title: Rapport från kommissionen - Pepper II: främjande inom medlemsstaterna av arbetstagares möjligheter att ta del av företagsvinster och resultat (inklusive andelsägande genom aktieförvärv), nedan kallat Pepper (1996)

eurovoc_concepts:
exchange of information
member country
profit sharing
worker participation
workers' stock ownership

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 08. 01 KOM(96)697 slutlig 1997 RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN PEPPER II främjande inom medlemsstaterna av arbetstagares mojligheter att ta del av företagsvinster och resultat (inklusive andelsägande genom aktieförvärv), nedan kallat PEPPER 1996 INNEHÅLLSFÖRTECKNING ÖVERGRIPANDE SAMMANFATTNING I INLEDNING II ÖVERSIKT ÖVER LÄGET I MEDLEMSSTATERNA III SLUTSATSER ÖVERGRIPANDE SAMMANFATTNING Denna rapport ger en översikt över de sätt på vilka medlemsstaterna sedan 1991 har främjat arbetstagarnas möjligheter att ta del av företagsvinster och resultat, i enlighet med rådets rekommendation av den 27 juli 1992 (92/443/EEG). Rapporten har utarbetats på grundval av medlemsstaternas svar på ett frågeformulär. Överensstämmelsen hos resultaten avseende andelssystemens stimulerande inverkan på lönsamheten är påtaglig. I samtliga fall kan ett samband ses mellan vinstdelning och högre produktivitet, oavsett vilka metoder, vilken typ av modell och vilka värden som används. Även vad gäller löneflexibiliteten, sysselsättningen samt arbetstagarnas engagemang blir följderna positiva. Utvecklingen av de ekonomiska andelssystemen beror till stor del på statliga åtgärder och i synnerhet på den eventuella förekomsten av skattemässiga stimulansåtgärder. Olikheterna i de enskilda EU-ländernas officiella ställningstaganden på regeringsnivå måste ses mot bakgrund med skilda traditioner och praktisk tillämpning vad gäller de ekonomiska andelssystemen. Inom EU-länderna har det under åren efter den första rapporten PEPPER, vilken färdigställdes 1991, inte skett några större förändringar beträffande den generella inställningen på regeringsnivå vad gäller PEPPER-systemen. I Frankrike och Storbritannien har man sedan lång tid tillbaka främjat de ekonomiska andelssystemen. I Irland, Nederländerna och Finland tycks det ske en ökning av det statliga stödet för PEPPER. I dessa länder hänvisar man till att det finns ett behov på arbetsmarknaden av att öka arbetstagarnas engagemang, samt att förbättra produktiviteten, Italien har konkurrenskraften och myndigheterna på ett kraftfullt sätt helt nyligen vädjat till arbetmarknadens parter om att de i samband med sina förhandlingar skall främja nämnda andelssystem. I samtliga övriga medlemsstater har frågan om PEPPER diskuterats, men det officiella regeringsstödet har varit begränsat eller saknats. Med undantag för Frankrike och Storbritannien förordar lagstiftningen EU-länderna i huvudsak aktieägande. Ett antal länder rapporterade att trenden mot en privatisering av statliga organ kunde vara en eventuell katalysator för ett större intresse av vinstandelssystemen. I Tyskland, Spanien och löneflexibiliteten. Den lagstiftning i medlemsstaterna som avser att främja de ekonomiska andelssystemen omfattar oftast olika stimulansåtgärder, t. ex. skattemässiga eller andra ekonomiska förmåner. Stimulansåtgärderna varierar från skattefria emissioner av aktier eller obligationer till arbetstagarna, till skattefria belopp av utdelningsbara vinster. Befrielse från socialavgifter är ett annat exempel på förmåner. Dessa stimulansåtgärder gäller i vissa länder både för arbetsgivaren och för arbetstagaren. Dessutom är det i vissa fall tillåtet för arbetsgivaren att göra avdrag för kostnaderna för systemet. I vissa fall uppstår det problem med socialavgifterna, vilket beror på att uppfattningarna skiljer sig huruvida förmånerna skall betraktas som normala löner och därmed vara belagda med socialavgifter, eller om de skall betraktas som annan typ av ersättning och inte vara belagda med dessa avgifter. I medlemsstaterna finns vissa krav på lagstiftning, vilka i huvudsak hänför sig till möjligheterna till skattelättnad. Dessa krav består i att en minimiandel av personalen skall kunna omfattas av andelssystemet, av kvalifikationskriterier, samt av att det skall finnas arkiveringsperioder. Vidare finns det lagenliga och förvaltningsenliga krav, m. m. De argument som nyligen lagts fram och enligt vilka det sker en förbättring av produktiviteten, sysselsättningen och stimulerar diskussionerna beträffande de förslag som framställts. Företag emitterar emellanåt aktier till sina arbetstagare då de står inför ekonomiska och finansiella problem. Utan tillräcklig information medför detta stora risker för arbetstagarna och har inneburit att de berörda parternas skepsis har ökat. löneflexibiliteten Aktiva kampanjer avseende främjandet av vinstandelssystemen återfinns i Frankrike, Storbritannien, Finland, Nederländerna och Irland. Andra länder som Tyskland och Italien hänvisar i detta avseende till arbetsmarknadens parters ansvar och skyldigheter. I Irland lanserades ett särskilt statligt program. I Österrike har representativa parter utarbetat ett utbildningsprogram vilket för företagsstyrelser och arbetsgivare. Det existerar för närvarande inget informationsutbyte på regelbunden basis mellan medlemsstaterna, varken vad gäller lagstiftning eller allmän praxis. i utbildningen inkluderades Inom ramen för deras respektive behörighet skulle följande idéer för att förstärka PEPPER kunna undersökas närmare av medlemsstaterna, arbetsmarknadens parter, samt, avseende utbyte av information och bra metoder, av kommissionen: • • • • • • • • Överväga utvecklingen av en nationell ram lag. Klargöra skillnaden mellan löner som är belagda med socialavgifter och sådana förmåner som härrör från vinstandelssystemen. Utöka de kategorier av förmånstagare som är berättigade till vinstandelssystemen. Sörja för ett stimulerande klimat. Inrättandet av nationella institutionella organ, vilka utvecklar metoder för att främja vinstandelssystemen på nationell nivå kan vara fördelaktigt. Upprätta vinstandelssystem i samband med att det sker en privatisering av statliga organ, vilket gör att erfarenheter erhålls samt att en större allmänhet får insikter om detta samt en högre grad av medvetande om möjligheterna med andelssystemen. Integrera systemen avseende PEPPER med programmen avseende arbetstagarnas engagemang, varmed avsikten är att frigöra arbetskraftens produktiva styrka samt förbättra konkurrenskraften samt kvaliteten avseende tillverkningen. Göra en framställan till arbetsmarknadens parter om att de, i samband med sina förhandlingar, skall gynna dessa system samt referera till systemens förväntade positiva följder för produktiviteten, löneflexibiliteten, sysselsättningen samt arbetstagarnas engagemang. Undvika att arbetstagarna utsätts för onödiga risker när företag med ekonomiska och finansiella problem emitterar aktier till sina arbetstagare. Ta itu med de problem som uppstår i samband med att system tillämpas för dotterbolag inom gemenskapen under olika omständigheter på det nationella planet genom att främja utbytet av bra information om de olika bestämmelserna och förfaranden av PEPPER inom medlemsstaterna. Främja utvecklingen mot tydliga och förståeliga modeller och planer avseende införandet av systemen, så att dessa blir lätthanterliga och förståeliga för både ledning och arbetskraft, varmed man undviker vinstandelssystemens komplicerade och fackmannamässiga karaktär. Stimulera informationsutbytet mellan medlemsstaterna genom att utveckla demonstrationsprojekt avseende allmän praxis samt genom att uppmuntra informationsutbytet inom arbetsgrupper och på konferenser samt genom övriga kommunikationsmedel. Det torde vara lämpligt om dessa åtgärder företrädesvis inriktades mot arbetsmarknadens parter. 1 INLEDNING 1. Omfattning och ändamål inom Rådets rekommendation (92/443/EEG) av den 27 juli 1992 om främjandet av arbetstagares möjligheter att ta del av företagsvinster och resultat (inklusive andelsägande genom aktieförvärv) anmodar kommissionen att fyra år från det att rekommendationen antas färdigställa en rapport. Denna rapport har utarbetats på grundval av medlemsstaternas svar på ett frågeformulär om eventuella åtgärder som har gnmdats på rekommendationerna. Motiveringen till rekommendationen från juli 1992 innehåller en utförlig beskrivning av det sammanhang rekommendationen framställdes. Då detta gemenskapsinstrument från juli 1992 skulle utarbetas finansierade kommissionen ett forskningsprojekt vars syfte var att en god översikt skulle erhållas över dagsläget avseende det ekonomiska andelsägandet för arbetstagare inom EG. Resultaten från detta projekt framställdes i den så kallade PEPPER-rapporten (vinstandelsfrämjande = främjande av arbetstagares möjligheter att ta del av företagsvinster och resultat) (1). till stor del på denna rapport. I Rekommendationen från juli 1992 grundas rekommendationen uppmanades medlemsstaterna att erkänna fördelarna med att på ett mer omfattande sätt använda andelssystemen, varvid syftet är att öka arbetstagarnas möjligheter att ta del av företagsvinster och resultat. Detta skall ske med hjälp av vinstdelning, aktieägande för arbetstagare eller en kombination av dessa metoder, varvid sådana skyldigheter för ledning och personal som följer av inhemsk lag och/eller praxis skall inkluderas. Rekommendationen uppmanade medlemsstaterna att - tillförsäkra att strukturerna avseende lagstiftningen är fullgoda för att medge att sådana ekonomiska andelssystem som avses i denna rekommendation kan börja tillämpas, - ta i beaktande möjligheten av att införa överensstämmande stimulansåtgärder, såsom t. ex. skatteförmåner eller andra ekonomiska förmåner, då syftet är att främja införandet av specifika system, - främja användandet av dessa system genom att se till att lämplig information ges till samtliga berörda parter, - ta hänsyn till sådana erfarenheter som har erhållits i övriga medlemsstater, när beslut skall fattas om vilka system som skall främjas, - tillförsäkra att de berörda parterna - inom ramen för de lagar, förordningar och den praxis som föreligger hos medlemsstaterna - har ett brett urval av tillgängliga valmöjligheter eller åtgärder vilka, när de skall tillämpas och när så är lämpligt, torde bli föremål för överläggningar mellan arbetsgivare och arbetstagare eller deras företrädare, - tillförsäkra att detta avgörande kan fattas på en nivå så nära arbetstagare och företag som möjligt, samtidigt som nationell lagstiftning för kollektivförhandlingar och/eller praxis inkluderas, - överväga och/eller främja att de inlägg som framställs i bilagan till rekommendationen (se bilaga II) beaktas, när nya ekonomiska andelssystem utarbetas eller då befintliga system granskas på nytt, - undersöka de fakta som - efter en period på tre år efter antagandet av denna rekommendation - finns tillgängliga på nationell nivå beträffande utvecklingen av arbetstagarnas ekonomiska andelsägande, samt att meddela dessa resultat till kommissionen, - öka ledningens samt arbetstagarnas kunskaper om ovan nämnda förhållanden. Slutligen påtalade kommissionen att den på grundval av den information som har erhållits från medlemsstaterna ämnade överlämna en rapport till Europaparlamentet, Europeiska unionens råd samt till Ekonomiska och sociala kommittén beträffande tillämpningen av rekommendationen. I det frågeformulär som distribuerades till medlemsstaterna gjordes förfrågningar om utvecklingsförlopp och eventuella åtgärder med avseende på ovan nämnda rekommendationer. Det övergripande syftet med denna rapport är att ge en överblick över de sätt på vilka medlemsstaterna, efter det att rådets rekommendation antogs 1992, har utarbetat andelssystem samt vidtagit åtgärder i syfte att främja arbetstagarnas möjligheter att ta del av företagsvinster och resultat. (1) Utgåva: tillägg 3/91 till Det sociala Europa. 2. Översikt över system avseende arbetstagares ekonomiska andelsägande Det finns ett stort antal olika former för arbetstagares möjligheter att ta del av ett företags resultat. Dessa kan delas upp i två huvudkategorier - vinstdelning och aktieägande för arbetstagare - vilka antingen kan samexistera eller inte och i vissa fall kan överlappa varandra (2). ^ ' A Vinstdelning Vinstdelning innebär, i dess egentliga mening, att vinsten delas av dels de som tillhandahåller kapital, dels de som tillhandahåller arbetskraft, varvid detta sker genom att arbetstagaren - förutom en fast lön - erhåller en varierande del av inkomsten som på ett direkt sätt är knuten till vinsten eller någon annan form av måttstock för företagets resultat. Vinstdelning förser arbetstagarna med en regelbunden bonus, vilken betalas ut från vinster vilka i normala fall allokeras till kapital. I motsats till traditionella bonusutbetalningar, vilka är knutna till individuella prestationer (t. ex. ackord), så är dock vinstdelning ett kollektivt system som gäller för samtliga arbetstagare, eller en stor grupp av arbetstagarna. Då vinstdelning tillämpas praktiskt kan det ske på flera olika sätt. På företagsnivå kan det ge arbetstagarna omedelbara eller uppskjutna vinster; vinstdelningen kan betalas ut i kontanter, i företagsaktier eller i andra former av värdepapper. Vinstdelningen kan också ta sig uttryck i tilldelning till särskilda fonder genom vilka det investeras till förmån för arbetstagarna. På en högre nivå i form av näringslivsomfattande fonder eller regionala löntagarfonder. tar sig vinstdelningen uttryck En kontantbaserad vinstdelning innebär att arbetstagarnas bonusutbetalningar blir direkt knutna till någon form av måttstock för ett företags prestanda (vinster, avkastning, förädlingsvärde eller annan form av måttstock) och detta medför oftast en omedelbar utbetalning. Den kontantbaserade vinstdelningen kan emellertid också ske i form av ett uppskjutet system, vilket sker om t. ex. en viss procent av vinsten allokeras till företagsfonder, genom vilka det därefter investeras till förmån för arbetstagarna. En åtskillnad görs också mellan resultatdelning och vinstdelning, trots att dessa bägge system är tydligt besläktade; det typiska för resultatdelningssystemet är att det utgörs av ett prestationslönesystem för en grupp, vilket är inriktat på produktivitet, kostnadsbesparingar eller andra kriterier som omfattar mer än lönsamhet. En aktiebaserad vinstdelning innebär att arbetstagarna - i förhållande till vinsten eller annan form av måttstock för företagets prestanda - erhåller en andel aktier i det företag där de arbetar. Dessa aktier blir ofta spärrade i en fond för en viss tid, innan arbetstagarna tillåts att göra sig av med dem. När aktierna blir föremål för en minsta möjliga arkiveringstid används termen "uppskjuten vinstdelning". B Aktieägande för arbetstagare Aktieägande för arbetstagare ger arbetstagaren möjligheter att ta del av företagets resultat på ett indirekt sätt, dvs. genom delägande; antingen genom att arbetstagaren erhåller aktieutdelning, eller genom att kapital som ägs av arbetstagaren ökar i värde. Det kan också ske genom en kombination av nämnda två metoder. Även om sådana system inte är direkt knutna till ett företags vinster, så är de knutna till företagets lönsamhet, varigenom deltagarna kan tjäna på att det sker en tillväxt av företagets vinster. Aktieägandet för arbetstagare kan antingen vara individuellt eller kollektivt. Aktierna kan antingen ägas i det företag där arbetstagaren arbetar eller i annat företag. Förslaget till rekommendation inriktar sig emellertid i huvudsak på de system avseende aktieägande för arbetstagare vilka upprättas med det uttalade syftet att förse arbetstagarna med en ytterligare inkomstkälla, vilken skall vara knuten till företagets resultat. Då aktieägande för arbetstagare tillämpas kan det ske på flera olika sätt. Gemensamt för systemen är att en andel av företagets aktier reserveras för arbetstagarna, varpå de till förmånliga villkor erbjuds arbetstagarna; arbetstagarna kan också erbjudas option på att köpa företagsaktier efter en bestämd tidsperiod samt enligt förmånliga skattevillkor. Alternativt upprättas - genom program avseende aktieägande för arbetstagare (aktieägarprogram) - en vinstfond för arbetstagarna, vilken förvärvar företagsvärdepapper som periodiskt allokeras till varje arbetstagares konto för aktieägandeprogrammet. En särskild form av aktieägande för arbetstagare uppstår i de fall då arbetstagare köper ut det företag där de är anställda. Inom litteraturen används ofta den allmänna termen aktieägande för arbetstagare för att beteckna dels aktiebaserad vinstdelning, dels aktieägande för arbetstagare; termen vinstdelning används ibland för att hänvisa till dels vinstdelning i dess egentliga betydelse av en vinstrelaterad utbetalning, dels aktiebaserad vinstdelning. Inte heller är skillnaden mellan individuellt och kollektivt aktieägande för arbetstagare alltid helt tydlig. Denna rapport hänför sig i första hand till de andelssystem som är interna (tillämpas inom ett företag), kollektiva (tillgängliga för samtliga arbetstagare eller en övervägande 4el av arbetstagarna), kontinuerliga (tillämpas på en regelbunden basis) samt sörjer för arbetstagarnas andelsägande enligt någon form av måttstock för företagets prestanda (antingen direkt eller indirekt). Sammanfattningsvis kan följande system avseende PEPPER: - Vinstdelning. - Aktiebaserad vinstdelning. - Obligationsbaserad vinstdelning. - Kontantbaserad vinstdelning. - Uppskjuten vinstdelning. - Aktieägande för arbetstagare. - Aktieoptioner. - Skönsmässiga aktieoptioner. - Program avseende aktieägande för arbetstagare. - Tillfällen då arbetstagare köper ut sitt företag. (2) Beträffande fler detaljer om den teoretiska diskussionen samt den empiriska inom Europeiska gemenskapens forskningen, medlemsstater av arbetstagares möjligheter att ta del av företagsvinster och resultat, av M. Uvalic, tillägg 3/91 till Det sociala Europa, Bryssel, 1991. se PEPPER-rapporten; främjande 3. PEPPER-system och följderna av dessa Samtidigt som arbetstagarnas medverkan i beslutsfattandet på ett omfattande sätt har diskuterats, har man ägnat en mer begränsad uppmärksamhet åt PEPPER. Fram till 1991 års PEPPER-rapport fanns det endast ringa kunskaper om den praktiska tillämpningen av PEPPER-system en, vilken spridning de hade eller i vilket skick de befann sig. Den första PEPPER-rapporten gav en första inblick i medlemsstaternas praktiska tillämpning och belyste de viktigaste resultaten beträffande vinstandelssystemen samt dess inverkan på företagens prestanda. Det tycks vara omöjligt att på grundval av nuvarande insikter ge en fullständig förklaring över orsakerna till varför vissa företag inför vinstandelssystem. Systemen återfinns emellertid i regel hos större och mer lönsamma företag hos multinationella företag, företag inom den finansiella sektorn och hos företag som har en tydlig teknisk inriktning. Ett betydande antal belägg antyder att det finns ett samband mellan införandet av vinstdelning och en ökning av det berörda företagets produktivitet. Följder for produktiviteten Samtidigt som en ökad konkurrens på tillverkningsmarknaderna har inneburit en strävan efter att förbättra företagens prestanda, har man ägnat uppmärksamhet åt att på olika sätt belöna arbetstagarna för deras prestationer, snarare än att belöna dem för deras tidsinsatser. Överensstämmelsen hos resultaten beträffande den stimulerande effekten på lönsamheten är anmärkningsvärd. I samtliga fall kan ett samband ses mellan vinstdelning och högre produktivitets, oavsett vilka metoder, vilken typ av modell och vilka värden som används (3). De kunskaper som än så länge finns tillgängliga pekar på att de kontantbaserade systemen möjligen kan ha haft en större stimulerande inverkan än de aktiebaserade systemen. Denna uppfattning stöds av såväl ekonometriska beräkningar som av attitydundersökningar (4). För att kunna uppnå samma fördelaktiga resultat med de aktiebaserade systemen, skulle de företag som upprättar dessa system behöva erbjuda generösare villkor än vad som till dags dato har varit fallet. (3) Se PEPPER-rapporten (1991), s. 187-188, OECD (1995) Framtidsutsikter för sysselsättningen, Paris, juli 1995, s. 160, beträffande Storbritannien, se Wadhwhani och Wall (1990), samt Cable och Wilson (1990). (4) Se PEPPER-rapporten (1991), s. 187. Löneflexibilitet och sysselsättning Vinstdelningens inverkan på sysselsättningen genom en ökad löneflexibilitet är mycket mer tveksam, eftersom de ekonometriska beläggen inte är övertygande. Å ena sidan antydde en del tidigare belägg från Storbritannien att vinstdelningen har en positiv och avgörande inverkan på sysselsättningen. Nyare beräkningar visar dock att omfattningen av denna inverkan inte nödvändigtvis är särskilt stor. Å andra sidan visar belägg från Frankrike att vinstdelningen har resulterat i en ökad löneflexibilitet, i mindre frekventa regleringar av sysselsättningen samt i en högre och stabilare sysselsättningstillväxt. Vad beträffar Förenta staterna finns det vissa belägg för att de företag som tillämpar vinstdelning uppvisar en mindre ostadighet beträffande sysselsättningen över en viss period (5). rapporterar att utbredningen Dessa resultat avseende produktiviteten och löneflexibiliteten skulle kunna ha åtminstone två fördelaktiga följder, vilka torde främja ett allmänt principiellt intresse och stöd. För det första skulle det kunna minska arbetslösheten. För det andra skulle det kunna öka graden av samhörighet mellan arbetstagarna och deras företag, vilket torde främja yrkesskickligheten. 1991 års PEPPER-rapport av vinstandelssystemen fortfarande är relativt liten, trots att en tillväxt i vissa fall nyligen har skett. Med tanke på vinstandelssystemens potentiella förtjänster är detta överraskande och understryker vikten av att det görs en kraftansträngning för att främja flödet av den relevanta informationen om såväl andelssystemen som om de sätt som är lämpliga för att hos olika typer av företag och under olika nationella förhållanden införa nämnda system. Till exempel har man genom vissa studier kunnat observera att det är mer sannolikt att det sker en ökning av produktiviteten hos de företag som präglas av ett andelsägande, dvs. där arbetstagarna generellt sett är mer engagerade (genom företagsdemokrati och direkt medverkan). Under de senaste åren har det allt oftare förekommit diskussioner (6) beträffande de potentiella möjligheterna om att med en statlig politik och med statliga åtgärder på andra nivåer främja arbetstagarnas engagemang. (5) Se OECD (1995), s. 160; beträffande Storbritannien, se Bradley och Estrin (1992). (6) Se t. ex. Ida Regalia (1995), Humanisera arbetet och öka lönsamheten? De europeiska arbetsmarknadsparternas översikt över den direkta medverkan i den organisatoriska förändringen. Europeiska fonden för förbättring av arbets- och levnadsvillkor, Dublin; samt uppföljningen av till vitboken Tillväxt, konkurrenskraft, expertarbetsgruppen flexibilitet och arbetsorganisation, rapport av G. Bosch, tillägg 1/95 till Det sociala Europa, Bryssel, 1995. sysselsättning, Regeringarnas roll Förutom de argument som nämns ovan, vilka är positiva till PEPPER-systemen, kan hänvisning också göras till ett viktigt argument som påtalas i motiveringen till kommissionens förslag till rekommendationen av juli 1992. Huruvida det skall ske en utveckling av de ekonomiska andelssystemen beror till stor del på om det vidtas åtgärder från regeringens sida. Det är i första hand regeringarna som är ansvariga för att det upprättas ett rättsligt och skattemässigt ramverk, varvid detta ramverk antingen kan gynna dylika andelssystem eller också kan hämma att de införs. Detta åskådliggörs av de resultat från PEPPER-rapporten som pekar på att företagen i de länder där regeringen med hjälp av officiella åtgärder gynnar en särskild typ av ekonomiska andelssystem, mycket riktigt också inför dessa andelssystem. Huruvida skatteincitament finns tillgängliga spelar bl. a. en avgörande roll. Möjligen kan sådana stimulansåtgärder behövas endast tillfälligt; så snart det berörda andelssystemet har uppnått en viss styrka, kan stimulansåtgärden ofta reduceras eller avvecklas. Resultaten från PEPPER-rapporten ger en vink om att de ekonomiska andelssystemens potentiella fördelar i hög grad gynnas av skatteincitament. 10 Slutligen kan de respektive regeringarna, genom att tillhandahålla lämplig information till samtliga potentiellt berörda parter, ekonomiska främja andelssystemen, varvid man särskilt bör inkludera information om de erfarenheter som har erhållits i övriga medlemsstater. tillämpningen av de De olika medlemsstaternas olika officiella ställningstaganden på regeringsnivå måste ses mot bakgrund med skilda traditioner och särskilt stora skillnader vad gäller erfarenheterna beträffande den praktiska tillämpningen av de ekonomiska andelssystemen. År 1991 rapporterades det från Frankrike och Storbritannien att deras respektive regeringars politik på ett aktivt sätt samt under ett betydande antal år hade stimulerat tillämpningen av de ekonomiska andelssystemen. I Belgien, Danmark. Tyskland. Grekland. Irland. Italien och Nederländerna hade olika typer av ekonomiska andelssystem varit föremål för inhemska debatter, men i dessa länder hade det statliga stödet antingen varit begränsat eller saknats helt eller börjat göra sig gällande först på senare tid. En viktig fråga i den politiska debatten i flera av länderna hade varit, och är det fortfarande i viss utsträckning, huruvida man skulle gynna de andelssystem på företagsnivå eller de mer centralt kollektiva andelssystemen. Frågan om de näringslivsomfattande löntagarfonderna var i speciellt Danmark, Tyskland och Italien en avgörande fråga i debatten, men på grund av frånvaron av ett övergripande samförstånd samt ett otillräckligt stöd för de obligatoriska kollektiva åtgärderna, så hade inte något av de förelagda förslagen antagits. I Luxemburg. Portugal och Spanien hade frågan om det ekonomiska andel sägandet ännu så länge fått endast en begränsad uppmärksamhet och inte heller hade denna fråga prioriterats i debatten mellan arbetsmarknadens parter. I nästa kapitel kommer vi att undersöka huruvida intresset för frågan om det ekonomiska andelsägandet har ökat i något av dessa länder. II ÖVERSIKT ÖVER LÄGET I MEDLEMSSTATERNA I detta kapitel ges en översikt över läget i varje medlemsstat. Fullständiga redogörelser lämnas för varje medlemsstat. De allmänna tabeller över PEPPER som inkluderas i detta kapitel visar systemens omfattning i medlemsstaterna. Belgien Den belgiska regeringen har sedan EU-rekommendationen om PEPPER-system antogs 1992, inte tagit några nya initiativ beträffande främjandet av arbetstagares ekonomiska andelsägande. Tillväxten i Belgien av det ekonomiska andelsägandet hämmas fortfarande av att det saknas ett konsekvent och specifikt ramverk för lagstiftning samt av att det saknas skattemässiga incitament, särskilt vad det gäller vinstdelning. Från 1994 och fram till slutet av 1996 har den belgiska regeringen till och med - genom att i samband med ett allmänt lönestopp förbjuda upprättandet av nya ekonomiska andelssystem - förhindrat att det sker en ytterligare tillväxt av systemen. Från och med juni 1995 - med anledning av det nya regeringsprogrammet - diskuteras emellertid det ekonomiska andelsägandet aktivt i Belgien. Diskussionerna äger rum i samband med regeringens granskning av sådana lagstiftningsåtgärder som främjar vinstdelning, varvid detta kan ses som en del av en inkomstpolitik och löneåterhållsamhet som syftar till att stimulera sysselsättningen. Trots att planerna än så länge far betraktas 11 som diffusa, diskuteras de nu av arbetsmarknadens parter i samband med en revidering av 1989 års lag om konkurrenskraften samt lönebildningssystemet. Den nuvarande lagstiftningen medger skatteavdrag då arbetstagaren förvärvar nya aktier i det företag där denne är anställd, varvid dessa aktier inte får säljas förrän efter fem år. Lagstiftningen reglerar också vissa former av aktieägande för arbetstagare, såsom t. ex. då aktier emitteras som är reserverade för arbetstagarna i enlighet med preferenstermer, samt då det införs program för aktieoptioner. Det existerar ingen specifik lagstiftning och inga skattemässiga incitament för vinstdelningen, vare sig det gäller den kontantbaserade vinstdelningen eller den uppskjutna vinstdelningen. Det finns ingen tillgänglig statistik vad gäller spridningen av vinstandelssystemen i Belgien. En undersökning som utfördes 1991-1992 antydde att aktiesystemen hade en större spridning än vinstandelssystemen. Dessa tillämpas inom en mängd olika sektorer, men tycks vara mer vanligt förekommande i större industriella och kommersiella företag inom den finansiella sektorn samt hos multinationella företag. PEPPER-system upprättas i Belgien oftare på initiativ av ledningen och mer sällan som en följd av kollektivförhandlingar. Ända fram till förra året har den belgiska regeringen förhållit sig mycket passiv till att främja de ekonomiska andelssystemen. De erfarenheter som gjort i andra EU-länder har påverkat endast några få av de lagförslag som har lagts fram under 1990-talet. 12 ALLMÄN" TABELL OVER PEPPER 1 } Land: Belgien Generell inställning: Lagstiftning: Omfattning av system avseende vinstandelsframjande: Förändring 1991-1995: Särskilda lagar samt aret för dess införande: Skattemässiga förmåner: Allmänt förekommande typer av system: Antal system/ företag som berörs: Antal arbetstagare som berörs: Vinst för arbetstagare eller del i vinst/arbetstagare: Negativ, diskussioner fors dock för närvarande; vinstdelning och aktieägande för arbetstagare förbjudet på grund av lönestopp Aktieägande for arbetstagare: (1983. 1986), aktieoptionen (1984,1990); preferensaktieerbjudanden (1991 1rs stadga) Relativt begränsade, i synnerhet vad det galler aktieägande för arbetstagare samt aktieoptioner Aktieägande for arbetstagare Börsnoterade företag 1994: 36 900 arbetstagare Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Danmark Diskussioner under 1994 Avseende aktiebaserad vinstdelning samt aktieägande för arbetstagare (sedan 1938) Vissa vad galler aktiebaserad vinstdelning, obligaltonsbaserad vinstdelning samt aktieägande för arbetstagare Tyskland Positiv, förutom avseende kontantbaserad Viss lagstiftning avseende Endast vad del gäller aktieägande för arbetstagare, aktieägande för vinstdelning; vädjan all arbetsmarknadens parter Grekland Inga diskussioner Spanien Vadjan till arbetsmarknadens parter Olika former av kontantbaserad vinstdelning samt uppskjuten vinstdelning inklusive vinstandelsbevis Obligationsbaserad vinstdelning Multinationella företag; företag inom den finansiella sektorn; 10 % av de större företagen (undersökning) Ingen information tillgänglig S S av den utdelningsbara vinsten: uppskattningsvis 1. 5-6 % av lönen Regeringsplaner pl au inom en snar framtid lagstifta om vinstdelning 27 (1995) Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Blygsamt men stabilt intresse Aktieägande for arbetstagare 16 (1994) Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Aktiebaserad vinstdelning Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Aktieägande för arbetstagare och 1500-2000 företag Omkntig 1,5 miljoner (bokslut 1994) 300 DM per år=0,6% av den genomsnittliga bruttolönen någon ökning mindre förändringar under 1994 arbetstagare; uppskjuten vinstdelning Viss lagstiftning avseende kontantbaserad vinstdelning (1984) samt aktieägande för arbetstagare (1987) Avsevärda blde vad del galler foretag och arbetstagare Endast allmanna bestämmelser i arbetslagstiftningen samt beträffande de fall di arbetstagare köper ut sitt företag (1986) Obetydliga, förutom beträffande de fall dl arbetstagare köper ut sin företag Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Kontantbaserad vinstdelning Antal kollektivavtal med klausuler om kontantbaserad vinstdelning: 1087 (1994) Som omfattas av dessa avtal: 1. 8 miljoner Ingen information tillgänglig : > Viss minskning =:—•!*,. i ,-. , •••: r - r- t | 13 i^^y Danmark I Danmark har det under 70 och 80-talet debatterats mycket om nationella löntagarfonder, men inget av förslagen har genomförts. I Danmark finns för närvarande ingen lagstiftning som avser någon kontant, vinstutdelning och den anses inte ha någon större spridning. Det finns emellertid tre PEPPER-system: två i form av aktier (aktiebaserad vinstdelning och aktieägande för arbetstagare), och ett i form av obligationer (obligationsbaserad vinstdelning). Alla system är frivilliga eftersom det är upp till de enskilda företagen att ansöka om tillstånd att genomföra dessa (systemen är förbundna med vissa skattelättnader och måste därför godkännas av finansministern). Det finns två särskilda system som avser arbetstagaraktier. Det ena gör det möjligt för arbetstagaren att teckna aktier till en förmånlig kurs. Detta dock under förutsättning att den enskilda arbetstagaren endast tecknar aktier till ett värde av upp till 10 % av lönen. Arbetstagaren beskattas inte vid aktieteckningen, men vid försäljningen kommer de vanliga reglerna för beskattning av aktier att tillämpas. Man för ingen-särskild statistik över antalet system, eller över antalet arbetstagare som omfattas av systemen. Det andra systemet infördes under 1987. Varje arbetstagare kan tilldelas aktier till ett värde av upp till 6 000 DKK årligen; maximigränsen ligger på ett kursvärde av 10 % av arbetstagarens lön. Aktierna måste dock bindas för en period av 7 år. Det sker ingen beskattning vid tilldelningen, men vid aktieförsäljningen tillämpas de vanliga reglerna för aktiebeskattning. Det finns ingen statistik över hur många arbetstagare som omfattas av systemen, men antalet system är följande: 1987 1988 1989 1990 1991 6 10 1992 1993 20 1994 20 14 16 16 16 Det finns inga uppgifter tillgängliga om antalet system år 1995. Sedan 1958 har det varit möjligt att utfärda obligationer till anställda avgifts- och skattefritt. De anställda måste dock betala skatt på utdelningen. Från och med den 1 januari 1996 betalar arbetsgivaren ingen skatt så länge värdet är lägre än 1 800 DKK per anställd. Om obligationernas värde överstiger detta belopp måste arbetsgivaren betala en avgift på 45 %. Som kompensation är hela kostnaden, dvs. värdet på obligationen plus avgiften på 45 % och utdelningen, avdragsgill för arbetsgivaren. För att ett system skall godkännas måste det vara öppet för alla de anställda och värdet på obligationerna plus avgiften på 45 % får inte överstiga 10 % av den anställdes årsinkomst. Obligationerna måste bindas på fem år. 14 Det finns ingen statistik över hur många anställda som innehar detta slags obligationer, men antalet system är enligt följande. '*&' 1992 1993 1994 1995 1996 32 25 28 27 5 (endast första kvartalet). Det är svårt att ge en allmän översikt över hur vanligt det är med PEPPER-system i Danmark eftersom endast de ovannämnda (som kräver tillstånd) är registrerade. Dessutom finns ingen statistik över hur många anställda som berörs. Uppgifterna på antal godkända system tyder på att PEPPER-systemen har en stabil men ganska blygsam omfattning. Under de senaste åren har ett flertal börsnoterade aktiebolag upprättats inom den statliga sektorn. Verksamheten för de enskilda företagen är avhängig av de marknadsmässiga förutsättningarna. De lagar som tillämpas i samband med etableringen av dessa företag sörjer för möjligheten av att emittera aktier till arbetstagarna. Det är dessutom möjligt att betala ut prestationslöner till arbetstagarna inom den statliga sektorn. Tyskland Den tyska lagstiftningen tillhandahåller inte några incitament vad gäller vinstdelning. Det finns emellertid en betydande författningssamling som är avsedd att främja aktieägandet för arbetstagarna samt ackumulering av kapital. Att utfärda direkta riktlinjer till de berörda parterna anses inte vara den tyska regeringens skyldighet. Arbetstagarnas sparmedel investeras enligt avtal med arbetstagarna. Arbetsmarknadens parter kan utveckla sina egna system. Den tyska regeringen har nyligen tagit initiativ till att utveckla förordningar, genom vilka systemen på de enskilda företagens nivå, inom ramen för de centrala avtal som'sluts mellan arbetsmarknadens parter, skulle kunna främjas, utvecklas, spridas och upprätthållas. Förordningarna tillhandahåller incitament som är relaterade till den enskilde arbetstagarens sparmedel Eftergifter erbjuds till låginkomsttagare (ensamstående: högsta årliga inkomst 27 000 DEM; gifta: högsta årliga inkomst 54 000 DEM), förutsatt att andelsägandet blir bundet i en särskild form av investering under en arkiveringstid som är minst 6 år. De lättnader man erbjuder består av en låg bonus vilken staten betalar ut och vilken uppgår till 10 % av den summa som investeras i produktivt kapital, varvid den högsta summan uppgår till 936 DEM per år. Dessutom gör inkomstskattelagen det möjligt för de arbetstagare som erbjuds prissänkta aktier av sina arbetsgivare att bli befriade från skattebetalningar för dessa förmåner samt social försäkringsavgifter, varvid det högsta skattefria beloppet uppgår till 300 DEM. Detta sker dock på villkor att företagen understödjer förvärvandet till ett värde upp till 50 % av aktievärdet, samt på villkor att aktierna är spärrade under en sexårsperiod. Även om man i inte Tyskland beviljar några lättnader i samband med kontantbaserade vinstdelningssystem, så är dessa system relativt vanliga bland det låga antal företag som också tillämpar system avseende 15 uppskjuten eller aktiebaserad vinstdelning. Antalet system har i Tyskland förändrats endast obetydligt. Det finns inte några specifika siffror tillgängliga beträffande antalet allmänna vinstdelningssystem. Värdet på arbetstagarkapitalet har ökat från 15 miljarder DEM, till 20 miljarder DEM. Andra källor rapporterar om en viss ökning vad gäller antalet arbetstagare som omfattas av systemen. även de arbetstagarna poängterades År 1995 vädjade den tyska regeringen till arbetsmarknadens parter om att de skulle låta aktieägande för arbetstagare och andra närbesläktade system ingå i löneavtalen. I de nya initiativen beträffande aktieägandet för för troliga sysselsättningstillväxten samt för en mer rättvis fördelning av inkomst och kapital. Den tyska regeringen har försökt att övertyga arbetsmarknadens parter om att de skall främja dessa system, men trots denna vädjan så är tillämpningen av systemen inte särskilt utbredd i Tyskland. Läget i det f. d. Östtyskland förmodas vara att det är mindre utbrett. Den tyska regeringen rapporterar att arbetsmarknadens parter behöver ta nya initiativ för att därmed medverka till att en miljö skapas där privata arbetstagarinvesteringar kan resultera i att sysselsättningstillväxten kan öka, att arbetstagarnas andelsägande i kapitalet kan främjas och arbetstagarnas engagemang i företagen kan öka fördelarna med en dylik lönepolitik Grekland Den grekiska regeringen har under 1980-talet, och i synnerhet efter 1987, på ett aktivt sätt främjat PEPPER- systemen. Detta har skett med hjälp av en lagstiftning som erbjuder skattemässiga incitament till både företag och arbetstagare. Det finns ett särskilt rättsligt ramverk som är avsett för arbetstagarnas andelsägande i företagens vinster samt i företagens tillgångar. Det finns bestämmelser som reglerar två principiella typer av vinstandelssystem, nämligen kontantbaserad vinstdelning samt aktieägande för arbetstagare. Dessa är frivilliga. Efter 1990 har det inte rapporterats att man infört några specifika förordningar. Det är tillåtet för företag att kontant fördela en del av sina nettointäkter eller en del av sin vinst till sina arbetstagare. Denna del får inte överstiga 15 % av det årliga nettoöverskottet per räkenskapsår De företag som inför denna form är skyldiga att utarbeta en förteckning över förmånstagarna samt över vilka summor som beviljas varje enskild arbetstagare, varvid en kopia av denna lista skall skickas till arbetsrådet. Skatteförmåner beviljas både arbetstagare och företag. Arbetstagarens förmåner betraktas som inkomst frän rörliga tillgångar. Fördelade vinster inkluderas inte i arbetstagarens socialförsäkringspremier, och från och med 1990 undantas dessutom de fördelade vinsterna från arbetsgivarens socialförsäkringskostnader. Det är även tillåtet för företag att fördela aktier till sin personal eller till personalen på dotterföretag. För arbetstagarnas del undantas den inkomst som härrör från dessa aktier från skatt och från socialavgifter, samtidigt som utdelning och ränteutbetalning på aktier som fördelas till personal är belagda med inkomstskatt avseende rörliga tillgångar. För företagets del sker en skattebefrielse på det kapital som allokeras för aktier som skall fördelas till arbetstagarna; detta kapital far dock inte överstiga 20 % av vinsten. Den generella inställningen är att de berörda parterna (arbetsgivare och arbetstagare) kan föranstalta om åtgärder för att främja dessa system på nationell, regional, sektoriell eller yrkesmässig nivå. De organ som berörs är ansvariga för varje avtal om specifika åtgärder samt för efterföljande praktisk tillämpning. 16 Dessutom kan parterna också vidta åtgärder genom enskilda kontrakt och förordningar. Alternativ kan inkluderas i kollektivavtalen. Spanien I Spanien reglerar arbetslagen varje bestämmelse som avser extra utbetalningar. Det förekommer inga diskussioner huruvida någon särskild politik skall tillämpas eller några särskilda åtgärder skall vidtas beträffande vinstandelssystemen. Trots att den spanska lagstiftningen visserligen gör det möjligt att låta arbetstagarna bli andelsägare i företagens vinster, så ges inga speciella förmåner, varken till företag eller till arbetstagare. En lag från 1986 reglerar de fall då arbetstagare köper ut sitt företag. Det finns inga planer på att börja tillämpa lagstiftning för att förändra dessa skattemässiga arrangemang. Vinster kan fördelas på två olika sätt, antingen som direkt arbetskompensation eller genom att det upprättas fonder avseende specifika, kollektiva mål. Enligt skattelagen för företag betraktas dessa vinster som arbetsomkostnader på två villkor: att sådan kompensation inkluderas i kollektivavtalen samt att skälet till kompensationen är att få arbete utfört. Beträffande allokeringen av fonder, så behandlas särskilda kategorier som avdragsgilla omkostnader. Skattemässigt behandlas vinstrelaterade utbetalningar till arbetstagare -som vanliga löner. Från och med 1986 är det tillåtet för arbetstagare att ta över ett företag, varvid dessa kallas för arbetstagarföretag (SSAALL). Denna typ av arbetarägda företag, där minst 51 % av tillgångarna ägs av dess arbetstagare, kan under vissa förhållanden ha rätt till en skattebefrielse på 99 % från den indirekta skatten. Det finns ingen specifik statistik över systemen. Den generella information om det innehåll i kollektivavtalen som inkluderar klausuler om ekonomiskt andelsägande antyder en obetydlig minskning i det antal klausuler som berör sådana bonusutbetalningar som är direkt relaterade till produktiviteten. Av skatteutredningar har det framkommit att det i huvudsak är större företag som tillämpar denna typ av stimulansåtgärd för sina anställda. Som en följd av de begränsade bestämmelserna i Spanien på detta område, så väljer arbetsmarknadens parter själva vilket specifikt andelssystem de vill tillämpa. Vilken typ av andelsägande som företag och arbetstagare anser vara mest lämpligt fastställs genom kollektivavtal samt genom enskilda anställningskontrakt. Ett grundläggande kriterium i samtliga dessa fall är att andelsägandet inte skall ingå i grundlönen utan vara ett komplement till den. I de förhandlingar som nu pågår tar man hänsyn till det regeringsförslag som avser att knyta samman löneökningar med förbättringar i produktiviteten, varvid detta får betraktas som ett avgörande genombrott. Frankrike Regeringsstödet i Frankrike för arbetstagares ekonomiska andelsägande har sedan slutet av 1950-talet varit kontinuerligt och som en följd av detta tillhandahåller den franska lagstiftningen ett rättsligt ramverk samt generösa skattemässiga förmåner för en mängd olika ekonomiska andelssystem, frivillig och kontantbaserad vinstdelning, uppskjuten vinstdelning, aktieägande för arbetstagare samt sparsystem för företag. Det politiska 17 samförståndet om att PEPPER-systemen genom en officiell regeringspolitik ytterligare bör främjas har under 1993 och 1994 inneburit nya lagstiftningsinitiativ. Det övergripande målet har varit att. på nytt stimulera det ekonomiska andelsägandet, vilket skulle ske genom att ett antal hinder som härrörde från 1990 års lagstiftning undanröjs, genom att förenkla befintliga förordningar från 1986 års rättsliga ramverk, samt, genom att de skattemässiga incitamenten utvidgas. Förutom de redan ansenliga skattemässiga förmånerna har 1994 års lag bl. a. inneburit en ökning av de skattemässiga förmånerna avseende den uppskjutna vinstdelningen samt avseende sparsystemen för företag. Det är anmärkningsvärt att man i samma lag kombinerar dessa åtgärder, vilka är inriktade på att främja det långsiktiga sparandet och de långsiktiga investeringarna, med specifika åtgärder som syftar till att stimulera den kortsiktiga konsumtionen samt främja arbetsdelningen med hjälp av vinstdelning. Den kontantbaserade vinstdelningen är i Frankrike inriktad på att ge ett komplement till grundlönerna, varvid denna skall knytas till någon form av måttstock för företagets ekonomiska prestanda. Lagen från 1994 har inneburit att man har förstärkt och anpassat några av de förutsättningar som skall uppfyllas för att skattelättnad (inklusive socialförsäkringskostnader) skall erhållas, däribland följande: - Systemet skall ha en kollektiv och varierande beskaffenhet. - Systemet skall principiellt inte kunna bytas ut mot andra former av belöningar. - Den maximala andelen av den totala bruttolönen som skall kunna allokeras såsom vinstdelning skall öka till att uppgå till 20 % (10 % från och med 1990). - Systemet skall principiellt tillämpa enhetliga beräkningar för samtliga kategorier av arbetstagare. Fler än 2,5 miljoner arbetstagare omfattas nu av cirka 8000 avtal avseende den kontantbaserade vinstdelningen. Efter en period under den andra halvan av 1980-talet då det skedde en spektakulär expansion, minskade antalet avtal på ett påfallande sätt i början av 1990-talet. Detta skedde till följd av att de obligatoriska systemen avseende uppskjuten vinstdelning i ett flertal fall utvidgades till att omfatta de mindre företagen. Efter 1993 har det återigen skett en ökning av antalet system avseende den kontantbaserade vinstdelningen. Inom olika sektorer och hos företag av olika storlek kan stora olikheter vad gäller bonusutbetalningens storlek urskiljas. Systemen avseende uppskjuten vinstdelning har varit en viktig katalysator för det ekonomiska andelsägandet i Frankrike. Frankrike är det enda land i Europa där andelsägandet i företagens vinster är obligatoriskt för företag av en viss storlek. Samtliga företag som har minst 50 anställda (100 år 1990) åläggs att upprätta en fond avseende uppskjuten vinstdelning. Detta förklarar varför Frankrike dessutom är det land i Europa där utbredningen av det ekonomiska delägandet är störst. Arbetstagare kan få förfoga över det ackumulerade beloppet först efter inkomstskatt och socialförsäkringskostnader (delvis). tre år). Beloppet undantas därefter fem år (eller från Lagen från 1994 medförde att systemen avseende uppskjuten vinstdelning spreds till mindre företag, varvid dessa tillämpar systemen på frivillig basis (högst 51 anställda) och lagen medförde dessutom att det blev fier skattemässiga incitament för dessa företag. Under 1994 skedde en ökning av andelsägandet, varvid drygt 16 000 avtal omfattade fler än 19 000 företag samt fler än fem miljoner arbetstagare. Förutom de omarbetningar som gjordes innebar den nya lagen från 1994 att en del anmärkningsvärda nya åtgärder infördes, vilka hade influerats av utvecklingen inom företagsdemokratin samt den makroekonomiska utvecklingen. I dessa åtgärder ingick följande: - Främjandet av att de arbetstagare som är aktieägare skall medverka i förvaltningen av företaget. - Möjligheten av att genom kollektivavtal införa ett "tidssparkonto", vilket gör det möjligt för arbetstagare att omvandla sin vinstdelningsbonus till betald ledighet. - Möjligheten för företag att "frigöra" sina fonder avseende den uppskjutna vinstdelningen, då ny bil skall förvärvas eller vid byggnadsarbete. - Upprättandet av ett övergripande råd avseende andelsägandet (andelsäganderåd). Att andelsäganderåd upprättas visar vilken betydelse den franska regeringen anser att arbetstagares (ekonomiska) andelsägande har. Andelsäganderådets övergripande mål och ansvar är att bevaka hur de franska företagen tillämpar det ekonomiska andelsägandet samt medverkandet i företagens förvaltning samt att samordna alla initiativ som innebär att andelsägandet får ytterligare spridning. Vidare åligger det andelsäganderådet att till premiärministern och parlamentet sammanställa en årlig rapport som sammanfattar samtliga framsteg som gjorts beträffande de ekonomiska andelssystemen (den frivilliga och obligatoriska vinstdelningen samt sparsystemen för företag) samt beträffande löneförhandlingarna i de företag där man har slutit avtal om frivillig vinstdelning. Arbetsmarknadens parters engagemang samt den information som parterna sprider har stimulerats av att en årlig rapport har lagts fram beträffande användningen av de system som främjas av regeringen samt av att arbetsministeriet har publicerat informationsblad om det ekonomiska andelsägandet. Att utvidga sparsystemen för företagen till att omfatta pensionssparplaner vore en tänkbar ny utveckling till följd av de diskussioner som för närvarande förs inom andelsäganderådet. 19 ALLMAN TABELL OVER PEPPER 2 * Generell inställning: Lagstiftning: Omfattning av system avseende PEPPER: Forändring 1991-1995 ) Land: Särskilda lagar samt aret för dess införande: Skattemässiga förmaner: Allmänt förekommande typer av system: Antal system/ företag som berörs: Antal arbetstagare som berörs: Vinst för arbetstagare eller oei : vinst/arbetstagare: Frankrike Mycket gynnsam, diskussioner förs Åtskilliga förändringar sedan 1995 avseende kontantbaserad vinstdelning samt sedan 1967-1970 avseende uppskjuten vinstdelning, akticoptioner samt aktieägande för arbetstagare;betydande forändringar 1994 avseende lagstiftningen Avsevärda för bade företag och arbetstagare, ytterligare förbättringar under 1994 Uppskjuten vinstdelning 19 000 företag och 15 780 avtal 1993: 5,15 miljoner Uppskattningsvis 4,2 % av vinsten vad det gäller vinstdelning Avsevärd ökning Kontantbaserad vinstdelning Aktieägande för arbetstagare Skönsmässiga akticoptioner 8800 avtal 2,5 miljoner Uppskattningsvis 2,9 % av förtjänsten Avsevärd ökning 0,75 miljoner Ingen information tillgänglig 200 börsnoterade företag Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Dl arbetstagare köper ut sitt företag 600 fiin perioden 1984-1990. 55 efter 1992 (uppskattningsvis) Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Kontantbaserad vinstdelning 2500-3000 Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Irland Diskussioner förs i samband med statliga program Endast avseende aktieägande för arbetstagare, aktiebaserad vinstdelning samt akticoptioner Avsevärda förbättringar under 1995 Aktieägande för arbetstagare, aktiebaserad vinstdelning samt akticoptioner Italien Diskussioner förs för närvarande; vädjan till arbetsmarknadens parter (1993) Vissa bestämmelser i civilrätten samt i arbetsstadgan Inga stimulansåtgärder Vinstdelning Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig ökning väntas ske 300 system (beräkning gjord 1991); av en under sökning framgår att det hos 21 % av foretagen fmns incitament för arbetstagarna, varvid dessa grundas pl produktiviteten 900000 (beräkning gjord 1991). uppskattningsvis 6 % av arbetstagarna Ingen information tillgänglig Okänd Akticoptioner 4 Börsnoterade (privatiserade) företag Ingen information tillgänglig Ingen information ullgäng:;* Viss ökning •à , 20 ^mmÊÊÈÊUÈËÈËÊtÊÈÊËÊm* Irland Den lagstiftning som omfattar godkända PEPPER-system i Irland, framställs huvudsakligen i 1982-års finanslag samt i 1986-års finanslag. Företagen kan, då de tillämpar sådana system som är godkända av skatteinspektionen, allokera aktier till sina arbetstagare. Under förutsättning att vissa villkor är uppfyllda undantas dessa aktier från en skatteavgift på initialvärdet och på aktiernas efterföljande tillväxt. Det existerar - inga specifika rättsliga bestämmelser avseende den kontantbaserade vinstdelningen. Lagstiftningen beviljar viss skattelättnad till deltagarna i de godkända kontantbaserade vinstdelningssystemen samt aktieoptionssystemen. 1982 års, respektive 1986 års finanslag, innebar att skattelättnader för arbetstagare och för deras företag infördes, under förutsättning att en stiftelse upprättas vilken förvärvar aktier för arbetstagarnas räkning. För att erhålla en fullständig skattelättnad avseende inkomsten, måste aktierna vara spärrade i stiftelsen i fem år. 1995 års finanslag innebar att den årliga gränsen för skattebefrielse avseende arbetstagarnas vinstdelningssystem ökade från 2000 IEP till 10 000 IEP. Tack vare denna avsevärda ökning i fråga om gränsen för skattebefrielse väntas det ske en motsvarande ökning av antalet godkända vinstdelningssystem, varvid detta torde främja ett ökat andelsägande för arbetstagarna vad gäller att äga sina företag och varvid den följdriktiga och åtföljande vinsten torde bli en ökad produktivitet, förbättrade industriella relationer, m. m. Som ett resultat av de förändringar som 1995 års finanslag innebar, förväntas det ske en betydande ökning beträffande användandet av vinstandelssystemen. På grund av att man i ett antal betydande halvstatliga organisationer nyligen har börjat tillämpa andelsägande genom aktieförvärv för arbetstagarna, har införandet av system avseende aktieägande för arbetstagare fått en större uppmärksamhet. Enligt ett nuvarande irländskt statligt program, programmet för konkurrenskraft och sysselsättning (som är ett program som regeringen och arbetsmarknadens parter har enats om på nationell nivå), anmodas både regeringen och arbetsmarknadens parter att publicera samt främja genomförandet av ett antal initiativ avseende sysselsättningsutjämning. I detta inkluderas arbetstagarnas ekonomiska andelsägande. Avgörandet huruvida en organisation skall införa ett vinstdelningssystem eller ett aktieoptionsarrangemang fattas emellertid i sista hand av arbetsgivaren. Italien andelsägande I Italien fick de system som kan relateras till PEPPER ett avgörande genombrott tack vare avtalet den 23 juli 1993 mellan regeringen och arbetsmarknadens parter. Detta avtal resulterade i undanröjandet av det avgörande hindret för att det skulle ske ett ökat användande i Italien av ett system för att främja arbetstagares ekonomiska så kallade lönebestämningssystemet, innebar att företagen endast i en liten utsträckning kunde öka arbetstagarnas belöningar utöver de ökningar som fastställs genom kollektivavtalen. I och med detta avtal fäste arbetsmarknadens parter och regeringen uppmärksamheten på att det fanns ett behov av att införa samtliga åtgärder som är nödvändiga för att öka arbetstagarnas deltagande i företagens prestanda, varvid man föreskrev att de summor som utbetalas på företagsnivå skulle sättas i relation till företagets ekonomiska resultat samt grundas på tre indikatorer, nämligen produktivitet, kvalitet och lönsamhet. resultat. Detta hinder, det företagens vinster och i 21 Det finns för närvarande två huvudsakliga former av andelsägande: att arbetstagare tar del av ett företags resultat samt genom att arbetstagare blir andelsägande genom förvärv av ett företags aktier. Det finns inga specifika incitament. - Arbetstagaren kan erhålla sin belöning helt eller delvis genom att vara andelsägande i företagets vinster eller dess avkastning. Subsidierna är knutna till lönen och far inte överstiga 10 % (1993). Civilrätten och arbetslagen föreskriver att varje form av utbetalning som görs till arbetstagaren, skall betraktas såsom en def av belöningen. Arbetstagarna erbjuds tre sätt på vilka de kan bli andelsägande genom aktieförvärv - En andel av de aktier som företaget emitterar på marknaden reserveras för arbetstagarna till ett pris som är lägre än marknadsvärdet. Dock kan en majoritet av aktieägarna besluta om att dessa aktier inte skall åtföljas av rösträtt. - Ett fastställt antal aktier erbjuds arbetstagarna, i de fall då det sker ett offentligt aktieerbjudande. - Investeringsplaner erbjuds arbetstagarna, såsom del av det aktiepaket som reserveras för arbetstagarna. Ett intressant utvecklingsförlopp som otvivelaktigt har ökat vinstdelningen i Italien hänger samman med vad som brukar kallas för direkt medverkan i relationerna mellan företag och arbetstagare. I syfte att på ett progressivt sätt betona företagets och dess arbetstagares betydande gemensamma intressen används övergripande kvalitetsplaner med vars hjälp man upprättar olika former av direktengagemang för arbetstagarna i företagets produktivitetsmål. Det finns än så länge inga officiella beräkningar vad gäller förekomsten i Italien av ekonomiska andelssystem. En stickprovsundersökning avseende 104 företag, vilken företogs 1991, visade att hos 21 % av företagen grundades stimulansåtgärderna för arbetstagarna uteslutande på produktivitet. Hos 62 % av företagen sattes utbetalningarna i relation till lönsamhet, kvalitets och närvaro I de flesta fall grundades dessa utbetalningar på värden inom företaget. Beräkningar från andra källor visar att cirka 900 000 arbetstagare 1991 var involverade i 300 system, vilka erbjöd åtminstone någon form av vinstdelning. Dessa siffror utgör drygt 6 % av det totala antalet arbetstagare i Italien. Under de senaste åren har flera företag vidtagit åtgärder i syfte att erbjuda aktier till sina arbetstagare. I huvudsak har det varit fråga om företag inom bank-, finans- och försäkringssektorn. I samband med att statliga företag har privatiserais, har man under det senaste året bl. a. främjat arbetstagarnas förvärvande av aktier. I förnyade kollektiva löneavtal för banksektorn, textil- och beklädnadssektorn, kemikaliesektorn, frukt- och grönsakssektorn samt för ett antal industriella sektorer och tillverkningssektorer 1994, har gemensamma kommittéer inrättats för att kompletterande vinstfonder skall etableras. 22 •3 ALLMAN TABELL OVER PEPPER 3 ) Land Generell inställning: Lagstiftning' Omfattning av system avseende PEPPER: Förändring 19':-:-95. Luxemburg Diskussioner förs, regeringen beaktar initiativ, lagförslag frän parter beträffande aktieägande fir arbetstagare Nederländerna Positiv, diskussioner fora Särskilda lagar samt aret för dess Skattemässiga förmåner: Inga Inga stimulansåtgärder Förbittrad lagstiftning avseende kontantbaserad vinstdelning under 1994; obligationsbascrad vinstdelning och akticoptioner pi grundval av sparsystem för företag Avsevärda förbättringar under 1994 Allmänt förekommande typer av system: Kontantbaserad vinstdelning Kontantbaserad vinstdelning Antal system/ förelag som Anta! arbetstagare som berörs: Vinst för arbetstagare eller del i vinst'arbetstagare: 26 % av företagen (huvudsakligen banker) (1995) Ingen information tillgänglig 4. 5-8 % av den beskattningsbara nettovinsten Viss ökning 5. 2 % av företagen 11. 5% 5,7 % av den genomsnittliga vinsten Ökning vad det gäller antalet arbetstagare Akticoptioner Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig ökning vantas ske till följd av integrering med sparsystemen för företagen Österrike Positiv dock skeptisk inställning beträffande i synnerhet aktieägande för arbetstagare •9"'. i-5 arbetslag, reviderad 1991. 1994 ars inkomstlag arbetstagare Portugal En del diskussioner förs Privatiseringslag föreskriver sedan 1989 om aktieägande för arbetstagare: vinstdelning baseras pl 1969 1rs lag Stimulansåtgärder för företag scm tillämpar vinstdelning; stirr. jlar. sitgårder avseende aktieägande för arte'. su g are, bide för foretag och a r b e t s b i ;: "Uppskjuten Mn. stdcliiing" Aktieägande för arbetstagare Akticoptioner Program avseende aktieägande för arbetstagare Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Informa:;" '. ^tV. gi. E er. Jäst beträffande större företag 20 system Uppskattningsvis 18 000 1 -45 % av tillgångar Ökning väntas ske 1 • 400 Ingen information tillgänglig Okänd L'rrska'. tningsvis 340 Ingen information tillgänglig Okänd Vinstdelning 1 Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Okänd Vinstdelning Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Okänd Aktieägande for arbetstagare Börsnoterade företag 1 ; i ••» av aktieägarna är arbetstagare som inglr i iktieägandesystem (1994) Ingen information tillgänglig Ökning sedan i 9S9 i samband med privatisering 23 Luxemburg Även om intresset från regeringens och arbetsmarknadsparternas sida har ökat under de senaste åren, finns det i Luxemburg fortfarande ingen rättslig struktur som kan reglera eller främja att ekonomiska andelssystem för arbetstagare införs. För närvarande skiljer sig de berörda parternas åsikter kraftigt åt beträffande vilken typ av system som bör främjas. Förslagen om att främja andelssystem för arbetstagare stöds inte fullt ut varken av fackföreningarna, vilka fruktar att de skall förlora kontrollen över sin självständighet vad gäller förhandlingar, eller av arbetsgivarna. Arbetsgivarna ställer sig mer positiva till en flexibel lön, varigenom man utökar en fastställd grundlön med en belöning som varierar i storlek, samtidigt som regeringen anser att vinstdelningen skall vara ett frivilligt och motiverande instrument som är avskilt från löneförhandlingarna Trots frånvaron av ett rättsligt ramverk och skattemässiga incitament har man sedan 19()0 kunnat skönja en faktisk, om än blygsam, tillväxt av tillämpningen av ekonomiska andelssystem, om man jam for med 1^80- talet. Den kontantbaserade vinstdelningen är mer utbredd än aktieagandet, varvid denna oftast förekomma inom den finansiella sektorn samt som ett resultat av initiativ från ledningens sida Efter att det under 1980-talet endast förekommit ett visst mindre intresse, pågår nu seriösa diskussioner mellan arbetsmarknadens parter samt i parlamentet beträffande det ekonomiska andelsägandet Regeringen har fram tills nu inte deltagit i debatten, men för att gynna tillväxten av det ekonomiska andelsägandet i Luxemburg, överväger man nu rättsliga initiativ. Nederländerna Under 1980-talet fördes i Nederländerna diskussioner på regeringsnivå huruvida man skulle gynna vinstandelssystemen. Detta resulterade i ett detaljerat förslag om skattemässiga incitament for vinstdelning För att uppmuntra arbetsgivarna att upprätta ekonomiska system och för att uppmuntra arbetstagarna att delta i systemen, har man sedan den 1 januari 1994 ändrat ett antal regler avseende det ekonomiska andelsägandet samt förstärkt en del skattemässiga incitament (Law Vermeend/Vreugendhil). Den huvudsakliga giunden for lagen avser ett sparsystem eller en personlig fond Lagen tillhandahåller också en fullgod laitslig sttuktui for ett generellt ekonomiskt andelsägande. I Nederländerna är variationen avseende vinstdelningssystemen begränsad, i synnerhet vid en jämförelse med andra länder, såsom Storbritannien och Frankrike. Det finns två olika vinstdelningssystem för vilka det finns skattemässiga incitament, nämligen kontantbaserad vinstdelning och uppskjuten vinstdelning Den kontantbaserade vinstdelningen tycks emellertid vara den mest allmänt förekommande. Arbetsgivarna kan givetvis vidta andra åtgärder för att räkna ut behållningen med vinstdelningen, och de kan, istället för utbetalningar, välja optioner på aktiekapitalet, m m. Ett centralt inslag i 1994 års lag är lönesparsystemet och detta, tillsammans med premiebesparingssystemet, är de viktigaste av de sparsystem som företagen tillämpar Bägge dessa system hade som mål då de upprättades att dämpa den årliga löneökningen Med hjälp av 24 skattemässiga incitament uppmuntras arbetstagarna att spara pengar och arbetsgivarna att upprätta andelssystem. Det äf också möjligt att tillämpa de bägge systemen samtidigt. Besparingar kan konverteras till aktier. Det finns emellertid inget direkt samband mellan å ena sidan besparingar och å andra sidan prestanda och resultat (vinster). I syfte att främja andelsägandet genom vinstdelning ökade regeringen under 1994 den skattefria behållningen. Man förkortade samtidigt även arkiveringstiden. De arbetstagare som använder sig av systemet betalar en total avgift på 20 % (istället för 35 %, vilket var fallet före 1994). Istället för utbetalningar kan arbetsgivaren erbjuda arbetstagaren option på företagets aktier. Det totala värdet för denna option är begränsat till ett högsta värde av 1580 NLG per år. Aktieoptioner kan ingå i ett sparsystem, varvid likadana skattemässiga incitament tillämpas som då lönesparsystemet används. Ett ytterligare krav är att värdet på optionerna fixeras till 7,5 % av värdet på de respektive aktierna. Eventuella inkomster som kan härröra sig från användandet av dessa optioner satts in pä ett särskilt sparkonto med en arkiveringstid på fyra år. Denna summa är skattefri upp till ett högsta belopp (1995: 1580 NLG). Detta högsta belopp att faststalls varje år av regeringen. Förberedelser görs för vissa förändringar. För närvarande måste arbetsgivarna betala en total avgift på 10 % då de tillämpar lönesparsystemet. Man har föreslagit att denna förändring skulle minskas till 0 V under förutsättning att den sparade summan består av företagsaktier som antingen är i arbetsgivarens foretag, eller i ett delägarskap som har samröre med arbetsgivaren. Den andra förändringen gäller den avgift på 20 % av den kontantbaserade vinstdelningen som arbetsgivaren måste betala. Denna avgift skulle kunna minskas till 10 %, dock endast om arbetsgivaren begär en minskning. Det har skett en ökning av det totala antalet arbetstagare som erhåller behållning frän en "kontantbaserad vinstdelning, men samtidigt har nivån pä behållningen minskat avsevait Under 1994 omfattade detta system cirka 11,5 % av samtliga arbetstagare, jämfört med 7,3 % under 1993. År 1994 var genomsnittet på den totala behållningen 2426 NLG, vilket innebar 5,65 % av den genomsnittliga timlönen. Detta var cirka 55 % lägre än den genomsnittliga behållningen under 1993. De nu existerande reglerna gör ingen åtskillnad mellan män och kvinnor eller mellan andra kategorier av förmånstagare. Det innebär dock inte att det föreligger ett jämlikt andelsägande. Såsom ovan beskrivits beror omfattningen av andelsägandet på åtskilliga aspekter, varvid lönenivåerna är den viktigaste aspekten. Vad galler de högavlonade arbetena, så är behållningen cirka 1 % av den totala genomsnittliga timlönen (icke deltagare inte inkluderade) och beträffande de lågavlönade arbetena är behållningen mindre än 0,3 %. I december 1994 deltog drygt 26 % av samtliga arbetstagare i lönesparsystem. Det existerar ingen pålitlig information beträffande aktieoptioner samt beträffande aktieägande för arbetstagare. Arbetsgivarna bär ansvar för om vinstdelningssystem införs eller ej Pä grund av detta och på grund av det faktum att generellt sett så tillåts inte alla arbetstagare att ta del av behållningen från de kontantbaserade vinstdelningssystem som deras företag tillämpar, så stöder inte fackföreningarna att systemen infors Detta gäller i synnerhet de fall då ett dylikt system innebar en lägre tillväxttakt inom den underliggande lönenivån 25 eller inom de lägre grundlönerna. Det finns inga tillgängliga siffror beträffande i vilken utsträckning som de kontantbaserade vinstdelningssystemen ingår i kollektivförhandlingarna. Siffran antas emellertid vara låg. Österrike I Österrike har system som avser att främja aktieägandet för arbetstagarna eller en aktiebaserad vinstdelning liten genomslagskraft. Endast för vinstdelning existerar det en rättslig grund. Arbetsmarknadens parter ställer sig skeptiska till aktiebaserade system. Enligt Österrikes arbetslag kan arbetsråd och arbetsgivare enas om ett vinstdelningssystem Parterna kan utveckla och reglera enskilda vinstdelningssystem, förutsatt att de kan enas om vissa villkor. Ett visst system kan inte tillämpas för enskilda arbetstagare, utan det måste omfatta hela företaget. Lagen i Österrike medger att man tillämpar vinstdelningsbonus för tjänstemännen ("Angestelltengesetzes"). Personalen kan inte göras ansvariga för företagets förluster. Lagen sörjer också for att foretagets bokföringsböcker får granskas av personalen. Det fanns inga uppgifter om huruvida det existerar bestämmelser om skattelättnad avseende vinstdelningen. I allmänhet medger lagen att aktieägandet för arbetstagarna kan ingå i kollektivavtalen. Sedan 1994 medger lagen att det till arbetstagarna kan ske en skattefri fördelning av aktier till ett reducerat pris Det högsta tillåtna skattefria beloppet uppgår till 10 000 ATS per år Dessutom måste all personal eller en särskild grupp av personalen vara berättigad till systemet. Vinstutbetalningar faller under normala skatteförordningar (22 % skatt), varvid man kan välja att beloppet beskattas som inkomstskatt (vilket i de flesta fall ar förmånligt för arbetstagarna). Under 1994 upphävdes vissa skatteregler avseende tillgångar och realisationsvinster Det finns ingen tillgänglig statistik över aktieägandet för arbetstagare eller över vinstdelningen Den information som finns tillgänglig över aktieägandet för arbetstagare pekar emellertid på att det uppskattningsvis omfattar cirka 18 000 arbetstagare. Då detta skattefria arrangemang beviljades tämligen nyligen väntas antalet öka. Vinstandelssystem på en yrkesmässig nivå återfinns i huvudsak inom metallindustrin. Frågan om PEPPER har först på senare tid diskuterats och utvärderats av arbetstagarrepresentanterna. Som en följd av detta har "Bundesarbeitskammer" beslutat om att låta PEPPER ingå i utbildningsprogrammet för arbetsgivarrepresentanter och arbetsråd. Erfarenheten visar emellertid att aktieägandet för arbetstagare tycks genomföras endast då företaget introduceras på fondbörsen, eller då företaget har ekonomiska och finansiella problem. På grund av de stora risker som den senare anledningen innebär för arbetstagarna, så betraktar "Bundesarbeitskammer" och arbetsråden dessa system med skepsis. 26 •3 Vinstdelning anses vara en viktig del i fackföreningarnas kollektivavtal samt avtalens policy vad gäller att utveckla en ökad flexibilitet avseende lönesystemen. Avtal och diskussioner om PEPPER har emellertid en marginell betydelse och behandlas med en smula skepsis. En förbättring väntas inte ske inom en överskådlig framtid. Portugal I Portugal omfattas arbetstagarnas andelsägande i företagens resultat av arbetslagen, och sedan 1969 har andelsägandet inte betraktats såsom en belöning. Andelsägandet genom aktieförvärv är nära knutet till den offentliga sektorns privatiseringspolitik, vilken lagen om privatisering föreskriver att en viss procent av det aktiekapital som skall privatiseras skall reserveras för mindre tecknare samt for arbetstagare i det företag som ämnar genomgå en privatisering. lanserades under 1989 Den övergripande Vinstdelningsbeloppen kan räknas ifrån den beskattningsbara vinst som görs för räkenskapsåret ifråga, dock under förutsättning att det kommer att betalas ut till eller göras tillgängligt för förmånstagarna vid slutet av efterföljande räkenskapsåret. Att äga en andel i ett foretags vinster ar inte längre ett underlag for att avgiftsbelägga de lagstadgade avdrag som gäller for socialförsäkringen Bland de stimulansåtgärder som avser andelsägandet genom aktieförvärv ingår optionsprogram för att teckna eller förvärva aktier i enlighet med de avtal som sluts mellan foretagen och deras arbetstagare, samt förvärvandet av aktier som av staten erbjuds till offentlig försäljning. De skattemässiga incitamenten omfattar följande åtgärder: - För arbetstagarna: ett avdrag från den totala beskattningsbara inkomsten på 50 % av det belopp som 1991 tillämpades för arbetsgivarens optionsprogram, varvid den högsta gränsen sattes till 250 000 PTE. - För företagen: ett avdrag från företagsskatten som är likvärdigt med de förluster och övriga utgifter som blir följden då arbetstagarna utövar sina rättigheter att teckna aktier eller förvärva optioner De skatteavdrag som beviljas med avseende på förvärvandet av sädana aktier som av staten eibjuds loi offentlig försäljning innefattar ett avdrag från den totala beskattningsbara inkomsten som ai likvaidigt med M) "'« av del belopp som kan tillämpas upp till ett visst högsta belopp for en individ, samt dubbla det beloppet för bagge parter, i de fall då de inte är separerade enligt lag Det finns ingen tillgänglig information över hur många arbetstagare som har tecknat sig för optionsplaner eller har förvärvat aktier i samband med privatiseringssystemen. Det finns inte heller någon information beträffande vinstdelningen. Efter 1991 har det inte skett några förändringar vad gäller den skattemässiga strukturen. 27 mmmmmmm Av den enda information som finns beträffande det nuvarande läget framgår det att avseende andelsägandet genom aktieförvärv fram till slutet av 1994 så utfördes 130 operationer som förändrade det öppna andelsägandet i aktiekapitalet hos 100 företag. Det aktiekapital som ägdes av mindre aktieinnehavare och av de arbetstagare som ägde aktier i det företag där de är anställda, representerar 12,4 % av det totala antalet aktieägare. Det är viktigt att observera att Portugal inte har en tradition av att låta arbetstagare bli ekonomiskt delaktiga i vinster samt företagstillgångar, ett faktum som i huvudsak kan tillskrivas historiska och sociokulturella faktorer. Dessutom har ett stort antal inhemska företag (också de av betydande storlek) stått under ett kontinuerligt ägande och en kontinuerlig ledning, samt i huvudsak varit familjeföretag. Förutom detta bör det uppmärksammas att majoriteten av företagen i Portugal är små och medelstora företag, vilka inte kan antas frambringa ackumulerade tillgångar. De sektorer där man främst har främjat principen om andelsägande och omfördelning har varit den finansiella sektorn samt försäkringssektorn. Nyligen har man i Portugal visat ett särskilt intresse för ämnet, vilket åskådliggjordes av att de två fackföreningskonfederationerna (UGT och CGTP) försökte föra in frågan i sitt ekonomiska och sociala avtal för år 2000. I regel förhandlar man inte på förhand med arbetstagarnas representanter om vinstandelssystem skall upprättas. Emellertid föreligger det flera fall då det faktiskt har hänt att man på förhand har konsulterat arbetstagarnas representanter, varvid detta i vissa fall har inneburit avsevärda förbättringar avseende vinstandelssystemen. En av inspirationskällorna för systemet enligt privatiseringslagen var den franska modellen Även förordningarna i Storbritannien och Irland användes som exempel för de skattemässiga incitamenten avseende arbetstagarnas ekonomiska andelsägande i företagens tillgångar. 28 ALLMAN TABELL OVER PEPPER 4 mÉ*âmmmm*m**rrpr*> ) Generell inställning; Lagstiftning; Omfattning av system avseende PEPPER : Förändring 1991-1995: Särskilda lagar samt aret för dess införande Skattemässiga förmåner. Finland Positiv, diskussioner förs med arbetsmarknadens parter Personalfondcr (1990) med ändringar 1996 Stimulansåtgärder vad det gäller personalfonder mga stimulansåtgärder vad det gäller kontantbaserd vinstdelning/aktieägande för arbetstagare Antal system företag som berörs Antal arbetstagare som berörs Förtjänst för arbetstagare eller del i vinstarbetstagare: 41 företag eller grupper av företag (1994) 90 KO Uppskattningsvis 2 % av årsinkomst till fonder under 1994 ökning direkt efter det att persorulfondcma infördes 1990; mycket liten ökning efter det Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig 1-2 % av utbetalda löner Okänd Allmänt förekommande typer av system; Uppskjuten vinstdelning (personalfondcr) Kontantbaserad vinshlcliimg/akne- ågandc för arbetstagare Sverige Inga diskussioner Endast avseende vinstdcbiingsfonder Förmåner för arbetstagare och förelag vid betalningar till fondema Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Ingen information tillgänglig Skönsmässiga aktieoptioner 4. 339 Avsevärda Ingen information tillgänglig Systemet med aktieköprätt för de med högre befattning ersätts av en plan fôr företagsaktier (skönsmässiga aktieoptioner) som träder i kraft i juli 1995 Storbritannien Mycket positiv, diskussioner förs; förbättringar sker kontinuerligt ' Avsevärda för både fs-clag och arbetstagare; ekad ski". e'. a"jnd under 1991, 1992 och 1554 Skönsmässiga aktieoptioner; Ändring från systemet som endas*, cmfaf. ade de med hög befattning til! en ny plan för företagsaktier (skönsmässiga aktieoptioner) för de med medelinkomst och lägre inkomst Aktiebaserad vinstdelning 09"8); aktieoptioner (198Q). skär. s—. Issiga aktieoptioner (1984), koritint^aserad vinstdelning (198"); program avseende aktieägande för arbetstagare 0 989); aktieägande för arbetstagare ( 19~8-); utjämnande förordningar under 1991, 1992 och 1994; förbättringar av samtliga system under 1995. iika behandling av dchidsanslall Juli 1995 Införande av ny plan för företagsaktier (skönsmässiga aktieoptioner). vilken ersätter 1984 1rs system, som endast omfattade de med hög befattning inom företaget Kontantbaserad vinst delning 12,740 Uppskattningsvis 3. 5 miljoner Maximalt vinstrelatcrad utbetalning pi 20 % per utbetalning eller 4000 GBP per arbetstagare (det som är lägst) Betydande tillväxt efter 1991 Aktiebaserad vin st delning 868 Uppckat\n;ngsvis I rr*i!;on Genomsnittligt värde på aktier förvärvade 1994/95: GBP 550 per arbetstagare Kraftig ökning, små förändringar Aktieoptioner 1,174 Uppskattningsvis 1 mljon Genomsnittligt varde pi aktier till vilka optioner beviljats 1994/95: GBP 2 900 per arbetstagare ' Kraftig ökning " 1 29 2 Program avseende aktieägande för arbetstagare Ingen information tillgänglig Langsam ökning Totalt 19. 14S syslem 5 miljoner arbetstagare Fördubblade siffror sedan 1991 ti i 30 Finland infördes År 1990 i Finland ett system avseende uppskjuten vinstdelning, "personalfonden och vinstbonussystemet", vilket ger skattemässiga incitament för arbetsgivarna och är ämnat att befordra en långsiktig ackumulering av arbetstagarnas kapital. De utbetalningar som arbetsgivaren gör till personalfonden är avdragsgilla för arbetsgivaren och inga socialförsäkringsavgifter behöver betalas. När arbetstagaren när varit medlem i fonden i tio år har denne rätt att varje år ta ut en tiondel av de pengar som finns i fonden. Hela summan kan dock tas ut om arbetstagarens anställning på företaget upphör. Inkomstskatt behöver bara betalas om uttag görs. De ändringar i personalfondens stadgar Personnel Fund Act (1660/95) som trädde i kraft 1996 förkortade vänteperioden för uttag från 10 år till 5 år och andelen som kan tas ut varje år höjdes till 15 %. Ändringar i inkomstskattelagen (227/96), som också trädde i kraft i början av 1996, minskade beskattningen av medlemmar i personalfonder så att 20 % av inkomsterna från personalfonden är befriad från skatt och de återstående 80 % skall beskattas som inkomst enligt inkomstskattelagar. Fonden kan investera sina tillgångar i arbetsgivarens foretag eller i ett foretag som ägs av samma grupp Om fonden investerar dess tillgångar i aktier hos arbetstagarens företag, blir personalen, genom fonden, aktieägare i företaget. Då fonden investerar sina tillgångar utanför det egna företag, måste investeringen vara saker och ge vinst. All avkastning från investeringsverksamheten bifogas varje är till medlemmarnas fondaktier Det finns i Finland inga rättsliga hinder för kontantbaserade och aktiebaserade vinstdelningssvstem. De anställda erhåller extra kontantbelöningar på grundval av företagets vinster eller andra ekonomiska resultat, men lagen i sig föreskriver inte någon specifik behandling. Dessa kontanta vinstpremier beskattas på samma sätt som arbetstagarnas övriga inkomster. Lagen om inkomstskatt medger att arbetstagarna har rätt att till ett fördelaktigt pris teckna aktier eller andelar. Denna förmån är skattefri, förutsatt att diskontot är högst 10 % av det aktuella priset, samt med det ytterligare villkoret att en majoritet av personalen har tillgång till förmånen. När lagen om personal fonder trädde i kraft i början av 1990, togs den emot synnerligen positivt. En majoritet av de nu existerande fonderna upprättades antingen under det år som lagen infördes, eller under året efter Efter det har ett mycket litet antal fonder etablerats. Den huvudsakliga anledningen till att intresset har dämpats, är troligen den konjunkturförsämring som ägde uim i början av 1090-talet, vilken knappast bidiog till att skapa ett klimat for att upprätta nya fonder information Under 1994 återfanns de allmänna personalfonderna i 41 företag (eller grupper av företag), vilka omfattade 90 000 arbetstagare. Det finns tillgänglig om övriga ingen pålitlig och fullständig vinstandelssystem i de finländska företagen. Enligt en undersökning avseende tillverkningssektorn, byggnadssektorn och vissa servicesektorer, så uppgick de vinstbaserade betalningar som utbetalades till arbetare uppgick till 1,2 % av den totala inkomsten. För kontorsanställda uppgick vinst- samt incitamentlönen till 1,8 % av den månatliga inkomsten. Det har skett en betydande ökning under de senaste tio åren av antalet kontorsanställda som erhåller en lön som är grundad på vinst och prestation. Under 1994 erhöll uppskattningsvis var fjärde kontorsanställd vinst- och prestationslön, varvid det under 1998 var mindre än fem procent. Å andra sidan har storleken på de månadsinkomster som kan härledas från vinst- och prestationslöner minskat bland de kontorsanställda som erhåller dylika löner. Under 1994 varierade den andel som erhölls från 5 till 7 procent bland olika grupper av kontorsanställda, medan variationen under 1984 låg pä mellan 5 till 13 procent. De mest snarlika modellerna för de finländska personalfonderna återfinns bland svenska stiftelsebaserade frivilliga fonder, och då i synnerhet Handelsbankens fond. Även de franska systemen med frivilliga vinstpremier och fondsystem har stått som förebilder. _ års Under det senaste året har det förekommit livliga diskussioner beträffande fonderna. Även vid de förhandlingar som ägde rum mellan staten och arbetsmarknadens parter under hösten 1995 och som gällde 1996-1997 och arbetsmarknadspolitiken, behandlades frågor som kunde hänföras till personalfonderna. Man förutspår att de livliga diskussioner som förs om personal fonderna samt om lagreformerna avseende fonderna, då fonderna har etablerats, kommer att främja att det i företagen upprättas nya fonder, samt att det införs andra former av vinstdelningssystem sysselsättningspolitiken samhällsekonomiska politiken, avtal den om Sverige I Sverige finns inget specifikt system för att direkt främja arbetstagares andelsägande i foretagens vinster Den svenska skattelagstiftningen grundas i huvudsak på principen om att samtliga belöningar som kan härledas från arbete, vare sig de är i form av löner eller andra förmåner, skall beskattas. 1 dagslaget ges inte några särskilda skattelättnader för systemen avseende andelsägandet i resultat/Vinst, varken for arbetsgivare eller arbetstagare. I 1981 års lag om sociala avgifter finns emellertid lagstadgade bestämmelser om ett undantag, vilket ar inriktat på att gynna vissa speciella indirekta förmåner för arbetstagarna. Dessa tillämpas i samband med att det sker överföringar av vinster till särskilda lagstadgade fonder (även kallade vinstdelningsfonder), vilka upprättas av ett företags arbetstagare eller deras arbetstagarorganisationer. Det kapital som överfors till stiftelserna är i huvudsak avsedda att användas till att belöna arbetstagare for deras insatser. Arbetstagarna betalar inte skatt på betalningar som görs till en vinstdelningsstiftelse vid den tidpunkt då betalningen görs, och inte heller medför betalningen att man blir berättigad att erhålla vinst. Därför behöver från en inte arbetsgivaravgiften betalas för det kapital som överförs. När medel betalas ut vinstdelningsstiftelse är mottagaren skyldig att betala skatt för den betalning som erhålls. Stiftelsen ar emellertid inte skyldig att betala arbetsgivaravgift vid utbetalningen, varvid man darfor inte blir berättigad att erhålla vinst. Detta undantag gäller endast på följande villkor: - Att medlen hålls spärrade av stiftelsen under minst tre kalenderår. - Att medlen ger vinst till en övervägande del (minst en tredjedel) av arbetstagarna samt på lika villkor - Att medlen inte betalas ut till ledning, delägare eller deras närstående i familjeföretag eller foretag med ett litet antal ägare. Storbritannien Det finns en läng tradition av ekonomiskt andelsägande i Storbritannien. En betydande tillväxt har sedan 1978 främjats av en lagstiftning som beviljar skattelättnader till godkända system avseende vinstdelning och aktieägande för arbetsgivare. Lagstiftningen är tolerant, såtillvida att den erbjuder skattemässiga incitament, vilka arbetsgivare och arbetstagare kan tillämpa på en frivillig basis. Arbetsgivare och arbetstagare kan själva besluta om vilken typ av system som gör det möjligt för dem att på bästa sätt främja det ekonomiska andelsägandet med tanke på deras särskilda behov. Mot bakgrund av tillgängliga erfarenheter har man uppdaterat reglerna för systemen. 1995 års finanslag Finance Act innebar betydande förändringar av kvalifikationskriterierna i samtliga de fem system som avser arbetstagares ekonomiska andelsägande som finns i Storbritannien, samt vilka som inbegriper skattelättnader. Förändringarna gjordes i syfte att ta bort de restriktioner som tidigare fanns avseende de deltidsanställdas medverkan i systemen, samt för att garantera att skattelättnaderna på ett jämlikt sätt gäller de deltidsanställda, av vilka den övervägande delen är kvinnor. De nya reglerna garanterar att de deltidsanställda fortsättningsvis är berättigade att delta i systemen. 1996 års finanslag införde en ny plan för företagsaktier (skönsmässiga aktieoptioner), vilkas målgrupp är chefer på mellannivå och arbetstagare med medelinkomst eller lägre inkomst. Finanslagen ersätter systemet med aktieoptioner från 1984 som är avsedda för företagsledare med hög inkomst och högt uppsatta chefer Samtidigt förbättras de andra stimulerande aktiesystemen så att de blir mer flexibla och attraktiva för både arbetstagare och arbetsgivare. Det finns flera olika typer av lagstadgade system avseende vinstdelning, aktieägande och aktieoptioner, liksom även flera olika system som inte är lagstadgade. Systemen avseende en vinstrelaterad lön (vinstlön) innebär att en del av arbetstagarens lon knyts till förändringar i vinsten i det företag där arbetstagaren arbetar Vinstlön som betalas till arbetstagare enligt ett system som registrerats av skattemyndigheterna ges en skattelättnad upp till en gräns på 20 % av lönen 'eller också 4000 GBP beroende på vilket som innebar den lägsta summan Kostnaderna i samband med upprättandet av ett godkänt system ar avdragsgilla. Det ar tillåtet att upprätta separata system for varje enhet som åstadkommer separata resultatrapporter. Systemen måste dock omfatta 80 % av arbetstagarna i den enhet som omfattas av vinstlönesystemet. Samtliga arbetstagare skall erhålla avkastning på lika villkor Den 31 mars 1995 fanns det uppskattningsvis 12 800 godkända vinstlönesystem, vilka omfattade nästan 3,5 miljoner arbetstagare. De godkända systemen avseende arbetstagarnas andelsägande innebär avsevärda fördelar Dessa system gör det möjligt för arbetstagarna att erhålla aktier gratis eller till ett reducerat pris frän de foretag dar de ar anställda De behöver inte betala inkomstskatt på värdet av dessa aktier For foretagen ar även kostnaderna i samband med upprättandet av ett godkänt system avdragsgilla. Det finns tre olika typer av godkända andelssystem. De två första systemen foreskriver att arbetsgivaren skall göra det möjligt för samtliga arbetstagare som varit anställda i företaget i minst fem är att delta Det tredje systemet gör det möjligt för ett företag att begränsa andelsägandet till utvalda arbetstagare Om arbetsgivaren så önskar, kan nyanställda eller anställda som har en kortare anställningstid bakom sig fä delta på samma villkor. Fram till slutet av mars 1994 hade cirka 3 miljoner arbetstagare erhållit vinst från sådana system avseende vinstdelning samt aktieoptioner som är avsedda endast för samtliga arbetstagare. Arbetstagarna hade erhållit aktier eller optioner på aktier till ett ingångsvärde som uppgick till cirka 14 miljarder GBP. Förutom att skattelättnad gavs till systemen som är avsedda för samtliga arbetstagare, sä innebar 1984 års finanslag att skattelättnad gavs till godkända skönsmässiga aktieoptionssystem (även kallade exekutiva aktieoptionssystem). Fram till slutet av mars 1995 hade 4469 skönsmässiga aktieoptionssystem blivit godkända och var fortfarande i bmk. Denna skattelättnad upphörde att gälla från och med juli 1995 och ersattes i 1996 års finanslag av en plan för företagsaktier (skönsmässiga aktieoptioner) Förutom de lagstadgade system som beskrivs ovan, finns det flera system avseende vinstdelning samt aktieoptionssystem som används och som inte har blivit godkända. Även med hjälp av truster avseende aktieägande för arbetstagare (aktietruster) kan- aktier överföras till arbetstagarna. Det kan förekomma lagstadgade eller icke lagstadgade aktietruster ("prejudikat-truster"). Företagen kan, i enlighet med det lagstadgade systemet, upprätta en trust som förvärvar och fördelar aktier till de anställda. Trusten är ansvarig för att aktier förvärvas och säljs, samt för att aktier fördelas till arbetstagarna, varvid detta antingen kan ske direkt eller genom ett godkänt vinstdelningssystem. Sedan 1996 kan trusterna även drivas tillsammans med ett godkänt sparrelaterat aktieoptionssystem och kan således garantera arbetstagare aktieoptioner och kan distribuera aktier till arbetstagarna om de utnyttjar optionsrätten. De som räknas till förmånstagare skall minst omfatta samtliga de arbetstagare i företaget samt dess dotterföretag som har varit anställda i minst fem år. 1995 års finanslag innebar man tog boit kravet om att arbetstagaren måste arbeta minst tjugo timmar i veckan. Vissa företag föredrar att införa icke lagstadgade aktietruster eller "prejudikat-truster"'. Även om foretagens kostnader i samband med upprättandet av sådana system av företagsskattemässiga skäl kan bli avdragsgilla, förutsatt att kostnaderna uppfyller vissa villkor, så åtnjuter de inte alla de skattebefrielser som erbjuds i samband med en lagstadgad aktietrust. Det finns belägg för att det finns många fler ''prejudikat-truster" än vad det finns lagstadgade aktietruster. Reglerna för dessa truster förhandlas fram med taxeringsinspektören, varvid arbetsgivaren får en större flexibilitet då det gäller att införa ett system som passar behoven hos just deras företag och deras arbetstagare. Ett betydande utvecklingsförlopp efter 1989 har varit att användandet av aktietrusterna har ökat hos medelstora privatägda foretag. Man beräknar att det har förekommit cirka 40 sådana aktietruster se Incomes Data Services Ltd ("plan för skönsmässiga aktieoptioner for arbetstagare"), IDS undersökning 568, december 1994. Informationen avseende Storbritannien i tabellen över vinstframjandet visar att tillväxten av det ekonomiska andelsägandet de senaste tio åren har varit betydande. För att främja det ekonomiska andelsägandet stöder den brittiska regeringen ett flertal initiativ och är dessutom engagerad i att sprida information och främja en tillämplig praxis År 1991 publicerade skatteverket en rapport, vilken antydde att det, i synnerhet i mindre foretag samt i företag som inte är serviceinriktade, fanns ett behov av att öka medvetenheten om de skattemässiga stimulansåtgärderna samt de förmåner som fanns tillgängliga avseende dylika system. Därefter lanserade den brittiska regeringen en kampanj. Det viktigaste med denna kampanj är att det ekonomiska andelsägandet samordnas med ett övergripande integrerat förhållningssätt avseende arbetstagarnas engagemang Förutom de initiativ som regeringen är inblandad i, tillhandahåller en otalig mängd självständiga organisationer och privata företag såväl information, råd, vägledning, konsultationer, utbildning och forskning om de ekonomiska andelssystemen, som marknadsföring och publicitet av systemen Storbritannien har tagit del av de erfarenheter som man har erhållit i oviiga EU-lander samt i övriga världen De regler som för närvarande existerar i Storbritannien tycks vara framgångsrika då gäller att främja det ekonomiska andelsägandet. Under 1980-talet och 1990-talet har det skett en stadig tillväxt, både vad gäller omfattningen av tillgängliga system och vad det gäller omfånget av de skattemässiga incitament som finns. Det omfattande•privatiseringsprogrammet har också inneburit möjligheter för arbetstagarna att förvärva andelar i det företag där de arbetar. 34 tÊÈ*mmmmmmmmmmm »TI SLUTSATSER Rättsliga strukturer och bestämmelser avseende det ekonomiska andelsägandet Efter att den första PEPPER-rapporten lades fram 1991 har det inte skett några stora förändringar beträffande inställningen hos de olika EU-ländernas regeringar till vinstandelssystemen, även om läget nu tycks vara på^ väg att förbättras en aning. Den officiella inställningen hos de olika EU-ländernas regeringar spänner fortfarande från de som helt eller delvis ställer sig positiva till PEPPER till de som inte har någon bestämd uppfattning. Frankrike och Storbritannien har sedan en lång tid tillbaka främjat det ekonomiska andelsägandet, varvid detta har varit inriktat på en mängd olika typer av system. Under den aktuella perioden (1991 - 1995) har dessa länder regelbundet initierat förbättringar både vad gäller omfattningen av tillgängliga system och vad gäller omfattningen av skattemässiga incitament. Även om regeringarna i andra länder - såsom Belgien, Danmark, Tyskland, Grekland, Spanien, Italien, Luxemburg, Portugal, Österrike och Sverige - diskuterade PEPPER så har det officiella regeringsstodet varit begränsat eller saknats. De flesta av dessa regeringar har ansett att systemen är en fråga som skall lösas av arbetsmarknadens parter eller av arbetsgivaren och arbetstagarrepresentanterna i det enskilda företaget. Det bör emellertid noteras att man helt nyligen i Tyskland, Spanien och Italien på ett kraftfullt sätt har vädjat till arbetsmarknadens parter om att dessa, i samband med sina förhandlingar, skall främja andelssystemen. Från Spanien rapporteras en ny punkt på dagordningen vid de pågående förhandlingarna. Man anser nämligen att man skall beakta frågan om produktivitetens betydelse. Man förväntar sig positiva följder för produktiviteten, löneflexibiliteten, sysselsättningen och arbetstagarnas engagemang. 1 Italien har detta resulterat i ett trepartsavtal, i vilket regeringen framhåller att de avser att införa skattemässiga lättnader. Detta har ännu inte genomförts. I Luxemburg anmodades regeringen, av företrädare för arbetstagare och chefstjänstemän inom den privata sektorn samt det liberala partiet, att ytterligare reglera andelsägandet i kapital genom att erbjuda aktier till förmånliga villkor. Dessa förslag motte ett kraftigt motstånd från de två främsta fackföreningarna, vilka ser med oro att man blandar sig i deras forhandlingsfrihet. Detta motstånd återfinns också i andra länder, där PEPPER är mindre utvecklat, såsom i Belgien, Tyskland, Spanien och Italien, samt dessutom i Nederländerna. I Belgien meddelade regeringen att man innan 1996 var till ända skulle komma med initiativ avseende lagstiftningen. Man hade dock inte fått något stöd för de förslag om vinstdelning som hade lagts fram 1993. I Irland, Nederländerna och Finland tycks utvecklingen gå mot ett ökat regeringsstöd för PEPPER. I Irland höjdes alldeles nyligen - under 1995 - de skattemässiga incitamenten, varvid det skedde en femdubbling av det tidigare beloppet. Dessutom gav man sitt stöd för andelssystemen i ett statligt program om arbetstagares engagemang och produktivitet i samverkan med arbetsmarknadens parter. År 1990 infördes i Finland lagstiftning avseende sådana personal fonder för vinstdelning vilka i huvudsak är inriktade på aktieägande. År 1995 framställde den finländska regeringen ytterligare förslag om förbättringar. År 1994 införde man i Nederländerna mer detaljerade lagstiftningsprocedurer och man förbättrade också stimulansåtgärderna för vinstdelning, varvid syftet var att stimulera sådan ackumulation av arbetstagares kapital som står i relation till lonesparsystcmen. Andamålet - vilket man i dessa länder har framhållit - har varit ett ökat engagemang för arbetstagarna, en okad produktivitet och konkurrenskraft, löneflexibilitet på arbetsmarknaderna. samt en ökad Det makroekonomiska läget har inte inverkat på regeringens eller arbetsmarknadens parters stöd för något av de förslag som har lagts fram om det ekonomiska andelsägandet. De diskussioner som pågår beträffande 35 mmÊÊtmmmmmmmm) m* dessa förslag stimuleras dessutom av de debatter beträffande en ökning av produktiviteten och sysselsättningen som nyligen ägt rum. Fackföreningarna i de flesta medlemsstaterna förväntas emellertid motsätta sig att man tillämpar ekonomiska andelssystem löneflexibiliteten på arbetsmarknaden. Den konflikt som man anser föreligger mellan å ena sidan en ökad flexibilitet i fråga om arbetskraftsvillkor och å andra sidan ett behov av solidaritet och ett ökat engagemang, kan i vissa fall hindra att det framställs förslag om ekonomiskt andelsägande. i syfte att främja Med undantag från Frankrike och Storbritannien, så gynnar lagstiftningen inom EU-länderna endast vissa system. De som oftast gynnas är aktieägandesystemen, medan de kontantbaserade vinstdelningssystemen är de system som gynnas minst. system De flesta medlemsstater har inga begränsande förordningar vilka skulle kunna hindra att man börjar tillämpa andelssystemen. Emellertid har det i medlemsstater framställts vissa lagstiftningskrav, vilka avser berättigandet av skattelättnad. I dessa krav inkluderas t. ex. att en minsta procentandel av personalen skall omfattas av systemet, där inkluderas kvalifikationskriterier, arkiveringstider samt lagstadgade och förvaltningsmässiga krav, m. m. Dessa krav skulle kunna minska flexibiliteten avseende initieringen av systemen. I flera fall förbättrade man dock alternativen och valmöjligheterna. I andra fall betraktas den eventuella administrativa börda och/eller de eventuella etableringskostnader som arbetsgivaren påläggs för att uppfylla lagstiftningskraven som driftskostnader, varvid dessa kostnader är avdragsgilla. En viktig förbättring som gjordes i den brittiska lagstiftningen 1995 var att kvalifikationskriterierna utvidgades till att omfatta även deltidsanställda. Även i Frankrike har det skett förbättringar avseende kriterierna. I några länder förhindrar kriterierna - både vad galler lagstiftning och vad galler praxis - andelsägandet för både deltidsanställda och tillfälligt anställda med korttidskontrakt. Ibland ar systemen dessutom endast öppna för personal som varit anställd en bestämd minimitid i företaget <• Privatisering Åtskilliga länder rapporterade att trenden mot en privatisering av statliga organ har inneburit ett okat intresse för PEPPER-systemen. I Portugal utvecklades 1989 en specifik lagstiftning, varvid syftet var att medge aktieemissioner till arbetstagarna i samband med att de statliga organisationerna privatiserades. Resultatet blev en avsevärd ökning i aktieägandet för arbetstagare. I Danmark tycks privatiseringen ha resulterat i belöningssystem, vilka har mer gemensamt med prestationssystemen hos de privatiserade företagen samt till möjligheterna av att kunna emittera aktier till arbetstagarna. I Irland har införandet av system avseende aktieägande för arbetstagare fått en större grad av uppmärksamhet, vilket beror på att man hos några få betydande halvstatliga organisationer nyligen har infört andelsägande genom aktieförvärv for arbetstagarna. I Italien har man, i samband med att statliga företag har privatiserais, främjat att arbetstagare förvarvar aktier Samma utveckling återfinns i Storbritannien och Nederländerna Av detta framgår att de respektive legeringarna kan etablera vinstandelssystem i samband med denna piivatiseringsutveckling, vaivul man pä sä satt kan fä eifaienheter samt kan skapa elt medvetande hos en stone allmänhet om möjligheterna med dessa system Stimulansåtgärder och skattebcstainmelser Större delen av den lagstiftning som avser främjandet inom medlemsstaterna av de ekonomiska andelssystemen är inriktad på olika slags stimulansåtgärder såsom skattemässiga eller andra ekonomiska förmåner. Under den aktuella perioden har de två länder som är mest positiva till PEPPER, Storbritannien och Frankrike, genomfört ytterligare förbättringar då det gäller att variera stimulansåtgärderna för de olika systemen. _ I Spanien och Italien återfanns inga specifika stimulansåtgärder för något andelssystem. Från Belgien. Danmark, Tyskland, Irland och Österrike rapporterades endast stimulansåtgärder för systemen för aktieägande, och inte alls för vinstdelningssystemen. De olika stimulansåtgärderna varierar frän skattefria aktie- eller obligationsemissioner till arbetstagarna till skattefria belopp av utdelningsbara vinster. Vidare finns det dessutom mer från socialförsäkringspremier. I vissa länder gäller dessa stimulansåtgärder både för arbetsgivaren och för arbetstagaren, och i vissa fall innebär stimulansåtgärder att arbetsgivaren av skattemässiga skäl har rätt att göra avdrag för kostnaderna i samband med systemen. skatteåtgärder. Andra innefattar befrielse fördelaktiga förmåner Då och då uppstår problem i samband med socialavgifterna; bl. a. anser vissa att behållningen bor betraktas som normal lön och vara belagd med socialavgifter, samtidigt som andra menar att denna typ av belöning inte bör vara belagd med dylika avgifter. I t. ex. Belgien har sådana diskussioner hindrat utvecklingen av vinstandelssystemen. Omfattningen av stimulansåtgärderna är blygsam. Det har emellertid skett betydande förändringar i detta avseende i Irland (1995), Storbritannien (1991) och Frankrike (1094) Från Österrike och Nederländerna rapporterades 1994 vissa förbättringar under den aktuella perioden (1990-1995), och från Finland rapporterades 1995 förslag. Med undantag för Österrike omfattar dessa förbättringar, vilka ägde rum i de sist nämnda länderna, även en förkortning av arkiveringstiderna. Övriga stimulansåtgärder innefattar möjligheten av att, med avseende på särskilda ändamål (nytt boende, försäkringar och särskilda kapitalbesparingar, pensionsfonder och i ett fall (Frankrike) även bilar), göra penninguttag innan arkiveringstiden har löpt ut, varvid dessa uttag inte skall medföra någon beskattning, eller möjligen endast en mindre beskattning. I Frankrike återfanns stimulansåtgärder värda att uppmärksammas: där presenterade man nämligen ett utkast till ett "tidssparkonto'1 (compte d'épargne temps), vilket skulle göra det möjligt att omfördela bonusutbetalningar (intéressement) från vinstdelningen till betald ledighet, varvid den kortaste möjliga tidsperioden skulle vara sex månader Dylika system torde främja sysselsättningen. Dessa exempel visar att inställningen till stimulansåtgärder och övriga ekonomiska förmåner tycks ha blivit en integrerad del av den makroekonomiska politiken vad gäller löner och konsumtion, åtminstone vad gäller de länder som har ett väl utvecklat program för systemen avseende det ekonomiska andelsägandet. Omfattning av PEPPER Omfattning av PEPPER-system (se även de allmänna tabellerna i kapitel II): Belgien: minskning av vinstdelning. Danmark, blygsamt, men vinstdelningssystem; det finns ingen information beträffande vinstdelning. förhållandevis intresse stabilt för aktie- och obligationsbaserade Tyskland: viss ökning vad det gäller antalet system samt arbetstagare som berörs. Grekland: ingen information tillgänglig. Spanien: viss minskning vad gäller antalet avtal avseende vinstdelning, viss minskning-även vad gäller antalet arbetstagare som berörs. Frankrike: ökning vad gäller samtliga typer av system. Irland: ingen information tillgänglig; ökning väntas ske till följd av ökad skattelättnad under 1995. Italien: ökning väntas ske till följd av ett trepartsavtal samt till följd av privatisering av statliga organ. Luxemburg: ökning av kontantbaserad vinstdelning. Österrike, förväntad ökning sedan 1994. Nederländerna: viss ökning. Portugal: ökning i samband med privatisering. Finland: ökning; ytterligare ökning väntas ske Sverige: ingen information tillgänglig. Storbritannien: betydande tillväxt; fördubbling av antalet system samt antalet arbetstagare som berörs. Samtidigt som det, i de länder där man sedan länge har tillämpat PEPPER, dvs Storbritannien och Frankrike, har skett en betydande tillväxt vad gäller antalet system samt antal arbetstagare som berörs, så upplever man i de länder där den statliga politiken är återhållsam och lagstiftningsåtgärderna är måttliga endast en liten tillväxt (Tyskland), ett stabilt läge (Danmark) eller till och med en tillbakagång (Spanien). I de länder dar politiken är under utarbetande har det redan skett en ökning, eller så väntas en ökning ske (Finland, Irland, Nederländerna och Italien). Skillnaden tycks emellertid öka mellan de länder som är erkänt positiva till PEPPER och de länder som tillämpar mindre utvecklade arrangemang En annan iakttagelse som kan göras är att - med undantag från Storbritannien och Frankrike - så har de flesta medlemsstaterna ingen klar övergripande bild över utvecklingen, möjligheterna, erfarenheterna elier problemen i deras länder vad gäller vinstandelssystemen. Detta beror på att det inte finns någon specifik registrering, eller på att det inte har gjorts någon som helst undersökning beträffande systemen. Vid en granskning av utvecklingen av PEPPER inom EU-länderna fram till idag, kan vi dra slutsatsen att man i Frankrike och Storbritannien nu har en integrerad lagstiftning samt en politik där dessa system ges en hög utdelningsnivå. Det system som inledningsvis har starkast stöd är ett statligt gynnat system avseende uppskjuten vinstdelning. På företagsnivå tycks den kraftigast markerade utvecklingen ske inom statligt gynnade sparsystem för företag. Dessa iakttagelser antyder att de olika länderna, såsom ett ramverk för lagstiftningen, skulle kunna utarbeta sina respektive system genom att införa ett enkelt system avseende uppskjuten vinstdelning samt ett sparsystem för företag. Därefter skulle man på ett försiktigt sätt ytterligare kunna utveckla dessa system, varvid det skulle ske en integrering mellan å ena sidan den kontantbaserade vinstdelningen och å andra sidan aktieägandet för arbetstagare, varigenom de stimulansåtgärder som tillhandahålls gradvis skulle kunna förbättras. Den förmånliga skattebehandlingen i samband med dessa system har utan tvekan bidragit till att det har skett en spridning inom medlemsstaterna av-det ekonomiska andelsägandet. Detta utvecklingsförlopp kan främjas genom att man skapar en miljö där vinstdelning betraktas som ett frivilligt och stimulerande verktyg, vilket är separerat från löneförhandlingarna så att arbetsmarknadens parter, får förhandlingsfrihet. Med tanke på det positiva förhållandet mellan systemens förekomst i de enskilda företagen, skulle det utvecklingsförlopp som beskrivs ovan dessutom kunna leda till att man får en situation där vinstandelssystemen så småningom blev mer självständiga. Främjande Endast några få länder främjar användandet av dessa andelssystem genom att förvissa sig om att lämplig information finns tillgänglig för samtliga parter. I Frankrike, Storbritannien, Finland, Nederländerna och Irland har man genomfört aktiva kampanjer i syfte att gynna PEPPER-systemen. Den information som tillhandahålls i Storbritannien och Frankrike är imponerande och föredömlig. Övriga länder anser detta vara en uppgift för arbetsgivarna och deras företrädare. Endast Tyskland och Österrike rapporterade att arbetsgivarrepresentanterna i deras respektive länder hade initierat kampanjer i syfte att tillhandahålla särskild information. Österrike är ett intressant exempel, eftersom arbetarkammaren dar. har tagit initiativ till olika åtgärder i syfte att lansera PEPPER till både arbetsgivare och arbetstagare Man har också utarbetat utbildningsprogram. De flesta länder som inför en mer utvecklad politik för att gynna PEPPER är medvetna om de eventuella argument som är negativa till PEPPER. Dessa länder vidtar därför åtgärder för övertyga arbetsmarknadens parter om de positiva följderna med systemen. Det bör emellertid observeras att företag emellanåt emitterar aktier till sina anställda, när företaget har ekonomiska och finansiella problem. Detta medförsen stor risk för de anställda och har inneburit att berörda parter blivit skeptiska. Genom att tillämpa de mest lämpliga systemen kan dessa risker emellertid undvikas. De belopp som blir involverade i samband med de påföljande riskerna är dessutom i allmänhet mer måttliga. Kritiska röster i samband med PEPPER har också hörts beträffande den ofta förekommande regleringen Till exempel så utformades den brittiska lagstiftningen avseende de lagstadgade aktietrusterna i syfte att undvika den kritik som riktades mot aktietrusterna i Förenta staterna, där man ofta använder sig av aktietruster som ersättning för arbetstagarnas pensionsförmåner, eller som ett skydd - i form av ett "giftpiller" - mot övertaganden, istället för att använda aktietrusterna som ett slags mekanism för att stimulera aktieägandet för den enskilde arbetstagaren. En intressant iakttagelse från Storbritannien och Irland är att man kan integrera främjandet av vinstandelssystem med främjandet av arbetstagarnas allmänna engagemang. Syftet med detta är att frigöra arbetsstyrkans produktiva kraft och att stärka konkurrenskraften och kvaliteten avseende tillverkningen. Även i Italien nämner man detta utvecklingsförlopp i trepartsavtalet mellan regeringen och arbetsmarknadens parter I Frankrike främjas vinstandelssystemen av särskilda statliga råd, varvid detta sker inom ramen för den allmänna utvecklingen mot ett ökat engagemang för arbetstagarna. Detta tyder på att medlemsstaterna, i linje med rådets rekommendation - bör utarbeta statliga program och/eller statliga institutionella organ, varmed syftet skall vara att det utvecklas metoder för att stimulera PEPPER på nationell nivå och i synnerhet i relation till den allmänna utvecklingen mot ett ökat engagemang för arbetstagarna. 39 -3 Utbyte av erfarenheter mellan medlemsstaterna I Frankrike tog man de senaste rekommendationerna avseende PEPPER i beaktande i samband med att man införde de senaste ändringarna i 1994 års lagstiftning. Några länder rapporterar, att man från övriga europeiska länder samt från övriga världen tillägnar sig erfarenheter om bra och mindre bra tillämpning av systemen. I andra länder pekar man på att det kan finnas risker med att alltför starkt influeras av övriga, medlemsstater i samband med egna inlärningsprocesser. Anledningen till detta är att det i medlemsstaterna förekommer varierande former av industrirelationer samt varierande lagstiftning. Det tycks inte förekomma något regelbundet utbyte av information mellan medlemsstaterna, varken vad gäller lagstiftning eller allmän praxis. I de länder där man nyligen har börjat utarbeta ett visst system, refererar man emellertid till andra länder; Irland refererar t. ex. till erfarenheter som har gjorts i Frankrike och Finland hänvisar till erfarenheter man gjorts dels i Frankrike, dels i Sverige. Detta pekar på att ett utbyte av allman praxis mellan de respektive parterna inom de olika medlemsstaterna skulle kunna klargöra vissa av de problem som uppstår i samband med att vinstandelssystemen skall införas. Detta skulle också kunna klargöra för de berörda parterna på vilket sätt de skall handskas med de argument som ar emot PEPPER Det skulle dessutom klargöra för parterna hur dessa argument kan lösas inom ramen för andelssystemen. inomeuropeiska aspekten: vilka hinder kan En annan viktig aspekt då det gäller att stimulera PEPPER, är vad som i den tidigare PEPPER-rapporten kallades för den tillämpar, ett vinstandelssystem i land A, och vilka lösningar kan erbjudas till de företag som tillämpar ett sådant system? De företag som man här refererar är sådana företag som har etablerat sig i ett annat EU-land och som vill att systemens förmåner skall bli tillgängliga också för arbetstagarna i det andra EU-landet. I den tidigare rapporten behandlades inte dessa och liknande frågor. Från Frankrike rapporteras att myndigheterna välkomnar EU-åtgärder, vilka skulle främja avtal på gruppnivå som var gemensamma för Europa (dvs. vinstandelssystem som är avsedda för en grupp av bolag inom ett företag). Även från Italien hörs önskemål om liknande åtgärder. t. ex uppstå då man Detta tyder att man även önskar stimulera utbytet av information beträffande olika lagstiftnings regler och procedurer i samband med främjandet och övervakningen av vinstandelssystemen. Detta skulle kunna göra att det inom EU-länderna spreds ett flertal olika alternativ avseende PEPPER. Tillgängliga valmöjligheter för berörda parter Enligt vad som tidigare har påpekats så har de flesta regeringar ansett att vinstandelssystemen i första hand är en fråga för arbetsmarknadens parter eller arbetsgivaren och arbetstagariepreseiUanteina i de enskilda företagen. Detta innebär att eventuell lagstiftning eller andra förordningar skulle komma att utgöra en ramkonstruktion för de enskilda detaljer om vilka förhandlingar kan ske Vad galler de skattemässiga stimulansåtgärder, så kan emellertid förordningar komma att innebära att en begränsning sker av de befintliga alternativen. En eventuell lagstiftning skulle givetvis komma att inskränka mångfalden avseende de tillgängliga valmöjligheterna. I de länder där det förekommer genomarbetade lagstiftningsprocedurer, såsom i Storbritannien, finns det ett behov av att tillhandahålla specifika individuella arrangemang. I Storbritannien finns t. ex. ett prejudikatlagssystem, vilket innebär att viss skattelättnad medges trots att dessa system inte till fullo uppfyller de generella kraven. Denna skattelättnad kan beslutas i förhandlingar mellan företag eller förvaltare samt taxeringsinspektör. För att systemen inte skall åtföljas av alltför många föreskrifter finns det i Storbritannien likaså många icke lagstadgade system. Det bör emellertid också uppmärksammas att dessa system existerar sida vid sida med lagstadgade system. Detta positiva förhållande har förmodligen sitt 40 tàmmÊmaJmammtÊm ursprung i en allmänt positiv attityd i Storbritannien gentemot vinstandelssystemen. I Nederländerna, för att ta ett annat fall, begränsades denna skattemässiga förhandlingsmöjlighet 1994 till följd av en central lag om lönebesparingar och arbetstagares ackumulering av kapital. Det bör också observeras att andelsägandet i de flesta länder och avseende de flesta systemen är frivilligt. Frankrike är det enda land-där det förekommer obligatoriskt andelsägande, varvid uppskjuten vinstdelning är obligatorisk för företag av en viss storlek. Det finns också ett behov av att - i de fall där det finns en möjlighet att vinstandelssystemen, och då i synnerhet vinstdelningssystemen, kan komma att grundas på kollektivavtal (Tyskland, Spanien och Italien), uppnå en balans mellan de generella kollektiva reglerna samt bestämmelserna. I dessa länder tog regeringarna initiativ till att skapa ett förhandlingsutrymme samt att öka de valmöjligheter som förekommer inom ramen för kollektivavtalen. I Italien fastställdes t. ex. detta i ett avtal med arbetsmarknadens parter. Den italienska regeringen fäster uppmärksamheten på att detta avtal innebar att det biev möjligt att undanröja det största hindret mot ett ökat användande i Italien av andelssystem for art främja möjligheterna for arbetstagarna att ta del av företagets vinster och resultat, varvid detta hinder var det stela lönesättningssystem genom vilket företagen endast får ett litet utrymme för att höja belöningarna till arbetstagarna utöver de ökningar som fastställs genom kollektivavtalen. Dessa initiativ kan också hänföras till ovan nämnda vädjan från övriga medlemsstaters regeringar, om att arbetsmarknadens parter skall främja dessa system i praktiken. I dessa länder togs initiativ för att möjligheter skulle skapas för vinstandelssystemen. I Danmark, Grekland, Irland och Nederländerna är de valmöjligheter och alternativ som befinner sig inom lagstiftningens ramar inriktade på den enskilde arbetsgivaren, varvid dessa kan bli föremål för förhandlingar på företagsnivå. De är därför i mindre grad föremål for forhandlingar på kollektiv nivå. Det bor emellertid observeras att tidigare erfarenheter i allmänhet har pekat på att när systemen utvecklats till en högre nivå, t. ex. när arbetsmarknadens parter utvecklar systemen så att de omfattar sektorer, så kan spridningen av systemen öka. Systemen kan därefter tillämpas på en nivå för enskilda företag, varvid klart definierade regler kan tillämpas för de enskilda företag som befinner på denna nivå. Detta tyder på att den vädjan som i Tyskland, Spanien och Italien nyligen riktades till arbetsmarknadens parter, bör få ett positivt bemötande. Den tyska regeringen rapporterar att arbetsmarknadens parter behöver ta nya initiativ för att därmed medverka till att en miljö skapas där privata arbetstagarinvesteringar kan resultera i att sysselsättningstillväxten kan öka, arbetstagarnas andelsägande i kapitalet kan främjas och arbetstagarnas engagemang i företagen kan stärkas. I Storbritannien och Frankrike återfinns den allmänna praxis som omnämns i bilagan till rekommendationerna och som gäller villkoren för införandet av systemen samt övriga rekommendationer. Även Finland och Österrike är i detta avseende intressanta länder. Beträffande andelssystemens införande återfinns i dessa lander lagstiftningsregler, dä det gäller att informera och konsultera de respektive berörda parterna och de enskilda anställda. 1 Österrike återfinns en kollektiv institution vilken består av de bägge representativa parterna, varvid denna institution främjar vinstandelssystemen samt sörjer for en konsultverksamhet och för utbildningsverksamhet. 1 Grekland har de företag som inför en kontantbaserad vinstdelning skyldighet att upprätta en förteckning över förmånstagarna samt över de belopp som överförs till varje enskild arbetstagare, varvid en kopia av denna förteckning skall skickas till arbetstagarnas råd. Förstärkning av förvaltningen samt av arbetstagarnas medvetenhet 41 I Storbritannien och Frankrike integreras sådana verksamheter som avser att stärka förvaltningen samt arbetstagarnas medvetenhet i olika statliga och privata organ på ett närmast institutionellt sätt. Dessa organ sörjer för att det genomförs särskilda informationskampanjer samt särskild konsultationsverksamhet, vilka inriktas på både arbetsgivare och arbetstagare. Vi har redan nämnt den officiella vädjan som i Tyskland, Spanien och Italien har riktats till arbetsmarknadens parter. I Irland lanserades ett särskilt statligt program. Österrike är återigen ett intressant fall; där har representativa parter utarbetat ett utbildningsprogram som inkluderas i utbildningen för företagsnämnder och arbetsgivare. Idéer för att förstärka PEPPER Inom ramen för deras respektive behörighet skulle följande idéer för att förstärka PEPPER kunna undersökas närmare av medlemsstaterna, arbetsmarknadens parter, samt, avseende utbyte av information och bra metoder, av kommissionen. Utarbeta ett ramverk för lagstiftning Av analysen samt av tillämpningen inom EU av vinstandelssystemen framgår att det inte finns många hinder som skulle kunna förhindra att systemen införs. Det kan emellertid vara fördelaktigt att göra vissa ändringar av befintliga lagar samt att i medlemsstaterna införa en ramlag, för att möjliggöra en integrering av förordningarna för samtliga vinstandelssystem. Klargöra skillnaden mellan löner som är belagda med socialavgifter samt förmåner som hcirrör frän vinstandelssystemen Förutom de skattemässiga förmånerna sörjer de flesta vinstandelssystemen även för att det sker ett undantagande från vissa kostnader och avgifter. En del ekonomiska förmåner, såsom. då aktier eller obligationer emitteras till ett pris som är lägre än marknadspriset, betraktas emellanåt som inkomst eller lön som är belagd med socialavgifter. I vissa fall blir skattemyndigheternas tolkningar utsatta för livliga debatter samt föremål för rättslig prövning. I vissa fall har sakernas tillstånd förbättrats genom lagstiftning, men i andra fall pågår fortfarande diskussioner. En tydlig rättslig distinktion vore synnerligen välgörande. Utöka antalet kategorier Trots att de flesta av de nu existerande arrangemangen inte gör åtskillnad mellan olika kategorier av formånstagare, så innebär detta emellertid inte att det föreligger ett jämlikt andelsägande I några länder förhindrar fortfarande kvalifikationskriterierna, både vad gäller lagstiftning och vad gäller praxis, de deltidsanställda och de tillfälligt anställda med fastställda korttidskontrakt från att bli andelsägande; dessutom är det oftast bara personal som har varit anställd i det berörda företaget en fastställd minimitid som är berättigad till att delta i systemen. Det vore lämpligt med en förbättring av kvalifikationskriterierna avseende vinstandclssystemen. Utveckla ett statligt lönesparsystem varmed en katalysator skapas för aktieägande och vinstdelning De system som med all sannolikhet inledningsvis kommer att främja att vinstandelssystemen utvecklas, är de statligt gynnade systemen avseende uppskjuten vinstdelning. Av detta framgår att EU-länderna, i syfte att skapa ett ramverk för lagstiftningen, skulle kunna utveckla sina system genom att införa enkla system 42 mmmmmmm^mf avseende uppskjuten vinstdelning samt sparsystem för företag. Därefter skulle man på ett försiktigt sätt kunna utveckla dessa system ytterligare, samtidigt med en integrering mellan å ena sidan en kontantbaserad vinstdelning och å andra sidan aktieägande för arbetstagarna. På så sätt sker en förbättring av de incitament som erbjuds. Så småningom skulle detta också kunna leda till en situation där vinstandelssystemen blir mer oberoende. Sörja för ett stimulerande klimat Arbetet med att utveckla PEPPER torde ytterligare stimuleras om det existerar ett klimat där vinstdelning betraktas som ett frivilligt och motiverande från löneförhandlingarna, varvid detta medför att förhandlingsfriheten överlåts till arbetsmarknadens parter Det skulle också ske en stimulering av utvecklingsförloppet inom medlemsstaterna om det upprättades statliga institutionella organ, vilka kunde ge upphov till metoder som i det nationella sammanhanget kunde främja vinstandelssystemen. i de flesta fallen är separerat instrument vilket Upprätta system avseende PEPPER i samband med att det sker privatisering av statliga organ Från flera länder rapporterade man att trenden mot en privatisering av statliga organ vore en möjlig katalysator för att skapa ett större intresse för vinstandelssystemen. Av detta framgår att de olika regeringarna skulle kunna införa vinstandelssystem i samband med att denna privatiseringsprocess pågår, varvid detta skulle medföra att erfarenheter erhålls samt att en större allmänhet får insikter och en högre grad av medvetande om möjligheterna med systemen. Integrera systemen avseende PEPPER med programmen avseende arbetstagarnas engagemang Det är av intresse att notera att integreringen av vinstandelssystemen ibland satts i samband med främjandet av arbetstagarnas engagemang, varvid syftet är att frigöra arbetskraftens produktiva styrka samt förbättra konkurrenskraften samt kvaliteten avseende tillverkningen. Detta antyder, i linje med rådets rekommendation, att det vore lämpligt om medlemsstaterna utarbetade statliga eller regionala program, med vars hjälp modeller kunde utvecklas som främjade arbetstagarnas engagemang på nationell nivå samt i relation till den allmanna trenden avseende arbetstagarnas engagemang. Framställa en vädjan till arbetsmarknadens parter Vinstandelssystemen kan emellanåt gynnas genom att det införs bestämmelser i kollektivavtalen. På senare tid har vissa av arbetsmarknadens parter, då kollektivavtal skall utarbetas samt efter det att diskussioner har forts, försökt att föra upp PEPPER på dagordningen. Troligen skulle det ske en förstärkning av utvecklingen mot en ökad acceptans avseende PEPPER om det riktades en officiell vädjan till arbetsmarknadens parter, om att de i samband med sina förhandlingar skall gynna systemen. I samband med detta skulle man hänvisa till systemens förväntade positiva följder för produktiviteten, löneflexibiliteten, sysselsättningen samt arbetstagarnas engagemang. Undvika att arbetstagarna utsätts för oansvariga risker 43 ****************** Då och då emitterar företag inom medlemsstaterna aktier till sina arbetstagare, när företaget har ekonomiska och finansiella problem. Utan tillräcklig information medför detta stora risker för arbetstagarna och resulterar i att de berörda parternas skepsis har ökat. Undanröja de problem som uppstår i samband med att system tillämpas för dotterbolag inom gemenskapen under olika omständigheter på nationell nivå. En annan mycket viktig aspekt i samband med främjandet av vinstandelssystemen är då ett företag inom gemenskapen tillämpar dess andelssystem för dotterbolag inom olika medlemsstater. De internationella företagen möter hinder då förmåner görs tillgängliga för deras anställda i dotterföretag i andra EU-länder. Detta innebär dessutom stimulans till utbyte av information om olika lagstiftningsregler och procedurer för att gynna samt kontrollera vinstandelssystemen och därmed ge utökade valmöjligheter inom medlemsstaterna avseende alternativen med PEPPER, utan att man försöker harmonisera strategier i Europa, eftersom rättsliga ramregler och tillämpningar skiljer sig markant i medlemsstaterna Stödja en utveckling mot tydliga och förståeliga modeller och planer avseende införandet Med tanke på den inverkan som dessa system har på produktiviteten, löneflexibiliteten, sysselsättningen samt arbetstagarnas engagemang, så är det med viss besvikelse som man kan konstatera att nämnda andelssystem i de flesta medlemsstater endast används i liten utsträckning. Detta beror delvis på att arbetsmarknadens parter ofta har en begränsad förståelse för dessa frågor. Det hänger också samman med systemens skattemässiga och rättsliga komplicerade beskaffenhet. Det tycks som om systemen oftast är utformade av skatteexperter och juridiska experter. Tydliga modeller och planer avseende införandet av systemen, vilka till att är lätthanterliga och förståeliga av både ledning och personal, skulle kunna medverka vinstandelssystemen inte får rykte om sig att ha en komplicerad och fackmannamässig karaktär. >. Stimulera informationsutbytet mellan medlemsstaterna Läget i Europa vad det gäller tillämpningen av vinstandelssystemen har förbättrats något. Det tycks dock utvecklas en ökande olikhet mellan de länder som är öppet positiva till vinstandelssystemen och de länder vars politik är återhållsam och vars åtgärder är få Det tycks inte ske något kontinuerligt informationsutbyte mellan medlemsstaterna, varken vad gäller lagstiftning eller vad gäller allmän praxis Det vore lämpligt om det utarbetades demonstrationsprojekt avseende tillämplig praxis, varvid syftet skulle vara att främja ett utbyte av information inom arbetsgrupper, på konferenser samt genom andra typer av verksamheter Dessa demonstrationsprojekt kan riktas direkt till arbetsmarknadens parter, eftersom dessa har en avgörande betydelse för om liknande system skall upprättas 44 ISSN 1024-4506 KOM(96) 697 slutlig DOKUMENT SV 04 08 Katalognummer : CB-CO-96-706-SV-C ISBN 92-78-13777-4 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg ijS