title: Nõukogu direktiiv 96/98/EÜ, 20. detsember 1996, laevavarustuse kohta

text: 07/3. kd ET Euroopa Liidu Teataja 3 31996L0098 17. 2. 1997 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA L 46/25 NÕUKOGU DIREKTIIV 96/98/EÜ, 20. detsember 1996, laevavarustuse kohta EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 84 lõiget 2, kohastele rahvusvahelistele ohutusnormidele vastavaks tunnistatud toodete erinev ohutustase ja liikmesriikide suur vastumeelsus nõustuda sellega, et nende lipu all sõitvad laevad kannavad pardal teiste liikmesriikide kin- nitatud varustust täiendava vastavustõendamiseta; võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (1) võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, (2) toimides asutamislepingu artiklis 189c sätestatud korras (3) ning arvestades, et: (1) (2) (3) (4) ühise transpordipoliitika raames tuleb võtta lisameet- meid, et tagada merevedude ohutus; ühendusele valmistavad suurt muret laevaõnnetused, eel- kõige sellised, mis nõuavad inimohvreid ja reostavad liik- mesriikide merd ja rannikut; laevaõnnetuste ohtu saab tõhusalt vähendada ühtsete standardite abil, mis tagavad, et laevade pardal olev varustus toimib äärmiselt ohutult; katsestandardite ja -meetoditega saab varustuse toimimist tulevikus suuresti mõjutada; rahvusvahelised konventsioonid kohustavad lipuriike tagama, et laevade pardal olev varustus vastaks teatava- tele ohutusnõuetele, ja väljastama asjakohaseid tunnis- tusi; selleks on rahvusvahelised standardiorganisatsioonid ja Rahvusvaheline Mereorganisatsioon (IMO) teatavat liiki laevavarustusele välja töötanud katsestandardid; rah- vusvahelisi standardeid rakendavad siseriiklikud katse- standardid jätavad teatava valikuvabaduse sertifitseeri- misasutustele, kelle ettevalmistus ja kogemused on erine- vad; selle tulemuseks on pädevate riiklike asutuste asja- (1) EÜT C 218, 23. 8. 1995, lk 9. (2) EÜT C 101, 3. 4. 1996, lk 3. (3) Euroopa Parlamendi 29. novembri 1995. aasta arvamus (EÜT C 339, 18. 12. 1995, lk 21), nõukogu 18. juuni 1996. aasta ühine sei- ja Euroopa Parlamendi sukoht 24. oktoobri 1996. aasta otsus (EÜT C 347, 18. 11. 1996). (EÜT C 248, 26. 8. 1996, lk 10) (5) tuleb kehtestada ühiseeskirjad; rahvusvaheliste standardite erinevuste kõrvaldamiseks rakendamisel selliste ühiseeskirjadega kõrvaldatakse tarbetud kulutused ja hal- dusmenetlused, mis on seotud varustuse kinnitamisega, ja konku- parandatakse ühenduse laevade töötingimusi rentsivõimet ja kõrvaldatakse varustusele kinnitatava vastavusmärgi abil tehnilised kaubandustõkked; (6) oma 8. juuni 1993. aasta resolutsioonis ühise mereohu- tuspoliitika kohta (4) kannustas nõukogu komisjoni tegema IMO normide rakendamise ühtlustamist ja laeva- varustuse kinnitamiskorda käsitlevaid ettepanekuid; (7) selline ühtlustamine on võimalik üksnes ühenduse tasan- dil, sest iseseisvalt või rahvusvaheliste organisatsioonide kaudu tegutsedes ei suuda liikmesriigid saavutada varus- tuse ühesugust ohutustaset; (8) nõukogu direktiiv on sobiv õigusakt, kuna see loob raa- mistiku rahvusvaheliste ja kohustuslikuks kohaldamiseks liikmesriikides; katsestandardite ühtseks (4) EÜT C 271, 7. 10. 1993, lk 1. ET Euroopa Liidu Teataja 07/3. kd kõigepealt tuleks keskenduda varustusele, mis põhiliste rahvusvaheliste konventsioonide kohaselt peab laeva par- dal olema ja mille siseriiklikud ametiasutused peavad rahvusvahelistes konventsioonides või resolutsioonides sätestatud ohutusnormide põhjal kinnitama; (16) juhtudel võivad liikmesriigid võtta ajutisi teatavatel meetmeid, et piirata vastavusmärki kandva varustuse kasutamist või keelata selle kasutamine; 4 (9) (10) (11) on olemas mitu direktiivi, millega tagatakse teatavate sel- liste toodete vaba liikumine, mida saab muu hulgas kasutada varustusena laevade pardal, kuid mis ei käsitle kohast asjakohaste varustuse vastavustõendamist seetõttu võivad laevade pardale paigutatava varustuse suhtes keh- tida üksnes uued ühiseeskirjad; konventsioonide liikmesriikides; rahvusvaheliste rahvusvahelisel soovitatavalt tuleb kehtestada uued katsestandardid sellisele varustusele, mida käsitle- vad standardid puuduvad või ei ole need piisavalt üksik- asjalikud; tasandil (12) liikmesriigid peaksid tagama, et varustuse vastavust kat- sestandarditele hindavad teavitatud asutused on sõltuma- tud, tõhusad ja oma ülesannete täitmiseks erialaselt pädevad; (13) vastavust rahvusvahelistele katsestandarditele saab kõige selliste vastavushindamismenetluste paremini näidata abil, mis on sätestatud nõukogu 22. juuli 1993. aasta otsuses 93/465/EMÜ, vastavushindamise eri etappidel kasutatavate moodulite ning CE-vastavusmärgi kinnita- mise ja kasutamise eeskirjade kohta, mis on mõeldud kasutamiseks tehnilise ühtlustamise direktiivides (1); rahvusvaheliste (14) mitte miski käesolevas direktiivis ei piira lipuriigi ame- antud tiasutusele õigust katsetada varustuse toimimist sellise laeva pardal, millele ta on väljastanud meresõiduohutust tõendava tunnistuse, tingimusel et sellised katsed ei korda vasta- vushindamismenetlusi; konventsioonidega (17) erandlikel asjaoludel võib lubada kasutada vastavusmär- gita varustust; (18) käesoleva direktiivi muutmiseks tuleb kohaldada lihtsus- tatud korda, milles osaleb korralduskomitee, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI: Artikkel 1 ja Käesoleva direktiivi eesmärk on suurendada mereohutust vältida mere saastumist asjakohaste rahvusvahelise õiguse aktide ühtse kohaldamise kaudu, mis käsitlevad A lisas loetle- tud varustust, mis paigutatakse selliste laevade pardale, millele liikmesriigid ise väljastavad või nende nimel väljastatakse rah- vusvaheliste konventsioonide kohaselt meresõiduohutust tõen- davad tunnistused, ja tagada sellise varustuse vaba liikumine ühenduses. Artikkel 2 Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid: a) vastavushindamismenetlused — artiklis 10 ja B lisas sätestatud menetlused; b) c) varustus — A. 1 ja A. 2 lisas loetletud esemed, mis tuleb rah- vusvahelise õiguse aktide kohaselt paigutada laeva pardale kasutamiseks või mis vabatahtlikult paigutatakse pardale kasutamiseks ja mille lipuriigi ametiasutus peab rahvusva- helise õiguse aktide kohaselt kinnitama; ja -ohutussüs- raadioseadmed — ülemaailmse merehäda- (GMDSS) osas 1988. aastal muudetud 1974. aasta teemi SOLASe konventsiooni IV peatükis nõutav varustus ja nimetatud konventsiooni reegli III punktis 6. 2. 1 nõutavad kahesuunalised (saatja/vastuvõtja) VHF raadiotelefonid; (15) käesoleva direktiiviga hõlmatud varustusel peaks üldju- hul olema märk, mis näitaks selle vastavust käesoleva direktiivi nõuetele; d) rahvusvahelised konventsioonid: (1) EÜT C 220, 30. 8. 1993, lk 23. (LL66), — 1966. aasta rahvusvaheline laadungimärgi konventsioon 07/3. kd ET Euroopa Liidu Teataja 5 — 1972. aasta konventsioon kokkupõrgete vältimise rah- — Rahvusvaheline Standardiorganisatsioon (ISO), vusvaheliste eeskirjade kohta merel (COLREG), — 1973. aasta rahvusvaheline konventsioon laevade põh- justatud merereostuse vältimiseks (MARPOL) ja — Rahvusvaheline Elektrotehnikakomisjon (IEC), — Euroopa Standardikomitee (CEN), — Euroopa Elektrotehnika Standardikomitee (CENELEC) — 1974. aasta rahvusvaheline konventsioon inimelude ohutusest merel (SOLAS) ning nende protokollid ja muudatused, mis kehtivad käes- oleva direktiivi vastuvõtmise päeval; ja — Euroopa (ETSI) Telekommunikatsiooni Standardiinstituut e) rahvusvahelise õiguse aktid — asjakohased rahvusvahelised konventsioonid, Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (IMO) asjakohased resolutsioonid ja ringkirjad ning asjakohased rahvusvahelised katsestandardid; f) märk — artiklis 11 osutatud ja D lisas esitatud tähis; g) teavitatud asutus — artikli 9 kohaselt liikmesriigi pädeva rii- giasutuse määratud organisatsioon; h) pardale paigutatud — paigaldatud või paigutatud laeva par- dale; i) meresõiduohutust konventsioonide kohaselt väljastatud tunnistused; tõendavad tunnistused — rahvusvaheliste liikmesriikide või nende nimel j) laev — rahvusvaheliste konventsioonide reguleerimisalasse kuuluv laev; sõjalaevad on välja arvatud; k) ühenduse laev — laev, millele liikmesriik on rahvusvaheliste konventsioonide alusel väljastanud meresõiduohutust tõen- dava tunnistuse või millele on see väljastatud liikmesriigi nimel. See määratlus ei hõlma liikmesriigi ametiasutust, mis väljastab laevale tunnistuse kolmanda riigi ametiasutuse palvel; l) uus laev — laev, mille kiil pannakse maha või mis on sama- jõustumispäeval suguses ehitusjärgus käesoleva direktiivi või pärast seda. Selle määratluse puhul tähendab “samasu- gune ehitusjärk” järku, kus: i) algab kindla laeva kiilu mahapanemine ja ii) on alanud kõnealuse laeva kokkupanek, mis hõlmab vähemalt 50 tonni või 1 % kõikide ehitusainete arves- tuslikust massist, olenevalt sellest, kumb arv on väik- sem; m) olemasolev laev — laev, mis ei ole uus laev; n) katsestandardid — standardid, mille on kehtestanud: — Rahvusvaheline Mereorganisatsioon (IMO), ja mis kehtivad käesoleva direktiivi vastuvõtmise päeval ning on asjakohaste rahvusvaheliste konventsioonide ja asjakohaste IMO resolutsioonide ja ringkirjade kohaselt koostatud katsetusmeetodite ja -tulemuste määratlemiseks, kuid üksnes A lisas osutatud kujul; o) tüübikinnitus – menetlused valmistatud varustuse hindami- ja sobiva tunnistuse seks sobivate katsestandardite põhjal väljastamine. Artikkel 3 Käesolevat direktiivi kohaldatakse varustuse suhtes, mida 1. kasutatakse: a) ühenduse uue laeva pardal, olenemata sellest, kas laev asub ehituse ajal ühenduses; b) ühenduse olemasoleva laeva pardal, — kus sellist varustust varem ei olnud või — kus varem pardal olnud varustus vahetatakse välja, välja rahvusvahelised konventsioonid arvatud juhul, kui sätestavad teisiti, olenemata sellest, kas laev asub varustuse pardale paiguta- mise ajal ühenduses. Käesolevat direktiivi ei kohaldata varustuse suhtes, mis on 2. direktiivi jõustumispäevaks juba paigutatud laeva pardale. 3. Olenemata asjaolust, et seoses vaba liikumisega võib lõikes 1 osutatud varustus lisaks käesolevale direktiivile olla hõlmatud ka muudega, eelkõige nõukogu 3. mai 1989. aasta direktiiviga 89/336/EMÜ elektromagnetilist ühilduvust käsitle- vate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (1) ja nõu- kogu 21. detsembri 1989. aasta direktiiviga 89/686/EMÜ isiku- (1) EÜT L 139, 23. 5. 1989, lk 19. Direktiivi on viimati muudetud direk- tiiviga 93/68/EMÜ (EÜT L 220, 31. 8. 1993, lk 1). 6 ET Euroopa Liidu Teataja 07/3. kd kaitsevahendeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlusta- mise kohta (1) kohaldatakse kõnealuse varustuse suhtes üksnes käesolevat direktiivi, olenemata kõikidest muudest sel eesmärgil vastuvõetud direktiividest. keeldu väljastamast või pikendamast asjakohaseid meresõidu- ohutust tõendavaid tunnistusi. Enne asjakohase meresõiduohutust tõendava tunnistuse 2. väljastamist väljastab pädev asutus rahvusvaheliste raadioeeskir- jade kohaselt raadioloa. Artikkel 4 Iga liikmesriik või tema nimel tegutsev organisatsioon tagab asjakohaste meresõiduohutust tõendavate tunnistuste väljasta- misel või pikendamisel, et meresõiduohutust tõendava tunnis- tusega hõlmatud ühenduse laeva pardal olev varustus vastab käesoleva direktiivi nõuetele. Artikkel 7 1. Pärast käesoleva direktiivi jõustumispäeva esitab ühendus sõltuvalt asjaoludest kas IMOle või Euroopa standardiorganisat- sioonidele taotluse koostada A. 2 lisas loetletud varustusele standardid, sealhulgas üksikasjalikud katsestandardid. Artikkel 5 2. Lõikes 1 osutatud taotluse: 1. A. 1 lisas loetletud varustus, mis paigutatakse ühenduse laeva pardale artikli 20 lõike 1 teises lõigus nimetatud päeval või pärast seda, vastab kõnealuses lisas osutatud rahvusvahelise õiguse aktide kohaldatavatele nõuetele. — esitavad nõukogu eesistujariik ja komisjon, juhul kui see läheb IMOle, Varustuse vastavust rahvusvaheliste konventsioonide ja 2. Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni asjakohaste resolutsioonide ja ringkirjade kohaldatavatele nõuetele tõendatakse üksnes A. 1 lisas osutatud asjakohaste katsestandardite ja vastavushindamis- menetluste kohaselt. A. 1 lisas loetletud esemete puhul, mille juures on antud nii IEC kui ka ETSI katsestandardid, võib tootja või tema ühenduses asuv volitatud esindaja valida, kumbi stan- dardeid kasutada. 3. A. 1 lisas loetletud ja enne lõikes 1 osutatud kuupäeva val- mistatud varustust võib samuti turustada ja paigutada ühen- duse sellise laeva pardale, millele väljastas tunnistused liikmes- riik või väljastati need tema nimel kooskõlas rahvusvaheliste konventsioonidega, kahe aasta jooksul pärast nimetatud kuu- päeva, kui varustus valmistati tüübikinnitusmenetluste kohaselt, mis kehtisid kõnealuse liikmesriigi juba enne käesoleva direktiivi vastuvõtmispäeva. territooriumil — esitab komisjon kooskõlas nõukogu 28. märtsi 1983. aasta direktiiviga 83/189/EMÜ, millega kehtestatakse tehnilistest standarditest ja eeskirjadest teatamise kord, (2) juhul kui see läheb Euroopa standardiorganisatsioonidele. Komisjoni antavate ülesannete eesmärk on arendada rahvusvahelisi standardeid koostöö kaudu Euroopa ja vastavate rahvusva- heliste organite vahel. 3. Liikmesriigid teevad kõik võimaliku tagamaks, et rahvus- vahelised organisatsioonid, sealhulgas IMO, töötavad need stan- dardid kiiresti välja. Komisjon jälgib katsestandardite väljatöötamist korrapära- 4. selt. 5. Kui rahvusvahelised organisatsioonid, sealhulgas IMO, ei suuda teatava varustuse suhtes mõistliku aja jooksul vastu võtta sobivaid katsestandardeid või keelduvad sellest, võib artiklis 18 sätestatud korras vastu võtta Euroopa standardiorganisatsioo- nide tööl põhinevad standardid. Artikkel 6 Ükski liikmesriik ei keela turustada ega paigutada ühen- 1. duse laeva pardale A. 1 lisas nimetatud varustust, mis kannab märki või on muul viisil kooskõlas käesoleva direktiiviga, ega 6. Kui teatava varustuse suhtes sõltuvalt asjaoludest kas võe- takse vastu või jõustuvad lõigetes 1 või 5 osutatud katsestan- dardid, võib selle varustuse artiklis 18 sätestatud korras viia A. 2 lisast üle A. 1 lisasse, kusjuures artiklit 5 kohaldatakse kõnealuse üleviimise päevast. (1) EÜT L 399, 30. 12. 1989, lk 18. Direktiivi on viimati muudetud (2) EÜT L 109, 26. 4. 1983, lk 8. Direktiivi on viimati muudetud 1994. direktiiviga 93/95/EMÜ (EÜT L 276, 9. 11. 1993, lk 11). aasta ühinemisaktiga. 07/3. kd ET Euroopa Liidu Teataja 7 Artikkel 8 Artikkel 10 Kui mis tahes lipu all sõitev uus laev, mis ei ole registree- 1. ritud liikmesriigis, kantakse liikmesriigi registrisse, vaatab vas- tuvõttev liikmesriik sellise laeva ümberregistreerimisel üle veen- dumaks, et selle varustuse tegelik seisund vastab asjakohastele meresõiduohutust tõendavatele tunnistustele ning on kooskõlas käesoleva direktiiviga ja varustus kannab märki või on kõne- aluse liikmesriigi ametiasutuse arvates samaväärne käesoleva direktiivi kohaselt tüübikinnituse saanud varustuse omaga. Vastavushindamismenetlus, mida on üksikasjalikult kirjel- 1. datud B lisas, on: i) EÜ tüübihindamine (B võte), kusjuures enne varustuse turuleviimist nõutakse kogu varustuse suhtes tootja või tema ühenduses asuva volitatud esindaja A. 1 lisas osutatud võimaluste vahel tehtud valikul kas: a) EÜ vastavusdeklaratsiooni (C võte) või Kui varustusel ei ole märki või kui kõnealune ametiasutus 2. ei pea seda samaväärseks, vahetatakse varustus välja. b) EÜ vastavusdeklaratsiooni (tootmiskvaliteedi tagamine) (D võte) või 3. Käesoleva artikli kohaselt samaväärseks peetavale varustu- sele väljastab liikmesriik tunnistuse, mis on varustusega alati kaasas ja sisaldab lipuriigi luba paigutada varustus laeva pardale ning kehtestab võimalikud varustuse kasutamisega seotud pii- rangud või sätted. c) EÜ vastavusdeklaratsiooni (tootekvaliteedi tagamine) (E võte) või d) EÜ vastavusdeklaratsiooni (tootetõendus) (F võte); või 4. Raadioseadmete puhul nõuab lipuriigi asutus, et need seadmed ei mõjutaks raadiosagedusspektriga seotud nõudeid põhjendamatult. Vastavusdeklaratsioon tehakse kirjalikult ja see sisaldab B 2. lisas täpsustatud teavet. ii) EÜ täielik kvaliteeditagamine (H võte). Artikkel 9 1. Liikmesriigid teatavad komisjonile ja teistele liikmesriiki- dele teavitatud asutustest, kelle nad on määranud täitma artiklis 10 sätestatud menetlusi, neile määratud eriülesannetest ja tun- nusnumbritest, mis komisjon on asutustele eelnevalt omista- nud. Iga organisatsioon esitab teda määrata kavatsevale liikmes- riigile täieliku teabe ja tõendid C lisas sätestatud nõuetele vasta- vuse kohta. 2. Iga liikmesriik laseb asutustel või asutuste nimetatud sõl- tumatul välisorganisatsioonil vähemalt korra iga kahe aasta tagant auditeerida, kuidas tema teavitatud asutused täidavad tema nimel ülesandeid. Selle auditiga tagatakse, et iga teavita- tud asutus vastab C lisas sätestatud nõuetele ka edaspidi. 3. Teavitatud asutuse määranud liikmesriik tühistab määra- mise, kui ta leiab, et kõnealune asutus ei vasta enam C lisas sätestatud nõuetele. Ta teatab sellest viivitamata komisjonile ja teistele liikmesriikidele. 3. Kui varustust toodetakse ühekaupa või väikestes kogustes ja mitte sarjades või massiliselt, võib vastavushindamismenetlus olla EÜ üksiktoote tõendus (G võte). Komisjon peab ajakohast nimekirja kinnitatud varustusest 4. ja tagasivõetud või rahuldamata taotlustest ning teeb selle asja- huvilistele kättesaadavaks. Artikkel 11 1. A. 1 lisas osutatud varustusele, mis vastab asjakohastele rahvusvaheliste õiguse aktidele ja on toodetud kooskõlas vasta- vushindamismenetlustega, kinnitab märgi tema ühenduses asuv volitatud esindaja. tootja või 2. Märgi järel on vastavust hinnanud teavitatud asutuse tun- nusnumber, juhul kui see asutus on osalenud tootmisjäreleval- ves, ja märgi kinnitamise aasta kaks viimast numbrit. Teavita- tud asutuse tunnusnumbri märgib asutuse vastutusel asutus ise või tootja või viimase ühenduses asuv volitatud esindaja. 3. Kasutatava märgi näidis on esitatud D lisas. 8 ET Euroopa Liidu Teataja 07/3. kd 4. Märk kinnitatakse varustusele või selle andmesildile nii, et see oleks nähtav, loetav ja kustutamatu varustuse kogu eelda- tava kasutusea vältel. Kui see ei ole varustuse laadi tõttu siiski võimalik või õigustatud, kinnitatakse see toote pakendile, sildile või teabelehele. 5. Ei tohi kinnitada ühtki märki ega tähist, mis võib kol- mandaid isikuid käesolevas direktiivis osutatud märgi tähen- duse või kuju suhtes eksitada. test meetmetest, oma otsuse põhjustest ja eelkõige sellest, kas käesoleva direktiivi rikkumine tuleneb: a) artikli 5 lõigete 1 ja 2 mittetäitmisest; b) artikli 5 lõigetes 1 ja 2 nimetatud katsestandardite eba- õigest rakendamisest või c) puudustest katsestandardites endis. 6. Märk kinnitatakse tootmisjärgu lõpus. Komisjon peab asjaosalistega nõu niipea kui võimalik. 2. Kui komisjon leiab pärast sellist nõupidamist, et: Artikkel 12 1. Olenemata artiklist 6 võib iga liikmesriik võtta vajalikke meetmeid tagamaks, et tema turul müüdav ja veel pardale pai- gutamata märgiga varustus vaadatakse pisteliselt üle, et kindlus- tada selle vastavus käesolevale direktiivile. Pistelised ülevaatu- sed, mida ei ole B lisas esitatud vastavushindamisvõtetega ette nähtud, tehakse liikmesriigi kulul. Olenemata artiklist 6 võib lipuriigi ametiasutus pärast 2. käesoleva direktiivi kohase varustuse paigaldamist ühenduse laeva pardale seda varustust hinnata juhul, kui rahvusvahelise õiguse aktid nõuavad ohutuse tagamiseks ja/või saaste vältimi- seks varustuse toimimise katsetamist laeva pardal, tingimusel et seeläbi ei korrata juba rakendatud vastavushindamismenetlusi. Lipuriigi asutus võib varustuse tootjalt, tema ühenduses asuvalt volitatud esindajalt või varustuse ühenduses turuleviimise eest vastutavalt isikult nõuda ülevaatus-/katseprotokollide esitamist. Artikkel 13 Kui 1. liikmesriik tuvastab ülevaatusel või muul viisil, et hoolimata kinnitatud märgist võib teatav A. 1 lisas osutatud varustus õige paigaldamise, hooldamise ja otstarbekohase kasu- tamise korral ohustada laevaperet, reisijaid või sõltuvalt asjaolu- dest muid isikuid ja/või nende tervist või kahjustada merekesk- konda, võtab ta kõik asjakohased ajutised meetmed, et kõrval- dada kõnealune varustus turult või keelata või piirata selle turuleviimine või kasutamine sellise laeva pardal, millele ta väljastab meresõiduohutust tõendavad tunnistused. Liikmesriik teatab komisjonile ja teistele liikmesriikidele viivitamata sellis- — meetmed on põhjendatud, teatab ta sellest viivitamata meetmed võtnud liikmesriigile ja teistele liikmesriikidele; kui lõikes 1 märgitud otsuse põhjuseks on puudused kat- sestandardites, suunab komisjon küsimuse pärast asjaosalis- tega nõu pidamist artiklis 18 osutatud komiteele kahe kuu jooksul, juhul kui asjaomane liikmesriik kavatseb oma otsuse juurde jääda, ja algatab artiklis 18 sätestatud menet- luse; — meetmed ei ole põhjendatud, teatab ta sellest viivitamata meetmed võtnud liikmesriigile ja tootjale või tema ühendu- ses asuvale volitatud esindajale. 3. Kui märk on kinnitatud mittevastavale varustusele, võtab märgi kinnitaja suhtes järelevalvet teostav liikmesriik sobivad meetmed; kõnealune liikmesriik teatab komisjonile ja teistele liikmesriikidele tema poolt võetud meetmetest. Komisjon tagab, et liikmesriikidele teatatakse selle menet- 4. luse käigust ja lõpptulemusest. Artikkel 14 Olenemata artikli 5 sätetest võib lipuriigi asutus erandlike 1. tehniliste uuenduste korral lubada ühenduse laeva pardale pai- gutada vastavushindamismenetlustele mittevastavat varustust, kui katse abil või muul lipuriigi asutust rahuldaval viisil on tõestatud, et selline varustus on vähemalt sama tõhus kui vasta- vushindamismenetlustele vastav varustus. Raadioseadmete puhul nõuab lipuriigi asutus, et need seadmed ei mõjutaks raadiosagedusspektriga seotud nõudeid põhjenda- matult. Sellistel katsetustel ei tehta vahet lipuliikmesriigis ja teis- 2. tes riikides toodetud varustusel. 07/3. kd ET Euroopa Liidu Teataja 9 Käesoleva artikliga hõlmatud varustusele väljastab lipuliik- 3. mesriik tunnistuse, mis on varustusega alati kaasas ja sisaldab lipuriigi luba paigutada varustus laeva pardale ning kehtestab võimalikud varustuse kasutamisega seotud piirangud või sätted. Kui 4. liikmesriik lubab ühenduse laeva pardale paigutada käesoleva artikliga hõlmatud varustust, edastab ta varustust käsitlevad andmed ning kõikide asjakohaste katsete, hindamiste ja vastavushindamismenetluste protokollid viivitamata komisjo- nile ja teistele liikmesriikidele. Lõikes 1 kirjeldatud varustus kantakse A. 2 lisasse artiklis 5. 18 sätestatud korras. Kui 6. lõikes 1 kirjeldatud varustust pardal kandev laev registreeritakse ümber teise liikmesriiki, võib vastuvõttev liik- mesriik võtta vajalikke meetmeid, kaasa arvatud katsed ja kasu- tamise proovimine, tagamaks, et selline varustus on vähemalt sama tõhus kui vastavushindamismenetluste kohane varustus. Artikkel 16 1. Kui varustus tuleb asendada väljaspool ühendust asuvas sadamas ja erandlikel asjaoludel, mida tuleb lipuriigi asutusele nõuetekohaselt põhjendada, ja kui laeva pardale ei ole ajalistel ja rahalistel põhjustel võimalik paigutada EÜ tüübikinnitusega varustust, võib järgmises korras pardale paigutada muu varus- tuse: a) varustusega on kaasas teavitatud asutusega samaväärse tun- nustatud organisatsiooni väljastatud dokumendid, juhul kui ühendus ja asjaomane kolmas riik on sõlminud kokkuleppe selliste organisatsioonide vastastikuse tunnustamise kohta; b) kui punkti a ei ole võimalik täita, võib pardale paigutada varustuse, millega on kaasas IMOsse kuuluva ja asjakohaste konventsioonide osalisriikide väljastatud dokumendid vasta- vuse kohta asjakohaste IMO nõuetega, kui lõigetest 2 ja 3 ei tulene teisiti. Lipuriigi asutusele teatatakse sellise muu varustuse laadist 2. ja omadustest viivitamata. Artikkel 15 3. Lipuriigi asutus tagab esimesel võimalusel, et lõikes 1 osutatud varustus ja selle katsetusdokumendid vastavad rahvus- vahelise õiguse aktide ja käesoleva direktiivi asjakohastele nõuetele. 1. Olenemata artiklist 5 võib lipuriigi ametiasutus katsetami- seks või hindamiseks lubada paigutada ühenduse laeva pardale vastavushindamismenetlustele mittevastavat või artikliga 14 mittehõlmatud varustust, kuid seda üksnes järgmiste tingimuste täitmisel: 4. Raadioseadmete puhul nõuab lipuriigi asutus, et need seadmed ei mõjutaks raadiosagedusspektriga seotud nõudeid põhjendamatult. a) lipuliikmesriik peab varustusele väljastama tunnistuse, mis on varustusega alati kaasas ja sisaldab lipuliikmesriigi luba paigutada varustus ühenduse laeva pardale ning kehtestab võimalikud varustuse kasutamisega seotud piirangud või sätted; Artikkel 17 Käesolevat direktiivi võidakse muuta artiklis 18 sätestatud kor- ras, et: b) luba peab olema lühiajaline; — kohaldada rahvusvahelise õiguse aktide edasisi muudatusi käesoleva direktiivi reguleerimisalas, c) varustus ei tohi olla kasutusel käesoleva direktiivi nõuete kohase varustuse asemel ega asendada nõuetekohast varus- tust, mis peab jääma ühenduse laeva pardale ning olema töökorras ja valmis kohe kasutamiseks. — ajakohastada A lisa uue varustuse lisamisega ja varustuse ülekandmisega A. 2 lisast A. 1 lisasse ja vastupidi, — luua võimalus kasutada A. 1 lisas loetletud varustuse puhul B + C võtet ja H võtet, 2. Raadioseadmete puhul nõuab lipuriigi ametiasutus, et need seadmed ei mõjutaks raadiosagedusspektriga seotud nõu- deid põhjendamatult. — hõlmata artiklis 2 sisalduva “katsestandardite” määratlusega muid standardiorganisatsioone. 10 ET Euroopa Liidu Teataja 07/3. kd Artikkel 18 Artikkel 20 1. Nõukogu 13. septembri 1993. aasta direktiivi 93/75/EMÜ (miinimumnõuete kohta, mis käsitlevad ohtlikke või saastavaid kaupu vedavaid laevu, mis suunduvad ühenduse sadamatesse lahkuvad sealt) (1) artikliga 12 asutatud komitee abistab või komisjoni käesolevas artiklis sätestatud korras. 1. Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direk- tiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 30. juunil 1998. Nad kohaldavad neid meetmeid 1. jaanuarist 1999. 2. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtudes küsi- muse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamus esitatakse sellise häälteenamusega, nagu on sätestatud asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse nimetatud artiklis sätesta- tud viisil. Eesistuja ei hääleta. 3. a) Kui kavandatavad meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu. b) Kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee ei esita oma arvamust, esitab komisjon võetavate meetmete kohta viivitamata ettepa- neku nõukogule. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega. Kui nõukogu ei ole otsust teinud kahe kuu jooksul ala- tes nõukogu poole pöördumisest, võtab komisjon ette- pandud meetmed vastu. Kui liikmesriigid võtavad esimeses lõigus osutatud meetmed vastu, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid. 2. Liikmesriigid edastavad komisjonile viivitamata käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike õigusnormide teksti. Komisjon teatab sellest teistele liikmesriikidele. Artikkel 21 Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval. Artikkel 22 Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele. Artikkel 19 Brüssel, 20. detsember 1996 Liikmesriigid pakuvad üksteisele käesoleva direktiivi tõhusaks rakendamiseks ja täitmiseks vastastikust abi. Nõukogu nimel eesistuja S. BARRETT (1) EÜT L 247, 5. 10. 1993, lk 19. 07/3. kd ET Euroopa Liidu Teataja 11 A LISA A. 1 lisa: varustus, mille üksikasjalikud katsestandardid on rahvusvahelise õiguse aktides juba olemas Vt komisjoni direktiiv 2002/75/EÜ, EÜT L 254, 23. 9. 2002, lk 1. 12 ET Euroopa Liidu Teataja 07/3. kd A. 2 lisa: varustus, mille üksikasjalikke katsestandardeid rahvusvahelise õiguse aktides veel ei sisaldu Vt komisjoni direktiiv 2002/75/EÜ, EÜT L 254, 23. 9. 2002, lk 1. 07/3. kd ET Euroopa Liidu Teataja 13 B LISA Vastavushindamisvõtted EÜ TÜÜBIHINDAMINE (B VÕTE) 1. 2. Teavitatud asutus peab kindlaks tegema ja tõendama, et kavandatava toote näidis vastab selle suhtes kohaldatava- tele rahvusvaheliste õigusaktide sätetele. Tootja või tema ühenduses asuv volitatud esindaja peab esitama EÜ tüübihindamise taotluse enda valitud teavita- tud asutusele. Taotlus peab sisaldama: — tootja nime ja aadressi ning juhul, kui taotluse on esitanud volitatud esindaja, ka tema nime ja aadressi, — kirjaliku kinnituse, et samasugust taotlust ei ole samal ajal esitatud mõnele teisele teavitatud asutusele, — punktis 3 kirjeldatud tehnilisi dokumente. Taotleja peab teavitatud asutusele esitama kavandatava toote näidise, edaspidi “tüüp” (1). Teavitatud asutus võib nõuda lisanäidiseid, kui neid on vaja katsete tegemiseks. 3. Tehnilised dokumendid peavad võimaldama hinnata toote vastavust asjakohaste rahvusvahelise õiguse aktide nõuetele. Need dokumendid peavad kõnealuseks hindamiseks vajalikus ulatuses käsitlema toote konstruktsiooni, ehitusnorme, valmistust, paigaldust ja toimimist kooskõlas käesoleva lisa liites sätestatud tehniliste dokumentide kirjeldusega. 4. Teavitatud asutus peab: 4. 1. uurima tehnilisi dokumente ja veenduma, et tüüp on valmistatud nende dokumentide kohaselt; 4. 2. tegema või laskma teha vajalikud kontrollimised ja katsed, et teha kindlaks, kas asjakohaste rahvusvahelise õiguse aktide nõudeid on tegelikult täidetud; 4. 3. taotlejaga kokku leppima uuringute ja vajalike katsete tegemise kohas. 5. Kui tüüp on asjakohaste rahvusvahelise õiguse aktide sätetega kooskõlas, peab teavitatud asutus taotlejale väljas- tama EÜ tüübitunnistuse. Tunnistus peab sisaldama tootja nime ja aadressi, üksikasjalikke andmeid varustuse kohta, uurimisel tehtud järeldusi, kehtivustingimusi ja vajalikke andmeid kinnitatud tüübi kohta. Tunnistusele tuleb lisada tehniliste dokumentide asjakohaste osade loend, mille ärakirja tuleb säilitada teavitatud asutuses. Kui teavitatud asutus keeldub andmast tootjale tüübitunnistust, peab ta esitama üksikasjaliku põhjenduse. Kui tootja taotleb uuesti tüübikinnitust varustusele, millele on keeldutud andmast tüübitunnistust, peab tema taotlus teavitatud asutusele sisaldama kõiki asjakohaseid dokumente, sealhulgas esialgseid katseprotokolle, vara- sema keeldumise üksikasjalikku põhjendust ja täpseid andmeid kõikide varustuses tehtud muudatuste kohta. (1) Tüüp võib hõlmata mitut tooteteisendit, tingimusel et teisenditevahelised erinevused ei mõjuta ohutustaset ega muid toote toimimist käsitlevaid nõudeid. 14 ET Euroopa Liidu Teataja 07/3. kd 6. 7. 8. 9. 1. 2. 3. 1. 2. Taotleja peab teatama EÜ tüübitunnistusega seotud tehnilisi dokumente hoidvale teavitatud asutusele kõigist kin- nitatud tootes tehtud muudatustest, mis tuleb täiendavalt kinnitada juhul, kui need võivad mõjutada nõuete täit- mist või toote ettenähtud kasutustingimusi. Selline täiendav kinnitus tuleb vormistada esialgse EÜ tüübitunnis- tuse lisana. Iga teavitatud asutus peab taotluse korral andma lipuriigi ametiasutustele ja muudele teavitatud asutustele asjako- hast teavet väljastatud ja tühistatud EÜ tüübitunnistuste ja nende lisade kohta. Muudel teavitatud asutustel on õigus saada EÜ tüübitunnistuste ja/või nende lisade ärakirju. Tunnistuste lisad peavad olema kättesaadavad muudele teavitatud asutustele. Tootja või tema ühenduses asuv esindaja peab tehnilisi dokumente ning EÜ tüübitunnistuste ja nende lisade ärakirju säilitama vähemalt kümme aastat pärast viimase toote valmimist. TÜÜBIKOHASUS (C VÕTE) Tootja või tema ühenduses asuv volitatud esindaja peab tagama ja kinnitama, et asjakohased tooted vastavad EÜ tüübitunnistuses kirjeldatud tüübile ja nende suhtes kohaldatavatele rahvusvahelise õiguse aktide nõuetele. Tootja või tema ühenduses asuv volitatud esindaja peab kinnitama igale tootele märgi ja koostama kirjaliku vastavus- deklaratsiooni. Tootja peab võtma kõik vajalikud meetmed kindlustamaks, et tootmismenetlus tagab valmistatavate toodete vas- tavuse EÜ tüübitunnistuses kirjeldatud tüübile ja nende suhtes kohaldatavatele rahvusvahelise õiguse aktide nõue- tele. Tootja või tema ühenduses asuv esindaja peab vastavusdeklaratsiooni ärakirja säilitama vähemalt kümme aastat pärast viimase toote valmimist. TOOTMISKVALITEEDI TAGAMINE (D VÕTE) Punktis 2 sätestatud kohustusi täitev tootja peab tagama ja kinnitama, et asjakohased tooted vastavad EÜ tüübi- tunnistuses kirjeldatud tüübile. Tootja või tema ühenduses asuv volitatud esindaja peab kinnitama igale tootele märgi ja koostama kirjaliku vastavusdeklaratsiooni. Märgile tuleb lisada punktis 4 piiritletud järelevalve eest vas- tutava teavitatud asutuse tunnusnumber. Tootja peab rakendama punkti 3 kohast kinnitatud kvaliteedisüsteemi tootmise ning toodete lõpliku ülevaatamise ja katsetamise osas ja tema suhtes kohaldatakse punktis 4 täpsustatud järelevalvet. 3. Kvaliteedisüsteem 3. 1. Tootja peab oma kvaliteedisüsteemi hindamiseks asjakohaste toodete osas esitama taotluse enda valitud teavita- tud asutusele. 07/3. kd ET Euroopa Liidu Teataja 15 Taotlus peab sisaldama: — kogu asjakohast teavet kavandatava tooteliigi kohta, — kvaliteedisüsteemi käsitlevaid dokumente, — kinnitatud tüübi tehnilisi dokumente ja EÜ tüübitunnistuse ärakirja. 3. 2. Kvaliteedisüsteem peab tagama, et tooted vastavad EÜ tüübitunnistuses kirjeldatud tüübile. Kõik tootja kohaldatavad alused, nõuded ja sätted tuleb meetmete, menetluste ja juhistena kavakindlalt ja nõuete- kohaselt üles kirjutada. Kvaliteedisüsteemi käsitlevad dokumendid peavad võimaldama kvaliteedikavasid, -plaane, -käsiraamatuid ja -aruandeid ühetaoliselt tõlgendada. Eelkõige peavad neis olema piisavalt kirjeldatud: — kvaliteedieesmärgid ning organisatsiooni ülesehitus, juhtkonna vastutus ja volitused seoses tootekvaliteediga, — tootmisel ning kvaliteediohjel ja tagamisel rakendatavad võtted, menetlused ja korrapärased meetmed, — enne tootmist, selle vältel ja pärast seda tehtavad uuringud ja katsed ning nende sagedus, — kvaliteeti tõendavad dokumendid, näiteks ülevaatusaruanded ning katse- ja taatlustulemused ja aruanded asjaomaste töötajate pädevuse kohta jne, — nõutava tootekvaliteedi saavutamise ja kvaliteedisüsteemi tõhususe järele valvamise vahendid. 3. 3. Teavitatud asutus peab kvaliteedisüsteemi hindama, et teha kindlaks, kas see täidab punktis 3. 2 sätestatud nõu- deid. Ta peab eeldama, et asjakohast ühtlustatud standardit rakendavad kvaliteedisüsteemid täidavad neid nõu- deid. Auditeerimisrühmas peab olema vähemalt üks liige, kellel on kogemusi asjakohase tootetehnoloogia hindamise vallas. Hindamine peab hõlmama kontrollkäike tootja ruumidesse. Tootjale tuleb otsusest teatada. Teade peab sisaldama kontrollimisel tehtud järeldusi ja põhjendatud hindamisot- sust. 3. 4. Tootja kohustub täitma kinnitatud kvaliteedisüsteemist tulenevaid kohustusi ja hoidma süsteemi nõuetekohase ja tõhusana. Kui tootja või tema ühenduses asuv volitatud esindaja kavatseb kvaliteedisüsteemi ajakohastada, peab ta sellest teatama kvaliteedisüsteemi kinnitanud teavitatud asutusele. Teavitatud asutus peab kavandatavaid muudatusi hindama ja otsustama, kas muudetud kvaliteedisüsteem vastab punktis 3. 2 sätestatud nõuetele või on vaja uut hindamist. Tootjale tuleb asutuse otsusest teatada. Teade peab sisaldama kontrollimisel tehtud järeldusi ja põhjendatud hin- damisotsust. 4. 4. 1. 4. 2. Teavitatud asutuse vastutusel olev järelevalve Järelevalve eesmärk on tagada, et tootja täidab kinnitatud kvaliteedisüsteemist tulenevaid kohustusi nõuetekoha- selt. Tootja peab teavitatud asutusel lubama ülevaatamiseks pääseda tootmis-, ülevaatus- ja katsetuskohtadesse ning laoruumidesse ja edastama talle kogu vajaliku teabe, eelkõige: — kvaliteedisüsteemi käsitlevad dokumendid, — kvaliteeti tõendavad dokumendid, näiteks ülevaatusaruanded ning katse- ja taatlustulemused ja aruanded asjaomaste töötajate pädevuse kohta jne. 4. 3. Teavitatud asutus peab korrapäraselt viima läbi auditeid tagamaks, et tootja säilitab ja kohaldab kvaliteedisüs- teemi, ja esitama auditi aruanded tootjale. 16 ET Euroopa Liidu Teataja 07/3. kd 4. 4. Lisaks sellele võib teavitatud asutus tootjat ette teatamata külastada. Selliste külastuste käigus võib teavitatud asu- tus vajaduse korral teha või lasta teha katseid kontrollimaks, kas kvaliteedisüsteem toimib õigesti. Teavitatud asu- tus peab tootjale esitama kontrollkäikude aruande ja katsete tegemise korral ka katseprotokolli. 5. Tootja peab vähemalt kümme aastat pärast viimase toote valmimist hoidma siseriiklikele ametiasutustele kätte- saadaval: — punkti 3. 1 teise lõigu teises taandes märgitud dokumente, — punkti 3. 4 teises lõigus osutatud ajakohastamist käsitlevaid andmeid, — punkti 3. 4 viimases lõigus ning punktides 4. 3 ja 4. 4 osutatud teavitatud asutuse otsuseid ja aruandeid. 6. Iga teavitatud asutus peab taotluse korral andma lipuliikmesriigi ametiasutustele ja muudele teavitatud asutustele asjakohast teavet väljastatud ja tühistatud kvaliteedisüsteemikinnituste kohta. TOOTEKVALITEEDI TAGAMINE (E VÕTE) Punktis 2 sätestatud kohustusi täitev tootja tagab ja kinnitab, et asjakohased tooted vastavad EÜ tüübitunnistuses kirjeldatud tüübile. Tootja või tema ühenduses asuv volitatud esindaja peab kinnitama igale tootele märgi ja koostama kirjaliku vastavusdeklaratsiooni. Märgile tuleb lisada punktis 4 piiritletud järelevalve eest vastutava tea- vitatud asutuse tunnusnumber. Tootja peab rakendama punkti 3 kohast kinnitatud kvaliteedisüsteemi toodete lõpliku ülevaatamise ja katsetamise suhtes ja tema suhtes kohaldatakse punktis 4 piiritletud järelevalvet. Kvaliteedisüsteem 1. 2. 3. 3. 1. Tootja peab oma kvaliteedisüsteemi hindamiseks asjakohaste toodete osas esitama taotluse enda valitud teavita- tud asutusele. Taotlus peab sisaldama: — kogu asjakohast teavet kavandatava tooteliigi kohta, — kvaliteedisüsteemi käsitlevaid dokumente, — kinnitatud tüübi tehnilisi dokumente ja EÜ tüübitunnistuse ärakirja. 3. 2. Kvaliteedisüsteemi raames tuleb iga toodet uurida ja asjakohaselt katsetada, et tagada toote vastavus rahvusvahe- lise õiguse aktide asjakohastele nõuetele. Kõik tootja kohaldatavad alused, nõuded ja sätted tuleb meetmete, menetluste ja juhistena kavakindlalt ja nõuetekohaselt üles kirjutada. Kvaliteedisüsteemi käsitlevad dokumendid peavad tagama, et kvaliteedikavasid, -plaane, -käsiraamatuid ja -aruandeid mõistetakse ühtemoodi. Eelkõige peavad neis olema piisavalt kirjeldatud: — kvaliteedieesmärgid ning organisatsiooni ülesehitus, juhtkonna vastutus ja volitused seoses tootekvaliteediga, — pärast tootmist tehtavad uuringud ja katsed, — kvaliteedisüsteemi tõhususe järele valvamise vahendid, — kvaliteeti tõendavad dokumendid, näiteks ülevaatusaruanded ning katse- ja taatlustulemused ja aruanded asjaomaste töötajate pädevuse kohta jne. 07/3. kd ET Euroopa Liidu Teataja 17 3. 3. Teavitatud asutus peab kvaliteedisüsteemi hindama, et teha kindlaks, kas see täidab punktis 3. 2 sätestatud nõu- deid. Ta peab eeldama, et asjakohast ühtlustatud standardit rakendavad kvaliteedisüsteemid täidavad neid nõu- deid. Auditeerimisrühmas peab olema vähemalt üks liige, kellel on kogemusi asjakohase tootetehnoloogia hindamise vallas. Hindamine peab hõlmama külastust tootja ruumidesse. Tootjale tuleb otsusest teatada. Teade peab sisaldama kontrollimisel tehtud järeldusi ja põhjendatud hindamisot- sust. 3. 4. Tootja kohustub täitma kinnitatud kvaliteedisüsteemist tulenevaid kohustusi ja hoidma süsteemi nõuetekohase ja tõhusana. Kui tootja või tema ühenduses asuv volitatud esindaja kavatseb kvaliteedisüsteemi ajakohastada, peab ta sellest teatama kvaliteedisüsteemi kinnitanud teavitatud asutusele. Teavitatud asutus peab kavandatavaid muudatusi hindama ja otsustama, kas muudetud kvaliteedisüsteem vastab punktis 3. 2 sätestatud nõuetele või on vaja uut hindamist. Tootjale tuleb asutuse otsusest teatada. Teade peab sisaldama kontrollimisel tehtud järeldusi ja põhjendatud hindamisotsust. 4. 4. 1. 4. 2. 4. 3. 4. 4. Teavitatud asutuse vastutusel olev järelevalve Järelevalve eesmärk on tagada, et tootja täidab heaskiidetud kvaliteedisüsteemist tulenevaid kohustusi nõueteko- haselt. Tootja peab teavitatud asutusel lubama ülevaatamiseks pääseda ülevaatus- ja katsetuskohtadesse ning laoruumi- desse ja edastama talle kogu vajaliku teabe, eelkõige: — kvaliteedisüsteemi käsitlevad dokumendid, — tehnilised dokumendid, — kvaliteeti tõendavad dokumendid, näiteks ülevaatusaruanded ning katse- ja taatlustulemused ja aruanded asjaomaste töötajate pädevuse kohta jne. Teavitatud asutus peab korrapäraselt läbi viima auditeid tagamaks, et tootja säilitab ja kohaldab kvaliteedisüs- teemi, ja esitama auditi aruanded tootjale. Lisaks sellele võib teavitatud asutus tootjat ette teatamata külastada. Selliste külastuste käigus võib teavitatud asu- tus vajaduse korral teha või lasta teha katseid kontrollimaks, kas kvaliteedisüsteem toimib õigesti. Teavitatud asu- tus peab tootjale esitama külastusaruande ja katsete tegemise korral ka katseprotokolli. 5. Tootja peab vähemalt kümme aastat pärast viimase toote valmimist hoidma siseriiklikele ametiasutustele kätte- saadaval: — punkti 3. 1 teise lõigu kolmandas taandes märgitud dokumente, — punkti 3. 4 teises lõigus osutatud ajakohastamist käsitlevaid andmeid, — punkti 3. 4 viimases lõigus ning punktides 4. 3 ja 4. 4 osutatud teavitatud asutuse otsuseid ja aruandeid. 6. Iga teavitatud asutus peab taotluse korral andma lipuriigi ametiasutustele ja muudele teavitatud asutustele asjako- hast teavet väljastatud ja tühistatud kvaliteedisüsteemikinnituste kohta. 18 ET Euroopa Liidu Teataja 07/3. kd TOOTETÕENDUS (F VÕTE) 1. 2. 3. Tootja või tema ühenduses asuv volitatud esindaja peab tagama ja tõendama, et punktis 3 osutatud tooted vasta- vad EÜ tüübitunnistuses kirjeldatud tüübile. Tootja peab võtma kõik vajalikud meetmed kindlustamaks, et tootmismenetlus tagab toodete vastavuse EÜ tüübi- tunnistuses kirjeldatud tüübile. Ta peab kinnitama igale tootele märgi ja koostama vastavusdeklaratsiooni. Veendumaks toote vastavuses rahvusvahelise õiguse aktide nõuetele, peab teavitatud asutus tegema kõik vajali- kud uuringud ja katsed, mis toimuvad tootja valikul kas nii, et iga seadet kontrollitakse ja katsetatakse punkti 4 kohaselt eraldi või punkti 5 kohaselt statistiliselt. 3a. Tootja või tema ühenduses asuv esindaja peab vastavusdeklaratsiooni ärakirja säilitama vähemalt kümme aastat pärast viimase toote valmimist. 4. 4. 1. 4. 2. 4. 3. 5. 5. 1. 5. 2. 5. 3. Tõendamine iga toote kontrollimise ja katsetamise teel Iga toodet tuleb eraldi kontrollida ja asjakohaselt katsetada, et tõendada selle vastavust EÜ tüübitunnistuses kirjel- datud tüübile. Teavitatud asutus peab igale kinnitatud tootele kinnitama või laskma kinnitada oma tunnusnumbri ja koostama tehtud katsete kohta kirjaliku vastavustunnistuse. Tootja või tema ühenduses asuv volitatud esindaja peab suutma nõudmise korral esitada teavitatud asutuse vasta- vustunnistused lipuliikmesriigi ametiasutusele. Statistiline tõendamine Tootja peab esitama tooted ühtlike partiidena ja võtma kõik vajalikud meetmed kindlustamaks, et tootmismenet- lus tagab iga toodetava partii ühtlikkuse. Kõik tooted peavad olema tõendamiseks saadaval ühtlike partiidena. Igast partiist tuleb võtta juhuvalim. Valimis olevaid tooteid tuleb eraldi kontrollida ja asjakohaselt katsetada, et tagada nende vastavus nende suhtes kohalda- tavatele rahvusvahelise õiguse aktide nõuetele ja otsustada, kas partii kinnitatakse või lükatakse tagasi. Kinnitatud partiide puhul peab teavitatud asutus igale tootele kinnitama või laskma kinnitada oma tunnusnumbri ja koostama tehtud katsete kohta kirjaliku vastavustunnistuse. Turustada võib kõiki partiisse kuuluvaid tooteid, välja arvatud sellised valimisse sattunud tooted, mis on tunnistatud mittevastavaks. Kui partii lükatakse tagasi, peab teavitatud või pädev asutus võtma sobivaid meetmeid selle partii turuleviimise tõkestamiseks. Kui partiisid lükatakse korduvalt tagasi, võib teavitatud asutus statistilise tõendamise peatada. Tootja võib teavitatud asutuse vastutusel kinnitada tootele tema tunnusnumbri tootmismenetluse käigus. 5. 4. Tootja või tema ühenduses asuv volitatud esindaja peab suutma nõudmise korral esitada teavitatud asutuse vasta- vustunnistused lipuliikmesriigi ametiasutusele. 07/3. kd ET Euroopa Liidu Teataja 19 ÜKSIKTOOTE TÕENDUS (G VÕTE) 1. 2. Tootja peab tagama ja kinnitama, et asjakohane toode, millele on väljastatud punktis 2 nimetatud tunnistus, vas- tab selle suhtes kohaldatavatele rahvusvahelise õiguse aktide nõuetele. Tootja või tema ühenduses asuv volitatud esindaja peab kinnitama tootele märgi ja koostama vastavusdeklaratsiooni. Teavitatud asutus peab üksiktoodet kontrollima ja asjakohaselt katsetama, et tagada selle vastavus rahvusvahelise õiguse aktide asjakohastele nõuetele. Teavitatud asutus peab kinnitatud tootele kinnitama või laskma kinnitada oma tunnusnumbri ja koostama tehtud katsete kohta vastavustunnistuse. 3. Tehnilised dokumendid on mõeldud selleks, et oleks võimalik hinnata vastavust rahvusvahelise õiguse aktide nõuetele ning aru saada toote konstruktsioonist, valmistusest ja toimimisest. TÄIELIK KVALITEEDI TAGAMINE (H VÕTE) Punktis 2 sätestatud kohustusi täitev tootja peab tagama ja kinnitama, et asjakohased tooted vastavad nende suh- tes kohaldatavatele rahvusvahelise õiguse aktide nõuetele. Tootja või tema ühenduses asuv volitatud esindaja peab kinnitama igale tootele märgi ja koostama kirjaliku vastavusdeklaratsiooni. Märgile tuleb lisada punktis 4 piiritletud järelevalve eest vastutava teavitatud asutuse tunnusnumber. Tootja peab rakendama punkti 3 kohast kinnitatud kvaliteedisüsteemi konstruktsiooni ja tootmise ning toodete lõpliku kontrollimise ja katsetamise osas ja olema punktis 4 piiritletud järelevalve all. Kvaliteedisüsteem 1. 2. 3. 3. 1. Tootja peab oma kvaliteedisüsteemi hindamiseks esitama teavitatud asutusele taotluse. Taotlus peab sisaldama: — kogu asjakohast teavet kavandatava tooteliigi kohta ja — kvaliteedisüsteemi käsitlevaid dokumente. 3. 2. Kvaliteedisüsteem peab tagama toodete vastavuse nende suhtes kohaldatavatele rahvusvahelise õiguse aktide nõuetele. Kõik tootja kohaldatavad alused, nõuded ja sätted tuleb meetmete, menetluste ja juhistena kavakindlalt ja nõuete- kohaselt üles kirjutada. Kvaliteedisüsteemi käsitlevad dokumendid peavad tagama, et kvaliteedipõhimõtete ja -menetluste väljendusi, nagu kvaliteedikavad, -plaanid, käsiraamatud ja -aruanded, mõistetakse ühtemoodi. Eelkõige peavad neis olema piisavalt kirjeldatud: — kvaliteedieesmärgid ning organisatsiooni ülesehitus, juhtkonna vastutus ja volitused seoses tootekvaliteediga, — konstruktsiooni käsitlevad tehnilised nõuded, sealhulgas kohaldatavad standardid, ja need peavad sisaldama kinnitust, et toodete suhtes kohaldatavaid rahvusvahelise õiguse aktide olulisi nõudeid täidetakse, 20 ET Euroopa Liidu Teataja 07/3. kd — kavandiohjes ja kavandite vastavuse kontrollimisel rakendatavad võtted, menetlused ja korrapärased meet- med, mida kasutatakse asjakohast liiki toodete kavandamisel, — vastavad tootmisel ning kvaliteediohjel ja -tagamisel rakendatavad võtted, menetlused ja korrapärased meet- med, — enne tootmist, selle vältel ja pärast seda tehtavad kontrollimised ja katsed ning nende sagedus, — kvaliteeti tõendavad dokumendid, näiteks ülevaatusaruanded ning katse- ja taatlustulemused ja aruanded asjaomaste töötajate pädevuse kohta jne, — vahendid nõutava kujundus- ja tootekvaliteedi saavutamise ja kvaliteedisüsteemi tõhususe järele valvamiseks. 3. 3. Teavitatud asutus peab kvaliteedisüsteemi hindama, et teha kindlaks, kas see täidab punktis 3. 2 sätestatud nõu- deid. Ta peab eeldama, et asjakohast ühtlustatud standardit rakendavad kvaliteedisüsteemid täidavad neid nõu- deid. Auditeerimisrühmas peab olema vähemalt üks liige, kellel on kogemusi asjakohase tootetehnoloogia hindamise vallas. Hindamine peab hõlmama külastust tootja ruumidesse. Tootjale tuleb otsusest teatada. Teade peab sisaldama kontrollimisel tehtud järeldusi ja põhjendatud hindamisot- sust. 3. 4. Tootja kohustub täitma kinnitatud kvaliteedisüsteemist tulenevaid kohustusi ja hoidma süsteemi nõuetekohase ja tõhusana. Kui tootja või tema ühenduses asuv volitatud esindaja kavatseb kvaliteedisüsteemi ajakohastada, peab ta sellest teatama kvaliteedisüsteemi kinnitanud teavitatud asutusele. Teavitatud asutus peab kavandatavaid muudatusi hindama ja otsustama, kas muudetud kvaliteedisüsteem vastab punktis 3. 2 sätestatud nõuetele või on vaja uut hindamist. Tootjale tuleb asutuse otsusest teatada. Teade peab sisaldama uurimisel tehtud järeldusi ja põhjendatud hindamis- otsust. 4. 4. 1. Teavitatud asutuse vastutusel olev EÜ järelevalve Järelevalve eesmärk on tagada, et tootja täidab kinnitatud kvaliteedisüsteemist tulenevaid kohustusi nõuetekoha- selt. 4. 2. Tootja peab teavitatud asutusel lubama ülevaatamiseks pääseda konstrueerimis-, tootmis-, ülevaatus- ja katsetus- kohtadesse ning laoruumidesse ja edastama talle kogu vajaliku teabe, eelkõige: — kvaliteedisüsteemi käsitlevad dokumendid, — kvaliteeti tõendavad dokumendid, mis on sätestatud konstruktsiooni käsitlevas kvaliteedisüsteemi osas, näiteks analüüside, arvutuste ja katsete tulemused jne, — kvaliteeti tõendavad dokumendid, mis on sätestatud tootmist käsitlevas kvaliteedisüsteemi osas, näiteks ülevaatusaruanded ning katse- ja taatlustulemused ja aruanded asjaomaste töötajate pädevuse kohta jne. 4. 3. 4. 4. Teavitatud asutus peab korrapäraselt läbi viima auditeid tagamaks, et tootja säilitab ja kohaldab kvaliteedisüs- teemi, ja esitama aruanded tootjale. Lisaks sellele võib teavitatud asutus tootjat ette teatamata külastada. Selliste külastuste käigus võib teavitatud asu- tus vajaduse korral teha või lasta teha katseid kontrollimaks, kas kvaliteedisüsteem toimib õigesti. Teavitatud asu- tus peab tootjale esitama külastusaruande ja katsete tegemise korral ka katseprotokolli. 5. Tootja peab vähemalt kümme aastat pärast viimase toote valmimist hoidma siseriiklikele ametiasutustele kätte- saadaval: — punkti 3. 1 teise lõigu teises taandes märgitud dokumente, 07/3. kd ET Euroopa Liidu Teataja 21 — punkti 3. 4 teises lõigus osutatud ajakohastamist käsitlevaid andmeid, — punkti 3. 4 viimases lõigus ning punktides 4. 3 ja 4. 4 osutatud teavitatud asutuse otsuseid ja aruandeid. Iga teavitatud asutus peab taotluse korral andma lipuriigi ametiasutustele ja muudele teavitatud asutustele asjako- hast teavet väljastatud ja tühistatud kvaliteedisüsteemikinnituste kohta. Kavandi läbivaatamine 6. 7. 7. 1. Tootja peab oma kavandi läbivaatamiseks esitama taotluse ühele teavitatud asutusele. 7. 2. Taotlus peab võimaldama aru saada toote konstruktsioonist, valmistusest ja toimimisest ning hinnata vastavust rahvusvahelise õiguse aktide nõuetele. See peab sisaldama: — konstruktsiooni käsitlevaid tehnilisi näitajaid, sealhulgas kohaldatud standardeid, ja — vajalikke tõendeid nende sobivuse kohta, eelkõige juhul, kui artiklis 5 piiritletud standardeid ei ole täielikult kohaldatud. Sellised tõendid peavad sisaldama tootja asjakohase labori või tootja nimel tehtud katsete tule- musi. 7. 3. 7. 4. Teavitatud asutus peab taotluse läbi vaatama ja kui kavand vastab selle suhtes kohaldatavatele rahvusvahelise õiguse aktide sätetele, peab ta taotlejale väljastama EÜ kavandi vastavustunnistuse. Tunnistus peab sisaldama uurimisel tehtud järeldusi, kehtivustingimusi ja vajalikke andmeid kinnitatud kavandi kohta ning vajaduse korral toote toimimise kirjeldust. Taotleja peab teatama EÜ kavandi vastavustunnistuse väljastanud teavitatud asutusele kõikidest muudatusest kin- nitatud kavandis. Kui kinnitatud kavandi muudatused võivad mõjutada rahvusvahelise õiguse aktide asjakohaste nõuete täitmist või toote ettenähtud kasutustingimusi, peavad muudatused saama EÜ kavandi vastavustunnistuse väljastanud teavitatud asutuselt täiendava kinnituse. Selline täiendav kinnitus tuleb vormistada esialgse EÜ kavandi vastavustunnistuse lisana. 7. 5. Teavitatud asutused peavad taotluse korral andma lipuliikmesriigi ametiasutustele ja muudele teavitatud asutus- tele asjakohast teavet, mis käsitleb: — väljastatud EÜ kavandi vastavustunnistusi ja nende lisasid; ja — tühistatud EÜ kavandi- ja täiendavaid kinnitusi. 22 ET Euroopa Liidu Teataja 07/3. kd B lisa liide Tehnilised dokumendid, mis tootja esitab teavitatud asutusele Käesoleva liite sätted kehtivad kõikide B lisa võtete puhul. B lisas nimetatud tehnilistes dokumentides peavad olema märgitud kõik asjakohased andmed ja vahendid, mida tootja kasutab selleks, et tagada varustuse vastavus seda käsitlevatele olulistele nõuetele. Tehnilised dokumendid peavad võimaldama aru saada toote konstruktsioonist, valmistusest ja toimimisest ning hinnata vastavust asjakohaste rahvusvahelise õiguse aktide nõuetele. Dokumendid peavad hindamiseks vajalikus ulatuses sisaldama: — tüübi üldkirjeldust, — põhimõttelist konstruktsiooni, ehitusstandardit, tööjooniseid ning osade, alakoostide vooluahelate jne plaane, — kõnealuste jooniste ja plaanide ning toote toimimise mõistmiseks vajalikke kirjeldusi ja selgitusi, — projektarvutuste tulemusi, tehtud erapooletuid uuringuid jne, — erapooletuid katseprotokolle, — paigaldus-, kasutus- ja hooldusjuhendeid. Vajaduse korral peavad tehnilised dokumendid sisaldama järgmist: — seadmes sisalduvat varustust käsitlevad tõendid, — seadme tootmis- ja/või ülevaatus- ja/või järelevalvemenetlusi käsitlevad tõendid ja tunnistused, — kõik muud dokumendid, mis võimaldavad teavitatud asutusel toodet paremini hinnata. 07/3. kd ET Euroopa Liidu Teataja 23 C LISA Miinimumnõuded, mida liikmesriigid peavad asutuste määramisel arvestama 1. Teavitatud asutused peavad täitma sarja EN 45000 asjakohaseid nõudeid. 2. Teavitatud asutus peab olema sõltumatu ja ei tohi olla tootjate ega tarnijate kontrolli all. 3. Teavitatud asutus peab asuma ühenduse territooriumil. 4. Kui teavitatud asutus väljastab tüübikinnitusi liikmesriigi nimel, peab viimane tagama, et teavitatud asutus oleks oma asjatundlikkuse, tehniliste kogemuste ja töötajate poolest võimeline väljastama käesoleva direktiivi nõuete kohaseid tüübikinnitusi ja tagama kõrge ohutustaseme. 5. Teavitatud asutus peab omama teadmisi merenduse vallas. Teavitatud asutusel on õigus vastavust hinnata kõikide ettevõtjate puhul, kes asuvad ühenduses või väljaspool seda. Teavitatud asutus võib vastavust hinnata mis tahes liikmesriigis või väljaspool ühendust, kasutades selleks oma asukohas saadaval olevaid vahendeid või välismaal asuva filiaali töötajaid. Kui vastavust hindab teavitatud asutuse filiaal, peab kõik vastavushindamismenetlusi käsitlevad dokumendid väljastama teavitatud asutus ja seda enda, mitte filiaali nimel. Teises liikmesriigis asuv teavitatud asutuse filiaal võib siiski väljastada vastavushindamismenetlusi käsitlevaid dokumente, kui kõnealune liikmesriik on filiaali selleks määranud. 24 ET Euroopa Liidu Teataja 07/3. kd D LISA Vastavusmärk Vastavusmärgi kuju peab olema järgmine: Märgi vähendamisel või suurendamisel tuleb kinni pidada eespool oleva joonise proportsioonidest. Märgi eri osad peavad olema ühekõrgused, vähemalt 5 mm. Väikesemõõtmeliste seadmete puhul võib seda alampiiri eirata


title: Regulamento (CE) nº 393/97 do Conselho de 20 de Dezembro de 1996 que estabelece, para 1997, determinadas medidas de conservação e de gestão dos recursos da pesca aplicáveis aos navios que arvoram pavilhão das ilhas Faroé

eurovoc_concepts:
Faroe Islands
authorised catch
catch quota
fishery management
fishing area
ship's flag

formats: html pdfa1b print


title: Regulamento (Euratom, CECA, CE) nº 2485/96 do Conselho de 20 de Dezembro de 1996 que adapta, com efeitos a 1 de Julho de 1996, as remunerações e as pensões dos funcionários e outros agentes das Comunidades Europeias, bem como os coeficientes de correcção aplicáveis a essas remunerações e pensões

eurovoc_concepts:
European official
pay
pension scheme
servant (EU)
wage determination


title: Reglamento (CE) nº 399/97 del Consejo de 20 de diciembre de 1996 por el que se establecen para 1997 determinadas medidas de conservación y gestión de los recursos pesqueros aplicables a los buques que enarbolen pabellón de Letonia

eurovoc_concepts:
Latvia
authorised catch
catch quota
fishery management
fishing area
ship's flag


title: Regolamento (CE) n. 2487/96 del Consiglio del 20 dicembre 1996 relativo alle esportazioni di alcuni prodotti siderurgici CECA dalla Romania nelle Comunità europee per il periodo compreso tra il 1o gennaio e il 31 dicembre 1997 (proroga del sistema di duplice controllo)

eurovoc_concepts:
ECSC Treaty
Romania
export licence
import policy
iron and steel product
market supervision


title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 2456/96 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 20ής Δεκεμβρίου 1996 για τον καθορισμό των ποσών των ενισχύσεων για την προμήθεια στις Καναρίους Νήσους προϊόντων ρυζιού κοινοτικής προελεύσεως

eurovoc_concepts:
Canary Islands
EU production
aid system
rice
supply


title: Rådets Resolution af 20. december 1996 om personer, der samarbejder med retsvæsenet i forbindelse med bekæmpelse af international organiseret kriminalitet

eurovoc_concepts:
EU police cooperation
exchange of information
fight against crime
illicit trade
organised crime


title: Smlouva Světové organizace duševního vlastnictví ovýkonech výkonných umělců a o zvukových záznamech (WPPT) Ženeva (1996)

eurovoc_concepts: World Intellectual Property Organisation

formats: html pdf print

text: 11/sv. 33 CS Úřední věstník Evropské unie 217 22000A0411(02) L 89/15 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ 11. 4. 2000 SMLOUVA SVĚTOVÉ ORGANIZACE DUŠEVNÍHO VLASTNICTVÍ O VÝKONECH VÝKONNÝCH UMĚLCŮ A O ZVUKOVÝCH ZÁZNAMECH (WPPT) Ženeva (1996) Obsah Preambule KAPITOLA I Článek 1 Článek 2 Článek 3 Článek 4 OBECNÁ USTANOVENÍ Vztah k jiným úmluvám Definice Nositelé ochrany podle této smlouvy Národní zacházení KAPITOLA II PRÁVA VÝKONNÝCH UMĚLCŮ Článek 5 Článek 6 Článek 7 Článek 8 Článek 9 Článek 10 Osobnostní práva výkonných umělců Majetková práva výkonných umělců k jejich nezaznamenaným výkonům Právo na rozmnožování Právo na rozšiřování Právo na pronájem Právo na zpřístupňování zaznamenaných výkonů KAPITOLA III PRÁVA VÝROBCŮ ZVUKOVÝCH ZÁZNAMŮ Článek 11 Článek 12 Článek 13 Článek 14 Právo na rozmnožování Právo na rozšiřování Právo na pronájem Právo na zpřístupňování zvukových záznamů KAPITOLA IV SPOLEČNÁ USTANOVENÍ Článek 15 Článek 16 Článek 17 Článek 18 Článek 19 Článek 20 Článek 21 Článek 22 Článek 23 Právo na odměnu za vysílání a za sdělování veřejnosti Omezení a výjimky Ochranná doba Závazky týkající se technických prostředků Závazky týkající se informace o identifikaci práv Formality Výhrady Přechodné ustanovení Ustanovení o uplatňování práv KAPITOLA V USTANOVENÍ ADMINISTRATIVNÍ A ZÁVĚREČNÁ Článek 24 Článek 25 Článek 26 Článek 27 Článek 28 Článek 29 Článek 30 Článek 31 Článek 32 Článek 33 Shromáždění Mezinárodní úřad Členství Práva a závazky podle smlouvy Podpis smlouvy Vstup smlouvy v platnost Závaznost smlouvy Výpověď smlouvy Jazyky smlouvy Depozitář 218 CS Úřední věstník Evropské unie 11/sv. 33 PREAMBLE SMLUVNÍ STRANY, přejíce si co nejúčinněji a jednotně rozvíjet a zachovávat ochranu práv výkonných umělců a výrobců zvukových záznamů, uznávajíce potřebu zavést nová mezinárodní pravidla v zájmu vhodného řešení otázek vyvolaných novým hospodářským, sociálním, kulturním a technickým vývojem, uznávajíce významný vliv rozvoje a sbližování informačních a komunikačních technologií na tvorbu a užívání výkonů výkonných umělců a zvukových záznamů, uznávajíce potřebu zachovávat rovnováhu mezi právy výkonných umělců a výrobců zvukových záznamů a nejširším veřejným zájmem na vzdělávání, vědeckém výzkumu a na přístupu k informacím, SE DOHODLY TAKTO: KAPITOLA I OBECNÁ USTANOVENÍ Článek 1 Vztah k jiným úmluvám 1. Žádné ustanovení této smlouvy neruší existující závazky, které mají smluvní strany navzájem podle Mezinárodní úmluvy o ochraně výkonných umělců, výrobců zvukových záznamů a rozhlasových a televizních organizací, sjednané v Římě dne 26. října 1961 (dále jen „Římská úmluva“). 2. Ochrana přiznaná touto smlouvou ponechává nedotčenu ochranu práva autorského k literárním a uměleckým dílům a nijak ji neovlivňuje. V důsledku toho nelze vykládat žádné ustanovení této smlouvy na újmu takové ochrany. 3. Tato smlouva nesouvisí s žádnými jinými smlouvami ani není na újmu jakýchkoli práv a závazků podle nich. Článek 2 Definice Pro účely této smlouvy: a) „výkonní umělci“ jsou herci, zpěváci, hudebníci, tanečníci a jiné osoby, které hrají, zpívají, přednášejí, recitují, předsta- vují, předvádějí nebo jinak provádějí literární nebo umělecká díla anebo výtvory folklóru; b) „zvukový záznam“ je záznam zvuků výkonu nebo jiných zvuků, anebo vyjádření zvuků, jiných než ve formě záznamu obsaženého ve filmovém nebo jiném audiovizuálním díle; c) „záznam“ je zaznamenání zvuků nebo jejich vyjádření na hmotný podklad, z něhož mohou být pomocí technického zařízení vnímány, rozmnožovány nebo sdělovány; d) „výrobce zvukového záznamu“ je fyzická nebo právnická osoba, která vyvíjí iniciativu a má odpovědnost za první záz- nam zvuků výkonu nebo jiných zvuků, anebo vyjádření zvuků; e) f) „vydání“ zaznamenaného výkonu nebo zvukového záznamu je nabídnutí rozmnoženin zaznamenaného výkonu nebo zvu- kového záznamu veřejnosti se souhlasem nositele práva a jsou-li rozmnoženiny veřejnosti nabídnuty v přiměřeném množství; „vysílání“ je šíření zvuků nebo obrazů a zvuků, anebo jejich vyjádření, bezdrátovými prostředky k příjmu veřejností; takové šíření pomocí satelitu je rovněž „vysíláním“; šíření zakódovaných signálů je „vysíláním“, jestliže jsou vysílající organizací nebo s jejím souhlasem poskytnuty veřejnosti pro- středky k dekódování; g) „sdělování veřejnosti“ výkonu nebo zvukového záznamu je šíření zvuků výkonu nebo zvuků anebo vyjádření zvuků zaznamenaných na zvukovém záznamu veřejnosti, uskuteč- ňovaný jakýmkoli jiným způsobem než vysíláním. Pro účely článku 15 zahrnuje „sdělování veřejnosti“ zpřístupňování zvuků nebo vyjádření zvuků zaznamenaných na zvukovém záznamu k poslechu veřejnosti. Článek 3 Nositelé ochrany podle této smlouvy 1. Smluvní strany přiznají ochranu podle této smlouvy výkon- ným umělcům a výrobcům zvukových záznamů, kteří jsou občany jiných smluvních stran. 2. Občany jiných smluvních stran se rozumějí ti výkonní umělci nebo výrobci zvukových záznamů, kteří by splňovali kritéria způ- sobilosti pro ochranu stanovenou Římskou úmluvou, kdyby vše- chny smluvní strany této smlouvy byly smluvními státy uvedené úmluvy. Pokud jde o tato kritéria, smluvní strany použijí příslušné definice obsažené v článku 2 této smlouvy. 11/sv. 33 CS Úřední věstník Evropské unie 219 3. Každá smluvní strana, která využívá možností uvedených v čl. 5 odst. 3 Římské úmluvy nebo pro účely článku 5 téže úmluvy jejího článku 17, učiní oznámení podle uvedených usta- novení generálnímu řediteli Světové organizace duševního vlast- nictví (SODV). Článek 6 Majetková práva výkonných umělců k jejich nezaznamenaným výkonům Článek 4 Národní zacházení 1. Každá smluvní strana přizná občanům jiných smluvních stran uvedeným v čl. 3 odst. 2 zacházení, které přiznává vlastním obča- nům, pokud jde o výlučná práva zvlášť poskytovaná v této smlouvě a práva na přiměřenou odměnu podle článku 15 této smlouvy. 2. Závazek stanovený v odstavci 1 se neuplatní v rozsahu, v němž jiná smluvní strana používá výhrad, které připouští čl. 15 odst. 3 této smlouvy. KAPITOLA II PRÁVA VÝKONNÝCH UMĚLCŮ Článek 5 Osobnostní práva výkonných umělců 1. Nezávisle na majetkových právech výkonných umělců a i po postupu těchto práv má výkonný umělec, pokud jde o jeho živé, sluchem vnímatelné výkony nebo výkony zaznamenané na zvu- kových záznamech, právo požadovat, aby byl uveden jako výkonný umělec svého výkonu, ledaže neuvedení je odůvodněno způsobem užití výkonu, a odporovat každému znetvoření, zko- molení nebo jiné změně jeho výkonů, která by byla na újmu jeho pověsti. 2. Práva poskytovaná výkonnému umělci podle odstavce 1 se po jeho smrti zachovávají nejméně do uplynutí majetkových práv a vykonávají je osoby nebo instituce oprávněné právním řádem smluvní strany, kde se ochrana uplatňuje. Avšak ty smluvní strany, jejichž právní řád v době jejich ratifikace nebo přístupu k této smlouvě nestanoví po smrti výkonného umělce ochranu všech práv obsažených v předchozím odstavci, mohou stanovit, že některá z těchto práv se přestanou po jeho smrti zachovávat. 3. Nápravné prostředky k zajištění práv poskytovaných podle tohoto článku se řídí právním řádem smluvní strany, kde se ochrana uplatňuje. Výkonní umělci mají výlučné právo udílet svolení, pokud jde o jejich výkony: i) k vysílání a sdělování veřejnosti svých nezaznamenaných výkonů s výjimkou případu, kdy výkon je již vysílaným výko- nem; a ii) k záznamu svých nezaznamenaných výkonů. Článek 7 Právo na rozmnožování Výkonní umělci mají výlučné právo udílet svolení k přímému nebo nepřímému rozmnožování svých výkonů, zaznamenaných na zvukových záznamech, jakýmkoli způsobem nebo formou. Článek 8 Právo na rozšiřování 1. Výkonní umělci mají výlučné právo udílet svolení k zpřístup- ňování veřejnosti originálu a rozmnoženin svých výkonů, zazna- menaných na zvukových záznamech, prodejem nebo jiným pře- vodem vlastnictví. 2. Žádné ustanovení této smlouvy neomezuje volnost smluvních stran, aby popřípadě stanovily podmínky, za nichž se po prvním prodeji nebo jiném převodu vlastnictví originálu nebo rozmno- ženiny zaznamenaného výkonu, uskutečněného se svolením výkonného umělce, uplatní vyčerpání práva uvedeného v odstavci 1. Článek 9 Právo na pronájem 1. Výkonní umělci mají výlučné právo udílet svolení k obchod- nímu pronájmu veřejnosti originálu a rozmnoženin svých výkonů zaznamenaných na zvukových záznamech v mezích stanovených vnitrostátním zákonodárstvím smluvních stran, a to i po jejich rozšíření se souhlasem výkonného umělce nebo ve shodě s ním. 2. Bez ohledu na ustanovení odstavce 1, smluvní strana, která k 15. dubnu 1994 uplatňovala a nadále uplatňuje systém přimě- řeného odměňování výkonných umělců za pronájem rozmnože- nin jejich výkonů zaznamenaných na zvukových záznamech, může tento systém zachovat za podmínky, že obchodní pronájem zvukových záznamů nezpůsobuje hmotné poškozování výluč- ného práva výkonných umělců na rozmnožování. 220 CS Úřední věstník Evropské unie 11/sv. 33 Článek 10 KAPITOLA IV Právo na zpřístupňování zaznamenaných výkonů SPOLEČNÁ USTANOVENÍ umělci mají Výkonní svolení výlučné k zpřístupňování svých výkonů zaznamenaných na zvukových záznamech veřejnosti po drátě nebo bezdrátovými prostředky takovým způsobem, že každý může k nim mít přístup na místě a v čase podle své individuální volby. právo udílet KAPITOLA III PRÁVA VÝROBCŮ ZVUKOVÝCH ZÁZNAMŮ Článek 11 Právo na rozmnožování Výrobci zvukových záznamů mají výlučné právo udílet svolení k přímému nebo nepřímému rozmnožování svých zvukových záznamů jakýmkoli způsobem nebo formou. Článek 12 Právo na rozšiřování 1. Výrobci zvukových záznamů mají výlučné právo udílet svo- lení k zpřístupňování originálu a rozmnoženin svých zvukových záznamů veřejnosti prodejem nebo jiným převodem vlastnictví. 2. Žádné ustanovení této smlouvy neomezuje volnost smluvních stran, aby popřípadě stanovily podmínky, za nichž se po prvním prodeji nebo jiném převodu vlastnictví originálu nebo rozmno- ženiny zvukového záznamu, uskutečněném se svolením výrobce zvukového záznamu, uplatní vyčerpání práva uvedeného v odstavci 1. Článek 13 Právo na pronájem 1. Výrobci zvukových záznamů mají výlučné právo udílet svo- lení k obchodnímu pronájmu originálu a rozmnoženin svých zvukových záznamů veřejnosti, a to i po jejich rozšíření výrob- cem samým nebo s jeho souhlasem. 2. Bez ohledu na ustanovení odstavce 1, smluvní strana, která k 15. dubnu 1994 uplatňovala a nadále uplatňuje systém přimě- řeného odměňování výrobců zvukových záznamů za pronájem rozmnoženin jejich zvukových záznamů, může tento systém zachovat za podmínky, že obchodní pronájem zvukových záznamů nezpůsobuje hmotné poškozování výlučného práva výrobců zvukových záznamů na rozmnožování. Článek 14 Právo na zpřístupňování zvukových záznamů Článek 15 Právo na odměnu za vysílání a za sdělování veřejnosti 1. Výkonní umělci a výrobci zvukových záznamů mají právo na jednu přiměřenou odměnu za přímé nebo nepřímé užití zvuko- vých záznamů, vydaných k obchodním účelům, k vysílání nebo k jakémukoli sdělování veřejnosti. 2. Smluvní strany mohou určit ve svém vnitrostátním právním řádu, že jednu přiměřenou odměnu může od uživatele požado- vat výkonný umělec nebo výrobce zvukového záznamu, anebo oba. Smluvní strany mohou ve vnitrostátním právním řádu sta- novit, že v případě, že není dohody mezi výkonným umělcem a výrobcem zvukového záznamu, určí pravidla, podle nichž se budou výkonní umělci a výrobci zvukových záznamů podílet na jedné přiměřené odměně. 3. Každá smluvní strana může v oznámení uloženém u generál- ního ředitele SODV prohlásit, že bude uplatňovat ustanovení odstavce 1 jen s ohledem na některá užití, nebo že omezí jeho uplatňování určitým jiným způsobem, anebo že toto ustanovení nepoužije vůbec. 4. Pro účely tohoto článku se zvukové záznamy zpřístupněné veřejnosti po drátě nebo bezdrátovými prostředky takovým způ- sobem, že každý může mít k nim přístup na místě a v čase podle své individuální volby, považují za vydané k obchodním účelům. Článek 16 Omezení a výjimky 1. Smluvní strany mohou ve svém vnitrostátním právním řádu stanovit tytéž druhy omezení nebo výjimek, pokud jde o ochranu výkonných umělců a výrobců zvukových záznamů, jaké stanoví ve svém vnitrostátním právním řádu v souvislosti s ochranou autorského práva k literárním a uměleckým dílům. Výrobci zvukových záznamů mají výlučné právo udílet svolení k zpřístupňování svých zvukových záznamů veřejnosti po drátě nebo bezdrátovými prostředky takovým způsobem, že každý může k nim mít přístup na místě a v čase podle své individuální volby. 2. Smluvní strany zúží všechna omezení nebo výjimky z práv obsažených v této smlouvě na jednotlivé zvláštní případy, které nejsou v rozporu s obvyklým využíváním výkonu nebo zvu- kového záznamu a nezpůsobují neospravedlnitelnou újmu opráv- něným zájmům výkonného umělce nebo výrobce zvukového záznamu. 11/sv. 33 CS Úřední věstník Evropské unie 221 Článek 17 Ochranná doba objevuje ve spojení se sdělováním nebo zpřístupňováním zazna- menaného výkonu nebo zvukového záznamu veřejnosti. 1. Ochranná doba poskytovaná výkonným umělcům podle této smlouvy trvá nejméně 50 let od konce roku, v němž byl výkon zaznamenán na zvukový záznam. 2. Ochranná doba poskytovaná výrobcům zvukových záznamů podle této smlouvy trvá nejméně 50 let od konce roku, v němž byl zvukový záznam vydán, nebo, nedojde-li k takovému vydání do 50 let od pořízení zvukového záznamu, 50 let od konce roku, v němž byl záznam pořízen. Článek 18 Závazky týkající se technických prostředků Smluvní strany stanoví přiměřenou právní ochranu a účinná právní opatření proti obcházení technických prostředků, jež užívají výkonní umělci nebo výrobci zvukových záznamů v souvislosti s výkonem svých práv podle této smlouvy a která omezují nakládání s jejich výkony nebo zvukovými záznamy, k němuž příslušní výkonní umělci nebo výrobci zvukových záznamů nedali svolení nebo které není dovoleno zákonem. Článek 20 Formality Požívání a výkon práv stanovených v této smlouvě není podrobeno žádné formalitě. Článek 21 Výhrady S výjimkou ustanovení čl. 15 odst. 3 se nepřipouštějí k této smlouvě žádné výhrady. Článek 22 Přechodné ustanovení 1. Smluvní strany uplatní ustanovení článku 18 Bernské úmluvy přiměřeně i na práva výkonných umělců a výrobců zvukových záznamů podle této smlouvy. 2. Bez ohledu na ustanovení odstavce 1, smluvní strana může omezit použití článku 5 této smlouvy na výkony výkonných umělců, které se uskutečnily po nabytí účinnosti této smlouvy pro takovou stranu. Článek 19 Závazky týkající se informace o identifikaci práv Článek 23 Ustanovení o uplatňování práv 1. Smluvní strany stanoví přiměřená a účinná právní opatření proti každé osobě, která vědomě učiní některé z následujících jed- nání, ač jí bylo známo, nebo s ohledem na občanskoprávní náp- ravná opatření měla dostatečné důvody vědět, že způsobí, umožní, usnadní nebo zatají porušení některého práva obsaže- ného v této smlouvě: i) neoprávněně odstraní nebo pozmění jakoukoli elektronickou informaci o identifikaci práv; 1. Smluvní strany se zavazují, že přijmou v souladu se svými právními systémy opatření potřebná k zajištění provádění této smlouvy. 2. Smluvní strany zajistí, aby postupy uplatňování práv byly pří- stupné podle jejich právního řádu tak, aby umožňovaly účinnou žalobu proti každému aktu porušení práv upravených touto smlouvou, včetně urychlených nápravných opatření k zabránění porušování a k odškodnění, které představuje odstrašující prostře- dek proti dalšímu porušování. ii) neoprávněně rozšiřuje, dováží za účelem rozšiřování, vysílá, sděluje nebo zpřístupňuje veřejnosti výkony výkonných umělců, rozmnoženiny zaznamenaných výkonů nebo zvu- kové záznamy, ač věděla, že elektronická informace o identi- fikaci práv byla nedovoleně odstraněna nebo pozměněna. 2. „Informací o identifikaci práv“ podle tohoto článku se rozumí informace, která identifikuje výkonného umělce, výkon výkon- ného umělce, výrobce zvukového záznamu, zvukový záznam, majitele jakéhokoli práva k výkonu výkonného umělce nebo k zvukovému záznamu, anebo informace o údajích a podmín- kách užití výkonu výkonného umělce nebo zvukového záznamu, a jakákoli čísla nebo kódy, které představují takovou informaci, je-li jakýkoli z těchto informačních prvků připojen k rozmnože- nině zaznamenaného výkonu nebo zvukového záznamu anebo se KAPITOLA V USTANOVENÍ ADMINISTRATIVNÍ A ZÁVĚREČNÁ Článek 24 Shromáždění 1. a) Smluvní strany mají Shromáždění. b) Každou smluvní stranu zastupuje jeden delegát, kterého mohou doprovázet náhradníci, poradci a znalci. 222 CS Úřední věstník Evropské unie 11/sv. 33 c) Výdaje každé delegace hradí smluvní strana, která delegaci jmenovala. Shromáždění může požádat SODV, aby poskytla finanční příspěvek k usnadnění účasti delegací smluvních stran, které jsou považovány v souladu s ustále- nou praxí Valného shromáždění Spojených národů za roz- vojové země, nebo které jsou zeměmi přecházejícími na tržní hospodářství. 2. a) Shromáždění projednává otázky, jež se týkají chodu a roz- voje této smlouvy, jakož i jejího provádění a uplatňování. b) Shromáždění vykonává funkci, která se mu přiznává podle čl. 26 odst. 2 o přípustnosti některých mezivládních orga- nizací stát se stranou této smlouvy. c) Shromáždění rozhoduje o svolání každé diplomatické kon- ference k revizi této smlouvy a dává potřebné instrukce generálnímu řediteli SODV k přípravě takové diplomatické konference. 3. a) Každá smluvní strana, která je státem, má jeden hlas a hla- suje pouze svým jménem. b) Každá smluvní strana, která je mezivládní organizací, může se účastnit hlasování místo svých členských států s počtem hlasů rovným počtu svých členských států, které jsou stra- nami této smlouvy. Žádná taková mezivládní organizace se neúčastní hlasování, vykonává-li některý z jejích členských států své hlasovací právo sám, a naopak. 4. Shromáždění se schází k řádnému zasedání jednou za dva roky a svolává je generální ředitel SODV. 5. Shromáždění stanoví svůj vlastní jednací řád obsahující i svo- lávání mimořádných zasedání, požadavky na kvórum, a pokud není v této smlouvě stanoveno jinak, požadovanou většinu pro různé druhy rozhodnutí. Článek 25 Mezinárodní úřad Mezinárodní úřad SODV plní administrativní úkoly týkající se smlouvy. Článek 26 Členství 3. Evropské společenství se může stát stranou této smlouvy poté, co učinilo na diplomatické konferenci, která přijala tuto smlouvu, prohlášení uvedené v předchozím odstavci. Článek 27 Práva a závazky podle smlouvy Pokud není výslovně v této smlouvě uvedeno jinak, požívá každá smluvní strana všech práv a přejímá všechny závazky podle této smlouvy. Článek 28 Podpis smlouvy Tato smlouva bude otevřena každému členskému státu SODV a Evropskému společenství k podpisu do 31. prosince 1997. Článek 29 Vstup smlouvy v platnost Tato smlouva vstoupí v platnost tři měsíce poté, co 30 států uložilo u generálního ředitele SODV listiny o ratifikaci nebo přístupu. Článek 30 Závaznost smlouvy Tato smlouva zavazuje i) 30 států uvedených v článku 29 ode dne, kdy tato smlouva vstoupila v platnost; ii) každý další stát po uplynutí tří měsíců ode dne, kdy tento stát uložil svou listinu u generálního ředitele SODV; iii) Evropské společenství po uplynutí tří měsíců od uložení jeho listiny o ratifikaci nebo přístupu, byla-li taková listina uložena po vstupu této smlouvy v platnost podle článku 29, nebo tři měsíce po vstupu této smlouvy v platnost, byla-li taková lis- tina uložena před vstupem této smlouvy v platnost; iv) každou další mezivládní organizaci, jíž bude umožněno stát se stranou této smlouvy, po uplynutí tří měsíců od uložení její listiny o přístupu. 1. Každý členský stát SODV se může stát stranou této smlouvy. Článek 31 2. Shromáždění může rozhodnout o přípustnosti stát se stranou této smlouvy každé mezivládní organizace, která prohlásí, že je k tomu příslušná, že má své vlastní zákonodárství zavazující vše- chny její členské státy v otázkách upravených touto smlouvou a že byla řádně zmocněna v souladu se svým vnitřním řádem stát se stranou této smlouvy. Výpověď smlouvy Tuto smlouvu může kterákoli strana vypovědět oznámením zaslaným generálnímu řediteli SODV. Každá výpověď nabývá platnosti po jednom roce ode dne, kdy generální ředitel SODV oznámení obdržel. smluvní 11/sv. 33 CS Úřední věstník Evropské unie 223 Článek 32 Jazyky smlouvy SODV, jde-li o jeho úřední jazyk nebo jeden z jeho úředních jazyků, a Evropské společenství, jakož i každá jiná mezivládní organizace, která se může stát stranou této smlouvy, jde-li o jeden z jejích úředních jazyků. 1. Tato smlouva je podepsána v jediném originálu v anglickém, arabském, čínském, francouzském, ruském a španělském jazyce, přičemž všechna tato znění jsou stejně autentická. 2. Úřední text v jiném jazyce než v těch, jež jsou uvedeny v odstavci 1, pořídí na žádost dotčené strany generální ředitel SODV po konzultaci se všemi dotčenými stranami. Pro účely tohoto odstavce se „dotčenou stranou“ rozumí každý členský stát Článek 33 Depozitář Depozitářem této smlouvy je generální ředitel SODV. 224 CS Úřední věstník Evropské unie 11/sv. 33 Dohodnutá prohlášení K čl. 1 odst. 2 Rozumí se, že čl. 1 odst. 2 objasňuje vztah mezi právy k zvukovým záznamům podle této smlouvy a právem autorským k dílům obsaženým na zvukových záznamech. V případě, kdy je třeba svolení jak autora díla obsaženého na zvukovém záznamu, tak výkonného umělce nebo výrobce, jemuž patří práva k zvukovému záznamu, svolení autora není nahrazeno svolením výkonného umělce nebo výrobce a naopak. Rozumí se dále, že ustanovení čl. 1 odst. 2 nebrání smluvním stranám, aby stanovily výlučná práva výkonnému umělci nebo výrobci zvukových záznamů šířeji, než se poskytují podle této smlouvy. K čl. 2 písm. b) Rozumí se, že definice zvukového záznamu obsažená v čl. 2 písm. b) znamená, že práva k zvukovému záznamu jeho začleněním do filmového nebo jiného audiovizuálního díla zůstávají nedotčena. K čl. 2 písm. e), k článkům 8, 9, 12 a 13 Výrazy „rozmnoženiny“ a „originál a rozmnoženiny“, použité v uvedených článcích jako předměty práva na rozšiřování a práva na pronájem podle zmíněných článků, se vztahují výlučně na trvalé rozmnoženiny, které lze uvádět do oběhu jako hmotné předměty. K čl. 3 odst. 2 Při uplatňování čl. 3 odst. 2 se záznamem rozumí pořízení matrice. K článku 3 Rozumí se, že výraz „občan jiného smluvního státu“ v čl. 5 písm. a) a čl. 16 písm. a) bod iv) Římské úmluvy znamená při použití této smlouvy na mezivládní organizaci, která je smluvní stranou této smlouvy, občana jednoho ze států, který je členem takové organizace. K článkům 7, 11 a 16 Právo na rozmnožování uvedené v článcích 7 a 11 a výjimky, které se z něj připouštějí podle článku 16, se plně vztahují na digitální oblast, zejména na užití výkonů a zvukových záznamů v digitální formě. Rozumí se, že uložení chráněného výkonu nebo zvukového záznamu v digitální formě na elektronický prostředek představuje rozmnožování ve smyslu těchto článků. K článku 15 Rozumí se, že článek 15 nepředstavuje úplné řešení úrovně práv na vysílání a na sdělování veřejnosti, jichž by měli požívat výkonní umělci a výrobci zvukových záznamů v digitálním věku. Delegace nebyly schopny se shodnout na odlišných návrzích týkajících se jednak hledisek výlučnosti, která mají být za určitých okolností stanovena, jednak práv, která mají být přiznána bez možnosti výhrad, a proto ponechaly otázku budoucímu řešení. K článku 15 Rozumí se, že článek 15 nebrání přiznání práva uvedeného v tomto článku výkonným umělcům provádějícím výtvory folklóru a výrobcům zvukových záznamů obsahujících výtvory folklóru, kde takové zvukové záznamy nebyly vydány za účelem obchodního zisku. 11/sv. 33 CS Úřední věstník Evropské unie 225 K článku 16 Společné prohlášení k článku 10 (o omezeních a výjimkách) smlouvy SODV o právu autorském se vztahuje přiměřeně i na článek 16 (o omezeních a výjimkách) smlouvy SODV o výkonech výkonných umělců a o zvukových záznamech. K článku 19 Společné prohlášení k článku 12 (o závazcích týkajících se informace o identifikaci práv) smlouvy SODV o právu autorském se vztahuje přiměřeně i na článek 19 (o závazcích týkajících se informace o identifikaci práv) smlouvy SODV o výkonech výkonných umělců a o zvukových záznamech


title: Rådets förordning (EG) nr 393/97 av den 20 december 1996 om vissa åtgärder för bevarande och förvaltning av fiskeresurserna som under år 1997 skall tillämpas på fartyg som för färöisk flagg


title: Règlement (CE) n° 23/97 du Conseil du 20 décembre 1996 relatif aux statistiques sur le niveau et la structure du coût de la main-d'oeuvre

eurovoc_concepts:
EU statistics
secondary sector
tertiary sector
wage cost

text: L_1997006FR. 01000101. xml 10. 1. 1997    FR Journal officiel de l'Union européenne L 6/1 RÈGLEMENT (CE) NO 23/97 DU CONSEIL du 20 décembre 1996 relatif aux statistiques sur le niveau et la structure du coût de la main-d'œuvre LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE, vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 213, vu le projet de règlement soumis par la Commission, considérant que, pour accomplir les tâches qui lui sont confiées, la Commission doit être tenue informée du niveau, de l'évolution et de la structure du coût de la main-d'œuvre pour les employeurs et des rémunérations des salariés dans les États membres; considérant que l'évolution de la Communauté et la mise en œuvre du marché unique accroissent le besoin de données comparables sur le niveau, l'évolution et la structure du coût de la main-d'œuvre pour les employeurs et des rémunérations des salariés, permettant notamment d'analyser la croissance, la compétitivité, l'emploi et le progrès de la cohésion économique et social et d'établir des comparaisons entre les États membres et les régions de la Communauté; considérant que la meilleure méthode pour connaître le niveau, l'évolution et la structure du coût de la main-d'œuvre pour les employeurs et de la rémunération des salariés est de produire des statistiques propres à ce domaine, ainsi qu'il a été fait pour la dernière fois en 1993 en application du règlement (CEE) no 3949/92 du Conseil, du 21 décembre 1992, relatif à l'organisation d'une enquête sur le coût de la main-d'œuvre dans l'industrie et les services (1) pour les données compatibles de 1992; considérant que, en raison des variations observées au niveau de la situation et la composition des dépenses des entreprises en salaires et en cotisations patronales, il y a lieu de produire de nouvelles statistiques communautaires fondées sur les données compatibles de 1996 afin de mettre à jour les résultats de l'enquête précédente; considérant que, en application du règlement (CEE) no 2223/96 (2), le système européen des comptes nationaux et régionaux dans la Communauté européenne (SEC 95) est le cadre de référence pour les normes, définitions et pratiques comptables dans les États membres en vue de répondre aux besoins communautaires; qu'il requiert l'élaboration de sources statistiques complètes, fiables et comparables aux niveaux national et régional; que les niveaux de ventilation à appliquer aux variables sont limités à ce qui est nécessaire pour assurer la comparabilité avec des enquêtes antérieures et avec les exigences des comptes nationaux; considérant que les informations statistiques disponibles dans chaque État membre ne permettent pas des comparaisons fiables, en raison notamment des différentes législations, réglementations et pratiques administratives en vigueur dans les États membres; que les statistiques communautaires doivent, par conséquent, être élaborées sur la base de définitions communes et de méthodes harmonisées; considérant que, conformément au principe de subsidiarité, l'établissement envisagé de normes statistiques communes permettant de produire des informations harmonisées est une action dont les objectifs peuvent, en raison de ses dimensions ou de ses effets, être mieux réalisés au niveau communautaire; que ces normes seront mises en œuvre dans chaque État membre sous l'autorité des organismes et des institutions chargés de l'élaboration de statistiques officielles; considérant que, en application de la décision 93/464/CEE du Conseil, du 22 juillet 1993, relative au programme-cadre pour des actions prioritaires dans le domaine de l'information statistique 1993-1997 (3), la production de statistiques communautaires sur le coût de la main-d'œuvre s'inscrit dans les actions prioritaires du programme statistique 1993-1997; considérant que, pour les pays disposant de sources administratives ou d'autres sources statistiques appropriées, l'utilisation de celles-ci, éventuellement complétées par un questionnaire simplifié, peut être acceptée si cette méthode est compatible avec les définitions et les méthodes approuvées et répond à l'ensemble des variables demandées; considérant qu'il est nécessaire de simplifier les procédures administratives pour les entreprises, en particulier les petites et moyennes entreprises, et de promouvoir l'utilisation des nouvelles technologies pour la collecte et la compilation des données; qu'il peut encore être nécessaire de collecter directement auprès des entreprises les données requises pour les statistiques sur le coût de la main-d'œuvre, en utilisant des méthodes garantes de l'exhaustivité, de la fiabilité et de l'actualité de ces données sans alourdir la charge des parties concernées, notamment des petites et moyennes entreprises, par rapport aux résultats auxquels les utilisateurs desdites statistiques peuvent raisonnablement s'attendre; considérant qu'il semble approprié de prévoir des exceptions pour certains États membres afin de tenir compte des difficultés techniques particulières qu'ils rencontrent lors de la collecte d'informations spécifiques, à condition que la qualité des informations statistiques n'en soit pas affectée; considérant que le comité du programme statistique, créé par la décision 89/382/CEE, Euratom (4) a été consulté par la Commission conformément à l'article 3 de celle-ci; qu'il s'est déclaré en faveur du présent règlement, A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT: Article premier Dispositions générales Les États membres et la Commission produisent, dans leurs domaines respectifs de compétence, des statistiques communautaires sur le niveau et la structure du coût de la main-d'œuvre pour les employeurs dans le secteur des activités économiques définies à l'article 3. Article 2 Période de référence Les statistiques sont établies sur la base d'informations statistiques relatives à l'exercice financier 1996, sous réserve des dispositions spéciales figurant à l'annexe. Article 3 Couverture Les statistiques couvrent toutes les activités économiques définies aux sections C (industries extractives), D (industrie manufacturière), E (production et distribution d'électricité, de gaz et d'eau), F (construction), G (commerce de gros et de détail, réparations automobiles et domestiques), H (hôtels et restaurants), au groupe 63. 3 (activités d'agences de voyage et de tourisme) de la section I (transports, entreposage et communications), aux divisions 65 (intermédiation financière, sauf activités des assurances et caisses de retraite) et 66 (activités des assurances et caisses de retraite, sauf sécurité sociale obligatoire) de la section J (intermédiation financière) et à la section K (immobilier, locations et activités de service aux entreprises) de la nomenclature des activités économiques dans la Communauté européenne, ci-après dénommée «NACE rév 1», établie par le règlement (CEE) no 3037/90 du Conseil, du 9 octobre 1990, relatif à la nomenclature statistique des activités économiques dans la Communauté européenne (5), sous réserve des dispositions spéciales figurant à l'annexe du présent règlement. Article 4 Besoins d'information L'élaboration de statistiques sur le coût de la main-d'œuvre repose sur les unités statistiques, quelles qu'elles soient, définies par le règlement (CEE) no 696/93 du Conseil, du 15 mars 1993, relatif aux unités statistiques d'observation et d'analyse du système productif dans la Communauté (6) et fournit des informations concernant les unités locales classées par activité principale, par région au moins au niveau 1 de la nomenclature des unités territoriales pour les statistiques (NUTS 1) établie par la Commission et par classe d'effectifs de l'entreprise dont dépendent les unités locales. Seules les entreprises employant au moins dix personnes sont redevables de l'information. Article 5 Informations requises Les données à collecter portent sur: 1) le coût total de la main-d'œuvre, y compris la rémunération des salariés, les frais de formation professionnelle, d'autres dépenses et toutes les taxes et les subventions directement liées au coût de la main-d'œuvre, 2) le total des travailleurs employés et 3) le temps de travail, sous réserve des dispositions spéciales figurant à l'annexe. Article 6 Collecte des données 1. Une enquête est effectuée par les services statistiques compétents des États membres qui définissent les méthodes appropriées de collecte de l'information. 2. Les employeurs et les autres personnes tenues de fournir les renseignements répondent aux questions de manière sincère et complète dans les délais fixés. Les États membres prennent les mesures appropriées pour réprimer toute infraction à l'obligation de fournir les informations visées à l'article 5. 3. L'enquête peut ne pas être effectuée si les États membres disposent d'informations provenant d'autres sources appropriées ou s'ils sont en mesure de produire des estimations des données requises par induction statistique lorsque certaines ou toutes les caractéristiques n'ont pas été observées par toutes les unités pour lesquelles les statistiques doivent être élaborées. Les informations issues d'autres sources ou les estimations des données requises ne peuvent être utilisées que si elles répondent aux besoins de l'enquête sur le plan de la précision, de la qualité et de l'actualité. 4. La charge pesant sur les entreprises, notamment sur les petites et moyennes entreprises, et les besoins de représentativité visés à l'article 7 sont pris en compte par les États membres dans leur choix et dans la combinaison des sources et l'utilisation des estimations visées au paragraphe 3. 5. Les États membres transmettent à la Commission, à sa demande, toutes les informations, notamment en matière de méthodologie, nécessaires à l'application du présent règlement et, en particulier, lorsque les données proviennent de sources administratives, toutes les informations nécessaires pour l'appréciation de leur fiabilité et de leur comparabilité. Article 7 Représentativité La fiabilité et la comparabilité à un haut niveau de qualité sont assurées par l'utilisation d'échantillons dont la taille est telle que l'écart type pour la variable «coût horaire» par division de la NACE rév. 1 ne dépasse pas 3 %. Article 8 Élaboration des résultats Les services statistiques des États membres procèdent au traitement des réponses aux questions visées à l'article 6 paragraphe 2 ou des informations provenant d'autres sources, visées à l'article 6 paragraphe 3, de façon à obtenir des résultats comparables. Article 9 Transmission des résultats Les États membres transmettent les résultats dans un délai de dix-huit mois à compter de la fin de l'année civile correspondant à la période de référence, y compris les données confidentielles, conformément au règlement (Euratom, CEE) no 1588/90 du Conseil, du 11 juin 1990, relatif à la transmission à l'Office statistique des Communautés européennes d'informations statistiques couvertes par le secret (7). Article 10 Modalités d'application Les modalités d'application du présent règlement, et notamment: — les définitions à utiliser, — les niveaux de ventilation à appliquer aux variables, — les lignes directrices concernant la précision et les aspects relatifs à la qualité, — les formes appropriées de transmission variables et — les résultats à transmettre, sont arrêtées selon la procédure prévue à l'article 11. Article 11 Procédure La Commission est assistée par le comité du programme statistique des Communautés européennes, ci-après dénommé «comité». Le représentant de la Commission soumet au comité un projet des mesures à prendre. Le comité émet son avis sur ce projet dans un délai que le président peut fixer en fonction de l'urgence de la question. L'avis est émis à la majorité prévue à l'article 148 paragraphe 2 du traité pour l'adoption des décisions que le Conseil est appelé à prendre sur proposition de la Commission. Lors des votes au sein du comité, les voix des représentants des États membres sont affectées de la pondération définie à l'article précité. Le président ne prend pas part au vote. La Commission arrête les mesures qui sont immédiatement applicables. Toutefois, si ces mesures ne sont pas conformes à l'avis émis par le comité, elles sont aussitôt communiquées par la Commission au Conseil. Dans ce cas: — la Commission peut différer d'une période de trois mois, à compter de la date de cette communication, l'application des mesures décidées par elle, — le Conseil, statuant à la majorité qualifiée, peut prendre une décision différente dans le délai prévu au tiret précédent. Article 12 Entrée en vigueur Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel des Communautés européennes. Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre. Fait à Bruxelles, le 20 décembre 1996. Par le Conseil Le président S. BARRETT (1)  JO no L 404 du 31. 12. 1992, p. 7. (2)  JO no L 310 du 30. 11. 1996, p. 1. (3)  JO no L 219 du 28. 8. 1993, p. 1. (4)  JO no L 181 du 28. 6. 1989, p. 47. (5)  JO no L 293 du 24. 10. 1990, p. 1. Règlement modifié par le règlement (CEE) no 761/93 (JO no L 83 du 3. 4. 1993, p. 1). (6)  JO no L 76 du 30. 3. 1993, p. 1. Règlement modifié par 1 acte d'adhésion de 1994. (7)  JO no L 151 du 15. 6. 1990, p. 1. ANNEXE DISPOSITIONS FINALES I. Exceptions concernant la période de référence (article 2) Pour la Suède: l'exercice financier 1997, à condition qu'elle fournisse des estimations pour l'année de référence 1996. II. Exceptions concernant le champ d'application de l'enquête (article 3) 1. Pour tous les États membres: classe 65. 11 2. Pour l'Allemagne: section K, groupe 63. 3 de la section I 3. Pour la Grèce: section K 4. Pour la France et le Portugal: division 73 de la section K 5. Pour l'Irlande: section H 6. Pour l'Autriche: sections F, G, H, classe 63. 3 de la section I III. Informations plus détaillées (article 5) Les États membres peuvent fournir des informations plus détaillées, notamment en établissant une distinction entre les travailleurs manuels et non manuels ou en couvrant des unités de moins de dix salariés. Pour tenir compte des aspects particuliers de l'agrégation des résultats au niveau national, à condition toutefois que la qualité des informations statistiques n'en soit pas affectée, l'Allemagne peut élaborer les statistiques distinctes pour la république fédérale d'Allemagne, y compris Berlin-Ouest, telle que constituée avant le 3 octobre 1990, et pour les nouveaux Länder, y compris Berlin-Est. Les dispositions de l'article 7 sur la représentativité sont appliquées séparément à chaque agrégat


title: REGULAMENTO (CE) Nº 2462/96 DA COMISSÃO de 20 de Dezembro de 1996 que estabelece os valores forfetários de importação para a determinação do preço de entrada de certos frutos e produtos hortícolas

eurovoc_concepts:
citrus fruit
fruit vegetable
import price