nav vajadzī- gās pārvades vai sadales jaudas. Šāds atteikums attiecīgi jāpama- to, īpaši, ņemot vērā 3. pantu. 19. pants 4. Dalībvalstis katru gadu līdz 31. janvārim publicē kritērijus, pēc kā noteic tiesīgos patērētājus, kuri var noslēgt līgumus saskaņā ar 17. un 18. panta nosacījumiem. Šo informāciju kopā ar visu pārējo informāciju, kas vajadzīga, lai pamatotu tirgus atvēršanu saskaņā ar 1. punktu, nosūta Komisijai, kura to publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Komisija var lūgt, lai dalībvalsts izmaina savu dokumentāciju, kas minēta 3. punktā, ja tajā minētie norā- dījumi rada šķēršļus šīs direktīvas pareizai piemērošanai, ciktāl tā attiecas uz iekšējā elektroenerģijas tirgus nevainojamu darbību. Ja attiecīgā dalībvalsts trijos mēnešos nenodrošina atbilstību šim lūgumam, tad galīgo lēmumu pieņem saskaņā ar I procedūru, kas izklāstīta 2. pantā Padomes 1987. gada 13. jūlija Lēmumā 87/373/EEK, ar kuru nosaka procedūras Komisijai piešķirto izpil- des pilnvaru īstenošanai (1). 1. Dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu savu elektroenerģijas tirgu atvērtību tā, ka līgumus saskaņā ar 17. un 18. panta nosacījumiem var noslēgt vismaz līdz ievērojamam līmenim, par ko reizi gadā paziņo Komisijai. 5. Lai elektroenerģijas tirgus 26. pantā minētajā periodā atvērtu līdzsvaroti: Dalībvalsts tirgus daļu aprēķina pēc Kopienas elektroenerģijas daļas, ko patērē tiešie patērētāji, kuri patērē vairāk nekā 40 GWh gadā (patēriņa vietā un, ieskaitot pašražošanu). a) neaizliedz līgumu slēgšanu saskaņā ar 17. un 18. panta nosa- cījumiem par elektroenerģijas apgādi ar tiesīgu patērētāju, kas ir citas dalībvalsts sistēmā, ja patērētājs ir uzskatāms par tie- sīgu abās iesaistītajās sistēmās; Vidējo Kopienas daļu aprēķina Komisija, pamatojoties uz infor- māciju, ko regulāri sniedz dalībvalstis. Komisija, noteicot tirgus atvērtības pakāpi, vidējo Kopienas daļu ar visiem attiecīgajiem aprēķina paskaidrojumiem katru gadu līdz novembrim publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. b) ja darījumus, kas aprakstīti a) apakšpunktā, atsaka tāpēc, ka patērētājs ir tiesīgs tikai vienā no abām sistēmām, tad Komisi- ja, ņemot vērā situāciju tirgū un vispārējās intereses, tai pusei, kura lūgto elektroenerģijas apgādi pēc tās dalībvalsts lūguma, kur atro- das tiesīgais patērētājs. pienākumu izpildīt atsaka, uzlikt var 2. Dalībvalsts tirgus daļa, kas minēta 1. punktā, progresīvi palie- linās sešos gados. Šo palielinājumu aprēķina, pazeminot 1. punktā minēto Kopienas patēriņa slieksni no 40 GWh līdz 20 GWh elektroenerģijas gada patēriņa trīs gadus pēc šīs direktīvas stāša- nās spēkā un līdz 9 GWh elektroenerģijas gada patēriņa sešus gadus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā. Vienlaikus ar procedūru un grafiku, kas ir 26. pantā, un vēlākais pēc minētajā pantā paredzētā laikposma puslaika Komisija pār- skata pirmās daļas b) apakšpunkta piemērošanu, pamatojoties uz tirgus norisēm un ņemot vērā vispārējās intereses. Pēc iegūtās pie- redzes Komisija novērtē šo situāciju un ziņo par iespējamu elektroenerģijas tirgu atvērtības nelīdzsvarotību, ievērojot šo punktu. 3. Dalībvalstis nosaka patērētājus, kam to teritorijā ir 1. un 2. punktā norādītās daļas un juridiskā rīcībspēja slēgt līgumus par elektroenerģiju saskaņā ar 17. un 18. pantu, ja visi gala patērētāji, kuri patērē (patēriņa vietā un, ieskaitot pašražošanu) vairāk nekā 100 GWh gadā, jāiekļauj minētajā kategorijā. (1) OV L 197, 18. 7. 1987. , 33. lpp. 12/2. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11 20. pants 2. Dalībvalstis nosaka kritērijus, pēc kuriem piešķir atļaujas tiešo līniju būvei savā teritorijā. Šiem kritērijiem jābūt objektīviem un nediskriminējošiem. 1. Dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka: i) neatkarīgie ražotāji un pašražotāji sarunās var apspriest pieeju sistēmai, lai apgādātu savas telpas un meitasuzņēmumus tajā pašā dalībvalstī vai citā dalībvalstī ar apvienotās sistēmas starp- niecību; 3. Elektroenerģijas apgādes iespēja, izmantojot tiešo līniju, kas minēta 1. punktā, neietekmē līgumus par elektroenerģiju saskaņā ar 17. un 18. pantu. iespēju slēgt 4. Dalībvalstis var atļaut būvēt tiešo līniju sakarā ar sistēmas pie- ejas atteikumu, kas pēc vajadzības pamatots ar 17. panta 5. punktu vai 18. panta 4. punktu, vai ar strīda izšķiršanas pro- cedūras sākšanu saskaņā ar 20. pantu. ii) ražotāji, kas ir ārpus sistēmas teritorijas, var noslēgt apgādes līgumu pēc uzaicinājuma uz konkursu par jaunu ražošanas jaudu un piekļūt sistēmai, lai izpildītu līgumu. 5. Dalībvalstis var atteikt atļauju būvēt tiešo līniju, ja ar šādas atļaujas piešķiršanu rastos šķēršļi 3. panta noteikumu izpildei. Šāds atteikums attiecīgi jāpamato. 2. Dalībvalstis nodrošina to, ka pušu sarunas notiek labā ticībā un ka neviena no tām ļaunprātīgi neizmanto savu stāvokli sarunās, kavējot sarunu sekmīgu iznākumu. 3. Dalībvalstis norīko kompetento iestādi, kam jābūt neatkarīgai no pusēm, lai izšķirtu strīdus, kuri rodas sakarā ar attiecīgajiem līgumiem un sarunām. Īpaši šai iestādei jāizšķir strīdi, kas attiecas uz līgumiem, sarunām un pieejas atteikumu vai iepirkšanas attei- kumu. 4. Pārrobežu strīdus izšķir tā strīdu izšķiršanas iestāde, kuras kompetencē ir vienīgā pircēja sistēma vai sistēmas operators, kas atsaka sistēmas izmantošanu vai pieeju sistēmai. 22. pants Dalībvalstis izveido atbilstīgus un efektīvus regulēšanas, kontroles un pārredzamības mehānismus, lai novērstu jebkādu ļaunprātīgu valdošā stāvokļa izmantošanu, īpaši, par sliktu patērētājiem, un aplaupošas darbības. Šajos mehānismos ņem vērā Līguma noteikumus un īpaši tā 86. pantu. VIII NODAĻA Nobeiguma noteikumi 23. pants 5. Griešanās pie šīs iestādes neskar pārsūdzības tiesību izmanto- šanu saskaņā ar Kopienas tiesībām. Ja enerģijas tirgū rodas pēkšņa krīze un ja fiziskā drošība vai personu, aparatūras vai iekārtu vai sistēmu integritātes drošība ir apdraudēta, ieviest drošības pasākumus. tad dalībvalsts uz laiku var 21. pants Tādiem pasākumiem, cik iespējams, maz jātraucē iekšējā tirgus darbība, un tie nedrīkst būt plašāki nekā noteikti vajadzīgs, lai novērstu pēkšņās grūtības. 1. Dalībvalstis veic pasākumus saskaņā ar procedūrām un tiesī- bām, kas minētas 17. un 18. pantā, lai dotu iespēju: — visiem elektroenerģijas ražotājiem un elektroenerģijas apgā- des uzņēmumiem, kuriem dalībvalstis atļauj pastāvēt un kuri ir telpas, meitasuzņēmumus un tiesīgos patērētājus ar tiešās līnijas starpniecību; teritorijā, izveidoti apgādāt savas to Attiecīgā dalībvalsts par šiem pasākumiem nekavējoties paziņo pārējām dalībvalstīm un Komisijai, kas var nolemt, ka attiecīgajai dalībvalstij jāatceļ šie pasākumi, ciktāl tie traucē konkurenci un nelabvēlīgi ietekmē tirdzniecību pret vispārējām interesēm. jāgroza vai 24. pants — visiem tiesīgajiem patērētājiem savā teritorijā ar tiešās līnijas starpniecību saņemt apgādi no ražotāja un apgādāt uzņēmu- mus, ja dalībvalstis šādiem apgādātājiem dod atļauju. 1. Tās dalībvalstis, kur darbības saistības vai garantijas, kuras dotas līdz šīs direktīvas spēkā stāšanās brīdim, nevar izpildīt, ņemot vērā šīs direktīvas noteikumus, var lūgt pārejas režīmu, ko Komisija tām piešķir, starp citu, ņemot vērā attiecīgās sistēmas lie 12 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 12/2. sēj. lumu, sistēmas apvienojumu un elektroenerģētikas nozares struk- tūru. Komisija pirms lēmuma pieņemšanas par šādiem iesniegu- miem, ievērojot konfidencialitāti, informē dalībvalstis. Šo lēmumu publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. 2. Pārejas režīma ilgums ir ierobežots un saistīts ar 1. punktā minēto saistību vai garantiju izbeigšanos. Pārejas režīms var attiek- ties uz atkāpēm no šīs direktīvas IV, VI un VII nodaļas. Lūgumi par pārejas režīma piešķiršanu jādara zināmi Komisijai vēlākais vienu gadu pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā. 3. Tās dalībvalstis, kas var pierādīt, ka pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā ir būtiskas problēmas mazo izolēto sistēmu darbībā, var lūgt atkāpes no attiecīgajiem IV, V, VI, VII nodaļas noteikumiem, kuras tām var piešķirt Komisija. Pēdējā līdz lēmuma pieņemšanai par minētajiem lūgumiem, ievērojot konfidencialitāti, informē dalībvalstis. Šo lēmumu publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Šo punktu piemēro arī Luksemburgai. 25. pants 1. Komisija līdz pirmā gada beigām pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā iesniedz Padomei un Eiropas Parlamentam ziņojumu par saskaņošanas prasībām, kas nav saistītas ar šīs direktīvas noteiku- miem. Ja vajadzīgs, tad Komisija ziņojumam pievieno visus saska- ņošanas priekšlikumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu iekšējā elektroenerģijas tirgus efektīvu darbību. apsvērt iespēju turpināt tirgus atvēršanu, kura būtu spēkā deviņus gadus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā, ņemot vērā 17. un 18. pantā minēto sistēmu vienlaicīgu pastāvēšanu. 27. pants 1. Ne vēlāk kā 1999. gada 19. februārī dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju. 2. Beļģija, Grieķija un Īrija sakarā ar savu elektroenerģijas sistēmu īpašajiem tehniskajiem parametriem drīkst papildus izmantot attiecīgi 1 gadu, 2 gadus un 1 gadu, lai piemērotu no šīs direktī- vas izrietošās saistības. Ja šīs dalībvalstis izmanto šo iespēju, tad tās par to informē Komisiju. 3. Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces. 28. pants Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. 29. pants 2. Padome un Eiropas Parlaments dod savu viedokli par šiem priekšlikumiem divos gados pēc to iesniegšanas. Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. 26. pants Briselē, 1996. gada 19. decembrī Komisija pārskata šīs direktīvas piemērošanu un iesniedz ziņojumu par pieredzi, kas iegūta iekšējā elektroenerģijas tirgus darbībā un 3. pantā minēto vispārīgo noteikumu izpildē, lai Eiropas Parlaments un Padome pēc iegūtās pieredzes var laicīgi Eiropas Parlamenta vārdā — Padomes vārdā — priekšsēdētājs K. HÄNSCH priekšsēdētājs S. BARRETT


title: Betriebsergebnisse der Kernkraftwerke 1995.,Exploitation des centrales nucléaires 1995.,Operation of nuclear power stations 1995.

eurovoc_concepts:
EU Member State
nuclear power station
production statistics


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/83/ES ze dne 19. prosince 1996, kterou se mění směrnice 94/35/ES o náhradních sladidlech pro použití v potravinách

eurovoc_concepts:
consumer protection
foodstuff
foodstuffs legislation
human nutrition
marketing
sweetener

formats: html pdf print

text: 13/sv. 18 CS Úřední věstník Evropské unie 31996L0083 L 48/16 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ 253 19. 2. 1997 SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 96/83/ES ze dne 19. prosince 1996, kterou se mění směrnice 94/35/ES o náhradních sladidlech pro použití v potravinách EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy, s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě (1), a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice, s ohledem na návrh Komise, s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního vý- boru (2), v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy (3), vzhledem k tomu, že od přijetí směrnice 94/35/ES (4) došlo v oblasti náhradních sladidel k technickému vývoji v mnoha ohledech; „3. Pokud zvláštní předpisy nestanoví jinak, nesmějí být náhradní sladidla použita v potravinách určených pro kojence a malé děti ve smyslu směrnice 89/398/EHS, včetně potravin pro kojence a malé děti s narušeným zdravím. “; b) doplňuje se nový odstavec, který zní: „5. Výrazem ‚quantum satis‘ uvedeným v příloze se ro- zumí, že nejvyšší použitelné množství není stano- sladidla však smějí být použita veno. Náhradní v souladu se správnou výrobní praxí v množství nepřevyšujícím množství nezbytné k dosažení zamý- šleného účelu a za předpokladu, že spotřebitel není uváděn v omyl. “ 3. Vkládá se nový článek, který zní: vzhledem k tomu, že je třeba přizpůsobit uvedenou směrnici tomuto vývoji; „Článek 2a vzhledem k tomu, že ustanovení, která mohou mít vliv na veřejné svým přijetím konzultovány s Vědeckým výborem pro potraviny, zřízeným rozhodnutím Komise 95/273/ES (5), zdraví, před byly PŘIJALY TUTO SMĚRNICI: Článek 1 Směrnice 94/35/ES se mění takto: 1. V článku 1 se doplňuje nový odstavec, který zní: „5. Tato směrnice se vztahuje také na odpovídající potraviny směrnice zvláštní výživu smyslu ve určené pro 89/389/EHS. “ 2. Článek 2 se mění takto: a) odstavec 3 se nahrazuje tímto: (1) Úř. věst. L 40, 11. 2. 1989, s. 27. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 94/34/ES (Úř. věst. L 237, 10. 9. 1994, s. 1). (2) Úř. věst. C 174, 17. 6. 1996, s. 1. (3) Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 12. března 1996 (Úř. věst. C 96, 1. 4. 1996, s. 24). Společný postoj Rady ze dne 25. června 1996 (Úř. věst. C 315, 24. 10. 1996, s. 12) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 23. října 1996 (Úř. věst. C 347, 18. 11. 1996). Rozhodnutí Rady ze dne 9. prosince 1996. (4) Úř. věst. L 237, 10. 9. 1994, s. 3. (5) Úř. věst. L 167, 18. 7. 1995, s. 22. Aniž jsou dotčeny jiné předpisy Společenství, je povolena přítomnost náhradních sladidel v potravině v těchto pří- padech: — ve smíšených potravinách bez přidaného cukru nebo se sníženým obsahem energie, ve smíšených dietních potra- vinách určených pro nízkokalorickou dietu a ve smíše- jiných než ných potravinách s dlouhou trvanlivostí, uvedených v čl. 2 odst. 3, pokud je náhradní sladidlo povoleno v jedné ze složek smíšené potraviny, nebo — pokud je potravina určena výhradně k použití při pří- pravě smíšené potraviny, která vyhovuje této směrnici. “ 4. Název kategorie „Vitaminové a dietní přípravky“ se mění na „Doplňky stravy a dietní doplňky na bázi vitaminů nebo minerálních látek, ve formě sirupu nebo žvýkacích tablet“. 5. Tabulka uvedená v příloze se doplňuje tabulkou uvedenou v příloze této směrnice. Článek 2 Členské státy změní své právní a správní předpisy tak, aby 254 CS Úřední věstník Evropské unie 13/sv. 18 — povolovaly uvádění výrobků vyhovujících této směrnici na trh nejpozději do 19. prosince 1997, — zakazovaly uvádění výrobků nevyhovujících této směrnici na trh od 19. června 1998. Výrobky uvedené na trh nebo označené před výše uvedeným dnem, které nevyhovují této směrnici, však smějí být uváděny na trh až do vyčerpání zásob. Neprodleně o nich uvědomí Komisi. Článek 3 Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství. Článek 4 Tato směrnice je určena členským státům. V Bruselu dne 19. prosince 1996. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy. Za Evropský parlament předseda K. HÄNSCH Za Radu předseda S. BARRETT 13/sv. 18 CS Úřední věstník Evropské unie 255 Poznámka: PŘÍLOHA 1. V případě látky E 952, kyselina cyklamová a její sodná a vápenatá sůl, je nejvyšší použitelné množství vyjádřeno jako volná kyselina. 2. V případě látky E 954, sacharin a jeho sodná, draselná a vápenatá sůl, je nejvyšší použitelné množství vyjádřeno jako volný imid. E číslo Název - Potraviny E 950 Acesulfam K — obilné snídaně s obsahem vlákniny vyšším než 15 % a obsahující nejméně 20 % otrub, se sníže- ným obsahem energie nebo bez přidaného cukru Nejvyšší použitelné množství 1 200 mg/kg — polévky se sníženým obsahem energie 110 mg/l — cukrovinky pro osvěžení dechu bez přidaného 2 500 mg/kg cukru — pivo se sníženým obsahem energie — nápoje sestávající ze směsi nealkoholického nápoje a piva, cidru, perry, lihoviny nebo vína 25 mg/l 350 mg/l — alkoholické nápoje obsahující méně než 15 % obj. 350 mg/kg alkoholu — kornouty a oplatky ke zmrzlině bez přidaného 2 000 mg/kg cukru — cukrovinky ve formě tablet se sníženým obsahem 500 mg/kg energie — Feinkostsalat — Eßoblaten E 951 Aspartam — obilné snídaně s obsahem vlákniny vyšším než 15 % a obsahující nejméně 20 % otrub, se sníže- ným obsahem energie nebo bez přidaného cukru 350 mg/kg 2 000 mg/kg 1 000 mg/kg — polévky se sníženým obsahem energie 110 mg/l — cukrovinky pro osvěžení dechu bez přidaného 6 000 mg/kg cukru — pastilky pro osvěžení dechu s výraznou příchutí, bez přidaného cukru 2 000 mg/kg — pivo se sníženým obsahem energie — nápoje sestávající ze směsi nealkoholického nápoje a piva, cidru, perry, lihoviny nebo vína 25 mg/l 600 mg/l — alkoholické nápoje obsahující méně než 15 % obj. 600 mg/kg alkoholu — Feinkostsalat 350 mg/kg E 952 Kyselina cyklamová a její sodná a vápenatá sůl — nápoje sestávající ze směsi nealkoholického nápoje 250 mg/l a piva, cidru, perry, lihoviny — cukrovinky pro osvěžení dechu, bez přidaného 2 500 mg/kg cukru — doplňky stravy a dietní doplňky na bázi vitaminů a minerálních látek, ve formě sirupu nebo žvýkacích tablet 1 250 mg/kg 256 CS Úřední věstník Evropské unie 13/sv. 18 E číslo E 954 Název - Potraviny Sacharin a jeho sodná, draselná a vápenatá sůl — obilné snídaně s obsahem vlákniny vyšším než 15 % a obsahující nejméně 20 % otrub, se sníže- ným obsahem energie nebo bez přidaného cukru Nejvyšší použitelné množství 100 mg/kg E 957 Thaumatin E 959 Neohesperidin DC — polévky se sníženým obsahem energie — cukrovinky pro osvěžení dechu, bez přidaného 110 mg/l 3 000 mg/kg cukru — nápoje sestávající ze směsi nealkoholického nápoje 80 mg/l a piva, cidru, perry, lihoviny nebo vína — alkoholické nápoje obsahující méně než 15 % obj. 80 mg/kg alkoholu — kornouty a oplatky ke zmrzlině, bez přidaného 800 mg/kg cukru — Feinkostsalat — zmrzliny se sníženým obsahem energie nebo bez přidaného cukru — obilné snídaně s obsahem vlákniny vyšším než 15 % a obsahující nejméně 20 % otrub, se sníže- ným obsahem energie nebo bez přidaného cukru — polévky se sníženým obsahem energie — cukrovinky pro osvěžení dechu, bez přidaného cukru — doplňky stravy a dietní doplňky na bázi vitaminů a minerálních látek, ve formě sirupu nebo žvýkacích tablet 160 mg/kg 50 mg/kg 50 mg/kg 50 mg/l 400 mg/kg 400 mg/kg — nápoje sestávající ze směsi nealkoholického nápoje 30 mg/l a piva, cidru, perry, lihoviny nebo vína — alkoholické nápoje obsahující méně než 15 % obj. 30 mg/kg alkoholu — kornouty a oplatky ke zmrzlině, bez přidaného 50 mg/kg cukru — Feinkostsalat — pivo se sníženým obsahem energie — dietní doplňky potraviny a k podávání pod lékařským dohledem výživy určené — „snacky“: ochucené balené suché výrobky na bázi škrobu a ořechů s polevou 50 mg/kg 10 mg/kg 100 mg/kg 50 mg/kg


title: Dictamen del Comité Económico y Social sobre la «Propuesta de Reglamento (CE) del Consejo por el que se adopta una medida específica en favor de los productores de cefalópodos establecidos en las Islas Canarias»

eurovoc_concepts:
Canary Islands
common fisheries policy
mollusc
production aid

formats: html pdfa1b print


title: VERORDENING (EG) Nr. 2438/96 VAN DE COMMISSIE van 19 december 1996 tot vaststelling van de restituties bij uitvoer voor granen en meel, gries en griesmeel van tarwe of van rogge

eurovoc_concepts:
cereal flour
cereals
export refund
groat
meal


title: 1996 m. gruodžio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 96/83/EB, iš dalies keičianti Direktyvą 94/35/EB dėl maisto produktuose naudojamų saldiklių

text: 13/18 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 253 31996L0083 L 48/16 EUROPOS BENDRIJŲ OFICIALUSIS LEIDINYS 1997 2 19 EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 96/83/EB 1996 m. gruodžio 19 d. iš dalies keičianti Direktyvą 94/35/EB dėl maisto produktuose naudojamų saldiklių EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami 100a straipsnį, į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos „3. Saldiklių negalima naudoti kūdikių ir mažų vaikų maistui, kaip nurodoma Direktyvoje 89/398/EEB, įs- kaitant kūdikių ir mažų vaikų, turinčių sveikatos sutrikimų, maistui, nebent konkrečiomis nuostatomis nustatoma kitaip. “; atsižvelgdami į 1988 m. gruodžio 21d. Tarybos direktyvą 89/107/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto priedus, kuriuos leidžiama naudoti žmonėms vartoti skirtuose maisto produktuose, jos 3 straipsnio 2 dalį, suderinimo (1), ypač į atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą, atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuo- monę (2), laikydamiesi Sutarties (3) 189b straipsnyje nustatytos tvarkos, kadangi po to, kai buvo priimta Direktyva 94/35/EB (4), saldik- lių srityje įvyko daug techninių pokyčių; kadangi minėtą direktyvą reikėtų patikslinti, kad būtų atsiž- velgta į minėtus pokyčius; kadangi prieš priimant nuostatas, kurios gali įtakos visuomenės sveikatai, buvo pasikonsultuota su Maisto produktų moksliniu komitetu, įkurtu Komisijos sprendimu 95/273/EB (5), turėti PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: 1 straipsnis Direktyva 94/35/EB iš dalies keičiama taip: 1) 1 straipsnis papildomas šia dalimi: „5. Ši direktyva taip pat taikoma atitinkamiems maisto produktams, kurie pagal Direktyvą 89/398/EEB yra skir- ti specialiai paskirčiai. “; 2) 2 straipsnis iš dalies keičiamas taip: a) 3 dalis pakeičiama taip: (1) OL L 40, 1989 2 11, p. 27. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 94/34/EB (OL L 237, 1994 9 10, p. 1). (2) OL C 174, 1996 6 17, p. 1. (3) 1996 m. kovo 12 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 96, 1996 4 1, p. 24). 1996 m. birželio 25 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 315, 1996 10 24, p. 12) ir 1996 m. spalio 23 d. Europos Parlamento sprendimas (OL C 347, 1996 11 18). 1996 m. gruo- džio 9 d. Tarybos sprendimas. (4) OL L 237, 1994 9 10, p. 3. (5) OL L 167, 1995 7 18, p. 22. b) pridedama tokia dalis: „5. Priede „quantum satis“ reiškia, kad maksimalus kiekis nėra nustatytas. Vis dėlto saldikliai naudojami pagal gerą gamybinę praktiką tik tokiais kiekiais, kurių reikia numatytam tikslui pasiekti, tik taip, kad nebūtų klaidinamas vartotojas. “; ir 3) pridedamas šis straipsnis: „2a straipsnis Nepažeidžiant kitų Bendrijos nuostatų, produktuose leidžiama naudoti toliau išvardytais atvejais: saldiklius maisto — sudėtiniuose maisto produktuose be cukraus arba suma- žintos energinės vertės, sudėtiniuose dietiniuose maisto produktuose, skirtuose mažai kalorijų turinčiai dietai ir sudėtiniuose maisto produktuose, kurių saugojimo laikas yra ilgas, išskyrus 2 straipsnio 3 dalyje minimus produk- tus, kai saldiklis yra leidžiamas viename iš sudėtinio produkto ingredientų, arba — maisto produktas yra skirtas tik sudėtinių maisto pro- duktų, kurie atitinka šią direktyvą, gamybai. “; 4) priedo kategorijos „Vitaminai ir dietiniai produktai“ pavadi- nimas pakeičiamas (arba) mineralinių medžiagų turintys dietiniai komponentai, sirupai ar kramtomieji“; „Maisto papildai/vitaminų ir į 5) priedo lentelė papildoma šios direktyvos priedo lentele. 2 straipsnis Valstybės narės prireikus iš dalies keičia savo įstatymus ir kitus teisės aktus, kad: 254 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 13/18 t. — ne vėliau kaip iki 1997 m. gruodžio 19 d. būtų leista prekiauti šią direktyvą atitinkančiais produktais, — nuo 1998 m. birželio 19 d. būtų uždrausta prekiauti šios direktyvos neatitinkančiais produktais. Vis dėlto šios direk- tyvos neatitinkančiais produktais, kurie buvo pateikti į rinką arba paženklinti iki tos datos, gali būti prekiaujama, kol bus sunaudotos visos jų atsargos. Valstybės narės nedelsdamos apie tai praneša Komisijai. 3 straipsnis sprendimas Šis Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje. įsigalioja septintą dieną po jo paskelbimo 4 straipsnis Ši direktyva skirta valstybėms narėms. Priimta Briuselyje, 1996 m. gruodžio 19 d. Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuoro- dą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės. Europos Parlamento vardu Pirmininkas K. HÄNSCH Tarybos vardu Pirmininkas S. BARRETT 13/18 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 255 Pastaba: PRIEDAS 1. Medžiagos E 952, ciklamo rūgšties, natrio ciklamato, kalcio ciklamato didžiausi leidžiami naudoti kiekiai nurodomi perskaičiuoti į laisvąją rūgštį. 2. Medžiagos E 954, sacharino ir jo natrio, kalio ir kalcio druskų didžiausi perskaičiuoti į laisvąjį imidą. leidžiami naudotini kiekiai nurodomi E-Nr. Pavadinimas Maisto produktas E 950 Acesulfamas K — užkandžiai grūdų pagrindu, kuriuose yra daugiau kaip 15 % maistinių skaidulų ir ne mažiau kaip 20 % sėlenų, sumažintos energetinės vertės arba be cukraus — sumažintos energetinės vertės sriubos — gaivinamosios pastilės be cukraus — sumažintos energetinės vertės alus — gėrimai, sudaryti iš nealkoholinio gėrimo ir alaus, sidro, kriaušių sidro, spirito ar vyno — alkoholiniai gėrimai, kurių tūrinė alkoholio kon- centracija yra mažesnė nei 15 % Didžiausias leidžia- mas kiekis 1 200 mg/kg 110 mg/l 2 500 mg/kg 25 mg/l 350 mg/l 350 mg/kg E 951 Aspartamas E 952 Ciklamo rūgštis ir Na bei Ca ciklamatai — vafliniai cukraus indeliai, skirti valgomiesiems ledams be 2 000 mg/kg — sumažintos energetinės vertės tablečių formos sal- 500 mg/kg dumynai — Feinkostsalat — Eβoblaten — užkandžiai grūdų pagrindu, kuriuose yra daugiau kaip 15 % maistinių skaidulų ir ne mažiau kaip 20 % sėlenų, sumažintos energetinės vertės arba be cukraus — sumažintos energetinės vertės sriubos — gaivinamosios pastilės/dražė be cukraus 350 mg/kg 2 000 mg/kg 1 000 mg/l 110 mg/l 6 000 mg/kg — stipriai aromatizuotos gaivinamosios pastilės be 2 000 mg/kg cukraus — sumažintos energetinės vertės alus — gėrimai, sudaryti iš nealkoholinio gėrimo ir alaus, sidro, kriaušių sidro, spirito ar vyno — alkoholiniai gėrimai, kurių tūrinė alkoholio kon- centracija yra mažesnė nei 15 % — Feinkostsalat — gėrimai, sudaryti putojančio obuolių vyno, kriaušių sidro, arba vyno mišinio iš nealkoholinio gėrimo ir alaus, spirito 25 mg/l 600 mg/kg 600 mg/kg 350 mg/kg 250 mg/l — gaivinamosios pastilės/dražė be cukraus — maisto papildai/vitaminų ir (arba) mineralinių me- džiagų turintys dietiniai komponentai, sirupai ar kramtomieji 2 500 mg/kg 1 250 mg/kg 256 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 13/18 t. E-Nr. Pavadinimas Maisto produktas E 954 Sacharinas ir bei Ca druskos jo Na, K, — užkandžiai grūdų pagrindu, kuriuose yra daugiau kaip 15 % maistinių skaidulų ir ne mažiau kaip 20 % sėlenų, sumažintos energetinės vertės arba be cukraus — sumažintos energetinės vertės sriubos — gaivinamosios pastilės/dražė be cukraus — gėrimai, sudaryti putojančio obuolių vyno, kriaušių sidro, arba vyno mišinio iš nealkoholinio gėrimo ir alaus, spirito — alkoholiniai gėrimai, kurių tūrinė alkoholio kon- centracija yra mažesnė nei 15 % indeliai, skirti valgomiesiems ledams be — vafliniai cukraus — Feinkostsalat Didžiausias leidžia- mas kiekis 100 mg/kg 110 mg/l 3 000 mg/kg 80 mg/l 80 mg/kg 800 mg/kg 160 mg/kg E 957 Taumatinas — valgomieji ledai, sumažintos energetinės vertės arba 50 mg/kg be cukraus E 959 Neohesperidinas DC — pusryčių košės, kuriose yra daugiau kaip 15 % skaidulų ir ne mažiau kaip 20 % sėlenų, žemos energinės vertės arba be cukraus — sumažintos energetinės vertės sriubos — gaivinamosios pastilės/dražė be cukraus — maisto papildai/vitaminų ir (arba) mineralinių me- džiagų turintys dietiniai komponentai, sirupai ar kramtomieji — gėrimai, sudaryti iš nealkoholinio gėrimo ir alaus, spirito putojančio obuolių vyno, kriaušių sidro, arba vyno mišinio — alkoholiniai gėrimai, kurių tūrinė alkoholio kon- centracija yra mažesnė nei 15 % indeliai, skirti valgomiesiems ledams be — vafliniai cukraus — Feinkostsalat — sumažintos energetinės vertės alus — specialios medicininės paskirties maisto produktai ir maisto papildai, vartojami medikams paskyrus — supakuoti aromatizuoti sausi užkandžiai krakmolo pagrindu, apdoroti riešutai 50 mg/kg 50 mg/l 400 mg/kg 400 mg/kg 30 mg/l 30 mg/l 50 mg/kg 50 mg/kg 10 mg/kg 100 mg/kg 50 mg/kg


title: Schengenregelverket - Avtal om Konungariket Danmarks anslutning till konventionen om tillämpning av Schengenavtalet av den 14 juni 1985 om gradvis avskaffande av kontroller vid de gemensamma gränserna, undertecknad i Schengen den 19 juni 1990

eurovoc_concepts:
Benelux
European convention
France
Italy
accession to an agreement

formats: html print


title: VERORDNUNG (EG) Nr. 2439/96 DER KOMMISSION vom 19. Dezember 1996 zur Änderung der im Zuckersektor für bestimmte Erzeugnisse geltenden repräsentativen Preise und zusätzlichen Einfuhrzölle

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
raw sugar
representative price
sugar product
white sugar


title: Ftehim dwar l-adeżjoni tar-Renju ta' l-Isvezja għall-Konvenzjoni li timplimenta l-Ftehim ta' Schengen ta' l-14 ta' Ġunju, 1985 dwar it-abolizzjoni gradwali ta' kontrolli fuq il-fruntieri komuni ffirmat f'Schengen fid-19 ta' Ġunju 1990

text: 106 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 19/Vol. 2 42000A0922(10) 22. 9. 2000 IL-ĠURNAL UFFIĊJALI TAL-KOMUNITAJIET EWROPEJ L 239/115 FTEHIM DWAR L-ADEŻJONI TAR-RENJU TA’ L-ISVEZJA għall-Konvenzjoni li timplimenta l-Ftehim ta’ Schengen ta’ l-14 ta’ Ġunju, 1985 dwar it-abolizzjoni gradwali ta’ kontrolli fuq il-fruntieri komuni ffirmat f’Schengen fid-19 ta’ Ġunju 1990 IR-RENJU TAL-BELĠJU, R-REPUBBLIKA FEDERALI TAL-ĠERMANJA, R-REPUBBLIKA FRANĊIŻA, L-GRAN DUKAT TAL-LUSSEMBURGU U R-RENJU TA’ L-OLANDA, Partijiet tal-Konvenzjoni li timplimenta l-Ftehim ta’ Schengen ta’ l-14 ta’ Ġunju, 1985 bejn il-Gvernijiet ta’ l-Unjoni Ekonomika ta’ Benelux, tar-Repubblika Federali tal-Ġermanja u tar-Repubblika Franċiża dwar il-abolizzjoni gradwali ta’ kontrolli fuq il-fruntieri komuni tagħhom iffirmat fi Schengen fid-19 ta’ Ġunju, 1990, hawnhekk iżjed ’il quddiem magħrufa bħala “l-Konvenzjoni ta’ l-1990”, kif ukoll ir-Repubblika Taljana, r-Renju ta’ Spanja u r-Repubblika Portugiża, r-Repubblika Griega, u r-Repubblika ta’ l-Awstrija, li qablu mal-Konvenzjoni ta’ l-1990 bil-Ftehim iffirmati nhar is-27 ta’ Novembru, 1990, il-25 ta’ Ġunju, 1991, is-6 ta’ Novembru, 1992 u t-28 ta’ April, 1995 rispettivament, l-Istati ta’ min-naħa l-waħda, u r-RENJU TA’ L-ISVEZJA, min-naħa l-oħra, Wara li kkunsidraw il-firma mogħtija fil-Lussemburgu fid-dsatax-il jum ta’ Diċembru tas-sena elf disa’ mija u sitta u disgħin tal-Protokoll dwar l-Adeżjoni tal-Gvern tar-Renju ta’ l-Isvezja għall-Ftehim ta’ Schengen ta’ l-14 ta’ Ġunju 1985, bejn il-Gvernijiet ta’ l-Istati ta’ l-Unjoni Ekonomika ta’ Benelux, tar-Repubblika Federali tal-Ġermanja u tar-Repubblika Franċiża fuq il-abolizzjoni gradwali ta’ kontrolli fuq il-fruntieri komuni tagħhom, kif emendat bil-Protokolli dwar l-Adeżjoni tal-Gvernijiet tar-Repubblika Taljana, tar-Renju ta’ Spanja u tar-Repubblika Portugiża, tar-Repubblika Griega, u tar-Repubblika ta’ l-Awstrija, iffirmati fis-27 ta’ Novembru, 1990, fil-25 ta’ Ġunju, 1991, fis-6 ta’ Novembru, 1992 u fit-28 ta’ April, 1995 rispettivament, Fuq il-bażi ta’ l-Artikolu 140 tal-Konvenzjoni ta’ l-1990, FTEHMU KIF ĠEJ: Artikolu 1 Ir-Renju ta’ l-Isvezja hawnhekk jaqbel mal-Konvenzjoni ta’ l-1990. (ċ) Tjänstemän anställda vid den svenska Kustbevakningen i samband med övervakning till sjöss (uffiċjali tal-Gwardja tal- Kosta Svediża risponsabbli mis-sorveljanza marittima). Artikolu 2 2. Fid-data meta ġie ffirmat dan il-Ftehim, l-awtorità msemmija fl-Artikolu 40(5) tal-Konvenzjoni ta’ l-1990 rigward ir-Renju ta’ l-Isvezja għandha tkun ir-Rikspolisstyrelsen (il-Bord tal-Pulizija Nazzjonali Svediża). 1. Fid-data meta ġie ffirmat dan il-Ftehim, l-uffiċjali msemmija fl-Artikolu 40(4) tal-Konvenzjoni ta’ l-1990 rigward ir-Renju ta’ l-Isvezja għandhom ikunu: (a) Polismän som är anställda av svenska polismyndigheter (uffiċ- jali tal-pulizija ta’ l-awtoritajiet tal-pulizija ta’ l-Isvezja); (b) Tulltjänstemän, som är anställda av svensk tullmyndighet i de fall de har polisiara befogenheter, dvs framst i samband med smugglingsbrott och andra brott i samband med inresa och utresa till och fran riket (uffiċjali tad-dwana ta’ l-awtoritajiet tad-Dwana Svediża, waqt li jaqdu d-dmirijiet ta’ pulizija, prin- ċipalment li jittrattaw ma’ offiżi relatati mal-kontrabandu u offiżi oħra marbuta mad-dħul fil-pajjiż u mal-ħruġ mill-pajjiż); Artikolu 3 Fl-istess data meta ġie ffirmat dan il-Ftehim, l-uffiċjali msemmija fl-Artikolu 41(7) tal-Konvenzjoni ta’ l-1990, rigward ir-Renju ta’ l-Isvezja għandhom ikunu: (1) Polismän som är anställda av svenska polismyndigheter (uffiċ- jali tal-pulizija ta’ l-awtoritajiet tal-pulizija Svediża); 19/Vol. 2 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 107 (2) Tulltjänstemän, som är anställda av svensk tullmyndighet i de fall de har polisiara befogenheter, dvs framst i samband med smugglingsbrott och andra brott i samband med inresa och utresa till och fran riket (uffiċjali tad-dwana ta’ l-awtoritajiet tad-dwana Svediża, waqt li jkunu qed jaqdu d-dmirijiet ta’ pulizija, prinċipalment biex jittrattaw offiżi relatati mal- kuntrabandu u offiżi oħra marbuta mad-dħul fil-pajjiż u mal- ħruġ mill-pajjiż). Artikolu 4 Fid-data li fiha ġie ffirmat dan il-Ftehim, il-Ministeru kompetenti msemmi fl-Artikolu 65(2) tal-Konvenzjoni ta’ l-1990 rigward ir-Renju ta’ l-Isvezja għandu jkun l-Utrikesdepartementet (il-Ministeru ta’ l-Affarijiet Barranin). approvazzjoni għandhom ikunu depożitati mal-Gvern tal-Gran Dukat tal-Lussemburgu, li għandu jgħarraf bih lill-Partijiet Kontraenti kollha. 2. Dan il-Ftehim għandu jidħol fis-seħħ fl-ewwel jum tat-tieni xahar wara d-depożitu ta’ jew approvazzjoni mill-Istati li għalihom il-Konvenzjoni ta’ l-1990 tkun daħlet fis-seħħ u mir-Renju ta’ l-Isvezja. l-istrumenti ta’ ratifikazzjoni, aċċettazzjoni Rigward l-Istati l-oħra, dan il-Ftehim għandu jidħol fis-seħħ fl-ewwel jum tat-tieni xahar wara d-depożitu ta’ l-istrumenti tagħhom ta’ ratifikazzjoni, aċċettazzjoni jew approvazzjoni, kemm-il darba dan il-Ftehim ikun daħal fis-seħħ skond id-dispożizzjonijiet tas-subparagrafu preċedenti. 3. Il-Gvern tal-Gran Dukat tal-Lussemburgu għandu jgħarraf lil kull wieħed mill-Partijiet Kontraenti bid-data tad-dħul fis-seħħ. Artikolu 5 ta’ Id-dispożizzjonijiet il-Ftehim m’għandhomx dan jippreġudikaw il-koperazzjoni fil-qafas ta’ l-Unjoni tal-Passaporti Nordika, sakemm tali koperazzjoni ma tmurx kontra, jew tfixkel, l-applikazzjoni ta’ dan il-Ftehim. Artikolu 7 1. Il-Gvern tal-Gran Dukat tal-Lussemburgu għandu jibgħat lill-Gvern tar-Renju ta’ l-Isvezja kopja ċċertifikata tal-Konvenzjoni ta’ l-1990 fl-ilsna Olandiż, Franċiż, Ġermaniż, Grieg, Taljan, Portugiż u Spanjol. Artikolu 6 1. Dan il-Ftehim għandu jkun bla ħsara għar-ratifikazzjoni, aċċettaz- zjoni jew approvazzjoni. L-istrumenti ta’ ratifikazzjoni, aċċettazzjoni jew 2. It-test tal-Kovenzjoni ta’ l-1990 magħmul fl-ilsien Svediż huwa mehmuż ma’ dan il-Ftehim u għandu jkun awtentiku skond l-istess l-1990 magħmula tal-Konvenzjoni kondizzjonijiet bħat-testi fl-Olandiż, Franċiż, Ġermaniż, Grieg, Taljan, Portugiż u Spanjol. ta’ B’xhieda ta’ dan, ‘l hawn taħt iffirmati, debitament awtorizzati għal dan l-effett, iffirmaw dan it-Trattat. Magħmul fil-Lussemburgu d-dsatax-il jum ta’ Diċembru tas-sena elf disa’ mija u sitta u disgħin f’oriġinal wieħed fl-ilsna Olandiż, Franċiż, Ġermaniż, Grieg, Taljan, Portugiż, Spanjol u Svediż, it-tmien testi kollha bl-istess awtentiċita, tali oriġinal jibqa’ depożitat fl-arkivji tal-Gvern tal-Gran Dukat tal-Lussemburgu, li għandu jibgħat kopja ċċertifikata lil kull wieħed mill-Partijiet Kontraenti. Għall-Gvern tar-Renju tal-Belġju 108 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 19/Vol. 2 Għall-Gvern tar-Repubblika Federali tal-Ġermanja Għall-Gvern tar-Repubblika Griega Għall-Gvern tar-Renju ta’ Spanja Għall-Gvern tar-Repubblika Franċiża Għall-Gvern tar-Repubblika Taljana Għall-Gvern tal-Gran Dukat tal-Lussemburgu 19/Vol. 2 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 109 Għall-Gvern tar-Renju ta’ l-Olanda Għall-Gvern tar-Repubblika ta’ l-Awstrija Għall-Gvern tar-Repubblika Portugiża Għall-Gvern tar-Renju ta’ l-Isvezja 110 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 19/Vol. 2 ATT FINALI I. Fiż-żmien meta ġie ffirmat il-Ftehim dwar l-Adeżjoni tar-Renju ta’ l-Isvezja għall-Konvenzjoni li timplimenta l-Ftehim ta’ Schengen ta’ l-14 ta’ Ġunju, 1985 bejn il-Gvernijiet ta’ l-Istati ta’ l-Unjoni Ekonomika ta’ Benelux, tar-Repubblika Federali tal-Ġermanja u tar-Repubblika Franċiża dwar il-abolizzjoni gradwali ta’ kontrolli fuq il-fruntieri komuni tagħhom iffirmat fi Schengen fid-19 ta’ Ġunju, 1990, li miegħu r-Repubblika Taljana, r-Renju ta’ Spanja u r-Repubblika Portugiża, r-Repubblika Griega, u r-Repubblika ta’ l-Awstrija qablu permezz tal-Ftehim iffirmati fis-27 ta’ Novembru, 1990, fil-25 ta’ Ġunju, 1991, fis-6 ta’ Novembru, 1992 u fit-28 ta’ April, 1995 rispettivament, il-Gvern tar-Renju ta’ l-Isvezja ffirma l-Att Finali, l-Minuti u d-Dikjarazzjoni Konġunta mill-Ministri u s-Segretarji ta’ l-Istat li kienu ffirmati fil-ħin meta ġiet iffirmata l-Konvenzjoni ta’ l-1990. Il-Gvern tar-Renju ta’ l-Isvezja ffirma d-Dikjarazzjonijiet Konġunti u osserva d-Dikjarazzjonijiet unilaterali li hemm fihom. Il-Gvern tal-Gran Dukat tal-Lussemburgu għandu jibgħat lill-Gvern tar-Renju ta’ l-Isvezja kopja ċċertifikata ta’ l-Att Finali, l-Minuti u d-Dikjarazzjoni Konġunta mill-Ministri u s-Segretarji ta’ l-Istat li kienu ffirmati fiż-żmien meta ġiet iffirmata l-Konvenzjoni ta’ l-1990, fil-ilsna Olandiż, Franċiż, Ġermaniża, Grieg, Taljan, Portugiż, Spanjol u Svediż. II. Fiż-żmien meta ġie ffirmat il-Ftehim ta’ l-Adeżjoni tar-Renju ta’ l-Isvezja għall-Konvenzjoni li timplimenta l-Ftehim ta’ Schengen ta’ l-14 ta’ Ġunju, 1985 bejn il-Gvernijiet ta’ l-Istati ta’ l-Unjoni Ekonomika ta’ Benelux, tar-Repubblika Federali tal-Ġermanja u tar-Repubblika Franċiża fuq il-abolizzjoni gradwali ta’ kontrolli fuq il-fruntieri komuni tagħhom iffirmat f’Schengen fid-19 ta’ Ġunju, 1990, li qablu miegħu r-Repubblika Taljana, r-Renju ta’ Spanja u r-Repubblika Portugiża, r-Repubblika Griega, u r-Repubblika ta’ l-Awstrija bil-Ftehim iffirmati fis-27 ta’ Novembru, 1990, fil-25 ta’ Ġunju, 1991, fis-6 ta’ Novembru, 1992 u fit-28 ta’ April, 1995 rispettivament, il-Partijiet Kontraenti adottaw id-Dikjarazzjonijiet li ġejjin: 1. Id-Dikjarazzjoni Konġunta dwar l-Artikolu 6 tal-Ftehim ta’ Adeżjoni Il-Parijiet Kontraenti għandhom, qabel id-dħul fis-seħħ tal-Ftehim ta’ Adeżjoni, jinfurmaw wieħed lill-ieħor dwar iċ-ċirkustanzi kollha li jista’ jkollhom influwenza sinifikanti fuq l-oqsma koperti mill-Konvenzjoni ta’ l-1990 u fuq id-dħul fis-seħħ tal-Ftehim ta’Adeżjoni. Dan il-Ftehim ta’ Adeżjoni għandu jidħol fis-seħħ bejn l-Istati li għalihom il-Konvenzjoni ta’ l-1990 iddaħlet fis-seħħ u r-Renju ta’ l-Isvezja meta l-prekondizzjonijiet għall-implimentazzjoni tal-Konvenzjoni ta’ l-1990 ikunu twettqu f’dawk l-Istati kollha u l-kontrolli fuq fil-fruntieri esterni jkunu hemm effettivi. Rigward kull wieħed mill-Istati l-oħra, dan il-Ftehim ta’ l-Adeżjoni għandu jiddaħħal fis-seħħ meta l-prekondizzjonijiet għall-implimentazzjoni tal-Konvenzjoni ta’ l-1990 jitwettqu f’dak l-Istat u meta l-kontrolli fil-fruntieri esterni jkun hemm effettivi. 2. Id-Dikjarazzjoni Konġunta dwar l-Artikolu 9(2) tal-Konvenzjoni ta’ l-1990 Il-Partijiet Kontraenti jispeċifikaw li fiż-żmien meta ġie ffirmat il-Ftehim dwar l-Adeżjoni tar-Renju ta’ l-Isvezja għall-Konvenzjoni ta’ l-1990, l-arranġamenti għal visa komuni msemmija fl-Artikolu 9(2) tal-Konvenzjoni ta’ l-1990 għandhom jittieħdu li jfissru l-arranġamenti komuni applikati mill-Partijiet Firmatarji għall-Konvenzjoni msemmija mid-19 ta’ Ġunju, 1990. 3. Id-Dikjarazzjoni Konġunta dwar il-Konvenzjoni magħmula fuq il-bażi ta’ tat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea relatata ma’ l-estradizzjoni l-Artikolu K. 3 Il-grupp ta’ l-Istati għall-Konvenzjoni ta’ l-1990 hawnhekk jikkonfermaw li l-Artikolu 5(4) tal-Konvenzjoni magħmul fuq il-bażi ta’ l-Artikolu K. 3 tat-Trattat ta’ l-Unjoni Ewropea dwar 19/Vol. 2 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 111 l-estradizzjoni bejn l-Istati Membri ta’ l-Unjoni Ewropea, iffirmat f’Dublin fis-27 ta’ Settembru, 1996, u d-Dikjarazzjonijiet rispettivi tagħhom mehmuża mal-Konvenzjoni msemmija, għandhom japplikaw fil-qafas tal-Konvenzjoni ta’ l-1990. III. Il-Partijiet Kontraenti wara li ħadu nota tad-Dikjarazzjonijiet mir-Renju ta’ l-Isvezja dwar il-Ftehim ta’ l-Adeżjoni tar-Repubblika Taljana, tar-Renju ta’ Spanja, tar-Repubblika Portugiża, tar-Repubblika Griega, u tar-Repubblika ta’ l-Awstrija. Il-Gvern tar-Renju ta’ l-Isvezja jieħu nota tal-kontenut tal-Ftehim dwar l-Adeżjoni tar-Repubblika Taljana, tar-Renju ta’ Spanja u tar-Repubblika Portugiża, tar-Repubblika Griega, u tar-Repubblika ta’ l-Awstrija għall-Konvenzjoni ta’ l-1990, iffirmati fis-27 ta’ Novembru, 1990, fil-25 ta’ Ġunju, 1991, fis-6 ta’ Novembru, 1992 u fit-28 ta’ April, 1995 rispettivament, u tal-kontenut l-Atti Finali u d-Dikjarazzjonijiet mehmuża mal-Ftehim imsemmija. ta’ Il-Gvern tal-Gran Dukat tal-Lussemburgu għandu jibgħat kopja ċċertifikata ta’ l-istrumenti hawn fuq imsemmija lill-Gvern tar-Renju ta’ l-Isvezja. Dikjarazzjoni mir-Renju ta’ tar-Repubblika tal-Finlandja għall-Konvenzjoni ta’ l-1990. l-Isvezja dwar il-Ftehim ta’ l-Adeżjoni tar-Renju tad-Danimarka u Fiż-żmien meta ġ;ie ffirmat dan il-Ftehim, ir-Repubblika ta’ l-Isvezja tieħu nota tal-kontenut tal-Ftehim dwar l-Adeżjoni tar-Renju tad-Danimarka u tar-Reppublika tal-Finlandja għall-Konvenzjoni ta’ l-1990 u tal-kontenut ta’ l-Atti Finali u tad-Dikjarazzjonijiet relatati. Magħmul fil-Lussemburgu d-dsatax-il jum ta’ Diċembru tas-sena elf disa’ mija u sitta u disgħin f’oriġinal wieħed fl-ilsna Olandiż, Franċiż, Ġermaniż, Grieg, Taljan, Portugiż, Spanjol u Svediż, it-tmien testi bl-istess awtentiċità, t-tali oriġinali jibqa’ iddepożitat fl-arkivji tal-Gvern tal-Gran Dukat tal-Lussemburgu, li għandu jibgħat kopja ċċertifikata lil kull wieħed mill-Partijiet Kontraenti. Għall-Gvern tar-Renju tal-Belġju Għall-Gvern tar-Repubblika Federali tal-Ġermanja 112 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 19/Vol. 2 Għall-Gvern tar-Repubblika Griega Għall-Gvern tar-Renju ta’ Spanja Għall-Gvern tar-Repubblika Franċiża Għall-Gvern tar-Repubblika Taljana Għall-Gvern tal-Gran Dukat tal-Lussemburgu Għall-Gvern tar-Renju ta’ l-Olanda 19/Vol. 2 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 113 Għall-Gvern tar-Repubblika ta’ l-Awstrija Għall-Gvern tar-Repubblika Portugiża Għall-Gvern tar-Renju ta’ l-Isvezja 114 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 19/Vol. 2 DIKJARAZZJONI MILL-MINISTRI U SEGRETARJI TA’ L-ISTAT Fid-dsatax-il jum ta’ Diċembru tas-sena elf disa’ mija u sitta u disgħin, ir-rappreżentanti tal-Gvernijiet tar-Renju tal-Belġju, tar-Repubblika Federali tal-Ġermanja, tar-Repubblika Griega, tar-Renju ta’ Spanja, tar-Renju ta’ l-Isvezja, tar-Repubblika Franċiża, tar-Repubblika Taljana, tal-Gran Dukat tal-Lussemburgu, tar-Renju ta’ l-Olanda, tar-Repubblika ta’ l-Awstrija u tar-Repubblika Portugiża ffirmaw fil-Lussemburgu l-Ftehim ta’ l-Adeżjoni tar-Renju ta’ l-Isvezja għall-Konvenzjoni li timplimenta l-Ftehim ta’ Schengen ta’ l-14 ta’ Ġunju, 1985 bejn il-Gvernijiet ta’ ir-Repubblika Federali tal-Ġermanja u r-Repubblika Franċiża dwar il-abolizzjoni gradwali ta’ kontrolli fuq il-fruntieri komuni tagħhom, iffirmata fi Schengen fid-19 ta’ Ġunju, 1990, li għaliha r-Renju ta’ Spanja u r-Repubblika Portugiża, r-Repubblika Griega u r-Repubblika ta’ l-Awstrija qablu bil-Ftehim iffirmati fis-27 ta’ Novembru, 1990, fil-25 ta’ Ġunju, 1991, fis-6 ta’ Novembru, 1992 u fit-28 ta’ April, 1995 rispettivament. l-Unjoni Ekonomika ta’ Benelux, l-Istati ta’ Huma osservaw li r-rappreżentant tal-Gvern tar-Repubblika ta’ l-Isvezja ddikjara appoġġ għad-Dikjarazzjoni magħmula f’Schengen fid-19 ta’Ġunju, 1990 mill-Ministri u s-Segretarji ta’ l-Istat li jirrappreżentaw il-Gvernijiet tar-Renju tal-Belġju, tal-Gran Dukat tal-Lussemburgu u tar-Renju ta’ l-Olanda u għad-deċiżjoni kkonfermata fl-istess data bil-firma tal-Konvenzjoni li timplimenta l-ftehim ta’ Schengen, liema Dikjarazzjoni u deċiżjoni ġiet appoġġata wkoll mill-Gvernijiet tar-Repubblika Taljana, tar-Renju ta’ Spanja, tar-Repubblika Portugiża, tar-Repubblika Griega u tar-Repubblika ta’ l-Awstrija. tar-Repubblika Franċiża, tar-Repubblika Federali tal-Ġermanja,


title: Decyzja nr 292/97/WE Parlamentu Europejskiego i Rady z dnia 19 grudnia 1996 r. w sprawie utrzymania w mocy przepisów prawa krajowego zakazujących użycia niektórych dodatków w produkcji niektórych szczególnych środków spożywczych

eurovoc_concepts:
consumer protection
food additive
foodstuff
foodstuffs legislation
human nutrition
national law

text: 250 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 31997D0292 19. 2. 1997 DZIENNIK URZĘDOWY WSPÓLNOT EUROPEJSKICH 13/t. 18 L 48/13 DECYZJA NR 292/97/WE PARLAMENTU EUROPEJSKIEGO I RADY z dnia 19 grudnia 1996 r. w sprawie utrzymania w mocy przepisów prawa krajowego zakazujących użycia niektórych dodatków w produkcji niektórych szczególnych środków spożywczych PARLAMENT EUROPEJSKI I RADA UNII EUROPEJSKIEJ, uwzględniając Traktat ustanawiający Wspólnotę Europejską, w szczególności jego art. 100a, uwzględniając dyrektywę Rady 89/107/EWG z dnia 21 grudnia 1988 r. w sprawie zbliżenia ustawodawstw Państw Członkow- skich dotyczących dodatków do żywności dopuszczonych do użycia w środkach spożywczych przeznaczonych do spożycia przez ludzi (1), w szczególności jej art. 3a, uwzględniając wniosek Komisji (2), uwzględniając opinię Komitetu Ekonomiczno-Społecznego (3), stanowiąc zgodnie z procedurą określoną w art. 198b Trakta- tu (4), a także mając na uwadze, co następuje: zasady harmonizacji przepisów dotyczących dodatków nie po- winny wpływać niekorzystnie na stosowanie przepisów, które obowiązywały w Państwach Członkowskich w dniu 1 stycznia i które zakazują użycia niektórych dodatków w 1992 r. , niektórych szczególnych środkach spożywczych uznawanych za tradycyjne i produkowanych na ich terytorium; wykaz środków spożywczych uznawanych za tradycyjne należy sporządzić w oparciu o powiadomienia złożone Komisji przez Państwa Członkowskie przed dniem 1 lipca 1994 r. ; jednakże powiadomienia złożone po tym terminie przez nowe Państwa Członkowskie muszą zostać rozpatrzone; jednakże głównym celem niniejszej decyzji nie jest zdefiniowa- nie tradycyjnego charakteru środków spożywczych; w szczegól- ności o tradycyjnym charakterze nie decyduje sam zakaz użycia dodatków w takich produktach; (1) Dz. U. L 40 z 11. 2. 1989, str. 27. Dyrektywa zmieniona dyrektywą 94/34/WE (Dz. U. L 237 z 10. 9. 1994, str. 1). (2) Dz. U. C 134 z 1. 6. 1995, str. 20 oraz Dz. U. C 186 z 26. 6. 1996, str. 7. (3) Dz. U. C 301 z 13. 11. 1995, str. 43. (4) Opinia Parlamentu Europejskiego z dnia 16 stycznia 1996 r. (Dz. U. C 32 z 5. 2. 1996, str. 21), wspólne stanowisko Rady z dnia 18 czerwca 1996 r. (Dz. U. C 315 z 24. 10. 1996, str. 4) oraz decyzja Parlamentu Europejskiego z dnia 23 października 1996 r. (Dz. U. C 347 z 18. 11. 1996). Decyzja Rady z dnia 9 grudnia 1996 r. niemniej jednak należy mieć na względzie znaczenie zakazów użycia niektórych kategorii dodatków, wynikających z przepi- sów prawa krajowego obowiązujących w dniu 1 stycznia 1992 r. dla całości praktyk stosowanych w produkcji środków spożywczych; należy zachować szczególne cechy pewnych me- tod produkcji, przed zatwierdzeniem utrzymania w mocy zakazu użycia niektórych kategorii dodatków należy uwzględ- nić uczciwą praktykę w transakcjach handlowych z udziałem tych produktów oraz interesy konsumentów; oznaczenie produktu jako produktu tradycyjnego, w odniesie- niu do którego Państwa Członkowskie mogą utrzymać w mocy ustawodawstwo krajowe, musi się odbywać bez uszczerbku dla przepisów rozporządzeń (EWG) nr 2081/92 (5) (EWG) nr 2082/92 (6) w sprawie odpowiednio nazw pochodzenia i świa- dectw o szczególnym charakterze; i dyrektywa 89/107/EWG i dyrektywy szczególne zezwalają na stosowanie tylko takich dodatków, które nie są szkodliwe dla zdrowia ludzi; względy ochrony zdrowia publicznego nie mogą zatem stanowić kryterium uzasadniającego zakaz użycia nie- szczególnych środkach których spożywczych uważanych za tradycyjne; dodatków w niektórych zakaz użycia pewnych dodatków nie może z zasady prowadzić do dyskryminacji w odniesieniu do innych dodatków należą- cych do tej samej kategorii określonej w załączniku I do dyrektywy 89/107/EWG, a zatem nie może mieć wpływu na harmonizację w ramach Wspólnoty; w interesie przejrzystości należy zidentyfikować te zakazy użycia niektórych kategorii dodatków w niektórych kategoriach środków spożywczych, które Państwa Członkowskie mogą utrzymać w mocy na zasadzie odstępstwa od przepisów dy- rektywy 89/107/EWG i dyrektyw szczególnych 94/35/WE (7), 94/36/WE (8) i 95/2/WE (9); swoboda prowadzenia działalności gospodarczej i swobodny przepływ towarów nie mogą być zagrożone ani przez zezwo- lenie na utrzymanie w mocy przepisów prawa krajowego, ani przez żadne przepisy w sprawie etykietowania celem wyróżnie- nia takich produktów spośród podobnych środków spożyw- czych; należy utrzymać swobodę przepływu, wprowadzania do obrotu i wytwarzania we wszystkich Państwach Członkowskich podobnych środków spożywczych uważanych za tradycyjne lub nietradycyjne, zgodnie z postanowieniami Traktatu, (5) Dz. U. L 208 z 24. 7. 1992, str. 1. Rozporządzenie zmienione Aktem (6) Dz. U. L 208 z 24. 7. 1992, str. 9. Rozporządzenie zmienione Aktem Przystąpienia z 1994 r. Przystąpienia z 1994 r. (7) Dz. U. L 237 z 10. 9. 1994, str. 3. (8) Dz. U. L 237 z 10. 9. 1994, str. 13. (9) Dz. U. L 61 z 18. 3. 1995, str. 1. 13/t. 18 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 251 PRZYJMUJĄ NINIEJSZĄ DECYZJĘ: Artykuł 2 Artykuł 1 Niniejsza decyzja skierowana jest do Państw Członkowskich. Na podstawie art. 3a dyrektywy 89/107/EWG i zgodnie z tam określonymi upoważnia się Państwa Człon- warunkami kowskie wymienione w Załączniku do utrzymania w mocy ustawodawstwa krajowego w sprawie zakazu użycia niektórych kategorii dodatków w produkcji środków spożywczych wymie- nionych w tym Załączniku. Niniejsza decyzja jest stosowana bez uszczerbku dla przepisów rozporządzeń (EWG) nr 2081/92 i (EWG) nr 2082/92. Sporządzono w Brukseli, dnia 19 grudnia 1996 r. W imieniu Parlamentu Europejskiego W imieniu Rady K. HÄNSCH Przewodniczący S. BARRETT Przewodniczący 252 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 13/t. 18 ZAŁĄCZNIK PRODUKTY, W ODNIESIENIU DO KTÓRYCH ZAINTERESOWANE PAŃSTWA CZŁONKOWSKIE MOGĄ UTRZYMAĆ ZAKAZ UŻYCIA NIEKTÓRYCH KATEGORII DODATKÓW Państwo Członkowskie Środki spożywcze Kategorie dodatków, na które można utrzymać za- kaz Niemcy Grecja Francja Francja Francja Francja Austria Finlandia Szwecja Finlandia Dania Dania tradycyjne piwo niemieckie („Bier nach deut- schem Reinheitsgebot gebraut”) wszystkie oprócz gazów pędnych „Feta” tradycyjne pieczywo francuskie wszystkie wszystkie tradycyjne francuskie trufle konserwowe wszystkie tradycyjne francuskie ślimaki konserwowe wszystkie tradycyjne kaczki („confit”) francuskie konserwy z gęsi i wszystkie tradycyjny austriacki „Bergkäse” wszystkie oprócz konserwantów tradycyjne fińskie „Mämmi” wszystkie oprócz konserwantów tradycyjne szwedzkie i fińskie syropy z owo- ców barwniki tradycyjny duński „Kødboller” konserwanty i barwniki tradycyjny duński „Leverpostej” Hiszpania tradycyjny hiszpański „Lomo embuchado” Włochy tradycyjne włoskie „Salame cacciatore” Włochy tradycyjna włoska „Mortadella” Włochy tradycyjne włoskie „Cotechino e zampone” konserwanty (oprócz kwasu sorbinowego) barwniki i wszystkie oprócz konserwantów i przeciwutle- niaczy wszystkie oprócz konserwantów, przeciwutle- niaczy, substancji smakowych i gazów wypeł- niających wszystkie oprócz konserwantów, przeciwutle- niaczy, środków regulujących pH, substancji smakowych, stabilizatorów i gazów wypełnia- jących wszystkie oprócz konserwantów, przeciwutle- niaczy, środków regulujących pH, substancji smakowych i gazów wypełniających


title: Schengen-Besitzstand - Übereinkommen über den Beitritt der Republik Finnland zu dem am 19. Juni 1990 in Schengen unterzeichneten Übereinkommen zur Durchführung des Übereinkommens von Schengen vom 14. Juni 1985 betreffend den schrittweisen Abbau der Kontrollen an den gemeinsamen Grenzen


title: Entscheidung Nr. 210/97/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 19. Dezember 1996 über ein Aktionsprogramm für das Zollwesen in der Gemeinschaft ("Zoll 2000") - Erklärung der Kommission

eurovoc_concepts:
EU programme
action programme
common tariff policy
customs formalities
customs fraud
customs inspection
customs union
distribution of EU funding


title: Accordo sulle relazioni nel settore della pesca tra la Comunità europea e la Repubblica lettone

eurovoc_concepts:
Latvia
agreement (EU)
catch quota
conservation of resources
fishery management
fishing agreement
fishing area
fishing rights
sea fish
sea fishing


title: Susitarimas dėl Suomijos respublikos prisijungimo prie 1990 m. birželio 19 d. Šengene pasirašytos Konvencijos dėl 1985 m. birželio 14 d. Šengeno susitarimo dėl laipsniško bendrų sienų kontrolės panaikinimo įgyvendinimo

text: 19/2 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 97 42000A0922(09) L 239/106 EUROPOS BENDRIJŲ OFICIALUSIS LEIDINYS 2000 9 22 SUSITARIMAS DĖL SUOMIJOS RESPUBLIKOS PRISIJUNGIMO prie 1990 m. birželio 19 d. Šengene pasirašytos Konvencijos dėl 1985 m. birželio 14 d. Šengeno susitarimo dėl laipsniško bendrų sienų kontrolės panaikinimo įgyvendinimo BELGIJOS KARALYSTĖ, VOKIETIJOS FEDERACINĖ RESPUBLIKA, PRANCŪZIJOS RESPUBLIKA, LIUKSEMBURGO DIDŽIOJI HERCOGYSTĖ ir NYDERLANDŲ KARALYSTĖ, 1990 m. birželio 19 d. Šengene pasirašytos Konvencijos dėl 1985 m. birželio 14 d. Šengeno susitarimo tarp Beneliukso ekonominės sąjungos valstybių, Vokietijos Federacinės Respublikos ir Prancūzijos Respublikos Vyriausybių dėl laipsniško jų bendrų sienų panaikinimo įgyvendinimo (toliau – 1990 m. Konvencija) Šalys, taip pat Italijos Respublika, Ispanijos Karalystė, Portugalijos Respublika, Graikijos Respublika ir Austrijos Respublika, kurios prie 1990 m. Konvencijos prisijungė atitinkamai 1990 m. lapkričio 27 d. , 1991 m. birželio 25 d. , 1992 m. lapkričio 6 d. ir 1995 m. balandžio 28 d. pasirašytais susitarimais, ir SUOMIJOS RESPUBLIKA, atsižvelgdamos į tūkstantis devyni šimtai devyniasdešimt šeštų metų gruodžio devynioliktą dieną Liuksemburge pasirašytą Protokolą dėl Suomijos Respublikos Vyriausybės prisijungimo prie 1985 m. birželio 14 d. Šengeno susitarimo tarp Beneliukso ekonominės sąjungos valstybių, Vokietijos Federacinės Respublikos ir Prancūzijos Respublikos Vyriausybių dėl laipsniško jų bendrų sienų panaikinimo su pakeitimais, padarytais Italijos Respublikos, Ispanijos Karalystės, Portugalijos Respublikos, Graikijos Respublikos ir Austrijos Respublikos prisijungimo protokolais, pasirašytais atitinkamai 1990 m. lapkričio 27 d. , 1991 m. birželio 25 d. , 1992 m. lapkričio 6 d. ir 1995 m. balandžio 28 d. , remdamosi 1990 m. Konvencijos 140 straipsniu, SUSITARĖ: 1 straipsnis Šiuo Susitarimu Suomijos Respublika prisijungia prie 1990 m. Konvencijos. 2 straipsnis 1. Šio Susitarimo pasirašymo metu pareigūnai, minėti 1990 m. Konvencijos 40 straipsnio 4 dalyje, Suomijos Respublikoje yra: a) Poliisin virkamiehistä poliisimiehet - av polisens tjänstemän (poli- cijos pareigūnai); b) Rajavartiolaitoksen virkamiehistä rajavartiomiehet - av gränsbevak- ningsväsendets tjänstemän gränsbevakningsmän (Pasienio apsau- gos tarnybos sienos apsaugos pareigūnai) 1990 m. Konvenci- jos 40 straipsnio 7 dalyje nurodytai prekybai žmonėmis; b) Tullimiehet - tulltjänstemän (muitinės pareigūnai) 1990 m. Kon- vencijos 40 straipsnio 6 dalyje nurodytuose dvišaliuose susi- tarimuose nustatytomis sąlygomis pagal savo įgaliojimus dėl neleistinos prekybos narkotikais ir psichotropinėmis medžia- gomis, prekybos ginklais ir sprogmenimis bei neleistinos nuodingųjų ir pavojingų atliekų vežimo. 2. Šio Susitarimo pasirašymo metu 1990 m. Konvencijos 40 straipsnio 5 dalyje minėta įstaiga Suomijos Respublikoje yra Keskusrikospoliisi - Centralkriminalpolisen (Nacionalinis tyrimų biu- ras). 3 straipsnis Šio Susitarimo pasirašymo metu 1990 m. Konvencijos 41 straips- nio 7 dalyje minėti pareigūnai Suomijos Respublikoje yra: 98 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 19/2 t. 1) Poliisin virkamiehistä poliisimiehet - av polisens tjänstemän (poli- 6 straipsnis cijos pareigūnai); 2) Rajavartiolaitoksen virkamiehistä rajavartiomiehet - av gränsbevak- ningsväsendets tjänstemän gränsbevakningsmän (Pasienio apsau- gos tarnybos sienos apsaugos pareigūnai) 1990 m. Konvenci- jos 40 straipsnio 7 dalyje nurodytai prekybai žmonėmis; 3) Tullimiehet - tulltjänstemän (muitinės pareigūnai) 1990 m. Kon- vencijos 41 straipsnio 10 dalyje nurodytuose dvišaliuose susi- tarimuose nustatytomis sąlygomis pagal savo įgaliojimus dėl neleistinos prekybos narkotikais ir psichotropinėmis medžia- gomis, prekybos ginklais ir sprogmenimis bei neleistino nuodingųjų ir pavojingų atliekų vežimo. 1. Šis Susitarimas turi būti ratifikuotas, priimtas arba patvirtintas. Ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo dokumentai deponuojami Liuk- semburgo Didžiosios Hercogystės Vyriausybei, kuri apie tai praneša visoms Susitariančiosioms Šalims. 2. Šis Susitarimas įsigalioja pirmą antro mėnesio dieną po to, kai depo- nuojami valstybių, kurioms 1990 m. Konvencija yra įsigaliojusi, ir Suo- mijos Respublikos ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumen- tai. Kitoms valstybėms šis Susitarimas įsigalioja pirmą antro mėnesio dieną po to, kai deponuojami jų ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumentai, jeigu šis Susitarimas yra įsigaliojęs pagal pirmesnės pastrai- pos nuostatas. 4 straipsnis 3. Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės Vyriausybė visoms Susitarian- čiosioms Šalims praneša įsigaliojimo datą. Šio Susitarimo pasirašymo metu 1990 m. Konvencijos 65 straipsnio 2 dalyje minėta kompetentinga ministerija Suomijos Respublikoje yra Oikeusministeriö – Justitieministeriet (Teisingumo ministerija). 7 straipsnis 1. Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės Vyriausybė Suomijos Respub- likos Vyriausybei perduoda patvirtintą 1990 m. Konvencijos graikų, ispanų, italų, olandų, portugalų, prancūzų ir vokiečių kalbomis kopiją. 5 straipsnis Šio Susitarimo nuostatos nepažeidžia bendradarbiavimo pagal Šiaurės pasų sąjungos sistemą, jeigu toks bendradarbiavimas neprieštarauja ar netrukdo šio Susitarimo taikymui. 2. 1990 m. Konvencijos tekstas, parengtas suomių kalba, pridedamas prie šio Susitarimo ir yra autentiškas tomis pačiomis sąlygomis kaip ir 1990 m. Konvencijos tekstai graikų, ispanų, italų, olandų, portugalų, prancūzų ir vokiečių kalbomis. Tai patvirtindami, toliau nurodyti tinkamai įgalioti asmenys, pasirašė šį Susitarimą. Priimta Liuksemburge tūkstantis devyni šimtai devyniasdešimt šeštų metų gruodžio devynioliktą dieną graikų, ispanų, italų, olandų, portugalų, prancūzų, suomių ir vokiečių kalbomis, visi aštuoni tekstai yra autentiški ir vienu egzemplioriumi deponuojami Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės Vyriausybės archyvuose, o ši patvirtintą kopiją nusiunčia visoms Susitariančiosioms Šalims. Belgijos Karalystės Vyriausybės vardu 19/2 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 99 Vokietijos Federacinės Respublikos Vyriausybės vardu Graikijos Respublikos Vyriausybės vardu Ispanijos Karalystės Vyriausybės vardu Prancūzijos Respublikos Vyriausybės vardu Italijos Respublikos Vyriausybės vardu Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės Vyriausybės vardu 100 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 19/2 t. Nyderlandų Karalystės Vyriausybės vardu Austrijos Respublikos Vyriausybės vardu Portugalijos Respublikos Vyriausybės vardu Suomijos Respublikos Vyriausybės vardu 19/2 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 101 BAIGIAMASIS AKTAS I. Pasirašydama Susitarimą dėl Suomijos Respublikos prisijungimo prie 1990 m. birželio 19 d. Šengene pasirašytos Konvencijos dėl 1985 m. birželio 14 d. Šengeno susitarimo tarp Beneliukso ekonominės sąjungos valstybių, Vokietijos Federacinės Respublikos ir Prancūzijos Respublikos Vyriausybių dėl laipsniško jų bendrų sienų kontrolės panaikinimo įgyvendinimo, prie kurios Italijos Respublika, Ispanijos Karalystė, Portugalijos Respublika, Graikijos Respublika ir Austrijos Respublika prisijungė 1990 m. lapkričio 27 d. , 1991 m. birželio 25 d. , 1992 m. lapkričio 6 d. ir 1995 m. balandžio 28 d. atitinkamai pasirašytais susitarimais, Suomijos Respublikos Vyriausybė pritarė Baigiamajam aktui, Protokolui bei Ministrų ir valstybės sekretorių bendrai deklaracijai, kurie buvo pasirašyti tuo pačiu metu kaip ir 1990 m. Konvencija. Suomijos Respublikos Vyriausybė pritarė bendroms deklaracijoms ir atkreipė dėmesį į jose esančias vienašales deklaracijas. Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės Vyriausybė Suomijos Respublikos Vyriausybei perduoda Baigiamojo akto, Protokolo ir Ministrų ir valstybės sekretorių bendros deklaracijos, kurie buvo pasirašyti pasirašant 1990 m. Konvenciją, patvirtintą kopiją graikų, ispanų, italų, olandų, portugalų, prancūzų, suomių ir vokiečių kalbomis. II. Pasirašydamos Susitarimą dėl Suomijos Respublikos prisijungimo prie 1990 m. birželio 19 d. Šengene pasirašytos Konvencijos dėl 1985 m. birželio 14 d. Šengeno susitarimo tarp Beneliukso ekonominės sąjungos valstybių, Vokietijos Federacinės Respublikos ir Prancūzijos Respublikos Vyriausybių dėl laipsniško jų bendrų sienų kontrolės panaikinimo įgyvendinimo, prie kurios Italijos Respublika, Ispanijos Karalystė, Portugalijos Respublika, Graikijos Respublika ir Austrijos Respublika prisijungė 1990 m. lapkričio 27 d. , 1991 m. birželio 25 d. ir 1992 m. lapkričio 6 d. ir 1995 m. balandžio 28 d. atitinkamai pasirašytais susitarimais, Susitariančiosios Šalys priėmė šias deklaracijas: 1. Bendra deklaracija dėl Prisijungimo susitarimo 6 straipsnio Prieš įsigaliojant Prisijungimo susitarimui Susitariančiosios Šalys viena kitai praneša apie visas aplinkybes, kurios galėtų turėti didesnės įtakos toms sritims, kurioms taikoma 1990 m. Konvencija, ir Prisijungimo susitarimo įsiteisėjimui. Šis Prisijungimo susitarimas įsiteisėja tarp valstybių, kuriose 1990 m. Konvencija jau įsiteisėjusi, ir Suomijos Respublikos tada, kai visose šiose valstybėse bus įvykdytos 1990 m. Konvencijos įgyvendinimo išankstinės sąlygos ir jose bus veiksminga išorinių sienų kontrolė. Kiekvienai kitai valstybei šis Prisijungimo susitarimas įsiteisėja tada, kai ta valstybė bus įvykdžiusi visas 1990 m. Konvencijos įgyvendinimo išankstines sąlygas ir joje bus veiksminga išorinių sienų kontrolė. 2. Bendra deklaracija dėl 1990 m. Konvencijos 9 straipsnio 2 dalies Susitariančiosios Šalys nurodo, kad Susitarimo dėl Suomijos Respublikos prisijungimo prie 1990 m. Konvencijos pasirašymo metu bendra vizų tvarka, nurodyta 1990 m. Konvencijos 9 straipsnio 2 dalyje, yra laikoma bendra tvarka, kurią minėtą 1990 m. Konvenciją pasirašiusios valstybės taikė nuo 1990 m. birželio 19 d. 3. Bendra deklaracija dėl Konvencijos, parengtos remiantis Europos Sąjungos sutarties K. 3 straipsniu, dėl ekstradicijos 102 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 19/2 t. 1990 m. Konvencijos valstybės dalyvės patvirtina, kad 1996 m. rugsėjo 27 d. Dubline pasirašytos Konvencijos, parengtos remiantis Europos Sąjungos sutarties K. 3 straipsniu, dėl ekstradicijos tarp Europos Sąjungos valstybių narių 5 straipsnio 4 dalis ir prie minėtos konvencijos pridėtos jų atitinkamos deklaracijos taikomos 1990 m. Konvencijos sistemoje. III. Susitariančiosios Šalys atkreipė dėmesį į Suomijos Respublikos deklaracijas dėl Italijos Respublikos, Ispanijos Karalystės, Portugalijos Respublikos, Graikijos Respublikos ir Austrijos Respublikos prisijungimo susitarimų. Suomijos Respublikos Vyriausybė atkreipia dėmesį į Italijos Respublikos, Ispanijos Karalystės, Portugalijos Respublikos, Graikijos Respublikos ir Austrijos Respublikos prisijungimo prie 1990 m. Konvencijos susitarimų, pasirašytų atitinkamai 1990 m. lapkričio 27 d. , 1991 m. birželio 25 d. , 1992 m. lapkričio 6 d. ir 1995 m. balandžio 28 d. , turinį ir prie minėtų susitarimų pridėtų baigiamųjų aktų ir deklaracijų turinį. Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės Vyriausybė pirmiau minėtų dokumentų kopiją perduoda Suomijos Respublikos Vyriausybei. Suomijos Respublikos deklaracija dėl Danijos Karalystės ir Švedijos Karalystės prisijungimo prie 1990 m. Konvencijos susitarimų Pasirašydama šį Susitarimą, Suomijos Respublika atkreipia dėmesį į Danijos Karalystės ir Švedijos Karalystės prisijungimo prie 1990 m. Konvencijos susitarimų turinį ir prie minėtų susitarimų pridėtų baigiamųjų aktų ir deklaracijų turinį. Suomijos Respublikos Vyriausybės deklaracija dėl Alando salų Suomijos Respublika pareiškia, kad taikant 1990 m. Konvenciją laikomasi iš 2 protokolo dėl Alandų salų, pridedamo prie Akto dėl Austrijos Respublikos, Suomijos Respublikos ir Švedijos Karalystės stojimo sąlygų ir sutarčių, kuriomis yra grindžiama Europos Sąjunga, pritaikomųjų pataisų 2 straipsnio kylančių įsipareigojimų. Pasirašyta Liuksemburge tūkstantis devyni šimtai devyniasdešimt šeštų metų gruodžio devynioliktą dieną graikų, ispanų, italų, olandų, portugalų, prancūzų, suomių ir vokiečių kalbomis, visi aštuoni tekstai yra autentiški ir vienu egzemplioriumi deponuojami Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės Vyriausybės archyvuose, o ši patvirtintą kopiją nusiunčia visoms Susitariančiosioms Šalims. Belgijos Karalystės Vyriausybės vardu 19/2 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 103 Vokietijos Federacinės Respublikos Vyriausybės vardu Graikijos Respublikos Vyriausybės vardu Ispanijos Karalystės Vyriausybės vardu Prancūzijos Respublikos Vyriausybės vardu Italijos Respublikos Vyriausybės vardu Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės Vyriausybės vardu 104 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 19/2 t. Nyderlandų Karalystės Vyriausybės vardu Austrijos Respublikos Vyriausybės vardu Portugalijos Respublikos Vyriausybės vardu Suomijos Respublikos Vyriausybės vardu 19/2 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 105 MINISTRŲ IR VALSTYBĖS SEKRETORIŲ DEKLARACIJA Tūkstantis devyni šimtai devyniasdešimt šeštų metų gruodžio devynioliktą dieną Belgijos Karalystės, Vokietijos Federacinės Respublikos, Graikijos Respublikos, Ispanijos Karalystės, Suomijos Respublikos, Prancūzijos Respublikos, Italijos Respublikos, Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės, Nyderlandų Karalystės ir Portugalijos Respublikos Vyriausybių atstovai Liuksemburge pasirašė Susitarimą dėl Suomijos Respublikos prisijungimo prie 1990 m. birželio 19 d. Šengene pasirašytos Konvencijos dėl 1985 m. birželio 14 d. Šengeno susitarimo tarp Beneliukso ekonominės sąjungos valstybių, Vokietijos Federacinės Respublikos ir Prancūzijos Respublikos Vyriausybių dėl laipsniško jų bendrų sienų kontrolės panaikinimo įgyvendinimo, prie kurios Italijos Respublika, Ispanijos Karalystė, Portugalijos Respublika, Graikijos Respublika ir Austrijos Respublika prisijungė atitinkamai 1990 m. lapkričio 27 d. , 1991 m. birželio 25 d. , 1992 m. lapkričio 6 d. ir 1995 m. balandžio 28 d. pasirašytais susitarimais. Jie pažymėjo, kad Suomijos Respublikos Vyriausybės atstovas pareiškė remiąs 1990 m. birželio 19 d. Šengene Belgijos Karalystės, Vokietijos Federacinės Respublikos, Prancūzijos Respublikos, Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės ir Nyderlandų Karalystės ministrų ir valstybės sekretorių padarytą deklaraciją ir tą pačią dieną pasirašant Šengeno susitarimo įgyvendinimo konvenciją patvirtintą sprendimą, tą pačią deklaraciją ir sprendimą, kuriuos taip pat parėmė Italijos Respublikos, Ispanijos Karalystės, Portugalijos Respublikos, Graikijos Respublikos ir Austrijos Respublikos Vyriausybės


title: Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «XXV relazione sulla politica di concorrenza (1995)»

eurovoc_concepts:
activity report
competition law
competition policy
competitiveness
single market


title: Verordening (EG) nr. 82/97 van het Europees Parlement en de Raad van 19 december 1996 tot wijziging van Verordening (EEG) nr. 2913/92 van de Raad tot vaststelling van het communautair douanewetboek

eurovoc_concepts:
common customs tariff
customs formalities
customs regulations
customs territory (EU)
simplification of formalities


title: The Schengen acquis - Agreement on the Accession of the Republic of Finland to the Convention implementing the Schengen Agreement of 14 June 1985 on the gradual abolition of checks at the common borders signed at Schengen on 19 June 1990


title: DECISIÓN DE LA COMISIÓN de 19 de diciembre de 1996 relativa a los certificados de importación para los productos del sector de la carne de vacuno originarios de Botswana, de Kenya, de Madagascar, de Swazilandia, de Zimbabwe y de Namibia

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
redemption
representative rate
storage cost
sugar


title: Decision No 292/97/EC of the European Parliament and of the Council of 19 December 1996 on the maintenance of national laws prohibiting the use of certain additives in the production of certain specific foodstuffs


title: REGLAMENTO (CE) N° 2438/96 DE LA COMISIÓN de 19 de diciembre de 1996 por el que se fijan las restituciones aplicables a la exportación de los cereales y de las harinas, grañones y sémolas de trigo o de centeno


title: DÉCISION DE LA COMMISSION du 19 décembre 1996 concernant les certificats d'importation pour les produits du secteur de la viande bovine originaires du Botswana, du Kenya, de Madagascar, du Swaziland, du Zimbabwe et de Namibie


title: VERORDENING (EG) Nr. 2441/96 VAN DE COMMISSIE van 19 december 1996 tot vaststelling van de restituties bij uitvoer voor mout

eurovoc_concepts:
common organisation of markets
export refund
malt