title: BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA- PARLAMENTET OM DEN MAKROFINANSIELLE BISTAND TIL TREDJELANDE I 1995

eurovoc_concepts:
Community loan
economic reform
financial aid
political reform
third country

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER A* it * 6* Bruxelles, den 08. 01. 1997 KOM(96) 695 endelig udg. BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET OM DEN MAKROFINANSIELLE BISTAND TIL TREDJELANDE I 1995 s s d I. BAGGRUND 1. 2. 3. 4. Indledning Den makrofinansielle bistand i 1995 Udviklingen i den makrofinansielle bistand Deling af byrderne II. ALBANIEN 1. 2. 3. 4. Indledning De makroøkonomiske resultater Strukturreformer Makrofinansiel bistand III. ALGERIET 1. 2. 3. 4. Indledning De makroøkonomiske resultater Strukturreformer Gennemførelse af den makrofinansielle bistand IV. DE BALTISKE LANDE 1. 2. Indledning Den seneste økonomiske udvikling Estland Letland Litauen 3. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand V. BELARUS 1. 2. 3. 4. Indledning De makroøkonomiske resultater Strukturreformer Gennemførelse af den makrofinansielle bistand I 4, 3 4 5 26 26 26 27 30 31 31 32 33 35 36 36 36 36 37 38 40 42 42 42 43 44 1 CL VI. BULGARIEN 1. 2. 3. 4. Indledning De makroøkonomiske resultater Strukturreformer Gennemførelse af den makrofinansielle bistand VII. MOLDOVA 1. 2. 3. 4. Indledning De makroøkonomiske resultater Strukturreformer Gennemførelse af den makrofinansielle bistand VIII. RUMÆNIEN 1. 2. 3. 4. Indledning Den makroøkonomiske udvikling Strukturreformer Gennemførelse af den makrofinansielle bistand IX. SLOVAKIET 1. 2. 3. 4. Indledning Den makroøkonomiske udvikling Strukturreformer Gennemførelse af den makrofinansielle bistand X. UKRAINE 1. 2. 3. 4. Indledning De makroøkonomiske resultater Strukturreformer Gennemførelse af den makrofinansielle bistand 45 45 45 47 49 50 50 50 52 52 54 54 55 56 57 59 59 59 61 62 64 64 64 65 66 z I. BAGGRUND 1. Indledning Makrofinansiel bistand fra EU, der oprindeligt var tænkt som en EU-intern betalingsbalancestøtte, er siden 1990 blevet ydet til tredjelande, primært landene i Central- og Østeuropa, men i stigende grad også til andre lande i det tidligere Sovjetunionen og i Middelhavsområdet, til støtte for deres politiske og økonomiske reformer. Disse lande stod ved starten af omstillingen til markedsøkonomi over for nogenlunde de samme problemer: meget store omkostninger i forbindelse med de første skridt i retning af reform, yderligere eksterne påvirkninger (embargoen i forbindelse med Golf-krigen, sammenbruddet internationale i COMECON), utilstrækkelige ressourcer fra de finansieringsinstitutioner og stort set ingen pengestrøm fra den private sektor. Det var på denne baggrund, at EU besluttede at yde makrofinansiel bistand til landene i området som et supplement til finansieringen fra de internationale finansierings- institutioner. Det blev også besluttet, at Kommissionen som led i den bistands- koordinering, der blev aftalt mellem 24 industrilande (G-24) som en hjælp til de central- og østeuropæiske lande, skulle formå andre bidragydere til at yde en tilsvarende bistand til de økonomiske programmer, som landene gennemførte efter aftale med IMF og Verdensbanken. Et antal støttetransaktioner af denne art fra EU og G-24 fandt sted i perioden 1990-1994 og omfattede de fleste central- og østeuropæiske lande, der kan komme i betragtning til støtte fra G-24 (tabel 1 og 2). Uden for Central- og Østeuropa vedtog Rådet adskillige andre fællesskabslånetrans aktioner i denne periode. Som led i Fællesskabets støtte til lande i Middelhavsområdet, der havde mærket følgerne af Golf-konflikten, ydede Rådet i juli 1991 et lån på 160 mio. ECU på fordelagtige vilkår til Israel. I september 1991 blev det desuden besluttet at yde et mellemfristet lån på 400 mio. ECU til Algeriet til at hjælpe landet med at gennemføre de politiske og økonomiske reformer, der var i gang. I slutningen af 1994 blev det besluttet at yde et yderligere lån til Algeriet på indtil 200 mio. ECU. I 1994 blev der også vedtaget lånetransaktioner til fordel for de nye uafhængige stater i Europa omfattende et lån på højst 45 mio. ECU til Moldova og på højst 85 mio. ECU til Ukraine. På initiativ af Kommissionen blev der mellem G-24 aftalt et sæt af principper, der skulle tjene som retningslinjer for den makrofinansielle bistand fra EU/G-24. Disse principper, som understreger den ekstraordinære karakter af denne bistand, dens komplementaritet til finansiering fra de internationale finansieringsinstitutioner og dens i forhold Se "Rapport om den makrofinansielle bistand til tredjelande", KOM(94) 229 af 7. juni 1994. 2 Se "Rapport om den makrofinansielle bistand til tredjelande", KOM(95) 572 af 27 november 1995. makroøkonomiske betingethed for støtten, er senere godkendt af EU's Finansministerråd (HCOFIN) og gælder nu for EU's makrofinansielle bistand lil tredjelande. 2. Den makrofinansielle bistand i 1995 I 1995 var Fællesskabets makrofinansielle bistand mindre koncentreret om den central- og østeuropæiske gruppe, der som følge af en generel positiv økonomisk udvikling har stadig mindre brug for ekstern finansiel støtte fra officielle kilder. I stedet går en stigende del af EU's lån til de nye uafhængige stater og Middelhavsområdet. Inden for den central- og østeuropæiske gruppe udbetaltes i maj 1995 en første rate på 15 mio. ECU af et lån til Albanien på i alt 35 mio. ECU, som var blevet vedtaget i december 1994. Anden rate er imidlertid blevet forsinket som følge af en mangelfuld gennemførelse af politikken i Albanien. På samme måde blev udbetalingerne vedrørende et makrofinansielt lån på 125 mio. ECU til Rumænien, der var vedtaget i 1994, udsat, og udbetalingen af første rate på 55 mio. ECU fandt først sted i november 1995. 1 Bulgariens tilfælde har alvorlige forstyrrelser i økonomien medført betydelige forsinkelser i genoptagelsen af den eksterne bistand fra de internationale finansieringsinstitutioner, EU og bilaterale bistandsydere. En anden rate på 40 mio. ECU, som er en del af et EU-lån på 110 mio. ECU til Bulgarien, og som oprindeligt blev tildelt i 1992 og reaktiveret i 1994, forventes at blive udbetalt i 1996. I forbindelse med Slovakiet skete der ingen udbetalinger i 1995 i henhold til den lånefacilitet på 130 mio. ECU, der blev tildelt i slutningen af 1994. Som følge af de manglende fremskridt i forhandlingerne mellem Kommissionen og de slovakiske myndigheder om de økonomiske betingelser, der skal tilknyttes denne facilitet, og på grund af de bedre økonomiske vilkår i landet, har Kommissionen tværtimod foreslået at annullere Kommissionens beslutning fra 1994 om ydelse af yderligere makrofinansiel bistand til Slovakiet. Hvad angår de tre baltiske lande, som Rådet tildelte makrofinansiel bistand i 1992, er anden rate vedrørende lånene til Letland og Estland ikke udbetalt hovedsagelig som følge af den positive udvikling i landenes betalingsbalancer. I august 1995 udbetalte Kommissionen et beløb på 25 mio. ECU af anden rate af EU's lån til Litauen som følge af landets store fremskridt med hensyn til reformer. Blandt de nye uafhængige stater (det tidligere Sovjetunionen) kunne Kommissionen i forbindelse med Moldova i august 1995 frigøre anden rate på 20 mio. ECU vedrørende et lån på 45 mio. ECU fra 1994, efter at Moldova havde opfyldt de aftalte betingelser for frigivelsen af denne rate. Med henblik på også i 1995-1996 at sikre en bæredygtig betalingsbalancesituation for Moldova anerkendte de internationale bistandsyderlande i begyndelsen af 1995, at det er nødvendigt at yde dette land yderligere makrofmansiel bistand. Rådet besluttede derfor i begyndelsen af 1996 at yde Moldova et yderligere lån på højst 15 mio. ECU. Belarus, som er kommet forholdsvis sent i gang med de økonomiske reformer, aftalte en standby-ordning med IMF i 1995. Efter at have vurderet landets økonomiske og finansielle situation vedtog Rådet i april 1995 at støtte Belarus med et makrofinansielt lån på højst 75 mio. ECU. I oktober fastsatte Kommissionen endelig lånebeløbet til 55 mio. ECU på grundlag af landets reviderede finansieringsbehov. Første rate af dette lån (30 mio. ECU) blev udbetalt i december 1995. Med hensyn til Ukraine kunne Kommissionen endelig efter store forsinkelser fra Ukraines side udbetale et makrofinansielt lån på 85 mio. ECU i december 1995. På baggrund af landets fortsatte økonomiske vanskeligheder og den ukrainske regerings fornyede bestræbelser på at klare disse vanskeligheder besluttede Rådet i oktober 1995 at yde yderligere makro finansiel bistand til Ukraine på indtil 200 mio. ECU. De første udbetalinger i henhold til denne lånefacilitet forventes at finde sted i anden halvdel af 1996. I Middelhavsområdet vedtog Rådet i december 1994 det andet makrofinansielle lån til Algeriet på 200 mio. ECU, og første rate på 100 mio. ECU blev udbetalt i november 1995. Hver enkelt type EU-transaktion har hele tiden været i overensstemmelse med de principper, der gælder for denne type bistand. EU's makrofinansielle bistand har navnlig tjent til støtte for modtagerlandenes bestræbelser på at gennemføre økonomiske reformer og strukturændringer. I nært samarbejde med IMF og Verdensbanken har EU søgt at fremme en politik, der er skræddersyet til hvert enkelt lands behov, har ti! formål at stabilisere den økonomiske situation og sigter mod etablering af en markedsøkonomi (de makroøkonomiske resultater og fremskridtene med reformerne for modtagerlandene er vist i oversigtsform i tabel 4 og 5 og behandles land for land i de efterfølgende kapitler). 3. Udviklingen i den makrofinansielle bistand Som allerede anført styrkede udviklingen i 1995 en tendens, der allerede kunne ses i 1994, med hensyn til den geografiske fordeling af EU's makrofinansielle bistand. Samtidig har de stadig større forskelle i de økonomiske forhold hos modtagerlandene ført til stadig mere forskelligartede behov, hvilket til gengæld har betydet, at det makrofinansielle instrument som sådan er udviklet yderligere. Et relevant spørgsmål vedrørende fremtiden er, i hvilket omfang det/de eksisterende instrument(er) kan tilpasses yderligere, således at det/de passer til EU's mål og samtidig opfylder de opståede behov hos modtagerlandene. 1 forbindelse med de central- og østeuropæiske lande har den makrofinansielle støtte udgjort en del af EU's indsats for at etablere nærmere kontakter med disse. Der er indgået associeringsaftaler med praktisk talt alle disse lande. Da Det Europæiske Råd i København i juni 1993 anerkendte, at målet for disse lande er EU-medlemskab, blev der præsenteret en række politiske og økonomiske foranstaltninger, som skal fremme dette mål, herunder makrofinansiel bistand. Siden da er der sket en styrkelse af arbejdet med at forberede de associerede stater i Central- og Østeuropa til medlemskab. Under dette arbejde er forbindelserne mellem makroøkonomisk stabilisering og strukturel tilpasning blevet stadig mere tydelige. Set fra IMF's synspunkt gav dette sig udslag i, at disse aspekter måtte integreres bedre i de programmer, der blev forhandlet med disse lande, mens Verdensbanken hjalp de nationale myndigheder med at udarbejde specifikke programmer, hvor vægten blev lagt på centrale strukturreformer, der skulle understøttes af politisk baseret långivning. Set fra EU's synspunkt er både tidsplanen og indholdet af programmerne blevet påvirket. EU's långivning har udviklet sig i retning af en mere politisk orienteret rolle, samtidig med at der er opnået en højere grad af synergi med de tilskudsbaserede instrumenter (primært PHARE). Landene i Central- og Østeuropa befinder sig i forskellige trin i den økonomiske omstilling, og nogle af dem har helt klart nået et trin i den økonomiske reformproces, hvor betalingsbalancebistand måske ikke længere er nødvendig. EU's makrofinansielle bistand i den oprindelige form, nemlig til støtte for makroøkonomisk stabilisering og bistand nu mere betalingsbalancen, er stadig særdeles relevant for nogle af dem. 1 flere andre lande er den regeringens makrofinansielle strukturreformprogram i kombination med PHARE, der, når det er muligt, kan bidrage til at styrke de relevante nationale institutioners muligheder for at støtte sådanne reformer. Denne udvikling har som helhed også ført til et øget samarbejde mellem Kommissionen og Bretton Woods-institutionerne. Samtidig er dialogen med myndighederne i de pågældende lande blevet udvidet betydeligt. centreret støtte om til Samtidig med at det samlede beløb for de udbetalte ressourcer er faldet, er EU's makrofinansielle bistand geografisk set blevet mere rettet mod associerede lande længere mod øst og syd i Europa. Tendensen til at støtte nabolande længere borte fra EU's grænser styrkes yderligere, hvis vi også ser på de tre nye uafhængige stater, der har modtaget makrofinansiel støtte fra Fællesskabet - Ukraine, Belarus og Moldova. Også her fokuseres der gradvis mere på strukturreformer. Som i de central- og østeuropæiske lande er der samtidig anvendt tilskudsbaserede instrumenter (hovedsagelig TACIS) til at støtte de pågældende lande. Ukraine og Belarus tjener sammen med Bulgarien og Rumænien til at illustrere en anden tendens, nemlig at lande, der enten er kommet sent i gang med økonomiske reformer, f. eks. Belarus, eller har arbejdet langsomt, f. eks. Rumænien, eller har mistet tid, mens de tøvede eller endog ændrede reformerne, f. eks. Ukraine og Bulgarien, alle befinder sig i en forholdsvis vanskelig situation. I den forbindelse ser den makrofinansielle bistand fra EU ud til at have tjent sit formål ved at styrke overgangsbestræbelserne i de lande, der vælger at gå i gang med ambitiøse reformprogrammer. 4. Deling af byrderne Samtidig med at EU's makrofinansielle bistand har udviklet sig i retning af en uddybet, politisk orienteret bistand, har de midler, Unionen har mobiliseret til dette formål, været kraftigt faldende (tabel 3 og 3. 1). Til at begynde med var et vigtigt kendetegn ved EU- bistanden, at der skulle mobiliseres meget store beløb for at støtte de programmer, der blev aftalt med Bretton Woods-institutionerne. EU spillede en central rolle i denne forbindelse som den største enkeltbidragyder af kapital (EU mobiliserede 54% af den samlede betalingsbalancestøtte til Ungarn i 1990) og som koordinator af den bilaterale bistand (G-24 processen til fordel for landene i Central- og Østeuropa siden 1991), hvilket sikrede bred deltagelse i indsatsen. Siden da har de internationale finansieringsinstitutioner mobiliseret flere midler (deres bidrag gik op fra 21 % af betalingsbalancestøtten, eksklusive gældssaneringstransaktioner, i 1991 til omtrent 80% i 1995); der er blevet oprettet et nyt låneinstrument, systemtransmissionsfaciliteten(STF), som sammen med en forhøjelse af medlemslandenes kvoter satte IMF i stand til at øge sin bistand til landene i Central- og Østeuropa og det tidligere Sovjetunionen. Verdensbanken har på sin side udviklet flere successive generationer af politisk betingede betalingsbalancelån (strukturtilpasningslån (SAL-lån) efterfulgt af lån til omstrukturering af virksomheds- og finanssektoren (EFSAL-lån3)). De fleste af de KFSAL-lån, der har været drøftet med modtagerlandene, kunne ikke indgås inden udgangen af 1995 og er derfor ikke medregnet i de tilsagn, der figurerer i tabel 3 og 3. 1. Når de medregnes, vil Verdensbankens bidrag blive forøget tilsvarende. Sideløbende hermed blev der mobiliseret bidrag fra eksterne kreditorer, såvel fra den private sektor som fra den offentlige sektor, i forbindelse med gældslettelses- og gældsreduktionstransaktioner (Algeriet, Bulgarien, Ukraine), der tegnede sig for en betragtelig del af betalingsbalancestøtten i 1991 og 1994. Som følge heraf faldt EU's og andre bilaterale bidragyderes relative bidrag4 (bortset fra gældslettelsestransaktioner)brat fra henholdsvis 54% og 25% i 1990 til henholdsvis 14% og 6% i 1995 (svarende til henholdsvis 6% og 3% af de samlede tilsagn, inklusive gældssaneringstransaktioner). Kun de lande, til hvilke der er mobiliseret makrofinansiel bistand fra EU, er medregnet i disse statistikker. label I: EUS MAKROFINANSIELLE BISTAND TIL TREDJELANDE YDET FREM TIL UDGANGEN AF 1995 Reelt udbetalt pr. april 1996 (i mio. ECU) GpdkEQdt rnaksimumsbetøb DalgJsi Rådets afgørelse Udbedt Peleb og udbetalingsdato Ikke udbetalt A. Makrofinansiel bistand til landene i Central- og Østeuropa Ungarn I (sti ukturtilpasningslån) Den Tjekkiske og Slovakiske Føderative Republik (betalingsbalancelån) Ungarn II (betal ingsbalancelån) Bulgarien I (bctalingsbalancelån) Rumænien I (belalingsbalancelån) Albanien I (betalingsbalancetilskud) De baltiske stater (betalingsbalancelån) heraf: Estland Letland Litauen Rumænien II (betalingsbalancelån) Bulgarien II (bctalingsbalancelån) Rumænien III ( betal ingsbalancelån) Albanien II (betalingsbalancetilskud) Slovakiet (bctalingsbalancelån) I ALT A 610 180 375 25. 02. 91 290 24. 06. 91 22. 07. 91 40 80 100 350-apr. 1990 260-feb. 1991 185-mar. 1991 190-mar. 1992 100 -aug. 1991 80-jan. 1993 150-aug. 1991 140-mar. 1992 190-jan. 1992 185-apr. 1992 35 - dec. 1992 35-aug. 1993 mar. 1993 mar. 1993 50-jul. 1993 25 - aug. 1995 80 feb 1993 19. 10. 92 dec. 1994 20. 06. 94 55 nov. 1995 28. 1194 jun. 1995 70 20 22. 12. 94 2255 B. Makrofinansiel bistand til andre tredjelande Israel(1) (blødt strukturtilpasningslån) 187,5 22. 07. 91 187,5 Algeriet I (betalingsbalancelån) Moldova (betalingsbalancelån) Algeriet II (betalingsbalancelån) Ukraine I (bctalingsbalancelån) Belarus (betalingsbalancelån) Ukraine II (bctalingsbalancelån) I A L TB IALTA + B 23 09 91 400 13. 06. 94 45 250-jan. 1992 150-aug. 1994 25 - dec. 1994 20 - aug. 1995 22. 12. 94 100 100 22. 12. 94 85 dec 1995 10. 04. 95 30 dec 1995 200 23. 10. 95 1172,5 4032,5 847,5 3102,5 200 325 930 ( I ) Bistand til Israel omfatter et lån med en hovedstol på 160 mio. ECU og tilskud på 27,5 mio. ECU i form af rentesubsidier Tabel 2: EUVG-24's makrofinansielle bistand til landene i Central- og Østeuropa siden 1991 (kumulative beløb) 8 (Situationen pr. december 1995) Land (konstateret Ununsieringsgnb) ALBANIEN (237 mio. USD) DE BALTISKE STATERS (600 mio. USD) BULGARIEN (1130 mio. USD) Tilsagn % al" gab % al" tilsagn Mio. USD l Idbclult Mio. USD % udbetalt Mio. USD Tilsagn % af gab % af tilsagn Udbetalt Mio. USD % udbetalt Mio. USD Tilsagn % af gab Udbclall. j % af tilsagn Mio. USD udbetalt EU EFTA* USA Japan Andre 123. 5 14. 2 52. 1 6. 0 71. 0 8. 2 100. 1 4. 2 88. 7 3. 7 300. 0 123. 1 50. 0 20. 5 57. 4 23. 5 184. 0 67. 9 54. 0 19. 9 36. 3 15. 3 20. 9 8. 5 7. 5 100. 0 16. 7 19. 1 88. 9 26. 1 533. 3 126. 0 10. 0 228. 1 8. 7 47. 2 11. 2 0. 9 20. 2 0. 8 487. 7 95. 0 10. 0 100. 0 58. 9 13. 9 1. 1 25. 2 1. 0 lait 174. 0 73. 4 100. 0 112. 8 100. 0 523. 1 87. 2 100. 0 340. 8 100. 0 906. 1 80. 2 100. 0 692. 7 70. 4 13. 7 14 144 100. 0 _J (~»hc:rsfA, S, FIN | 11. 7 | 4. 9 | 6. 7 | ' 4. 2 | 3. 7 j 8 l| 13. 5 | 15. 5 j 67. 91 19. 9 | 69. 0 | 6. 1 | 76 | 50. 0 | 7 ~1 1 land (konstateret flnansienngsgab) l-U EFTA * USA Japan Andre lait DEN TJEKKISKE OG SLOVAKISKE FØDERATIVE REPUBLIK (1000 mio. USD) UNGARN (1) (500 mio. USD) RUMÆNIEN (1455 mio. USD) 1 Tilsagn %af gab %af tilsagn Udbetalt Mio. USD % udbetalt Mio. USD Mio. USD Tilsagn %af gab %af tilsagn Udbetalt Mio. USD % udbetalt Tilsagn % af gab Mio. USD Udbetalt | 1 %af tilsagn Mio. USD % udbetalt 500. 0 146. 0 15. 0 200. 0 26. 0 50. 0 14. 6 1. 5 20. 0 2. 6 56. 4 16. 5 1. 7 22. 5 2. 9 500. 0 146. 0 15. 0 200. 0 1. 0 58. 0 16. 9 1. 7 23. 2 0. 1 250. 0 95. 0 10. 0 150. 0 12. 8 50. 0 19. 0 2. 0 30. 0 2. 6 48. 3 18. 3 1. 9 29. 0 2. 5 250. 0 95. 0 10. 0 125. 0 12. 8 50. 7 19. 3 2. 0 25. 4 2. 6 740. 6 162. 2 150. 0 22. 0 50. 9 11. 1 10. 3 1. 5 68. 9 15. 1 660. 7 143. 3 14. 0 2. 0 100. 0 22. 0 71. 3 ,5. 5 10. 8 2. 4 887. 0 88. 7 100. 0 862. 0 100. 0 517. 8 103. 6 100. 0 492. 8 100. 0 1074. 8 73. 9 100. 0 926. 0 100. 0 herafA. S. FIN | 90. 0 j 9. 0 j 10. 1 | 90. 0 j 10. 4 | 50| 100 | 9. 7 | 50| 10. 1 j 87. 3 | 6 0 j 8. 1 | 78. 4 j 8. Land (konstateret Hnansieringsgab) SLOVAKIET (300 mio. USD) I ALT (5222 mio. USD) Tilsagn %af gab Mio. USD Udbetalt %af tilsagn Mio. USD % udbetalt Tilsagn %af gab Mio. USD Udbetalt %af tilsagn Mio. USD /o udbetalt EU EFTA * USA Japan Andre 156. 0 27. 4 52. 0 9. 1 64. 1 11. 2 60. 0 20. 0 24. 7 60. 0 100. 0 2603. 5 693. 8 35. 0 924. 4 69. 5 49. 9 13. 3 0. 7 17. 7 1. 3 60. 2 16. 0 0. 8 21. 4 1. 6 2182. 5 551. 4 35. 0 682. 4 35. 8 62. 6 15. 8 1. 0 19. 6 1. 0 lait 243. 4 81. 1 100. 0 60. 0 100. 0 4326. 2 82. 8 100. 0 3487. 1 100. 0 •herafA. S. FIN | 16. 4 | 5. 5 | 6. 7 | | | 405. 3 | 7. 8 | 9. 4 | 340. 5 | 9~F| ( I ) I 1990 gav gav EU Ungarn tilsagn om et yderligere lån på 870 mio. ECU, som ikke er medregnet i tabellen, fordi det blev uden for G-24-processen. Kilde: Europa-Kommissionen Tabel 3: Betalingsbalancestøtte til modtagere af makrofinansiel bistand fra EU fordelt på bidragydere, 1990-1995 (1) (i procent af de samlede tilsagn) Inklusive gældssanering Internationale finansieringsinstitutioner IMF Verdensbanken Bilateral støtte EU (2) Anden bilateral støtte (3) ' heraf USA Japan Gældssanering Paris-klubben London-klubben Andre (4) Eksklusive gældssanering Internationale finansieringsinstitutioner IMF Verdensbanken Bilateral støtte EU (2) Anden bilateral støtte (s) heraf USA Japan I { c o o Ï 9 9Ï Ï992 J994 Î995 21 11 10 79 54 25 0 10 0 50 37 13 50 20 13 0 8 18 5 13 69 40 29 31 19 13 0 5 0 27 21 6 73 6 5 2 63 32 28 2 33" 26 7 67 6 3 3 59 0 0 59_ 10 I Ï99Ô Î99Î 1992 Î 9 9 4 f 9 95 21 11 10 79 54 25 0 10 61 45 16 39 24 15 0 9 69 40 29 31 19 13 0 5 71 56 15 29 17 12 2 6 80" 63 17 20 14 6 0 6 ( 1 ) Baseret på rådsafgørelser for EU-støttens vedkommende. Ingen afgørelser om støtte i 1993. (2) Makrofinansiel bistand fra EU. (3) (4) Inklusive EU-medlemsstater. Syndikeret banklån til Algeriet i 1991, gældssanering til Ukraine fra Rusland og Turkmenistan i 1994 og 1995. 10 Tabel 3. 1. : Betalingsbalancestøtte til modUgere af makroflnansiel bistand fra EU fordelt pa biddragydere 1990-1995 (i mio. USD og i procent af de samlede tilsagn og udbetalinger) Betalingsbalancestøte - 1990 lait Ungarn 1 Tilsagn Udbetalinger Tilsagn Udbetalinger mio USD % mio USD % mio USD % mio USD % 419 21 375 23 419 21 375 23 219 200 1*1» l!08 0 200 311 175 200 1288 777 0 200 111 11 10 79 54 0 10 15 0 11 12 77 47 0 12 19 0 219 200 1618 1108 0 200 311 0 11 10 79 54 0 10 15 0 175 200 1288 777 0 200 311 0 11 12 77 47 0 12 19 0 Internationale finansierings- institutioner IMF Verdensbanken (iiolitikbascret) Ktlaterai stolte EU USA lapan Tyskland Anden bilateral slotte i »Il 2037 100 1663 100 2037 100 1663 100 Betalingsbalancestøtte - 1991 Lall Algeriet I Pulgqpyn | Tilsagn Udbetalinger Tilsagn mio USD mio USD % mio USD % [ Udbetalinger % mio USD Tilsagn mio USD % Udbetalinger % mio USD Internationale finansierings- institutioner IMF Verdensbanken (politikbaserct) llllnteral støtte lilJ USA Jnpan Anden bilateral. slutte Gældssanering Paris-klubben Syndikeret lån 4177 1430 5600 2190 35 850 521 2004 554 1450 2825 1105 5147 I9S8 35 633 487 2004 554 1450 390 300 2290 540 0 300 0 1450 1450 293 150 1938 338 0 150 0 1450 61 49 49 2980 100 2381 100 390 250 1168 400 10 100 104 554 554 390 150 1117 400 10 58 95 554 554 Den Tjekkiske og Slovakiske Ungarn Rumænien 1 Føderative Republik Tilsagn Udbetalinger Tilsagn mio USD % mio USD % mio USD ' Udbetalinger % mio USD Tilsagn Udbetalinger mio USD % mio USD % 852 450 887 500 15 200 172 852 450 862 500 15 200 147 2012 250 SI8 250 10 150 108 845 175 493 250 10 125 108 533 180 737 500 100 137 445 180 737 500 100 137 Internationale finansierings- institutioner IMF Verdensbanken (politikbaseret) Bilateral støtte lit) USA Japan Anden bilateral stude Gældssanering Paris-klubben Syndikeret lån lait 11 Tabel 3. t (fortsat) Betalingshalanceitatte 1992 I alt Albanien 1 Ealajhl Tilsagn v*Çta|'HRer Tilsagn mio USD % mio USD % mio USD % Udbetalinger mio USD % Tilsagn Udbetalinger mio USD % mio USD % Internationale 1564 69 1193 71 48 29 28 23 116 57 109 69 rinan*ieringN- institulinncr I MF Verdensbanken (polilikbascrct) Bilateral støtte EU USA Japan Anden bilatcnil stolle 909 655 708 423 II 120 165 4(1 29 768 426 31 19 0 5 7 476 298 II 79 100 46 26 29 18 (1 5 6 28 20 1IS 83 0 20 12 17 12 71 51 0 12 8 18 10 95 83 0 9 4 15 8 77 67 t) 7 3 86 30 87 46 0 20 22 42 15 43 22 0 10 II 83 26 48 23 0 13 13 53 17 31 14 0 8 8 l a it 2272 UNI 1670 UNI 162 UNI 123 KMI 204 KN) 158 1011 Letland Litauen RHmicnjon II Tilsagn mio USD % Udbetalinger Tilsagn Udbetalinger Tilsagn Udbetalinger mio USD % mio USD % mio USD % mio USD % mio USD % Internal Innate 215 56 196 68 245 53 194 62 940 89 666 85 finaiiNlcHnitM- institutioncr I MF Verdensbanken (polilikbascrct) Bilateral stude EU USA Japan Anden bilateral slotte 170 45 169 91 0 35 43 44 12 44 24 II 9 11 151 45 94 46 0 23 25 52 16 32 16 0 8 9 185 60 217 114 0 45 58 40 13 47 25 0 10 13 149 45 120 57 II 34 29 48 14 38 18 0 11 9 44(1 500 119 90 29 42 47 11 8 0 0 3 366 300 119 90 29 47 38 15 11 (1 0 4 l a it 384 100 290 100 462 KN) 314 100 1059 100 785 100 Bctalingshalanccstiitle -1994 ïtttlil AlbjinltLll Akcjjall Dulmiriai II ïU&um Udbetalinger littjajui Udbetalinger Udbetalinger l i l s MD Udbetalinger m l o l l S I) % mio I I S» % mio USD % ink) USD % mio USD % mio USD % mio USD % mio USD •/. Internationale 4086 27 2772 21 75 63 42 70 1397 1» 1182 17 646 13 195 Hnansicrings- institutioncr I MF Verdensbanken (polilikbascrct) 3206 880 21 6 2072 700 16 5 Bilateral slutte 11299 73 10357 79 EU USA Japan Anden bilateral stolte Gældssanering London-klubben Paris-klubben Anden stotlc 952 100 350 252 9645 4920 4380 345 336 90 185 101 9645 4920 4380 6 1 2 2 63 32 28 2 3 1 1 1 73 37 33 60 15 45 41 0 0 4 50 13 37 34 0 0 3 34 8 18 18 0 0 0 5 5 0 58 13 1097 300 15 4 882 KMI 13 4 521 125 II 3 195 311 30 0 0 0 5920 81 335 0 150 135 5300 1120 4180 5 0 2 2 72 15 57 5666 201 0 95 70 5300 1120 4180 83 4214 87 4088 95 3 0 1 1 77 16 61 125 0 50 39 40(H) 3800 200 3 (I 1 1 82 78 4 88 0 0 0 4000 3800 200 2 0 0 0 93 89 5 l a it 15385 UNI 13129 100 120 100 59 100 7317 100 6848 100 4860 100 4283 UNI Moldova 1 Rumjeniçn ||| Den Slovakiske Rcoublik Ukraine Tilsagn Udbetalinger Tilsagn mio USD % mio USD % min USD % udbetalinger mio USD % Tilsagn Udbetalinger Tilsagn Udbetalinger mio USD % mio USD % mio USD % mio USD % Internationale 164 56 133 5« 913 81 447 UNI 426 64 308 84 465 47 465 S3 rinanstehnga- Institutloncr I MF Verdensbanken (polilikbascrct) 104 60 Bilateral »lulle 130 54 30 40 6 EU USA Japan Anden bilalcmi stolle Ga;ldssancring London-klubben Paris-klubben Anden slotte 35 20 44 18 10 14 2 121 12 106 30 20 30 26 51 5 44 12 8 13 II 713 200 218 143 0 50 26 63 18 19 13 0 4 2 247 200 55 45 346 8(1 0 0 0 0 0 0 0 0 0 II 242 155 60 27 52 12 36 23 0 9 4 228 80 60 0 0 60 0 62 22 16 0 0 16 0 365 100 530 11X1 70 0 15 37 10 S3 10 7 0 2 365 IIKI 41 11 420 47 0 70 0 5 0 8 0 1 345 35 345 39 345 35 345 39 l a it 294 UNI 239 UNI 1131 100 447 100 668 100 368 100 995 100 88S 100 Id label 3. 1. (fortsat) Betalingsbalancestøtte -1995 Lali Belarus Ukraine 11 Tilsagn Udbetalinger TiiSâgQ mio USD % mio USD % mio USD % Udbetalinger mio USD % Tilsagn mio USD Udbetalinger mio USD % 1877 33 1770 34 270 79 163 81 1607 30 1607 32 1370 400 26 270 163 1207 400 22 7 1207 400 24 S Internationale finansierings- institutioner I M!' Verdensbanken (ptiHiikbaseret) Bilan ru! støtte lUi UK A japan Anden bilateral støtte 1477 400 3885 330 0 150 0 67 3443 66 6 0 3 0 38 0 0 0 1 0 0 0 Gældssanering 3405 59 3405 65 London-klubben Paris-klubben 0 0 Anden støtte 3405 0 0 59 0 0 0 0 0 79 0 21 21 0 0 0 0 0 0 0 70 70 0 0 0 0 38 38 19 19 3815 260 70 3405 68 150 5 0 3 0 3405 63 3405 0 0 3405 63 3405 0 0 0 0 0 0 0 O 0 0 o 6X 0 0 68 alt 5762 100 5213 100 340 100 201 100 5422 100 5012 100 13 Tabel 4: Udvalgte økonomiske indikatorer 1992 1993 1994 1995 Program ( 1 ) Skøn BNP i faste priser (Procentvis ændring) Albanien Algeriet Belarus Bulgarien Estland Letland Litauen Moldova Rumænien Den Slovakiske Republik Ukraine -9. 7 2. 2 -7. 3 -19. 3 -35. 0 -37. 7 -29. 1 -13. 6 -7. 0 -17. 0 9. 6 -1. 8 •11. 6 -2. 4 -3. 5 •15. 0 •16. 2 -8. 7 1. 3 -4. 1 •17. 1 9. 4 1. 1 -20. 0 1. 8 4. 0 2. 0 1. 5 -31. 0 3. 9 4. 8 -23. 0 Forbrugerpriser (årets udgang) (Procentvis ændring) Albanien Algeriet Belarus Bulgarien Estland Letland Litauen Moldova Rumænien Den Slovakiske Republik Ukraine 236. 6 31. 7 79. 4 942. 0 958. 0 246. 0 2198. 0 198. 5 9. 1 2000. 0 30. 9 20. 5 1990. 0 63. 8 36. 0 35. 0 163. 0 837. 0 295. 0 25. 0 10155. 0 15. 8 28. 0 2220. 0 122. 0 42. 0 26. 0 45. 0 116. 0 62. 0 11. 7 401. 0 Fiskal balance (Procent af BNP) Albanien Algeriet Belarus Bulgarien Estland Letland Litauen Moldova Rumænien Den Slovakiske Republik Ukraine -21. 3 -1. 3 -15. 0 0. 2 -0. 8 0. 5 -23. 4 -4. 6 -12. 8 -30. 4 -15. 9 -9. 2 -8. 3 -15. 7 -0. 7 0. 6 -5. 1 -6. 8 -0. 1 -7. 6 -10. 1 •13. 6 -4. 4 -1. 7 -6. 6 0. 0 -4. 1 -4. 2 -9. 0 -1. 0 -1. 4 -8. 2 6. 0 2. 0 •10. 0 10. 0 10. 0 8. 0 138. 0 •14. 0 -3. 5 -3. 0 -4. 6 9. 0 4. 3 -7. 0 2. 6 4. 0 0. 0 3. 0 -3. 0 6. 9 7. 4 12. 0 6. 0 22. 0 290. 0 32. 9 28. 0 23. 0 35. 0 24. 0 33. 3 7. 2 182. 0 -8. 4 -1. 4 -3. 2 -6. 7 0. 3 -4. 4 -33. 4 -5. 5 -2. 8 0. 5 -5. 0 14 Tabel 4: Udvalgte økonomiske indikatorer (fortsat) 1992 1993 1994 1995 Program ( I ) Skøn Løbende betalingsbalance (Procent af BNP) Albanien Algeriet Belarus Bulgarien Estland Letland Litauen Moldova Rumænien Den Slovakiske Republik Ukraine -65. 7 2. 9 -9. 3 7. 6 2. 3 3. 4 -3. 0 -8. 6 0. 4(2) -3. 5 -33. 4 2. 1 -8. 7 -7. 9 -5. 7 6. 7 -6. 2 -9. 3 -5. 5 -5. 4 -5. 9 -13. 5 -4. 3 -11. 4 -0. 3 -9. 0 -4. 6 -4. 3 -9. 2 -1. 4 5. 7 -6. 0 Officielle valutareserver (årets udgang) (Antal måneders import) Albanien Algeriet Belarus Bulgarien Estland Letland Litauen Moldova Rumænien Den Slovakiske Republik Ukraine 0. 7 2. 2 3. 5 4. 5 2. 0 2. 6 0. 0 0. 2 1. 1 2. 2 2. 3 0. 3 2. 4 4. 0 5. 6 2. 4 1. 5 0. 1 1. 2 0. 2 3. 3 2. 6 0. 3 3. 2 3. 2 5. 5 2. 7 3. 1 4. 0 1. 4 2. 3 11. 1 -2. 3 3. 3 3. 0 2. 4 4. 3 9. 7 -5. 6 -4. 1 2. 3 •10. 6 -4. 0 -3. 4 -6. 0 -4. 4 4. 3 -4. 4 3. 8 1. 8 1. 5 3. 3 2. 8 4. 8 3. 5 4. 0 1. 9 3. 8 3. 7 (1) Programmål som fastsat i: juli 1993 (og revideret i august 1994) for Albanien, maj 1994 for Algeriet, marts 1995 for Moldova, maj 1994 for Rumænien, juli 1994 for Slovakiet og april 1995 for Ukraine. (2) Efter statsfinansielle overførsler fra Tjekkiet, anslået til ca. 7% af Slovakiets BNP. Kilder: Nationale myndigheder og IMF 15 TABEL 5 STATUS OVER DEN ØKONOMISKE REFORMPROCES 5. 1. ALBANIEN 1. Prisliberalisering De fleste priskontroller og tilskud er fjernet med undtagelse af brød og mel. Elpriserne vil inden længe blive fastsat af et lovgivende organ. Handelsliberalisering Ingen kvantitative importrestriktioner. Kun eksport restriktioner på metal skrot og træ. Valutasystem Frit flydende valutakurs siden juli 1992 inden for et valutamarked med én valutakurs. Udstedelse af tilladelser til udenlandske valutahandlere og valuta kontorer. Konvertibilitet i de løbende betalinger. Aftale om store gældsrestancer til udenlandske forretnings banker indgået i august 1995. Direkte udenlandske investeringer Liberal lovgivning. Liberalisering af salg af jord til udlændinge. Oprettelse af økonomiske frizoner. Pengepolitik 6. Offentlige finanser Privatisering og omstrukturering i virksomhedssektoren Reform af den finansielle sektor Stram pengepolitik. Anvendelse af kreditlofter mellem bankerne. Rentesatserne fastsættes administrativt for at sikre, at realrenten fortsat er positiv. Statspapirauktioner (3, 6, 12 måneder). Stram finanspolitik indtil oktober 1995. Momsindførelse forsinket indtil juli 1996. Fjernelse af afgiftsfritagelser, ny klassificering, nye afgiftssatser vedtaget i maj 1995. Provenu: 24,6% af BNP i 1995. 96% af det samlede opdyrkelige areal er privatiseret. Uddelingen af midlertidige ejerbeviser næsten afsluttet i marts 1996. Lov om marked for jord, realkredit, sikker hed, leje, fremleje, konkurs. Mindre privatisering inden for handel og service afsluttet. Industrivirksomheder: privatiseringen af de små og mellemstore virksomheder stort set afsluttet; fremskridt med de største statsejede virksomheder. Masseprivatiseringsproces. Strategiske virksomheder og forsyningsvirksomheder udbudt til salg til udenlandske investorer. Fondsbørs. Todelt banksystem. Statsejede banker vil blive privatiseret i løbet af 1996 og 1997, idet aktie majoriteten udbydes til salg til udenlandske investorer. Regnskabsrevisioner afsluttet i 1996. Ny lov om central bankens rolle og ansvar. Ny lov om banksystemet med strømlining af godkendelsesprocedurerne med henblik på at bane vej for nye private banker. Adskillige ansøgere. Omfattende uformelt banksystem. Slut på statsmonopolet i forsikringssektoren. Prisliberalisering Handelsliberalisering Valutasystem Direkte udenlandske investeringer Pengepolitik Offentlige finanser Privatisering og omstrukturering i virksomhedssektoren 16 5. 2 ALGERIET Omfattende prisliberalisering og afvikling af subsidier i 1994. 1 1995 rykkede de mere "følsomme" produkter (offentlige værker, de vigtigste fødevarer osv. ) sig nærmere en total liberalisering. Med den konkurrencelovgivning, i 1995, der institutionaliseredes princippet om fri prisfastsættelse, men samme lovgivning beskytter mod monopoldannelser. vedtaget blev Reformerne indledt i 1994 er blevet styrket yderligere. Ingen import, ekskl. visse religiøst kvantitative begrænsninger på import af ti begrundede begrænsninger. Begrænsningerne på basisvarer blev ophævet i maj 1995. to devalueringer Efter i 1994 er valutarationeringen blevet væsentligt liberaliseret. I 1994 bevægede Algeriet sig væk fra fastkurspolitikken og indførte en styret flydning. I slutningen af 1995 blev der etableret et fuldt udbygget interbank-valutamarked. Overkursen på det parallelle marked er faldet betydeligt, men lå dog stadig på 20% ultimo 1995. Det forventes, at dinaren snart vil blive konvertibel for alle løbende transaktioner. I 1993 blev der vedtaget en liberal ordning for udenlandske investeringer, inkl. investeringer i banksektoren. Men på grund af den sikkerhedsmæssige situation i landet er der ikke, når bortses fra olie- og gasindustrien, foretaget større udenlandske investeringer. Rentesatserne er blevet liberaliseret, og det midlertidige loft over forretningsbankernes "spread" blev fjernet i december 1995. Realrentesatserne forblev imidlertid negative i 1995. Brugen af indirekte til pengepolitisk styring blev styrket. Tilbagekøbsauktioner og et formelt auktionssystem til salg af omsættelige statsobligationer på pengemarkedet blev indført i 1995. instrumenter Underskuddet på de offentlige finanser i 1995 faldt yderligere til 1,4% af BNP, primært takket være besparelser (streng lønkontrol og reduktion af subsidier). Også devalueringen af dinaren bidrog til forbedringen af budgettet. Stramning af budgettet, finansiel omstrukturering og indgåelse af managementkontrakter for de 23 største tabsgivende virksomheder. til selvstændige offentlige Afbrydelse af al videreudlåning virksomheder et fra af byggeselskaber. omstruktureringsprogram Indledning af fra støtte frasalget Verdensbanken. Ny privatiseringslov vedtaget. alle offentlige for af 103 SMV'er med finansministeriet. Lancering Reform af den finansielle sektor Forretningsbankerne er næsten udelukkende statsejet. Indgåelse af præstationskontrakter og rekapitalisering af fire offentlige banker (ud af fem) i 1995. Kapitaldækningskravet strammes gradvis. 1. Prisliberalisering 2. Handelsliberalisering 3. Valutasystem 4. Direkte udenlandske investeringer 5. Pengepolitik 6. Offentlige finanser 7. Privatisering og omstrukturering i virksomhedssektoren 8. Reform af den finansielle sektor 17 5. 3 BELARUS Første prisliberalisering i 1993. De fleste priser (undtagen i statsmonopoler) frigivet ultimo 1994/primo 1995. Ci nidvise stigninger i offentlige værkers priser op til 80% af omkostningsniveauet ved udgangen af 1995. I 1994 blev de fleste importlicenser og eksportafgifter sammen med kravet om overdragelse af afskaffet imidlertid eksportindtægter. genindført primo 1996). (Krav om overdragelse Primo 1995 ikrafttræden af toldunion med Rusland. Importafgifter derfor hævet til russisk eksternt niveau. Partnerskabs- og samarbejdsaftale med EU (endnu ikke ratificeret). Forlod den russiske rubelzone konvertibilitet på de interbank-valutatransaktioner. Styret (uformel tilknytning) 11 500 rubler/USD i 1995. i 1994. Kun delvis løbende poster. Begrænsede valutakurs fast Fri hjemtagelse af kapital og fortjenester. På grund af politisk usikkerhed kun mindre strømme af udenlandske direkte investeringer. forvalter Tostrenget banksystem, hvor centralbanken pengepolitikken. Pengepolitikken i 1995. strammet Ugentlige auktioner over en stor del af kreditterne til banksektoren (60%). Restriktiv pengepolitik og positiv realrente fik inflationen ned fra hyperinflationsniveau til under 5% om måneden i anden halvdel af 1995. Moms indført i 1993. Samlet offentligt budgetunderskud i 1994 (2%) og 1995 (2,3%). Samlede offentlige indtægter: 48,9% af BNP (1995). Langsom og forsinket privatiseringsproces. Kun 6% af statens aktiver og 12% af små virksomheder privatiseret ultimo 1995. Fri uddeling af kuponer til befolkningen endnu ikke afsluttet. i» En stor del af banksektoren privatejet. Tilsyns bestemmelser gradvis strammet, mindstekapitalkrav for nylig hævet til 2 mio. ECU. Banker fortsat tynget af dårlige lån, hvilket svækker deres økonomiske situation. 1. Prisliberalisering 2. Handelsliberalisering 3. Valutasystem 4. Direkte udenlandske investeringer 5. Pengepolitik 6. Offentlige finanser 7. Privatisering og omstrukturering i virksomhedssektoren 8. Reform af den finansielle sektor 5. 4 BULGARIEN P. t. er omkring 50% af detailomsætningen underlagt tilsyn eller kontrol. Priserne på visse offentlige tjenesteydelser er stadig underlagt kontrol (energi, telekommunikation, vandforsyning og transport). Eksportforbud er fjernet. Importafgiften på industri produkter ligger i gennemsnit på 22%. Visse import beskyttelsesforanstaltninger er stadig i kraft. Siden 1991 praktisk taget frit flydende enhedsvalutakurs. Intern konvertibilitet på de løbende poster (med få begrænsninger). Begrænsede centralbankinterventioner til støtte for leven. Officiel gældssanering (Paris-klubben) i april 1994, fulgt af en aftale med forretningsbank - kreditorerne om reduktion af gælden og gældsbetjeningen i juli (London-klubben). lovgivning for udenlandske Liberal i begyndelsen af 1992. På grund af problemer med udlandsgælden, skred i den økonomiske politik og politisk usikkerhed hidtil kun få udenlandske investeringer. investeringer Lofter over banklångivning blev fjernet midt i 1994. I 1994 anvendtes penge- og valutapolitiske indikatorer som nominelt anker. Begrænsede open market-transaktioner i 1994. Nye bestemmelser vedrørende skatteadministrationen vedtaget i 1994. Moms indført i april samme år. I 1995 udgjorde provenuet 38% af BNP og budgetunderskuddet 6,7% af BNP. Stor del ejendomme allerede tilbageleveret. Finansiel redningsplan for virksomheder indført i 1994, men der er fortsat store problemer. Privatiseringen forløber nu i et hurtigere tempo, selv om der har været forsinkelser. Banktilsynet er fortsat svagt. På trods af en tidligt iværksat bankkonsolideringsindsats er der akkumuleret mange dårlige lån, der underminerer banksystemet, og dét nødvendiggør en kraftig strukturindsats. 1. Prisliberalisering 2. Handelsliberalisering 3. Valutasystem 4. Direkte udenlandske investeringer 5. Pengepolitik 6. Offentlige finanser 7. Privatisering og omstrukturering i virksomhedssektoren 8. Reform af den finansielle sektor 19 5. 5 ESTLAND Omfattende prisliberalisering i 1991 prisliberaliseringen praktisk taget energisektoren. Ved udgangen af 1992 i afsluttet, herunder I begyndelsen af 1992 afskaffelse af de fleste importafgifter (undtagen for nogle få luksusvarer) og af de fleste resterende kontingenter og licenskrav, undtagen for skiferolie, 1er og kvarts. Importerede varer pålægges 0,5% i administrationsgebyr plus 18% i moms. Næsten ingen eksportafgifter. Frihandelsaftale med de øvrige baltiske og nordiske lande og med Den Europæiske Union. Konvertibilitet for transaktioner, der registreres på den løbende betalingsbalance. Udtræden af rubel-zonen i 1992. Siden 1992 har den estiske kroon været knyttet til DEM til en kurs af 8 EEK = 1 DEM under et currency board-arrangement. Fri hjemtagning af profitter og provenu ved realisering af aktiver for valutaudlændinge. Centralbanken ansvarlig for currency board-arrangementet (udstedelsesdepartementet) og i ekstraordinære tilfælde for kriselångivning til banksystemet (bankdepartementet, ansvarligt for forvaltningen af reserver, der ligger ud over currency board arrangementets dækning). Den restriktive pengepolitik har haft held til at bringe inflationen ned fra et hyperinflationsniveau til et tocifret niveau (29% ultimo 1994). Centralbanken blander sig ikke i forretningsbankernes rentefastsættelse. i 1991, Personindkomstskat og moms selskabsindkomstskat; omsætningsafgift arbejdsmarkedsafgift, specifikke punktafgifter. Balance på statens budget i 1995. Statens udgifter lå på 40% af BNP i 1995. erstattet med en naturressourceafgift indført allerede og Næsten afsluttet privatisering af mindre virksomheder (ca. 1 000 SMV privatiseret). Udstrakt uddeling af kuponer; privatiseringen af større virksomheder fremskyndet i 1995 (400 ud ai' de planlagte 500 virksomheder privatiseret ved årets udgang). Todelt banksystem. Øget pres på statsvirksomhederne for at omstrukturere via skrappe budgetkrav og selektiv anvendelse af konkursloven. Reduktion af antallet af forretningsbanker fra 40 til 24 via forhøjelse af minimumskapitalkravene efter en bankkrise i vinteren 1992/93. Fondsbørs indført. Med kredit institutloven er centralbankens tilsyns- og reguleringsbeføjelser blevet udvidet. 1. Prisliberalisering 2. Handelsliberalisering 3. Valutasystem 4. Direkte udenlandske investeringer 5. Pengepolitik 6. Offentlige finanser 7. Privatisering og omstrukturering i virksomhedssektoren 8. Reform af den finansielle sektor 20 5. 6 LETLAND Omfattende prisliberalisering i 1991 og 1992, også inden for energisektoren. Ved udgangen af 1992 prisliberaliseringen praktisk taget afsluttet, når bortses fra offentlige forsyningsselskabers priser samt huslejer. i 1992. Fri Alle eksportbegrænsninger afskaffet handelsaftale med de øvrige baltiske og nordiske lande og Den Europæiske Union (pr. 1. 1. 95). Udtræden af rubel-zonen i juli 1995. Konvertibilitet for løbende transaktioner, der betalingsbalance. En valutakurs indført. Kursen på lats stabiliseret under styret flydning, uformelt knyttet til SDR. registreres på den Fri hjemtagning af profitter og provenu ved realisering af aktiver for valutaudlændinge. Store udenlandske direkte investeringer (165 mio. USD i 1995). Uafhængig centralbank. Stram pengepolitik har givet laveste inflationsrate blandt de baltiske lande. Udlåns politik via indirekte instrumenter. Exceptionelt 6- måneders kreditlinje til staten fra centralbanken i 1995. Moms indført i februar 1992. I 1993 indførelse af en enhedsskat (25%) plus en 10% ekstraskat af års indkomsten. Statens udgifter på 38% af BNP og underskud på budgettet i 1995 (3,3% af BNP). Stort fremskridt med privatiseringen af mindre virksomheder. Privatiseringsagentur oprettet i 1994. i Auktionssalg af store virksomheder ikke november 1994. Statsvirksomheder, umiddelbart til aktieselskaber, der administreres af en statsejendoms- fond oprettet i 1994. iværksat der privatiseres, omdannet kan Todelt banksystem. 49 tidligere afdelinger af Letlands centralbank enten fusioneret (21 af dem danner nu Universalbanken, der skal omstruktureres eller privatiseres på et senere tidspunkt) eller privatiseret, undtagen én, som blev likvideret. Kapitalkravene 1994. Universalbankens og forhøjet Sparekassens balance for nylig styrket. Ni banklicenser tilbagekaldt i 1994. Fondsbørs allerede indført. januar i 1. Prisliberalisering 2. Handelsliberalisering 3. Valutasystem 4. Direkte udenlandske investeringer 5. Pengepolitik 6. Offentlige finanser 7. Privatisering og omstrukturering i virksomhedssektoren 8. Reform af den finansielle sektor 21 5. 7 LITAUEN Omfattende prisliberalisering i 1991, 1992 og 1993, også inden for energisektoren. Pristilskud nedsat for boligopvarmning (priserne hævet med 50% i oktober 1994), elektricitet (priserne hævet med 33% i oktober 1994) og transport. afskaffet. Siden maj Delvis afvikling af eksportkontingenter og -licenser i 1992. Fuldstændig afskaffelse heraf i juni 1993. Importkontrol og -licenser af importafgifterne på en bred vifte af varer repræsenterende to tredjedele af importen. I juli 1994 blev importafgifterne på adskillige landbrugsvarer hævet til gennemsnitligt 40%, men sænket igen til gennemsnitligt 30% i oktober. Frihandelsaftale med EU trådte i kraft den 1. januar 1995. afskaffelse 1994 Konvertibilitet for transaktioner, der registreres på den løbende betalingsbalance. Litauen trådte ud af rubel-zonen i foråret 1992. Siden 1994 har den litauiske litas været knyttet til USD til en fast kurs på 4 LTL = 1 USD. Fri hjemtagning af profitter og provenu ved realisering af aktiver for valutaudlændinge. I april 1994 Uafhængig centralbank (ny centralbanklov vedtaget i december 1994). indførelse af et currency board arrangement, hvorunder pengemæng-den i omløb er begrænset til den mængde fremmed valuta, centralbanken ligger inde med. Monetære ekspansion moderat i 1994 (gennemsnitlig årlig vækst på 45%). af nu der skattesystemet, Reform en personindkomstskat, en overskudsskat, en ejendomsskat, en naturressourceafgift, individuelle punktafgifter og en generel omsætningsafgift. En ny moms erstatter tidligere generel punktafgift. Underskud på statsbudgettet i 1995 (3,4% af BNP). omfatter Betydelige fremskridt med privatiseringen af mindre og større virksomheder via auktionssalg, folkeaktier og kuponsystem. I januar 1995 var 76% af alle virksomheder, der kan komme på tale til privatisering (Va statskapital), blevet privatiseret. Ringe fremskridt med privatiseringen af jord. Selvstændig drift af statsvirksomheder fremmer effektiviteten. siden banksystem 1992. Centralbank- Todelt og forretningsbanklov med strammere kapitalregler vedtaget i begyndelsen af 1995. International revision af banker nu obligatorisk. Fondsbørs allerede indført. I juni 1996 blev der vedtaget en ny lov om re-nationalisering af den konkursramle Innovationsbank og om oprettelse af et agentur for dårlige lån. Datterselskaber af udenlandske banker tilladt fra 4. juni 1996. 22 5. 8. MOLDOVA Prisliberalisering Fuldstændig liberalisering af vare- og tjenestepriser med visse undtagelser (hovedsagelig energiprodukter). Handelsliberalisering Valutasystem Direkte udenlandske investeringer Pengepolitik 6. Offentlige finanser Privatisering og omstrukturering i virksomhedssektoren Reform af den finansielle sektor Alle eksportkvoter er fjernet, inklusive kvoterne for korn og korn produkter, der blev afskaffet den 1. december 1995. Maksimums- importtolden blev sænket til 20% ved udgangen af november 1995 med få undtagelser. Punktafgifterne på eksport til ikke-SNG-lande, der blev indført ved udgangen af 1995, skal ophæves inden vedta gelse af det nye IMF-program. Der blev indført en ny valuta i november 1993. Fri flydning og relativ stabilitet over for USD i 1995. Daglige valutaauktioner på Chisinau Inter Bank Foreign Currency Exchange. Konvertibilitet for transaktioner på de løbende poster. I juni 1995 accept af IMF's artikel VIII. Liberal ordning: fri hjemførsel af profitter og af provenuet al" likvidationer af investeringer inden for en frist af tre måneder fra lukningen. I januar 1995 oprettedes et agentur for fremme af uden landske investeringer. Partnerskabs- og samarbejdsaftale med EU undertegnes i november 1994. Konference om udenlandske investe ringer i Moldova, afholdt i Chisinau i september 1995 for at tiltrække udenlandske investorer. Baseret på kreditlofter. Nøglemål: hurtig reduktion af inflationen, baseret på indførelsen af en ny valuta, tvungen finansiel disciplin og øget centralbankuafhængighed. Moms indført i 1992. Skatteadministrationen forbedret. Høje moms indtægter, inklusive restancer. Privatiseringsindtægterne er langt mindre end forventet på grund af mangel på indenlandsk kapital. Udgiftsoverskridelser som følge af højere socialudgifter end planlagt og offentlig nettolångivning på grund af statens overtagelse af garanterede lån til nødlidende virksomheder. Nyt program for 1995/96 vedtaget i marts 1995. 2 200 virksom heder, der repræsenterer omkring 70%) af økonomien, privatiseret på grundlag af kuponprogrammet, afsluttet i november 1995. Priva tisering mod kontantbetaling ingen succes på grund af mangel på indenlandsk kapital. Likvidationsprocedurer mod 20 statsvirksom heder. Todelt banksystem, hvor nationalbanken er ansvarlig for penge politik og banktilsyn. I 1995 blev der indført regler om hensættelser for dårlige lån. Fra 1. januar 1996 tvinges alle banker, der ikke kan holde et reserveniveau på mindst 4 mio. leu (omkring 900 000 USD), til at lukke eller til at fusionere med en større bank. 1. Prisliberalisering 2. Handelsliberalisering 3. Valutasystem 4. Direkte udenlandske investeringer 5. Pengepolitik 6. Offentlige finanser 23 5. 9 RUMÆNIEN Prisliberaliseringsprocessen begyndte i november 1990. I midten af 1995 var kun 3% af alle forbrugerpriser på varer og tjenester administreret (i forhold til 90% i 1989). Med hensyn til priserne på industrivarer og råmaterialer var andelen henholdsvis 7% og 27%. Fuld liberalisering bortset fra et begrænset antal importkvoter og -forbud og eksportkvoter og -forbud, der endnu er i kraft af sund hedsmæssige årsager eller for subsidierede varer. Europaaftale med EU i kraft siden 1. februar 1995. Mestbegunstigelsesstatus i USA. Begrænset konvertibilitet for transaktioner på de løbende poster. Et markedsbaseret valutakurssystem blev etableret i april 1994, men der findes fortsat flere forskellige valutakurser. Privatpersoner kan få valuta via private vekselkontorer. Myndighederne har imidlertid haft svært på valutamarkedet. Efter et betydeligt fald i midten af året steg præmien på de private vekselbureauers marked til over 20%) ved udgangen af 1995. liberaliseringsforanstaltningerne fastholde igen ved at Valutaudlændinge kan frit erhverve kapitalandele og hjemtage profitter. Manglende fremskridt med privatiseringen har begrænset omfanget af indadgående investeringer. Centralbanken benytter såvel direkte som indirekte instrumenter til styring af pengepolitikken. Ccntralbankfinansicring af underskuddet på statsfinanserne er næsten ophørt. Ringe finansiel disciplin i stats virksomhederne. fremskridt med af nye Gode beskatningssystemer, herunder moms. Ved udgangen af 1996 forventes en grundig revision af indkomstskattesystemet. Under skuddet på statsfinanserne er forholdsvis lille og under kontrol. skattereformen og indførelse 7. Privatisering og omstrukturering i virksomhedssektoren 8. Reform af den finansielle sektor Ringe fremskridt med privatiseringen af mellemstore og store virk somheder gennem Statsejerskabsfonden. En vis succes med privati sering af mindre virksomheder gennem buy-outs. Omfattende beta- lingsrestancer mellem virksomheder lægger en bremse på den finan sielle omstrukturering af tabsgivende virksomheder, hvilket skaber et betydeligt kvasifiskalt pres. Der blev gjort et nyt forsøg på at omstrukturere de mest problematiske virksomheder ved udgangen af 1995 med støtte fra Verdensbanken. I 1995 blev der indgået aftale med Verdensbanken om et reform program for banksystemet, og der blev vedtaget en række tilsyns- regler, ligesom interbank-clearingsystemet blev reformeret. Frem skridtene i privatiseringen af de statsejede banker foregik meget langsomt, idet kun én bank var ved at blive afhændet. I november 1995 åbnedes Bukarest fondsbørs. 1. Prisliberalisering 2. Handelsliberalisering 3. Valutasystem 4. Direkte udenlandske investeringer 5. Pengepolitik 6. Offentlige finanser 7. Privatisering og omstrukturering i virksomhedssektoren 8. Reform af den finansielle sektor 24 5. 10 SLOVAKIET 95%) af den samlede vareomsætning baseret på frie priser, dog stadig regulering af priserne inden for energi, offentlig transport, huslejer, telefon, telegraf og lægemidler. Importen liberaliseret bortset fra nogle få følsomme varer, der er underlagt importlicens. Eksportlicens for et begrænset antal varer. Frihandelsaftaler med EU, EFT A-landene og Visegrad-landene Toldunion med Den Tjekkiske Republik siden opløsningen al Tjekkoslovakiet. En 10% importafgift på forbrugsgoder blev indført i marts 1994, og den blev reduceret til 7,5%) i midten ai 1996. I oktober 1996 blev de tilbageværende restriktioner på konverti biliteten for transaktioner, der registreres på den løbende beta lingsbalance, ophævet, og clearingsystemet med Tjekkiet blev afskaffet. Valutakursen knyttet til en kurv af vestlige valutaer siden februar 1993. Ingen grænser for valutaudlændinges erhvervelse af kapitalandele i virksomheder, undtagen i nogle få følsomme eller forsvars- relaterede sektorer. Fri hjemtagning af profitter og provenu ved realisering af aktiver. Slovakiets centralbank, der blev oprettet i januar 1993, fungerer uafhængigt af regeringen. Den slovakiske koruna indført i februar 1993. Stigende brug af indirekte instrumenter til monetær styring. Tilbageværende kreditlofter på bankerne afskaffet i januar 1996. Momsreform gennemført, og punktafgiftssystem og person- indkomstskat indført i januar 1993. Statens provenu blev for 1995 anslået til at udgøre 51% af BNP. Første privatiseringsbølge for store virksomheder afsluttet i foråret 1993. Anden kuponprivatiseringsordning, der blev lanceret i midten af 1995. Den aktuelle i 1994, blev annulleret privatiseringsstrategi bygger på traditionelle metoder (bl. a. direkte salg til ledere og ansatte). Konkurslov trådte i kraft i juni 1993, men kun få virksomheder har indgivet konkursbegæring. Todelt banksystem etableret i januar 1990. De større finansielle institutioner blev delvis privatiseret under første privatiserings bølge for store virksomheder. Statens andele i den statslige sparekasse, de to største forretningsbanker og det største forsik ringsselskab afhændes i løbet af 1996. Siden 1991 har der været taget adskillige skridt til at styrke bankernes balance. Strengere regler for klassificering og hensættelser til dækning af dårlige lån indført i midten af 1995. Bratislavas fondsbørs har været opera tionsdygtig siden 1993, men de finansielle markeder er fortsat underudviklede. 1. Prisliberalisering 2. Handelsliberalisering 3. Valutasystem 4. Direkte udenlandske investeringer 5. Pengepolitik 6. Offentlige finanser 7. Privatisering og omstrukturering i virksomhedssektoren 8. Reform af den finansielle sektor 25 5. 11 UKRAINE Begrænsningerne på profitmargener er afskaffet. Mindskelse af antallet af varer, for hvilke prisændringer skal godkendes på forhånd. Forhøjelse af den pris, som husholdningerne skal betale for kul, elektricitet, gas, transport- og boligydelser, med henblik på at gøre dem omkostningsdækkende i løbet af 1996. Systemet med statsordrer er ophævet. Alle indenlandske handels restriktioner ophævet. De på budgettet for 1995 afsatte midler til statslige indkøb af landbrugsprodukter er begrænset til bestemte organisationers behov og fastsat til markedspris. Kvantitative restriktioner er ophævet for importens vedkommende, bortset fra få undtagelser begrundet i sundheds- og sikkerheds mæssige hensyn. Den højeste importtold er sænket til 30%. Afskaffelse af alle eksportkvoter og licenser, når bortses fra eksport underkastet en frivillig eksportbegrænsning. Afskaffelse af officiel valutakurs og fastsættelse af valutakurs på interbankauktionsmarkedet. Høj grad af konvertibilitet for trans aktioner, der registreres på den løbende betalingsbalance. Dekret fra 1993 giver skattelettelse (fritagelse for indkomst- og overskudsbeskatning i fem år) for visse investeringer, der mindst udgør 20% af en virksomheds kapital. Kreditter fra centralbanken til forretningsbankerne tildeles ved auktion. Der gives ikke længere direkte kreditter. Centralbankens refinansieringssats justeres for at sikre, at den forbliver positiv i faste priser. Siden 1992 gradvis stramning og rationalisering af budgettet, herunder reform af momsen, virksomheds- og indkomstskatter. Reduktion af offentlige udgifter fra 72% af BNP i 1992 til ca. 45% i 1995. Forholdet mellem indtægter og BNP: 40%) i 1995. Stort kuponprivatiseringsprogram lanceret i begyndelsen af 1995. Omkring 1 500 mellemstore og store virksomheder er privatiseret. Privatiseringen vil blive fremskyndet i 1996. Der gøres fremskridt med privatiseringen af små virksomheder. Beslutning om at lukke ca. 15 tabsgivende kulminer. Konkursbehandiingsprocedurerne forenklet i 1995. Centralbanklov forelagt parlamentet. Planer om at udbygge tilsynet med og reguleringen af banksektoren. Hensættelser til dækning af dårlige pågår revisionsundersøgelser. Overskudsbeskatningen for banker redu ceret til 40%). Det er hensigten at indføre en indskudsgaranti ordning. fradragsberettiget. Der gøres skal lån 26 11. ALBANIEN 1. Indledning Med støtte fra en standby-aftale med IMF og supplerende finansiel bistand fra EU5 (70 mio. ECU) samt fra bilaterale G 24-medlemmer blev Albaniens makroøkonomiske og strukturelle tilpasningsindsats indledt i 1992, og den har stort set båret frugt. Efter IMF's beslutning om at yde yderligere bistand i form af en treårig (august 1993-juli 1996) udvidet strukturtilpasningsfacilitet (ESAF) besluttede Rådet den 28. november 19946 at yde Albanien yderligere makrofinansiel bistand på højst 35 mio. ECU med samme formål, nemlig at sikre en bæredygtig betalingsbalancesituation og styrke landets reservestilling. Albanien havde hidtil opfyldt de politiske betingelser, der er knyttet til IMF's nuværende ESAF, da IMF i september 1995 ikke kunne gennemføre den anden revision under denne facilitet på grund af uenighed om budgetpolitikken. ESAF er i øjeblikket ikke i kraft, men under forudsætning af, at der gennemføres en omfattende finansiel pakke umiddelbart efter parlamentsvalget i maj 1996, vil ESAF-drøftelserne kunne genoptages forholdsvis hurtigt. 2. De makroøkonomiske resultater Der blev i 1995 opnået en vækst i BNP på 9%. Landbruget har ført an i opsvinget og har reageret positivt på prisreformerne og privatiseringen. Den markedsførte del af landbrugsproduktionen repræsenterer imidlertid stadig kun en lille del af produktionen (12-20%), og afsætningskanalerne forbedres kun langsomt. Byggeri, transport og andre (private) tjenester har ydet et stort bidrag til væksten. Albaniens industrielle produktion er igen begyndt at stige. Målet for de indenlandsk finansierede budgetunderskud var fastsat til 7% af BNP for 1995. Lønstigninger i den offentlige sektor i årets anden halvdel gjorde det imidlertid umuligt at nå dette mål, og underskuddet nåede i stedet 8,1%) af BNP. Fra og med 1995 vil centralbankens finansiering af underskuddet blive strengt begrænset til højst 10%> af statens indtægter i det foregående år (for 1995: 4,6 mia. LEK eller 2,8%» af BNP). Regeringen og centralbanken har derfor for nylig truffet foranstaltninger til at støtte udviklingen af markedet for statspapirer. Der er indført seksmåneders, og for nylig tolvmåneders, statspapirer, og regeringen er begyndt at finansiere sin udestående gæld gennem udstedelse af værdipapirer. Det samlede fiskale underskud på 13%) af BNP lå stadig højt i 1995. Alle kategorier af offentlige udgifter er reduceret i forhold til BNP: de offentlige udgifter svarede til 33% af BNP i 1995, hvorimod de i 1991 udgjorde over 60%. Udgiftsstrukturen er forbedret, idet den er ved at skifte fra tilskud og sociale ydelser til offentlige investeringer. Beskæftigelsen i centraladministrationen er ligeledes reduceret kraftigt med mere end en tredjedel mellem midten af 1992 og slutningen af 1994. Der er sket yderligere reduktioner 5 Rådets afgørelse af 28. september 1992 (92/482/EF). Rådets afgørelse af 28. november 1994 (94/773/EF). 27 i 1995, men de kunne ikke opveje indvirkningen på udgifterne af en 20% lønstigning i den offentlige sektor. Skattegrundlaget er udvidet gennem indførelse af personskatter samt jord- og ejendomsskatter. Indførelsen af en moms på 12,5% blev udsat indtil juli 1996. Som følge af en stram finans- og pengepolitik er den årlige inflation faldet betydeligt fra over 300% i slutningen af 1992 til omkring 15% i foråret 1995 og 6% i december 1995. Lønpresset i den offentlige sektor standsede imidlertid denne nedadgående tendens i de første måneder af 1996. Arbejdsløsheden er ligeledes reduceret til 15%» af arbejdsstyrken, hvilket ligger betydeligt lavere end i begyndelsen af 1993, hvor arbejdsløsheden toppede med 36%o. Vekselkursen over for dollaren har været stabil siden efteråret 1992 og forbedredes endog en smule i slutningen af 1995 (94 LEK/USD i december 1995), hvilket til dels afspejler dollarens internationale svækkelse. Den fornyede inflation i begyndelsen af 1996 satte LEK under pres (104 LEK/USD i april 1996), men rentesatserne blev hævet for at vende denne udvikling. Betalinger for løbende internationale transaktioner sker praktisk talt uden restriktioner. Eksporten voksede hurtigt i 1993 og 1994, om end fra et ekstremt lavt niveau: i 1995 svarede eksporten (200 mio. USD) til ca. en tredjedel af værdien af importen. Det deraf følgende underskud blev finansieret ved udenlandsk hjælp og emigranters hjemsendelse af penge, idet sidstnævnte beløb i de seneste år normalt har ligget på omkring det dobbelte af værdien af eksporten. Underskuddet på de løbende poster, der lå på 21 mio. USD, faldt betydeligt i 1995. Dette skyldtes imidlertid størrelsen af overførslerne fra udlandet, som formentlig ikke vil kunne opretholdes. Valutareserverne forbedredes (240 mio. USD eller 3,8 måneders import ved årets udgang), selv om den albanske nationalbank havde afholdt "upfront"-omkostningerne ved aftalen om udlandsgælden (96,4 mio. USD). 3. Strukturreformer Selv om de fleste priser er blevet liberaliseret, eksisterer der stadig priskontrol for et mindre antal varer og tjenesteydelser. Dette gælder for mel og brød, for hvilke der gælder henholdsvis tilskud og prislofter. Det vil blive nødvendigt med yderligere foranstaltninger, men fordi dette spørgsmål er så politisk følsomt i perioden op til et valg, er der ikke planlagt nogen skridt på kort sigt. Hvad angår elektricitet skal prispolitikken tages op til fornyet overvejelse i en større sammenhæng i forbindelse med en reform af energisektoren. Der planlægges ingen yderligere tilskud til elektricitet i Albaniens statsbudget for 1996. Med hensyn til udlandsgælden opnåede Albanien en tilfredsstillende aftale (fast tilbagekøbspris på 20% og en pariobligationsmulighed) med de eksterne kommercielle kreditorer i slutningen af august 1995. Upfront-omkostningeme ved denne aftale er betalt. Den 1. juli trådte et nyt system med toldafgifter i kraft, hvorved fritagelserne for investering i maskiner, udstyr, landbrugsmaskiner og medicinsk udstyr blev afskaffet, og der indførtes en ny klassificering (sekscifret harmoniseret klassificering) og nye toldafgifter (7/25/40%)). Disse ændringer havde en begrænset indvirkning på indtægterne i 1995-budgettet som følge af en sen indførelse (juli) og den lave sats (7%), der gjaldt for hidtil fritagne varer. Endvidere er lægemidler samt import af materialer, der reeksporteres, blevet fritaget for told. Der er konstateret en udvikling i tilbagegående 28 retning: eksporten af alle former for træprodukter, undtagen møbler og trækul, er blevet forbudt fra begyndelsen af 1996. Albanien har siden 1992 anvendt en ordning med en markedsbestemt flydende valutakurs. I praksis er der opnået konvertibilitet for LEK i de løbende betalinger, og myndighederne forventer, at de gradvis kan hæve begrænsningerne for kapitaltransaktioner. Centralbankens interventioner på valutamarkedet styres hovedsagelig af dens målsætninger for de internationale nettoreserver. Hvad angår skatte- og budgetreformen blev indførelsen af momsen (en enkelt sats på 12,5%o) forsinket som følge af både tekniske og politiske vanskeligheder. Momsloven blev imidlertid ændret i marts 1996, og indførelsen er nu fastsat til den 1. juli 1996. Beskæftigelsen i den offentlige sektor er fortsat faldet og nåede i slutningen af juni 1995 ned under det ønskede niveau på 160 000 i forhold til 174 000 i august 1994. Hvad angår privatiseringen af de statsejede virksomheder besluttede regeringen i begyndelsen af 1995 at gennemføre et omfattende masseprivatiseringsprogram for mellemstore og store virksomheder. Dette masseprivatiseringsprogram er indledt, og der er ved at blive uddelt ejerbeviser; der er allerede afholdt tre auktionsrunder omfattende 69 virksomheder og 15 000 aktionærer. Endvidere er over 3 000 små og mellemstore virksomheder allerede blevet privatiseret ved normale auktioner, og de få, der resterer, er blevet overført til masseprivatiseringsprogrammet. Hvad angår de offentlige forsyningsvirksomheder og de ressourcebaserede virksomheder, har regeringen besluttet at prioritere salg til strategiske investorer. Parlamentet har vedtaget en lovgivning, der muliggør privatisering af elselskabet (KESH). Lovgivningen indeholder ligeledes rammerne for det organ, der skal formulere prispolitikken for elektricitet. Privatiseringen begynder med eldistributionssystemet, idet der sælges tre regionale net. 30%) af disse distributionsenheder sælges gennem masseprivatiserings programmet, mens regeringen for de resterende 70% vedkommende er ved at udarbejde udbudsdokumenter, som skal give udenlandske strategiske investorer mulighed for at blive aktionærer. En lignende lovgivning for andre sektorer er vedtaget (mine- og telesektorerne) eller er under udarbejdelse (vandforsyningssektoren). Der er planlagt nye investeringer i disse sektorer med støtte fra internationale bistandsydere. En lov, der omfatter private investeringsfonde, og hvori der fastsættes juridiske rammer for etablering, licens, drift og styring af disse, blev godkendt i juli 1995. Parlamentet vedtog i oktober en lov om salg af aktier, og i begyndelsen af maj 1996 åbnedes en albansk fondsbørs. Med hensyn til at tiltrække udenlandske investeringer er der oprettet frie økonomiske områder, og udlændinge har fået lov til at købe jord i Albanien. Hvad angår likvideringen eller privatiseringen af de 32 problematiske virksomheder, der er under virksomhedsstruktureringsstyrelsens (ERA) kontrol, er 5 af disse blevet privatiseret gennem masseprivatisering. Seks af disse er ved at blive likvideret, mens de øvrige er ved at blive opsplittet i mindre enheder inden privatisering under masseprivatiseringsprogrammet. Den samlede beskæftigelse i ERA-virksomheder lå på omkring 10 000 i slutningen af 1990 i forhold til 49 000 for nogle få år siden, og de fleste virksomheder er ved at standse aktiviteterne, mens de resterende gennemfører en drastisk nedskæring af arbejdsstyrken. 29 Inden for den vigtige landbrugssektor vedtog parlamentet i august 1995 loven om et "jordmarked", der bl. a. giver mulighed for salg og køb af jord. Endvidere blev der i løbet af 1995 vedtaget love om lån mod pant i fast ejendom, sikkerhedsstillelse, leje af jord samt administrative mekanismer til løsning af stridigheder om jordlodder. Med hensyn til den tidligere statsbrugsjord, har "brugerne" fået fuld ejendomsret, og med hensyn til de tidligere kooperativers jord har de personer, der allerede har modtaget midlertidige ejerbeviser, fået ret til at leje, fremleje og pantsætte jorden. Disse midlertidige ejerbeviser er udstedt for omkring 85% af landbrugsjorden. Udstedelsen af ejerbeviserne er fortsat og vil snart blive afsluttet. Gennem handlingsplanen for et jordmarked, der støttes af PHARE, har myndighederne fremskyndet oprettelsen af et tinglysningsregister, som er en nødvendig forudsætning for udstedelsen af permanente skøder. I den agroindustrielle sektor er privatiseringen godt i gang: to tredjedele af de "små og mellemstore" statsejede agrovirksomheder og 50% af de "store" er blevet privatiseret. De resterende 50%> af de "store" vil blive privatiseret senere under masseprivatiseringsprogrammet. I den finansielle sektor er der taget flere store skridt: ambitiøs målsætning blev der gennemført - hvad angår privatiseringen af de statsejede banker vedtog parlamentet den 16. november 1995 loven om omdannelse af statsbankerne til kommercielle virksomheder. Der blev udarbejdet driftsplaner, men de var ret begrænsede. Med en mere af privatiseringsmulighederne for landbrugsbanken og en uafhængig ekstern revision af de to øvrige statsbanker. Endvidere er der for nylig udpeget privatiseringsrådgivere for landbrugsbanken, mens rådgiverne for den nationale kommercielle bank udpeges inden juni 1996. På grundlag af den allerede afsluttede eksterne revision vil de levedygtige dele af disse banker blive udbudt til salg til udenlandske strategiske investorer inden udgangen af 1996. Der er allerede indledt forhandlinger om landbrugsbanken. Sparekassen skulle kunne udbydes til private investorer inden juli 1997. Formålet er at tiltrække udenlandske investorer, som skal overtage en flertalsaktiepost, mens statens resterende del vil blive solgt på det indenlandske marked. 10% af bankens kapital vil blive solgt i form af privatiseringsbeviser en undersøgelse - hvad angår banklovgivningen er der ved at blive udarbejdet et clearingsystem og en kontoplan i overensstemmelse med internationale standarder med det formål at erstatte det eksisterende system i løbet af 1997. I februar 1996 vedtog parlamentet loven om centralbankens rolle og ansvar, herunder dens relationer med regeringen for så vidt angår långivning. Samtidig vedtoges loven om banksystemet, som strømliner godkendelsesprocedurerne og reglerne for bankvirksomhed i Albanien (særlig for kooperative banker og andre finansieringsinstitutter). Siden da har adskillige udenlandske og to albanske private banker ansøgt om tilladelse til at åbne filialer i Albanien; tre af disse har allerede fået tilladelsen. Parlamentet vedtog i oktober 1995 en moderne lov om konkursprocedurer, herunder særlige bestemmelser for bank- og forsikringsinstitutioner. Statsmonopolet på dette område er fjernet med en ny lov om forsikring, som tillader private selskaber at drive forsikringsvirksomhed. 30 4. Makrofinansiel bistand Den 28. november 1994 vedtog Ministerrådet at yde yderligere makrofinansiel bistand til Albanien på højst 35 mio. ECU i form af et tilskud i forbindelse med et initiativ fra G 24-landegruppen om at mobilisere i alt 72 mio. USD. Dette tilskud er et supplement til bistanden fra IMF under en treårig udvidet strukturtilpasningsfacilitet (ESAF), der blev indledt i midten af 1993 med henblik på at sikre en bæredygtig betalingsbalancesituation og styrke reservestillingen. EU-tilskuddet skulle udbetales i to rater. Første rate (15 mio. ECU) af tilskuddet blev udbetalt i maj 1995, efter at der var blevet undertegnet et aftalememorandum, hvori de makroøkonomiske og strukturelle betingelser for tilskuddet var fastlagt. Den 10. -11. april 1995 vedtog Rådet (generelle anliggender) Kommissionens rapport om fremskridtene med hensyn til menneskerettighederne i Albanien, hvorved Kommissionen fik mulighed for at gå videre med gennemførelsen af anden rate (20 mio. ECU) af denne bistand. Kommissionen konkluderede i juli 1995, at de albanske myndigheder havde opnået tilfredsstillende fremskridt i deres justerings- og reformproces, og at Albanien derfor opfyldte de betingelser, der var knyttet til bistanden. Som følge af Albaniens vanskeligheder med at nå budgetmålene for 1995 og med at vedtage nye budgetmål i perioden op til valget i 1996, blev gennemførelsen af det tredje program under den nuværende ESAF imidlertid forsinket, og som følge deraf besluttede Kommissionen at udsætte udbetalingen af anden rate. De albanske myndigheder har derefter fastsat en uigenkaldelig dato for indførelsen af moms, nemlig 1. juli 1996. Der er endvidere sket store fremskridt på reformområderne, hvor der var konstateret forsinkelser (privatisering af statsejede virksomheder, banksektorreform, ejerbeviser for ejendomsret til jord). Denne positive udvikling samt Albaniens forsikringer om foranstaltninger forværrede budgetsituation har ryddet forhindringerne af vejen for udbetalingen af bistanden. til at rette op på den 31 III. ALGERIET 1. Indledning Trods gode resultater med de gennemførte politikker og visse tegn på en makroøkonomisk stabilisering blev strukturreformprocessen og udviklingen af en dynamisk privat sektor i Algeriet kraftigt hæmmet i 1995 af den vedvarende politiske uro og sikkerhedsproblemer, som havde en negativ indflydelse på væksten, beskæftigelsen og såvel indenlandske som udenlandske investeringsprojekter. En politisk dialog med oppositionen er derfor en afgørende forudsætning for makroøkonomisk stabilisering og for mere vidtgående reformforanstaltninger. Situationen i Algeriet tog en kraftig vending i 1994 som følge af en alvorlig forværring af de sociale og økonomiske forhold i landet. Den algeriske dinar blev devalueret med ca. 45%o, og fastkurspolitikken blev erstattet af en styret flydning, der tog sigte på at stabilisere den reale effektive vekselkurs. Priserne, importen og adgangen til udenlandsk valuta blev i væsentligt omfang liberaliseret. Forbrugssubsidierne blev gradvis reduceret, og der blev indført et mere effektivt socialt sikkerhedsnet. Den finansielle disciplin for statsejede virksomheder er siden hen blev strammet, og man har taget de første skridt i retning af en privatisering. Trods forskellige diversificeringsbestræbelser er landets økonomi stadig stærkt afhængig af indtægterne fra olie og gas (som repræsenterer 20% af BNP, 60%) af alle skatteindtægter og 95%) af alle eksportindtægter). I denne henseende er Algeriet ikke selv herre over udviklingen, idet landets økonomi på mellemlang sigt er stærkt afhængig af udviklingen i oliepriserne på verdensmarkedet, som i 1995 stabiliserede sig på et lavt niveau (ca. 15 USD pr. tønde). Det ambitiøse policy-program, der blev lanceret i 1994, blev bekræftet af den nye regering, som blev dannet efter præsidentvalget i november 1995. Algeriets fornyede reformbestræbelser fik støtte fra internationale finansielle institutioner og EU i hele 1994 og 1995. 1 maj 1994 godkendte IMF et 12-måneders standby-arrangement på 1 mia. USD. Det blev efterfulgt af en treårig udvidet lånefacilitet (EFF) på 1,8 mia. USD i maj 1995. Den første evaluering af denne lånefacilitet fandt sted i december, og resultatet heraf var positivt, hvilket førte til et nyt algerisk træk på faciliteten i 1996. I januar 1995 godkendte Verdensbanken et Emergency Rehabilitation Loan på 150 mio. USD. I slutningen af 1995 sammensatte Verdensbanken et Financial Enterprise Structural Adjustment Loan (FESAL), som blev endeligt godkendt af Bankens bestyrelse i april 1996. Den samlede långivning forventes at ligge på 400 mio. USD, hvoraf de 300 mio. vil gå til tilpasningsstøtte, mens resten vil blive benyttet til at støtte landbruget og boligsektoren. Algeriet indgik også aftaler om en omlægning af udlandsgælden med både Paris- og London-klubben i henholdsvis 1994 og 1995. I august 1994 udbetalte EU den tilbageværende anden rate (150 mio. ECU) af det første makroøkonomiske lån til Algeriet, som blev vedtaget i 1991. I december 1994 vedtog Rådet Kommissionens forslag om at yde endnu 200 mio. ECU i makrofinansiel bistand, som bringes til udbetaling i to rater. 32 Betingelserne knyttet til udbetalingen af den første rate (bl. a. en yderligere liberalisering af importen, reformer inden for den finansielle sektor og fremskridt hen imod en omstrukturering og privatisering af offentlige virksomheder) er indeholdt i det aftalememorandum, der blev forhandlet på plads med de algeriske myndigheder i januar 1995. Efter en kontrol af overholdelsen af de pågældende betingelser blev den første rate (100 mio. ECU) udbetalt i november 1995. Det blev aftalt med de algeriske myndigheder, at betingelserne knyttet til udbetalingen af den anden rate skulle fastlægges i et supplerende aftalememorandum, som der vil blive indledt forhandlinger om på et senere tidspunkt. Desuden er det blevet aftalt, at den bistand, der allerede er blevet vedtaget i henhold til forskellige samarbejdsprotokoller, skal bringes til hurtig udbetaling. Det er også hensigten at styrke den bilaterale bistand gennem EU's MED A-program for 1996-1998. 2. De makroøkonomiske resultater Trods en række opmuntrende resultater og generøs bistand fra udlandet forblev den overordnede økonomiske situation i Algeriet ganske sårbar i 1995 som følge af konsekvenserne af en række interne og eksterne chok, en ringe produktion af andet end olie og gas, en beskeden jobskabelseskapacitet, tiltagende sikkerhedsproblemer, et tilbagestående finansielt system og administrativ modstand mod reformer. I 1995 forventes den reale BNP-vækst at ligge 4,3%). Dette resultat var den første positive ændring i BNP per capita i over fem år. BNP-væksten skyldtes hovedsagelig en omfattende eksport af olie og gas og en stigning i landbrugsproduktionen efter to år med tørke. Væksten forblev imidlertid utilstrækkelig til at nedbringe den høje arbejdsløshed (25%> i slutningen af 1995). Trods en progressiv (men stadig ufuldstændig) prisliberalisering, dinarens devaluering og mindskelsen af subsidierne i 1995 lykkedes det regeringen at holde den årlige inflationsrate under 30%) ved at benytte en blanding af administrative foranstaltninger til at kontrollere prisen på en række basale varer (som udgør kernen i den kurv, der danner grundlag for inflationsberegningen) og en forholdsvis restriktiv pengepolitik, finanspolitik og indkomstpolitik. Budgetunderskuddet faldt yderligere fra 4,4% i 1994 til 1,4% i 1995 takket være en række restriktive foranstaltninger, der tager sigte på at bremse stigningen i de offentlige lønninger, samt øge skatte- og afgiftsprovenuet. reducere subsidier og overførselsindkomster Valutakurssystemet er i dag baseret på en slags styret flydning med begrænsede interventioner fra centralbankens side til støtte for dinaren, der afhænger af adgangen til valutareserver (der ved udgangen af 1995 svarede til 1,8 måneders import, mens de ved udgangen af det foregående år svarede til 2,6 måneders import). Den betydelige devaluering af dinaren i 1994 kombineret med en flydende valutakursmekanisme førte til en skarp indsnævring af forskellen mellem den officielle og parallelle valutakurs. I begyndelsen af 1994 var forskellen på 250%>, men den faldt til ca. 50% i midten af 1995. Den vedvarende (om end faldende) forskel mellem disse to valutakurser afspejler imidlertid, at det ikke helt er lykkedes at gøre dinaren konvertibel for transaktioner, der registreres på betalingsbalancens løbende poster, således som det blev bebudet i 1994, og at borgerne stadig kun har begrænset adgang til udenlandsk 33 valuta, navnlig til rejsebrug og til mindre grænseoverskridende handler. Forskellen mellem de to valutakurser skaber også yderligere forventninger om en devaluering og giver anledning (og potentielt destabiliserende) valutahandler og til uregistrerede kapitalstrømme ud af landet. Rentesatserne er stadig negative i reale termer, hvilket har en bremsende effekt på opsparingsniveauet og svækker tiltroen til dinaren, idet det tilskynder borgerne til at udskifte deres dinar-denominerede konti og beholdninger med dollar-denominerede konti og beholdninger. (som forstærkede et betydeligt eksternt chok Betalingsbalancesituationen som helhed forværredes i 1995. I løbet af årets første seks måneder skyldtes ugunstige valutakursbevægelser og en forringelse af bytteforholdet) den negative kortsigtede virkning, der forventedes at følge i kølvandet på liberaliseringen af udenrigshandelen. Konfronteret med disse udfordringer valgte myndighederne at justere, hvorfor de strammede efterspørgselsstyringen og forøgede devalueringen af den algeriske dinar under den styrede flydning, hvorved det faktisk lykkedes at tilvejebringe et mindre overskud på handelsbalancen (0,06 mia. USD). Dette overskud blev imidlertid mere end opvejet af en stigning rentebetalingerne på 27,7%. Resultatet var, at underskuddet på betalingsbalancens løbende poster fortsatte med at stige, således at det i 1995 udgjorde 5,6% af BNP mod 4,3% i 1994. i På kapitalbalancen gik der visse udenlandske direkte investeringer ind i olie- og gassektoren. Landet har stort set ingen adgang til internationale kapitalmarkeder, og selv om gældsarrangementerne indgået med London- og Paris-klubben førte til en normalisering af forholdet til vestlige kreditorer, blev der i 1995 stort set ikke stillet nye banklån til rådighed for Algeriet. Efter indgåeisen af førnævnte gældssaneringsarrangementer faldt gældsbetjeningen opgjort som en procentdel af eksporten fra 82% i 1993 til omkring 49%> i 1995. Betjeningen af den resterende gæld er imidlertid stadig meget byrdefuld for Algeriet på grund af lave olieindtægter, højere priser på verdensmarkedet for korn og faldende valutareserver. 3. Strukturreformer De stramme administrative importkontrolordninger og valutarationeringen blev afskaffet i april 1994 og erstattet af en mere liberal ordning omfattende et system med erhvervsmæssige kriterier for importører og en begrænset liste over forbudte importvarer. Sidstnævnte liste blev gradvis indskrænket og helt afskaffet ved udgangen af 1994, bortset fra varer, der er forbudt af religiøse og sikkerhedsmæssige årsager. Listen over varer, der er underkastet erhvervsmæssige kriterier, er også ved at blive indskrænket. Statens monopol på import af visse varer er også blevet ophævet. Ifølge den nye lovgivning er adgangen til udenlandsk valuta blevet fuldstændig liberaliseret for alle løbende varetransaktioner, der foretages af private og offentlige virksomheder. Kun import, som finansieres ved udenlandske kreditter, er fortsat afhængig af bevilling. Gennemførelsen af disse liberaliseringsforanstaltninger lader dog meget tilbage at ønske, og resultaterne er blandede, bl. a. på grund af et stigende antal uformelle handlende uden bevilling, der ikke har adgang til bankernes udenlandske valuta. De griber derfor til fremmer "sorte" valutahandler via private (tolererede) vekselbureauer, hvilket markedssegmenteringen og skaber et vedvarende gab mellem de officielle og parallelle 34 valutakurser. Kravet om obligatorisk indløsning af fremmed valuta eksisterer ikke længere. Borgerne har nu ret til åbne valutakonti hos lokale banker. Der er ikke sat nogen grænser for beløbsstørrelsen, og der tilbydes mere attraktive rentesatser end for indskud i dinarer. De retlige vilkår for private virksomheder er blevet betydeligt forbedret. I januar 1995 blev der vedtaget en konkurrencelov, der har liberaliseret prisordningen og lagt stramme begrænsninger på kartel- og monopoldannelse. Et sæt erhvervsretlige regler, der blev indført i 1993, har skabt lige retlige vilkår for private og offentlige virksomheder. Investeringsreglerne for joint venture-selskaber giver mulighed for at hjemtage profitter ubeskåret. Omstruktureringen af den offentlige virksomhedssektor er baseret på to strategier, nemlig finansiel og administrativ omstrukturering og privatisering. Reformprocessen inden for denne sektor skred dog kun langsomt frem i 1995. I 1995 blev fem offentlige virksomheder indrømmet finansiel selvstændighed, og finansministeriet standsede al videreudlåning til selvstændige offentlige virksomheder. Myndighederne indførte et loft over adgangen til kommercielle bankkreditter for de 23 største tabgivende virksomheder og indledte en finansiel omstrukturering af disse virksomheder med hjælp og støtte fra Verdensbanken. I april 1995 blev der indgået kontrakter om "performans og management" med syv andre offentlige virksomheder. Et omstruktureringsprogram for samtlige 94 offentlige byggeselskaber blev også lanceret med det formål at styrke boligsektoren, overflytte boligbyggeriet til den private sektor og koncentrere de offentlige byggeselskabers indsats omkring offentlige anlægsarbejder. 88 lokale forsyningsselskaber er blevet lukket. I juli 1995 blev der vedtaget en ny lov om privatiseringer, og i august 1995 fremlagde myndighederne planer om at privatisere over 500 offentlige virksomheder. Ifølge samme lovgivning blev nogle tidligere nationaliserede landarealer givet tilbage til de oprindelige ejere. Der er blevet iværksat et forsøgsprogram omfattende privatisering af fem hoteller, men resultaterne har ikke levet op til de oprindelige forventninger, eftersom den herskende politiske og sikkerhedsmæssige situation ikke er fremmende for private investeringer i Algeriet, og det gælder såvel indenlandske som udenlandske private investeringer. Som led i reformen af bank- og finansvæsenet har den algeriske centralbank styrket sit tilsyn og indført mere effektive kapitalregler og kontrolformer. De fem statsejede forretningsbanker er blevet revideret jævnligt siden 1992, og der er blevet udformet institutionelle udviklingsplaner og indgået præstationskontrakter. Med udgangspunkt i revisionerne har fire banker fået tilført ny kapital med henblik på at øge deres kapitaldækningskoefficient (der forventes at stige til BIS-normen på 8%> i 1999). Bankerne kan nu frit bestemme deres egen kredit- og debetrente, da et midlertidigt loft for deres "spread" blev fjernet i december 1995. 1 september 1995 blev der givet tilladelse til en ny bank, men den private sektors deltagelse i banksektoren er stadig særdeles begrænset, trods en liberal investeringsordning. 35 4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand I kølvandet på den principielle enighed mellem de algeriske myndigheder og IMF i april 1994 og en anmodning fra de algeriske myndigheder om yderligere makro finansiel bistand godkendte Rådet Kommissionens planer om at udbetale den resterende anden rate under 1991-programmet. Desuden gik Rådet i princippet med til at yde Algeriet yderligere makrofinansiel bistand til et samlet beløb på 200 mio. ECU. Den anden rate på 150 mio. ECU blev udbetalt i august og Kommissionens forslag om yderligere makrofinansiel bistand på 200 mio. ECU fordelt på to rater blev vedtaget af Rådet den 22. december 1994. I begyndelsen af 1995 blev der med de algeriske myndigheder indgået et aftalememorandum om betingelserne for udbetalingen af den første rate på 100 mio. ECU. Strukturreformbetingelserne handler om en yderligere liberalisering af importen og valutareglerne, reformer inden for den finansielle sektor og omstrukturering og privatisering af offentlige virksomheder. I dette memorandum fremhæves endvidere EU's interesse for den sociale sektor og synergien mellem den makrofinansielle bistand og andre EU-støtteinstrumenter, fremme gennemførelsen af økonomiske reformer i Algeriet. Efter at have verificeret overholdelsen af disse betingelser besluttede EU at udbetale den første rate i november 1995. som kan Betingelserne knyttet til udbetalingen af den anden rate vil blive drøftet på et senere tidspunkt og nedfældet i et supplerende aftalememorandum, forudsat at IMF-programmet skrider frem som planlagt. Rådets afgørelse 94/936/EØF. 36 IV. DE BALTISKE LANDE 1. Indledning De tre baltiske lande, som genvandt deres uafhængighed i august 1991, havde allerede under det tidligere styre indledt reformer efter Den Øverste Sovjets vedtagelse af lovforslaget om økonomisk uafhængighed i november 1989. I 1992, hvor de tre lande allerede var aktivt involveret i omstillingen til markedsøkonomi, forværredes de økonomiske udsigter. Sammenbruddet i handelsforbindelserne mellem de tidligere sovjetrepublikker og forhøjelsen af priserne på energiimporten fra Rusland til verdens markedspriser resulterede i et handelschok. Underskuddet på balancen over for udlandet forventedes at blive uholdbart uden international støtte. De tre lande fastlagde stabilise rings- og reformprogrammer for perioden fra midten af 1992 til midten af 1993 og indgik standby-arrangementer med IMF. G-24 landene blev anmodet om at bidrage til at dække den resterende betalingsbalancestøtte i programperioden, som blev anslået til 105 mio. USD for Estlands vedkommende, 210 mio. USD for Letlands vedkommende og 285 mio. USD for Litauens vedkommende. I lyset af de positive udsigter til støtte fra G-24 landene godkendte IMF's bestyrelse standby-arrangementerne i september og oktober 1992. I november 1992 godkendte Ministerrådet en makrofinansiel bistand på højst 220 mio. ECU til de tre lande (40 mio. ECU til Estland, 80 mio. ECU til Letland og 100 mio. ECU til Litauen) til støtte for deres programmer. Dette beløb svarede til ca. 50%) af det skønsmæssige betalingsbalancegab. Størstedelen af den resterende bilaterale støtte fra G- 24 landene kom fra Japan og EFTA-landene. Der blev i begyndelsen af 1993 undertegnet låneaftaler og aftalememoranda mellem EU og hvert af modtagerlandene. Kommissionen udbetalte første rate (50% af lånebeløbet) i marts 1993 til Estland og Letland og i juli 1993 til Litauen. Udbetalingen af anden rate blev gjort betinget af en positiv vurdering af præstationskriterierne, både med hensyn til den makroøkonomiske stabilisering og fremskridtet med strukturreformer, således som fastsat i aftalememorandaene. 2. Den seneste økonomiske udvikling Estland Efter en skarp tilbagegang i 1992 og i begyndelsen af 1993 begyndte den estiske økonomi at træde ud af recessionen i slutningen af 1993. BNP voksede med 4%> i 1994 og med stort set det samme i 1995 (4,5%»). Ledigheden - på ca. 5% - forblev moderat. Efter prisstigninger, der lå på et hyperinflationært niveau i 1992 og 1993, lykkedes den makroøkonomiske stabilisering i vidt omfang efter indførelsen i juni 1992 af et såkaldt currency board-arrangement, under hvilket den primære likviditet bestemmes af centralbankens beholdning af hård valuta og guld. Samtidig blev der indført en ny valuta, nemlig den estiske kroon. Med disse tiltag lykkedes det at stabilisere økonomien: inflationen faldt og fortsatte med at falde fra 42% i 1994 til 29% i 1995 (december december). Det inflationære pres forblev imidlertid stærkt i 1995, navnlig på tjenesteområdet. I henhold til currency board-arrangementet er det forbudt centralbanken at foretage udlån til staten, og dette forhold bidrager til at sikre budgetdisciplinen. I 1995 steg statens udgifter med mere end budgetteret, men denne stigning blev modvejet af et Rådets afgørelse 92/542/EØF (EFT L 351 af 2. december 1992). 37 større skatteprovenu og større socialsikringsbidrag. Budgetsaldoen ekskl. netto långivning udviste et overskud (0,8% af BNP). De forøgede statsindlån hos bankerne resulterede i en lidt mindre positiv budgetsaldo inkl. nettolångivning (0,3% af BNP). 1996-budgettet forventes at være stort set i balance. Estland har allerede gennemført hovedparten af de strukturelle reformer, der skal til for at skabe en markedsøkonomi. Prisdannelsen og udenrigshandelen er fuldstændig fri. Privatiseringen af omkring 1 000 små virksomheder er næsten tilendebragt. Ud af de 500 mellemstore og store virksomheder ligger omkring 100 stadig i statens hænder, og de forventes at blive privatiseret i 1996, dog med undtagelse af de naturlige monopolvirksomheder. Privatiseringen af landbrugsjord, som har været længe om at komme i gang, accelereres nu. Reformen af den finansielle sektor synes at være det vanskeligste område. Den estiske centralbank har forstærket sin tilsynskapacitet og mindsket sin andel i Sparekassen til 25% af kapitalen. Staten har også reduceret sin minoritetsandel i forretningsbanker til under 10%. Kapitalkravene strammes gradvis. Der er vedtaget en handlingsplan for at redde en stort set insolvent bank, nemlig Nordestisk Bank. Frihandelsaftalen med Den Europæiske Union trådte i kraft den 1. januar 1995. Handelen med udlandet fortsatte med at stige med stor hast, navnlig importen, som i 1995 voksede med 33% i forhold til 1994. Estlands handel med EU steg mærkbart efter landets uafhængighed, og den er kendetegnet ved et stort underskud på estisk side. Det samlede underskud på handelsbalancen steg betydeligt til skønsmæssigt 690 mio. USD eller 20%> af BNP. Takket være overskuddet på tjenestebalancen som følge af især stigende turistindtægter (ca. 150 mio. USD) var underskuddet på betalingsbalancens løbende poster lavere (285 mio. USD eller ca. 8% af BNP, ekskl. officielle overførsler). Det lykkedes imidlertid Estland at løbende betalingsbalance ved hjælp af et stort overskud på kapitalbalancen: for tredje år i træk var der overskud på kapitalbalancen, hovedsagelig takket være en stor indstrømning af udenlandske direkte investeringer på ca. 200 mio. USD. De officielle valutareserver fortsatte med at vokse. I slutningen af 1995 udgjorde de 580 mio. USD svarende til tre måneders import. Som led i currency board-arrangementet er den estiske kroon bundet til D-mark i et fast forhold på 8 til 1. Med det tocifrede inflationsniveau har dette ført til et relativt tab af konkurrenceevne over for udlandet, der varer ved på grund af den lave oprindelige kurs på den estiske kroon i forhold til D-mark og den moderate stigningstakt for industripriserne. finansiere dette betydelige underskud på den I marts 1995 godkendte IMF et nyt 15 måneder langt standby-arrangement på 14 mio. SDR (21 mio. USD), som de estiske myndigheder ikke har trukket på. Letland Efter en kraftig forværring i 1992 og-1993 stabiliserede Letlands generelle økonomiske situation sig i 1994: væksten lå på omkring 1%, inflationen fortsatte med at aftage og sluttede på 26%o ved årets udgang, og budgetunderskuddet holdt sig inden for 2%> af BNP. I april 1995 bekræftede IMF sin støtte til myndighedernes politik ved at godkende et nyt standby-arrangement for en 13-måneders periode. I 1995 skønnedes det oprindeligt, at budgetunderskuddet ligesom i 1994 ville forblive på under 2% af BNP. Men Letlands budgetsituation forværredes i begyndelsen af 1995, og 38 indtraf der en større bankkrise budgetunderskuddet steg til 92 mio. lats (184 mio. USD) i 1995 svarende til 4% af BNP. Desuden i april 1995, hvor Letlands største forretningsbank, Banka Baltija, blev erklæret insolvent. Denne bank alene rådede over 20% af landets indeståender. I midten af 1995 blev otte andre banker erklæret insolvente, og en række andre fik forbud mod at modtage indlån. Tilsammen repræsenterede de insolvente bankers samlede aktiver en tredjedel af landets samlede bankaktiver eller ca. 1,2 mia. USD. Som følge af krisen faldt pengemængden i bred forstand med 10% i forhold til andet kvartal. Den store andel af opsparede midler i kontant udenlandske valuta dæmpede tydeligvis krisens kontraktive effekt. BNP faldt med 1,5% i 1995. Ledigheden forblev stabil og lå på ca. 6,3% i slutningen af 1995. Den lettiske centralbank opretholdt sin tilbageholdende pengepolitik, og inflationen fortsatte således med at aftage (fra 26% i 1994 til ca. 23% i 1995). I løbet af sommeren vedtog myndighederne en række foranstaltninger for at imødekomme den finansielle sektors øjeblikkelige og langsigtede behov. Således blev tilsynet styrket, og der blev indført en indskudsgarantiordning. Andre strukturelle reformer fortsatte i 1995. Privatiseringsagenturet blev 100% operationelt, og yderligere 230 firmaer blev privatiseret i 1995. Salget af aktier i Universalbanken, en af de tre største offentlige banker, blev indledt i årets tredje kvartal. Frihandelsaftalen indgået med Den Europæiske Union trådte i kraft den 1. januar 1995. Importen og eksporten steg betydeligt i 1995 og afspejlede den fortsatte omdirigering af handelen i vestlig retning. Ligesom i 1994 forblev handelsbalancen negativ hele året (underskud på 440 mio. USD eller 10% af BNP). Den positive tjenestebalance, der navnlig skyldtes transportsektoren, reducerede underskuddet på betalingsbalancens løbende poster til omkring halvdelen af underskuddet på handelsbalancen (180 mio. USD eller 4% af BNP, ekskl. officielle overførsler). Det er lykkedes myndighederne at sikre en stabil valutskurspolitik med en uformel binding af latsen til SDR, og trods valutaspekulation, som medførte et tab af udenlandsk valuta i størrelsesordenen 90 mio. USD i foråret, forblev kursen på lats i 1995 stort set uændret. Med en tocifret inflation svarer det til en realstigning i valutakursen. Den lettiske økonomis konkurrenceevne som helhed synes at være blevet bevaret. For at kunne dække sit underskud på betalingsbalancens løbende poster må Letland sætte sin lid til indstrømningen af privat kapital, som trods den finansielle krise forblev betydelig i 1995. Krisens skadevirkninger blev således begrænset, og Letlands reservestilling forblev forholdsvis stærk med ca. 600 mio. USD i nettoreserver ved årets udgang, hvilket svarer til ca. fem måneders import. IMF-programmet gik af sporet efter krisen i foråret, så IMF's sommervurdering kunne ikke gennemføres. I begyndelsen af 1996 nåede IMF til enighed med den lettiske myndigheder om et nyt standby arrangement, som IMF's bestyrelse godkendte i maj i år. Litauen Efter fire år med recession begyndte Litauens økonomi at vise tegn på et genopsving i 1994 med en BNP-vækst på 2%. Trods et fald i BNP i årets første kvartal skønnes BNP- væksten i 1995 at blive på 2,5%). Væksttrenden anses nu at være solid, og den forventes 39 at blive hjulpet på vej af investeringer og en eksportvækst. Ledigheden steg imidlertid betydeligt i 1995 til omkring 7%> af den erhvervsaktive befolkning. I slutningen af 1994 lå den på 2%. Inflationen, som loppede på el hypcrinflationærl niveau i 1992, aftog i 1993 og i begyndelsen af 1994. Den 1. april 1994 blev der indført et currency board-arrangement, hvorunder den monetære vækst begrænses til markedsværdien af centralbankens valutareserver og guldreserver. Faldet i inflationen efter indførelsen af dette arrangement har været slående: prisstigningerne faldt betydeligt i 1994 (med 45% fra december til december). Inflationspresset forsvandt imidlertid ikke i 1995, bl. a på grund af den lave vekselkurs på litas og stigningerne i de offentlige priser. Som følge heraf forblev inflationen - med skønsmæssigt 35%> (fra december til december) - i 1995 højere end myndighedernes oprindelige mål (25%o). Målet for budgetunderskuddet (3,4%) af BNP) i 1995 blev stort set nået, trods lave indtægter til staten i begyndelsen af 1995, som tvang regeringen til at gennemføre besparelser. Strukturreformerne er blevet ført videre. Priserne blev allerede liberaliseret i 1993. Det er kun i monopolsituationer, at regeringen stadig fører en vis kontrol med prisdannelsen. Konkursloven, som er ved at blive gennemført, blev ændret i begyndelsen af 1996 for at gøre den mere anvendelig i praksis. Privatiseringen af boliger og små virksomheder er næsten tilendebragt, men grundet forsinkelser med oprettelsen af privatiseringsagenturet er privatiseringen af store virksomheder blevet udskudt til 1996. Reformen af den finansielle sektor er det vanskeligste område. Efter vedtagelsen af centralbankloven og forretningsbankloven i begyndelsen af 1995 og den efterfølgende stramning af tilsyns- reglerne gennemgik banksektoren nogle drastiske omlægninger, og fire små banker (ud af oprindeligt 28) blev erklæret insolvente og vil i de fleste tilfælde blive likvideret i sidste ende. I december forværredes krisen, da to mellemstore banker, Litimpeks og Innovatioïisbanken, også blev erklæret insolvente. Med støtte fra IMF og Verdensbanken traf myndighederne en række nye foranstaltninger for at konsolidere de tre største statsejede banker, indføre en indskydergarantiordning og genbehandle forretnings bankloven. Erstatningen til indskyderne i de insolvente banker beløb sig til 30 mio. litas (dvs. halvdelen af deres samlede skønsmæssige tab), hvoraf 20 mio. blev sat på budgettet for 1996. Parlamentet godkendte endelig i juni 1996 en lov om at re-nationalisere Innovationsbanken og tilføre den ny kapital ved hjælp af midlerne fra emissionen af nye statsobligationer i størrelsesordenen 250 mio. USD. Dårlige lån fra Innovationbanken og fra den statsejede Handelsbank og den statsejede Sparekasse blev overført til et nye ad hoc-agentur for dårlige lån. For tredje år i træk var der underskud på handelsbalancen (335 mio. USD eller 4,5%o af BNP), men eksporten steg dog en anelse hurtigere end importen (stigning på henholdsvis 15%) og 13%). Vestens andel i landets udenrigshandel fortsatte med at stige og afspejledes i en højere vækstrate for handelen med de vestlige lande (over 20%>). Udenrigshandelens svage punkt er stadig energibalancen (underskud på 5,7% af BNP), idet energiimporten udgør 40% aflandets samlede import. Underskuddet på betalingsbalancens løbende poster lå tæt på niveauet i 1994 (250 mio. USD eller ca. 2,3% af BNP, ekskl. officielle overførsler). Den 1. januar 1995 trådte frihandelsaftalen med Den Europæiske Union i kraft. På grund af den usikkerhed, der hersker på bankområdet i Litauen, var indstrømningen af privat kapital lavere end de foregående år (135 mio. USD) og kunne således ikke modveje underskuddet på betalingsbalancens løbende poster. I december mistede 40 centralbanken valutareserver i størrelsesordenen 45 mio. USD på grund af tillidskrisen efter problemerne med Litimpex Bank og Innovationsbanken. Der var behov for store mellemfristede og langfristede lån (230 mio. USD) for at dække del tilbageværende finansieringsbehov, hvoraf 60 mio. USD blev lånt på det private kapitalmarked i december. Ved årets udgang skønnedes de officielle reserver at andrage 800 mio. USD, hvilket svarer til 3,5 måneders import. IMF's bestyrelse godkendte i juni 1996 den tredje vurdering af det nuværende program, en treårig (1994-1997) udvidet lånefacilitet på 134,55 mio. SDR. Dette vil bidrage til at konsolidere landets reserver og finansiere den vigtige energi- og investeringsrelaterede import. 3. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand Grundet den forventede stigning i efterspørgslen efter hård valuta til investeringsformål og de tre landes hidtidige overskud på kapitalbalancen over for udlandet accepterede Kommissionen - i supplerende aftalememoranda indgået med landenes myndigheder i 1994 og 1995 og efter at have rådført sig med medlemsstaterne - undtagelsesvis at lade størstedelen af anden rate af lånene komme til udbetaling via landets banksystem til finansiering af sunde, bankfinansierbare projekter med behov for hård valuta. Estland har på tilfredsstillende vis opfyldt de betingelser - økonomisk stabilisering og fremskridt med strukturreformerne - der er knyttet til EU's makrofinansielle bistand. Efter at have overvejet at søge anden rate af lånet udbetalt i 1994 besluttede de estiske myndigheder imidlertid i 1995 ikke at gøre det. I Letland gik IMF-programmet af sporet efter den finansielle krise og budgetkrisen i foråret, så den normale efterårsvurdering af standby-programmet kunne ikke gennemføres. I juni anmodede de lettiske myndigheder om udbetaling af EU-lånets anden rate (40 mio. ECU). Kommissionen sendte derpå i juli repræsentanter til Letland for at vurdere situationen og indhente myndighedernes forklaringer på, hvad de agtede at bruge pengene til. Myndighederne gjorde det klart, at pengene ville blive anvendt til at yde erstatning til de små indskydere, der havde mistet deres opsparinger, da Banka Baltija gik konkurs. Kommissionen mente, at dette formål ville være uforeneligt med det generelle formål med EU's makrofinansielle bistand, som består i at finansiere betalingsbalanceunderskud og ikke interne budgetunderskud. Det ville også være uforeneligt med de normale lånevilkår (herunder en tilfredsstillende gennemførelse af IMF-programmet) og med tilsagnet i det aftalememorandum, der blev undertegnet i 1994 vedrørende lånets anden rate. Derfor besluttede Kommissionen - efter høring af medlemsstaterne - at afslå myndighedernes anmodning om udbetaling af lånets anden rate i oktober 1995. I Litauens tilfælde anmodede myndighederne om udbetaling af anden rate (50 mio. ECU) af EU's makrofinansielle bistand i begyndelsen af 1995. Landets fremskridt på stabiliserings- og reformfronten, navnlig inden for privatisering og tilsyn med banksektoren, betød, at det opfyldte vilkårene knyttet til frigivelsen af anden rate. Et aftalememorandum vedrørende brugen af anden rate blev undertegnet i juli. Som i Letlands og Estlands tilfælde blev det aftalt, at pengene skulle gå til sunde, bankfinansierbare projekter og kanaliseres gennem banker, der efterlevede centralbankens tilsynsregler. På grund af den lokale banksektors manglende evne til at absorbere så mange penge blev det besluttet at splitte anden rate op i to særskilte rater på hver 25 mio. ECU og kun udbetale den første, hvilket skete i august. De litauiske myndigheder 41 besluttede at kanalisere hovedparten af pengene gennem to mellemstore banker, der overholder centralbankens kriterier for sund bankvirksomhed. I september anmodede Kommissionen om en indefrysning af pengene fra EU's bistand, indtil den aftalte konsultationsprocedure var blevet forbedret. I november rejste repræsentanter for Kommissionen til Vilnius for at stille krav om en yderligere forbedring af forvaltningen af EU's makrofinansielle bistand. Trods interne spændinger, især på det finansielle område, er det lykkedes de baltiske lande at gennemføre de hovedreformer, der er nødvendige for at sikre overgangen til markedsøkonomi, og de har alt i alt opnået bemærkelsesværdigt gode resultater. Vækst trenden anses nu at være solid, og det behov for udenlandsk finansiering, som forventedes, da IMF indgik de første standby-arrangementer i slutningen af 1992, er i vidt omfang blevet dækket af den private kapital, der er strømmet ind i de tre lande. Behovet for udenlandsk makrofinansiel bistand har vist sig at være mindre end oprindeligt forventet, og Kommissionen har derfor ikke frigjort så stort et beløb i makrofinansiel bistand som oprindeligt godkendt. Der er stadig risiko for, at de baltiske landes betalingsbalancer kan blive udsat for eksterne spændinger på grund af det stigende underskud på handelsbalancen, der følger i kølvandet på væksten. Kommissionen vil regelmæssigt tage situationen op til vurdering. 42 V. BELARUS 1. Indledning Belarus, der var en af de højst udviklede republikker under planøkonomien i det tidligere Sovjetunionen, påbegyndte reformprocessen på et senere tidspunkt end de fleste andre lande i området. Den første reformpakke blev iværksat i 1993 med støtte fra IMF i form af første tranche fra systemtransformationsfaciliteten (STF). Efter præsidentvalget i juli 1994 iværksatte myndighederne stabiliseringsreformer i andet halvår af 1994 og begyndelsen af 1995. IMF frigav den anden STF-tranche i slutningen af januar 1995. Afslutningen af et mere ambitiøst program i form af et standby-arrangement, der oprindelig var planlagt til marts 1995, blev udskudt, indtil nye reformer var vedtaget. IMF's bestyrelse godkendte til sidst et standby-arrangement den 12. september 1995. Den 10. april 1995 godkendte Rådet makrofinansiel bistand fra EU9 til Belarus i form af et tiårigt lån betinget af indgåelse af et IMF-standby-arrangement for at støtte landets program for makroøkonomisk tilpasning og strukturreformer. På baggrund af foreløbige overslag fra IMF af Belarus' resterende eksterne finansieringsunderskud for 1995 blev EU's bidrag sat til maksimalt 75 mio. ECU. Desuden gik man ud fra, at mobiliseringen af EU's makrofinansielle støtte til Belarus ville kræve, at landet fuldt ud opfyldte sine finansielle forpligtelser over for EU til tiden. 2. De makroøkonomiske resultater Faldet i produktionen i Belarus var i den første overgangsfase lavere end i de øvrige lande i det tidligere Sovjetunionen, idet BNP gik ned med 10%> om året i 1992 og 1993, hvilket var mindre end i Rusland. Imidlertid blev der registreret et stort fald (20%) i 1994, hvilket var et af de største i overgangslandene, fulgt af et yderligere fald på 10% i 1995. Investeringerne er faldet drastisk i de sidste fem år til under 50%> af niveauet i 1990. Betalingerne og samhandelen mellem republikkerne i det tidligere Sovjetunionen brød sammen i 1993, hvilket førte til en generel forværring af virksomhedernes situation i Belarus. Virksomheds- og bankkreditter hobede sig op efter centralbankens ubegrænsede refinansiering af banksystemet, der fremkaldte prisstigninger af hyperinflationært omfang i 1993 og 1994. Statens samlede underskud forblev dog under kontrol og kom ikke over 2% i hverken 1993 eller 1994. Belarus forlod først den russiske rubelzone i april 1994, da den belarussiske rubel blev erklæret for eneste lovlige betalingsmiddel i landet. Der blev indført stram pengepolitik fra begyndelsen af 1995. Som følge heraf faldt inflationen fra 40%) om måneden i januar til 2,5%) i juni og på trods af store stigninger i de offentlige værkers takster lykkedes det myndighederne at stabilisere inflationen, der holdt sig under et månedligt gennemsnit på 5% indtil årets udgang. Der blev indført markedsmekanismer for tildeling af centralbankkreditter i begyndelsen af 1995. Myndighederne gennemførte året igennem en fleksibel rentepolitik, der tog sigte på at fastholde en positiv og attraktiv realrente for at mobilisere rubelindeståender i banksystemet. Den positive realrente og den stramme pengepolitik stabiliserede fortsat den belarussiske rubel omkring 11 500 rubler pr. USD og førte til en betydelig revaluering i faste priser over for dollaren (+340%) i løbet af Rådets afgørelse 95/132/EF (EFT L 89 af 21. april 1995). 43 1995). Budgetunderskuddet på 2,3%) for 1995 var holdt inden for de rammer, der var aftalt med IMF. Størstedelen af dette underskud blev finansieret internt. Betalingsbalancens løbende poster, der havde vist underskud i 1993 og 1994 på ca. 10% af BNP, var fortsat negative i 1995 (3,5%> af BNP). Konkurrenceevnen af den belarussiske eksport til Vesten faldt som følge af, at importafgifterne blev hævet til russisk niveau, efter at toldunionen med Rusland trådte i kraft i begyndelsen af 1995. På trods af frygt for tab af eksterne markeder blev væksten i eksporten rekordagtig (75%o). Samtidig steg importen med 65%), og handelsbalancen viste derfor stadig underskud (6%> af BNP). Belarus ophævede gradvis restriktionerne for transaktioner i fremmed valuta i 1995 og bevægede sig således hen imod konvertibilitet på de løbende poster. 3. Strukturreformer Der er først for nylig taget de første skridt til strukturreformer, som stadig er et ømt punkt i Belarus. Industriens krydssubsidiering af husstandene med hensyn til energipriserne var høj. Den første bølge af tilpasninger af de offentlige priser fandt sted i efteråret 1994, hvor priserne på kollektive tjenesteydelser steg. Huslejer, vand og varme steg med henholdsvis faktor 42, 24 og 9. Yderligere stigninger fandt sted i begyndelsen af 1995. Antallet af monopollignende virksomheder med regulerede priser blev skåret ned fra ca. 350 i midten af 1994 til 50 i midten af 1995. Som følge herafer de fleste priser nu blevet frigivet. Priserne i den offentlige sektor, der stadig er kraftig subsidierede, blev i juli forhøjet til 60% af omkostningsniveauet, og i december blev de igen hævet til 80% af dette niveau. Statens andel af produktion og indkøb er blevet begrænset til 6% af den samlede produktion, men er særlig høj i landbruget. De fleste importlicenskrav og krav om overdragelse af eksportindtægter var afskaffet i slutningen af 1994 eller begyndelsen af 1995. Udenrigshandelen var dog fortsat underlagt visse begrænsninger. Eksportafgifter, der blev afskaffet i december 1994, blev genindført i begyndelsen af 1995, efter af toldunionen med Rusland var trådt i kraft. (I skrivende stund har myndighederne i begyndelsen af 1996 indført nye administrative begrænsninger af udenrigshandelen og transaktioner i fremmed valuta). Banksektoren er tynget af dårlige lån og er generelt ineffektiv. Der er for nylig gjort fremskridt med hensyn til revisionsstandarder, men ekstern revision er fortsat sjælden. Myndighederne hævede for nylig kapitalkravet'for banker fra 1 mio. ECU til 2 mio. ECU. Det blev desuden besluttet at likvidere to små insolvente banker. Restancer til andre virksomheder svarede efter sigende til over 50%> af BNP ved udgangen af 1995. Der blev truffet initiativer for at forbedre virksomhedernes økonomiske disciplin, men de syntes ikke at være effektive på grund af mangelen på effektive konkurssanktioner, der hovedsagelig skyldes, at der ikke findes klare mekanismer til at erklære virksomheder insolvente (en revideret konkurslov blev senere vedtaget i maj 1996). Som følge af høje energipriser, tab af markeder og voksende restancer er virksomhedernes rentabilitet faldet med omkring 50% i de sidste tre år. Antallet af tabsgivende virksomheder steg betydeligt i 1995 til 29% (tal for april 1996 på baggrund af 1995-regnskaberne). Privatiseringen er kun lige påbegyndt. Der var ved udgangen af 1995 kun privatiseret virksomheder, hvis aktiver udgør 6% af de samlede aktiver. Privatiseringen af små virksomheder, der har været den hurtigst gennemførte del af privatiseringen i landene i Central- og Østeuropa, blev forsinket i Belarus på grund af træge auktionsprocedurer, og ved udgangen af 1995 var kun 12% af de små virksomheder privatiseret. Et 44 privatiseringsprogram baseret på kuponer, som blev godkendt i 1994, skulle dække tegningen af 50%) af de samlede aktiver, der skulle privatiseres, men distributionen af kuponer til befolkningen, der skulle være afsluttet ved udgangen af 1995, blev alvorligt forsinket. Den samlede privatiseringsproces blev forsinket i 1995. Reformprocessen i landbruget har også været langsom. Landbrugspriserne blev først givet fri i begyndelsen af 1995, mens råvarepriserne i landbrugssektoren var blevet liberaliseret tidligere, hvilket førte til en begrænsning af rentabiliteten af de statsejede landbrug og oparbejdelse af restancer, navnlig for energiforsyning. Omkring 20% af sovkhos- og kolkhos-landbrugene blev omdannet til aktieselskaber. Privatiseringen var imidlertid ikke kommet i gang i slutningen af 1995 og vil formentlig blive særlig vanskelig under de anstrengte økonomiske forhold. Der er basis for en yderligere reform af reglerne for ejendomsret til landbrugsjord, der ifølge loven er statens ejendom og kun kan lejes i 99 år uden mulighed for at sælge eller belåne lejemålet. 4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand Efter at IMF's bestyrelse den 12. september 1995 havde godkendt det første standby arrangement med Belarus, rejste et antal repræsentanter for Kommissionen i slutningen af september til Belarus for at vurdere landets økonomiske og finansielle situation og drøfte vilkårene for EU's makrofinansielle bistand med de belarussiske myndigheder. Man nåede til enighed om et aftalememorandum, der beskriver betingelserne for den makroøkonomiske udvikling og strukturændringerne for EU's bistand. Ud over overholdelse af de makroøkonomiske kriterier i henhold til standby-arrangementet med IMF forpligtede de belarussiske myndigheder sig til omfattende strukturreformer (prisliberalisering, privatisering og virksomhedsreform, i virksomhederne og en bankreform). Udviklingen på dette område vil være afgørende for udbetaling af anden tranche af bistanden. disciplin finansiel I løbetiden for IMF's standby-arrangement (juli 1995 til juni 1996) er landets eksterne finansieringsbehov blevet anslået til 600 mio. USD, hvoraf næsten halvdelen vil blive dækket af IMF. EU's bidrag blev under hensyntagen til det reviderede restbeløb fastsat til 55 mio. ECU og bidrog sammen med de andre bilaterale giveres bidrag til at dække hele det resterende beløb i finansieringen af betalingsbalanceunderskuddet. Den første tranche blev fastsat til 30 mio. ECU, og udbetalingen fandt sted i december 1995. 45 VI. BULGARIEN 1. Indledning I 1995 var den bulgarske økonomi præget af fortsat beskeden fremgang med hensyn til stabilisering og vækst i såvel den offentlige som den private sektor, hvilket hovedsagelig skyldes et relativt uambitiøst politisk program iværksat af den nye regering efter valget i december 1994. Desuden skuffede udviklingen af strukturreformerne fortsat, navnlig hvad angår iværksættelse af foranstaltninger til fremskyndelse af privatiseringen og løsning af store ledelsesmæssige og finansielle problemer i den indenlandske banksektor, der fortsat er overbebyrdet på grund af et utal af misligholdte lån. Det utilstrækkelige fremskridt med de samlede økonomiske reformer og den manglende tiltro til regeringens politiske program for 1995 førte til dalende tillid hos de internationale finansielle institutioner, vestlige forretningsbanker og private investorer. Forværringen af Vestens opfattelse af den finansielle risiko ved at investere i Bulgarien og en række grundlæggende forbehold, som internationale finansielle institutioner ge ntagne gange har givet udtryk for, med hensyn til takten i landets strukturtilpasning i 1995 var et stort nederlag for de bulgarske myndigheder, navnlig i lyset af, at både IMF, Verdensbanken og vestlige forretningsbankkreditorer nåede til enighed om en stor, global støttepakke til Bulgarien. I april 1994 godkendte IMF en tolvmåneders standby-facilitet på 97 mio. USD i forbindelse med en systemtransformationsfacilitet på 325 mio. USD, og i september samme år besluttede IMF sammen med Verdensbanken at øge deres finansielle støtte yderligere med 225 mio. USD. Endvidere nåede man i Paris-klubben i april 1994 til enighed om en gældsomlægning med de officielle kreditorer, hvilket blev efterfulgt af en aftale om reduktion af gælden og gældsbetjeningen med vestlige forretningsbanker i juli. IMF's støtte blev indstillet i slutningen af 1994, og den manglende indgåelse af en ny aftale om yderligere finansiering i 1995 som følge af uenighed om den bulgarske regerings opfyldelse af IMF's og Verdensbankens krav om makroøkonomiske og struk turelle tilpasninger førte til en yderligere forværring af landets eksterne finansielle situation ved udgangen af 1995 og i begyndelsen af 1996. Den fortsatte mangel på ekstern finansiel støtte, de meget lave direkte udenlandske investeringer (især sammen lignet med andre central- og østeuropæiske lande) og den stadige udhuling af Bulgariens valutareserver har igen bragt landet på randen af en ekstern betalingskrise. Dette er især foruroligende i lyset af de enorme gældsforpligtelser, der forfalder i 1996 og senere (over 1 mia. USD om året). Som led i G-24-koordineringsprocessen besluttede EU i april 1994 at bekræfte sit tilsagn om et lån på 110 mio. ECU, som blev besluttet i oktober 1992. Den første rate (70 mio. ECU) blev udbetalt i december 1994. 2. De makroøkonomiske resultater Det politiske program for 1995, der blev vedtaget i maj af den nyvalgte regering, var et noget vagt og uklart kompromis mellem på den ene side kravet om at tøjle den KOM(94) 118 endelig udg. 94/0103(CNS) af 21. april 1994. 46 voldsomme inflation gennem en moderat restriktiv penge-, indkomst- og finanspolitik, stabilisere valutakursen, bevare væksten i produktionen, investeringerne og eksporten, og på den anden side at minimere de sociale omkostninger ved landets økonomiske omdannelse ved at udskyde privatisering og tilbyde et fintmasket socialt sikkerhedsnet. Vigtige foranstaltninger med henblik på styrkelse af den finansielle disciplin i udvalgte store tabsgivende statsejede foretagender, eller eventuel likvidation, genetablering af banker og styrkelse af banktilsynet blev enten udsat eller var utilstrækkelige, hvorved bæredygtigheden af den makroøkonomiske stabilisering blev bragt i fare. Efter fem års recession begyndte det økonomiske opsving i 1994. BNP i faste priser steg med 1,4%, fulgt af en stigning i 1995 på 2,6%. En kraftig devaluering af leven i foråret 1994 styrkede eksporten og industriproduktionen, mens importen blev begrænset. Handelsbalancen svingede fra et underskud på næsten 1 mia. USD i 1993 til et overskud på over 400 mio. USD i 1995. Bankernes valutareserver steg fra 0,6 mia. USD i begyndelsen af 1994 til 1,5 mia. USD i midten af 1995. Industriproduktionen steg med 5% i 1994. Produktionsstigningen var koncentreret i den kemiske industri og den basale metalindustri. Disse sektorer kunne udvide deres eksport som følge af deres konkurrencemæssige fordel efter devalueringen samt på grund af billig energi. Indtil for nylig lå energipriserne fortsat under verdensmarkedspriserne. Andre makroøkonomiske indikatorer pegede også i retning af en positiv økonomisk udvikling. Budgetunderskuddet, som i begyndelsen af 1990'erne var en tocifret procentdel af BNP, faldt til 7% i 1994 og 1995. Arbejdsløshedsprocenten, der toppede i begyndelsen af 1994 med over 16% af arbejdsstyrken, faldt til under 11 i midten af 1995. Inflationstakten aftog fra en gennemsnitlig månedlig takt på 4-6%> i perioden 1992-1994 til under 2%> om måneden i foråret og sommeren 1995. liberaliseringsforanstaltninger. Vægtet Faldet i inflationen blev hjulpet på vej af en lang periode med en stabil nominelle valutakurs samt af stigende offentlige interventioner på markederne i strid med de tidligere i forbrugerprisindekskurven er omkring 50% af varerne nu udsat for en eller anden form for officiel overvågning eller kontrol. En af følgerne af disse foranstaltninger kombineret med lave indenlandske hvedepriser og ineffektiv eksportkontrol er, at man begynder at se brødkøer. andel deres efter Generelt var forbedringen af de makroøkonomiske resultater ikke baseret på et sundt mikroøkonomisk eller strukturelt grundlag. I finanssektoren og erhvervslivet bidrog det manglende fremskridt med omstruktureringen og privatiseringen til at udvikle et symbiotisk forhold mellem banker og virksomheder. Urentable virksomheder med misligholdte lån havde fortsat kreditadgang i bankerne. Bankerne lånte fortsat virksomhederne penge i forventning om, at staten ligesom tidligere i sidste ende ville træde til. Centralbanken bifaldt implicit denne situation ved at give forretningsbanker lån uden sikkerhed. I andet halvår af 1995 var der stadig flere tegn på, at den økonomiske situation var uholdbar. Væksten i industriproduktionen faldt til 2% om året. Prisfordelen efter devalueringen i foråret 1994 blev undergravet af den efterfølgende valutakursstabilitet og forskellene mellem inden- og udenlandske omkostningsstigninger. Forbrugerpriserne steg 47 noget, og valutakursen kom under pres. Valutareserverne faldt, da centralbanken greb ind for at støtte leven. Bulgarien opfylder sine eksterne gældsforpligtelser i henhold til gennemførelsen af Paris klubbens gældssaneringsordning og aftalen om reduktion af gælden og gældsbetjeningen med kreditorbankerne i London-klubben. I 1995 beløb de gældsrelaterede betalinger sig til ca. 718 mio. USD. Efter disse ordninger er Bulgariens forbindelser med den internationale finansverden blevet genetableret, men det seneste udbrud af en finanskrise i det bulgarske banksystem og den vigende tillid til leven har igen øget den finansielle risiko ved at investere i Bulgarien med nedadgående følger for værdien af "Brady bonds". 3. Strukturreformer På trods af en række begrænsninger, skred i den økonomiske politik og en svag styring lykkedes det i 1995 Bulgarien at fastholde dyrebare politiske resultater, herunder handelsliberaliseringen, konvertibiliteten på de løbende poster og et liberaliseret valuta system. Det vil utvivlsomt blive mere problematisk at bevare disse resultater især i betragtning af landets nye finansielle skrøbelighed, ustabile valutakurser, vigende tillid til leven og den alt for langsomme strukturtilpasning. Udviklingen i handelsliberaliseringen har været opmuntrende, men ujævn. I 1995 gennemførte Bulgarien en liberaliseret toldpolitik (især i forbindelse med handel med EU), men samtidig vedtog man en række midlertidige importrestriktioner, f. eks. mindste priser ved import, restriktive importlicenser, toldkontingenter os v. , for at beskytte udvalgte indenlandske industrier og landbruget. Bulgarien anvender stadig eksportkvoter, -gebyrer og -afgifter for udvalgte varer. Der blev indført enkelte eksportforbud for industriprodukter i 1993, men de blev endeligt ophævet i juli 1995. Bulgariens interimsaftale om associering med EU trådte i kraft den 1. januar 1994. Den gradvise indførelse af en udadvendt handelsordning er blevet kædet sammen med bestræbelser for en yderligere liberalisering af valutaordningen. En større liberalisering fandt sted i februar 1994, hvilket blandt andet indebar, at loftet for fastboendes løbende personlige betalinger (turisme m. m. ) blev hævet betydeligt, og konvertibiliteten på de løbende poster blev sikret for handelsrelaterede betalinger. Der gælder imidlertid stadig visse restriktioner for løbende betalinger og overførsler. Fastboende kan have konti med indeståender i fremmed valuta (eksportindtægter skal hjemtages, men ikke overdrages). Desuden afsluttede man nogle mellemstatslige clearing- og modkøbsordninger med tredjelande i 1995. Hvad angår reformen af statsvirksomhederne, har den nye regering fulgt sin strategi baseret på tre "søjler", dvs. finansielle redningsplaner for statsvirksomheder, omstruk turering af virksomhedssektoren og privatisering. Endvidere blev gennemførelsen af politikken forsinket af politiske konflikter, politiske og administrative mangler, manglende vilje til at skærpe budgetbegrænsningerne for offentlige virksomheder, utilstrækkelige økonomiske ressourcer og et svagt banksystem. I denne forbindelse har 1995 været en slags overgangsår til et mere gennemgribende og ambitiøst reformprogram, der er under forberedelse med henblik på gennemførelse i 1996. 48 Den finansielle redningsstrategi er baseret på en lov fra december 1993, der giver regeringen mulighed for at udstede langfristede obligationer i både inden- og udenlandsk valuta til erstatning for de uinddrivelige lev- og dollarlån og renterestancer, der var ophobet i bankernes porteføljer ved udgangen af 1991. Lån til statsvirksomheder vil derfor blive dækket af regeringen, som med tiden måske vil konvertere dem til aktier eller beslutte at afskrive eller omlægge dem, når virksomhederne omstruktureres eller privatiseres. Ved udgangen af 1995 havde Bulgarien indgået omkring 77 privatiserings- aftaler, hvor indenlandske gældsobligationer blev brugt i gældsombytninger mod aktiver for 2,9 mia. lev. Nogle få yderligere privatiseringer blev foretaget gennem gælds- ombytninger mod aktiver ved hjælp af offentlige "Brady bonds" (udstedt i forbindelse med aftalen om reduktion af gælden og gældsbetjeningen), som indehaves af vestlige investorer. Med hensyn til omstrukturering blev der i slutningen af 1995 taget skridt til at styrke de for offentlige virksomheders økonomiske disciplin. Der blev udarbejdet planer tabsbegrænsning og rationalisering samt en fortegnelse over urentable virksomheder, der skulle lukkes eller anbringes i "finansiel isolation", hvilket ville indebære, at alle banker ville få forbud mod at give dem yderligere lån. Planerne blev imidlertid ikke gennemført. Privatiseringsprogammet, der blev godkendt i juni 1995, omfattede ca. 600 mulige virksomheder, men påpegede samtidig, at en række nøglesektorer (f. eks. energi jernbaner, minedrift osv. ) ville blive holdt uden for programmet. Store offentlige virksomheder vil kun blive delvis privatiseret, hvilket afspejler den nye regerings strategi om at beholde en betydelig grad af statskontrol med alle virksomheder af en vis størrelse. I 1995 afsluttede privatiseringsagenturet kun 69 privatiseringer (ud af de 170 aftaler, der oprindelig var planlagt i 1995) med en samlet indtægt på 12,1 mia. lev (heraf kun 3 mia. lev kontant og resten gennem ombytning af offentlige uden- og indenlandske gældsobligationer til aktiekapital i virksomheder). Desuden blev der iværksat et storstilet privatiseringsprogram i 1995, der omfattede omkring 1 000 offentlige virksomheder. Salget af kuponer begyndte i januar 1996, og offentliggørelsen af salgsudbuddet forventes at finde sted til efteråret. Situationen i det bulgarske banksystem forværredes betydeligt i 1995 og begyndelsen af 1996 som følge af fortsat underkapitalisering, utilstrækkelig styring, utilstrækkeligt tilsyn fra centralbankens side, mangel på finansiel disciplin ("easy credit"), fragmentering og et voksende antal misligholdte lån til virksomheder. På trods af en række foranstaltninger truffet i 1994 og 1995 med henblik på at styrke centralbankens tilsynskapacitet og gennemførelse af et bankkonsolideringsprogram under bankkonsolidermgsselskabets auspicier forværredes situationen så meget (især i de to hovedbanker Mineralbank og Economicbank), at Bulgariens økonomiske system nu er ved at bryde sammen. For at løse problemet med banksystemet overvejer de bulgarske myndigheder i øjeblikket en række nye vidtgående foranstaltninger, som f. eks. en begrænsning af nye kreditter gennem centralbanken, yderligere stramning af banktilsynet, afskedigelse af bank administratorer og tilbagekaldelse af banklicenser. Blandt de mere mellemfristede strategier, der overvejes, kan nævnes lukning efter finansiel stabilisering af de offentlige virksomheder, der er disse to kriseramte bankers største debitorer, og parallelt hermed omstrukturering og rekapitalisering med henblik på privatisering. 49 4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand Udbetalingen af det EU-lån på 110 mio. ECU, der i G-24-sammenhæng blev stillet til rådighed i oktober 1992 som supplement til IMF's bistand til Bulgarien, blev udskudt, da standby-arrangementet med IMF fra 1992 løb af sporet. Af samme grund er der ikke udbetalt anden G-24-bistand under denne oprindelige pakke. Ved udgangen af 1993 blev betingelserne for en genoptagelse af EU's og G-24-landenes støtte til Bulgarien genskabt. Efter vedtagelsen af et nyt standby-arrangement med IMF den 16. maj 1994 besluttede Rådet og Kommissionen at reaktivere beslutningen fra 1992 om ydelse af makrofinansiel bistand til Bulgarien i forbindelse med det nye program. Første rate (på 70 mio. ECU) blev frigivet i december 1994, efter at IMF's standby-arrangement og gældssanerings- aftalen med kreditorerne var godkendt. Anden rate frigives, hvis Bulgarien opfylder de makroøkonomiske standardpræstationskriterier, bl. a. tilfredsstillende resultater under IMF's standby-arrangement, en passende reduktion af gælden og gældsbetjeningen og fremskridt med strukturreformerne. 50 VII. MOLDOVA 1. Indledning Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 13. juni 1994 at yde Republikken Moldova et. lån på 45 mio. ECU med en maksimal løbetid på ti år11 med henblik på at bistå landet i dets bestræbelser på at omlægge økonomien til en markedsøkonomi og med henblik på at styrke centralbankens reservestilling. EU-lånet var en del af en samlet støttepakke til fordel for Moldova fra en række donorlande med henblik på at supplere de midler, der var blevet tilvejebragt gennem IMF og Verdensbanken. Første rate af lånet, der var på 25 mio. ECU, blev udbetalt i december 1994. Udbetalingen af den anden rate, som var gjort betinget af, at betingelserne i aftalememorandummet til låneaftalen var opfyldt, fandt sted i august 1995. 2. De makroøkonomiske resultater Siden indførelsen i november 1993 af den nationale valuta - den moldoviske leu - har Moldova taget et afgørende skridt hen imod finansiel stabilisering inden for rammerne af det 15 måneders økonomiske program, der blev støttet af et standby-arrangement med IMF (godkendt i december 1993) og af supplerende bistand fra det internationale samfund, herunder EU-lånet på 45 mio. ECU. I marts 1995 godkendte IMF et nyt standby-arrangement for at støtte den moldoviske regerings økonomiske program for 1995. Målene i dette program var at konsolidere den finansielle stabilisering og gennemføre strukturforanstaltninger for at genoprette økono misk vækst. Efter en nedgang på 31% i BNP i 1994, der skyldtes vanskelige vejrforhold og fortsatte forstyrrelser i produktionen og handelen i forbindelse med sammenbruddet i den centrale planlægning, så Moldovas økonomiske recession ud til at have nået bunden, og de fore løbige skøn tyder på, at det reale BNP, inklusive Transnistria-regionen, faldt med 3% i 1995, hvilket tyder på en beskeden opgang i den økonomiske aktivitet, når man ikke medregner Transnistria. Denne forbedring skyldtes dels et opsving i den vigtige land brugssektor med tilbagevenden til normale klimatiske forhold - der registreredes en stigning på omkring 4%o - men også en reduktion af nedgangen i industriproduktionen, som skønnes at være faldet med "kun" 10%. Den officielle arbejdsløshed forblev forholdsvis lav, dvs. omkring 2% ved udgangen af 1995, men mange arbejdstagere var på orlov uden løn, og det faktiske arbejdsløshedstal oversteg langt 10%. Reallønnen steg i 1995, men lønnen i dollars, der gennemsnitlig lå på 32 USD pr. måned, var fortsat lav sammenlignet med situationen i nabolandene. Det pengepolitiske mål i programmet for 1995 var at nedbringe inflationen til et holdbart, lavt niveau ved hjælp af en stram kreditpolitik. Det lykkedes Moldovas nationalbank at nå dette mål i første halvdel af 1995: der blev registreret månedlige satser på under 0,75% sammenlignet med en årlig inflation på omkring 800% i 1993 og 120%) i 1994. Der opstod imidlertid på ny inflationspres i efteråret 1995. Dette skyldtes delvis forhøjelser af de administrerede priser og sæsonbetingede stigninger i fødevarepriserne, Rådets afgørelse 94/346/EF. 51 men også en stærk kapitalindstrømning, som ikke blev steriliseret, da Moldovas nationalbank var tilbageholdende med at tillade en væsentlig opskrivning af len. I fjerde kvartal, da inflationskonsekvenserne af denne politik blev tydelig, strammede central banken pengepolitikken, hvilket afspejledes i et opadgående pres på rentesatserne. Med en gennemsnitlig månedlig inflation på 3,5% mellem september og december nåede infla- tionstakten op på 24%> for året som helhed, hvilket var det laveste for SNG. De offentlige finanser forbedredes i 1995, idet det offentlige kasseunderskud faldt fra 9% af BNP i 1994 til 5,5% i 1995, hvilket ikke er så langt fra det officielle mål på 3,5%. Underskuddet blev finansieret af en udenlandsk nettofinansiering, der var højere end forventet - først og fremmest udskydelse af tilbagebetalinger til Rusland - og af salget af statspapirer, der blev større end forventet. Det blev nødvendigt at foretage en stram kontrol af udgifterne, der faldt fra 30,2% af BNP i 1994 til 28,5% i 1995. På indtægts siden var der tale om en stærk stigning for moms og jordskatter, men indtægterne var dog fortsat utilstrækkelige - 24%) af BNP mod 23,5% i 1994 - og privatiseringsindtægterne var langt lavere end forventet på grund af manglende indenlandsk kapital. Både indtægts- og udgiftsrestancer - inklusive næsten alle lønrestancer - blev reduceret målt i procent af BNP. Betalingsbalancen var konstant under hårdt pres i første halvdel af 1995, hvilket hoved sagelig skyldtes virkningerne af bytteforholdschokket som følge af, at priserne på importeret energi blev forhøjet til verdensmarkedsniveau. En eksportudvikling, der blev bedre end forventet, i kombination med en væsentlig reduktion af energiimporten resul terede i anden halvdel af året i, at handelsbalancen kun udviste et lille underskud. For året som helhed udgjorde det løbende underskud lige over 100 mio. USD eller 6% af BNP. Moldova var fortsat stærkt afhængigt af udenlandsk bistand, idet de mellemfristede og langfristede lån udgjorde en væsentlig del af kapitalindstrømningen i 1995. Brutto blev der udbetalt 120 mio. USD i bistand fra EU, USA, Japan og Bretton Woods-institu tionerne. De direkte investeringer var fortsat lave i 1995, hvor de udgjorde 22 mio. USD sammenlignet med 18 mio. USD i 1994. Ud over dette beløb blev der på betalings balancen i 1995 registreret en udenlandsk investering på 41 mio. USD, der bestod i, at gæld til det russiske selskab Gazprom blev omdannet til en egenkapitalandel. Central bankens bruttoreserver udgjorde omkring 260 mio. USD ved udgangen af 1995 eller modværdien af 4 måneders import sammenlignet med 3 måneders import ved udgangen af 1994 og 1,4 måneders import ved udgangen af 1993. Ved udgangen af juni 1995 godkendte Moldova forpligtelserne i IMF-overenskomstens artikel VIII, afsnit 2, 3 og 4, og har siden opretholdt et valutasystem uden restriktioner på betalinger og overførsler for løbende internationale transaktioner. Den moldoviske leu, der blev indført i november 1993, var bemærkelsesværdig stabil i hele 1995, idet den svingede i et snævert bånd omkring 4,5 moldoviske leu pr. USD. Alle kvantitative præstationskriterier under det SB A-støttede IMF-program blev overholdt i alle kvartaler af 1995. De moldoviske myndigheder har udarbejdet et nyt treårsprogram, og IMF's bestyrelse behandlede i maj 1996 en anmodning om et EFF til støtte for dette inden for navnlig træffes program. Der skal energipolitikken (prisforhøjelse for at sikre omkostningsdækning) og pris- og handels liberaliseringen (reduktion af importtold, afskaffelse af punktafgifter på eksport til ikke- SNG, forbedring af systemet med referencepriser for eksport). imidlertid først foranstaltninger 52 Restancer var fortsat et stort problem i Moldova i 1995 på trods af de fremskridt, som regeringen havde gjort for al reducere sine egne restancer, og også selv om der var gjort fremskridt for at stabilisere situationen. Der er allerede truffet adskillige foranstaltninger for at takle problemet, og der opereres med yderligere foranstaltninger i det nye program. 3. Strukturreformer Der blev truffet omfattende foranstaltninger i 1995. Privatiseringsprocessen aftog noget i begyndelsen af 1995, hvilket delvis skyldtes en "vent og se"-holdning hos virksomheds lederne over for det nye privatiseringsprogram for 1995-1996, som blev endeligt godkendt af parlamentet i marts 1995. Processen tog imidlertid til i de følgende måneder, og ifølge regeringens skøn blev 2 200 virksomheder, der repræsenterer omkring 70%> af økonomien, privatiseret på grundlag af kuponprogrammet fra november 1995. Indtægterne fra privatiseringen var imidlertid skuffende: der blev privatiseret 44 virksomheder til et beløb af 22 mio. moldoviske leu (omkring 5 mio. USD), hvilket skal sammenlignes med, at man regnede med, at 200 virksomheder ville blive privatiseret til et beløb af 140 mio. leu (omkring 30 mio. USD). Det er værd at notere, at investeringsselskaber spillede en væsentlig rolle, idet de ifølge de foreløbige skøn tegnede omkring 70% af de samlede aktier. Det er imidlertid vigtigt at udvikle et værdipapirmarked, hvis privatise ringsprocessen skal blive en succes. I denne henseende var åbningen af den moldoviske børs i juni 1995 et vigtigt skridt. Der er siden registreret tilfredsstillende fremskridt, navnlig når man sammenligner med erfaringerne på andre værdipapii børser på samme udviklingsstade. Med hensyn til lejligheder og huse blev rundt regnet 70% af alle lejligheder privatiseret, og husprivatiseringen forventes at være gennemført i midten af 1996. Fremskridtene med privatiseringen på landbrugsområdet har været langsomme: en række statslandbrug og kollektiver er blevet omdannet til aktieselskaber, men jord kan ikke overdrages mod kontantbetaling - og dette vil gælde indtil år 2001 i henhold til den nuværende lovgivning, og det er en retlig hindring for privatiseringen af landbruget. Der er gjort betydelige fremskridt i omstruktureringen af virksomhederne, idet der blev indledt konkursprocedurer mod 20 statsvirksomheder, hvoraf 10 er afsluttet. Der skal fortsat gøres en stor indsats for at håndhæve finansiel disciplin. Inden for konkurs- og panteretten er der kun gjort få fremskridt, således at konkurslovgivningen, der stadig er til behandling i parlamentet, fortsat kræver en omfattende revision for at nå international standard. Den højeste importtold blev - med få undtagelser - sænket til 20%> i december 1995, og de resterende eksportkvoter - for korn og kornprodukter - blev ophævet. Budgetforslaget for 1996, som regeringen fremlagde i november 1995, indeholdt imidlertid bestemmelser om told og eksportskatter, der øgede frygten for, at de betydelige resultater i handels liberaliseringen, der var opnået i de foregående to år, skulle blive sat over styr. Som allerede nævnt skal disse handelsforanstaltninger ophæves for at give mulighed for, at det nye EFF-støttede IMF-program kan vedtages. 4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand EU-lånet på 45 mio. ECU, som der blev truffet afgørelse om den 13. juni 1994, skulle udbetales i to rater, når de makroøkonomiske betingelser, der er specificeret i aftalememorandummet til låneaftalen, var opfyldt. Den første rate på 25 mio. ECU blev udbetalt i december 1994 på grundlag af en tilfredsstillende gennemførelse af programmet under standby-arrangementet med IMF. Udbetalingen af den anden rate på 20 mio. ECU 53 blev gjort betinget af en tilfredsstillende gennemførelse af standby-arrangementet med IMF og af Kommissionens positive bedømmelse af præstationskriterierne og de fremskridt, der gøres på strukturreformområdet med hensyn til priser, handels- og valutaliberalisering, privatisering og finansiel disciplin i virksomhedssektoren og den finansielle sektor. På baggrund af de trufne foranstaltninger og de tilsagn, som myndighederne havde givet, var betingelserne for at udbetale anden rate af EU-lånet stort set opfyldt. Udbetalingen af anden rate fandt derfor sted i august 1995. Som erkendt af de internationale donorlande på det møde i den rådgivende gruppe, der blev organiseret af Verdensbanken i marts 1995, er det med henblik på at sikre en holdbar betalingsbalancesituation i 1995-1996 nødvendigt at yde yderligere makrofinansiel bistand til Moldova ud over de midler, der er tilvejebragt af IMF og Verdensbanken. I denne sammenhæng anførte ØKOFIN-Rådet den 20. marts 1995, at det ville se positivt på et forslag fra Kommissionen om yderligere EU-bistand. Efter udbetalingen af anden rate af den første makrofinansielle bistand vedtog Kommissionen formelt i november 1995 et forslag om yderligere makrofinansiel bistand til Moldova på op til 15 mio. ECU. Rådet besluttede den 25. marts 199612 at vedtage Kommissionens forslag. Implementeringen af denne nye bistand er imidlertid afhængig af, at IMF vedtager det nye treårsprogram, der skal støttes af et EFF, og vil også afhænge af opfyldelse af de betingelser, der endnu mangler at blive forhandlet med de moldoviske myndigheder, og som skal indgå i det nye aftalememorandum. Rådet afgørelse 96/242/EF. 54 VIII. RUMÆNIEN 1. Indledning I forhold til de andre central- og østeuropæiske lande var Rumænien forholdsvis sen til at komme i gang med den tilpasnings- og reformproces, der er nødvendig for at etablere en markedsøkonomi. Til trods for en række eksterne chok (sammenbrud på det traditio nelle marked, behovet for en hurtig handelsmæssig nyorientering, den negative virkning af FN's sanktioner mod Serbien osv. ) har Rumæniens markedsøkonomiske udvikling været opmuntrende i 1995. De foreliggende statistiske data peger på en meget høj realvækst i BNP i 1995. Den officielle arbejdsløshed blev bragt ned, og den høje inflationsrate (1993: 300%>) blev drastisk reduceret. I 1995 skønnedes budgetunderskuddet i forhold til BNP at ligge på 2,8%). Forbrugerpriserne er blevet liberaliseret, handelen er blevet nyorienteret mod Vesten, og eksporten er vokset kraftigt. De private virksomheder har haft voksende betydning målt ved værditilvækst, beskæftigelse, kapitaludvidelse, investeringer og eksport. I 1995 fik landet igen adgang til de internationale kapitalmarkeder. Samtidig oplevede Rumænien voksende vanskeligheder med at implementere en stram penge- og finans politik; handelsbalancen og de løbende poster forværredes, det lykkedes ikke at stabilisere valutakursen, og ved udgangen af sidste år opstod der på ny en betydelig forskel (op til 20%) mellem interbankvalutakursen og de relativt frie vekselkontorers valutakurs, hvilket afspejler regeringens indblanding i valutamarkedet. Dette betyder, at Rumænien de facto har et dualt valutaregime. Regeringen anvender fortsat i høj grad administrative, regulerende og restriktive foranstaltninger for finansielle institutter og forretningsbanker, der handler på valutamarkedet. 11995 faldt de udenlandske valutareserver kraftigt, hvilket afspejler centralbankens forsøg på at stabilisere leu-kursen. De hidtidige strukturreformresultater synes at være blandede, særlig med hensyn til afmonopolisering af finansielle tjenester, finansiel omstrukturering og privatisering af statsvirksomheder, yderligere reduktioner af subsidier og friere handelsliberalisering. Trods forsinkelser og "stop-and-go"-politik blev der endelig truffet mange beslutninger i 1995, og det lovgivningsmæssige og administrative grundlag er nu til stede for at implementere programmet i 1996 og derefter. IMF-gennemgangen i november-december 1995 resulterede i fondens godkendelse af en forlængelse af det nuværende standby-arrangement til april 1997 og en forhøjelse af dette arrangement til 750 mio. USD, der skal udbetales i flere rater. Samtidig færdigbehandlede Verdensbanken et FESAL-lån til Rumænien på 280 mio. USD. EU besluttede at udbetale første rate (55 mio. ECU) af det makroøkonomiske lån på i alt 125 mio. ECU i november 1995. 55 2. Den makroøkonomiske udvikling Hovedmålet i regeringens makroøkonomiske program for 1995 var at formindske den årlige inflation fra 62% ved udgangen af 1994 til omkring 30%, reducere budget underskuddet, støtte produktion og eksport, liberalisere valutamarkedet, stabilisere leu-kursen og forbedre landets eksterne stilling. For at nå disse ambitiøse mål bebudede regeringen, at den fortsat ville føre en ret restriktiv penge-, finans- og indkomstpolitik og samtidig accelerere strukturreformerne og udvikle markedsbaserede styringsinstrumenter på de finansielle markeder. For at styrke landets betalingsbalancestilling og stabilisere leuen var det nødvendigt med en hensigtsmæssig ekstern finansiering i form af finansiel støtte fra IMF og Verdens banken, udenlandske direkte investeringer og lån på det internationale kapitalmarked. I denne forbindelse blev der gjort bestræbelser på at øge de vestlige landes og de inter nationale finansielle institutioners tillid til den rumænske politik og til landets økonomiske udsigter på mellemlang sigt. Den økonomiske udvikling i Rumænien fortsatte med at være positiv i 1995 i flere henseender, men der blev kun registreret langsomme fremskridt i implementeringen af strukturreformerne. Den generelle situation blev mere problematisk ved årets udgang på grund af nye store forskelle mellem de officielle valutakurser og de markedsbestemte valutakurser; de udenlandske valutareserver faldt, landets eksterne position svækkedes betydeligt, og tilliden til leuen faldt kraftigt. Realvæksten i BNP i 1995 var på 6,9% (mod 1,3% og 3,9% i henholdsvis 1993 og 1994). Industriproduktionen steg med 8,9%), landbruget med 4,9% og bygge- og anlægssektoren med 11,9%. Arbejdskraftens timeproduktivitet voksede med 15% i 1995 sammenlignet med samme periode i det foregående år. Arbejdsløsheden faldt fra 11% ved begyndelsen af 1995 til 9,3%) ved udgangen af december. Dette skyldtes for en stor del en omfordeling af beskæftigelsen over i landbrugssektoren, som ser ud til at have absorberet en væsentlig del af den arbejdskraft, der blev frigivet i industrien. Denne udviklingstendens er næppe holdbar på grund af det lave produktivitetsniveau i landbrugssektoren, som allerede beskæftiger over 30%) af den samlede arbejdsstyrke. Den årlige inflationstakt er reduceret væsentlig fra 62%o i 1994 til 33,3%> i 1995. Forbrugerprisstigningerne accelererede kraftigt i årets sidste kvartal som følge af sæsonbetingede faktorer, ligesom de også afspejlede det forhold, at en ikke-inflationær økonomisk vækst ikke kan fastholdes uden omfattende strukturtilpasninger. Budgetunderskuddet blev i 1995 begrænset til 2,8%> af BNP, hvilket afspejler administra tive beslutninger, der sigter på at nedskære de direkte løbende offentlige udgifter, begrænse de finansielle overførsler til tabsgivende virksomheder og øge skatteindtægterne efter implementeringen af en skattereform i 1994. Der eksisterer fortsat et betydeligt kvasifiskalt underskud i form af centralbankens og de statsejede bankers præferentielle långivning til tabsgivende statsvirksomheder. Der er også blevet etableret nogle autonome fonde uden for budgettet. 56 Rumæniens eksterne stilling forværredes i 1995. Handelsunderskuddet lå på omkring 1,3 mia. USD, hvilket er det dobbelte af underskuddet i 1994 (582 mio. USD). Under skuddet voksede på trods af en ret lovende vækst i eksporten, der steg med omkring 22% sammenlignet med 1994. Stigningen i importen var dog meget højere, lidt over 32%, hvilket afspejler et opsving i efterspørgslen efter vestlige industrivarer og kapitalgoder samt energi, først og fremmest fra tabsgivende offentlige virksomheder. På linje med svækkelsen af de løbende poster, der udviste et underskud på 4,4% af BNP i 1995, faldt de udenlandske valutareserver til 2,7. mia. USD ved udgangen af året, hvilket svarede til mindre end to måneders import, mens de svarede til omkring 4 måneders import ved årets begyndelse. De udenlandske direkte investeringer via joint ventures begyndte at vokse i tredje kvartal 1995. Udviklingen i de udenlandske investeringer i 1995 var imidlertid skuffende, idet den nye tilstrømning af investeringer udgjorde omkring 400 mio. USD mod gennemsnitlig 500 mio. i 1994. I 1995 lykkedes det også Rumænien at få adgang til det internationale kapitalmarked gennem en række syndikerede lån, som blev overtegnet. Rumæniens udlandsgæld forblev relativt lav. Ved udgangen af 1995 voksede den mellem- og langfristede eksterne gæld moderat til 5,3 mia. USD fra 4,5 mio. USD ved udgangen af det foregående år. Penge- og finanspolitikken var ikke konsekvent i 1995. Den restriktive politik, der var skyld i hovedparten af de positive resultater, særlig for så vidt angår nedgangen i infla- tionstakten og leuens relative stabilitet i første halvdel af året, blev lempet en del i løbet af 1995. Med henblik på forhandlingerne om udvidelsen af standby-arrangementet med IMF strammede myndighederne imidlertid igen pengepolitikken i de sidste to måneder af 1995 ved hjælp af en kraftig forhøjelse af refinansieringssatsen og fremlagde et stramt budgetudkast for 1996. Rumæniens nationalbank giver fortsat præferentielle lån ("dirigerede kreditter") til landbrugssektoren, eksport og energisektoren til en rente på 35%. De pengepolitiske myndigheders implementering af foranstaltninger til begrænsning af kreditgivningen reducerede forretningsbankernes adgang til refinansiering i centralbanken, således at deres finansielle situation blev svækket. Den efterfølgende långiv- ningsstramning førte til en betydelig forøgelse af betalingsrestancer på virksomhedsplan. indblanding på valutamarkedet i hele 1995 og Den fortsatte administrative pengemyndighedernes midlertidige foranstaltninger i marts 1996, som begrænsede antallet af banker, som var bemyndiget til at handle på valutamarkedet, har givet anledning til alvorlig bekymring. I øjeblikket eksisterer der rent faktisk en dual valutakursfastsættelses- mekanisme, og mængden af daglige valutatransaktioner på interbank-markedet faldt voldsomt i første kvartal af 1996. 3. Strukturreformer En af hovedmålsætningerne i Rumæniens økonomiske stabiliserings- og omstrukturerings- program for 1995 var at eliminere restancer og pålægge tabsgivende statsejede virksom heder finansiel disciplin. En række store statsejede selskaber og "autonome statsvirksom heder" er blevet underkastet en stram finansiel overvågning. Disse foranstaltninger omfatter isolation fra banksystemet, forhandlinger om forligsaftaler med deres kreditorer 57 samt udarbejdelse og implementering af finansielle genopretningsplaner. Det blev også overvejet at fremskynde de normale masseprivatiseringsprogrammer. De resultater, der er opnået indtil nu, er foreløbige og vanskelige at vurdere på grund af en række forsin kelser i programimplementering, voksende finansielle problemer og administrativ ineffek tivitet. Det samlede billede er dog ret skuffende. Parlamentet godkendte den stærkt forsinkede insolvenslov i marts 1995. Loven giver mulighed for udenretslige forligs procedurer og indledning af konkursprocedurer, samtidig med at den er fleksibel nok til at bane vej for finansielle redningsoperationer. De store statsvirksomheder, der fortsat dominerer økonomien, nyder stadig fordel af delvis skjulte kvasisubsidier såsom rentestøttede lån og dirigerede kreditter. Hvis disse faktorer blev medregnet, ville de forøge det offentlige underskud, således at resultatet bliver en klart mindre restriktiv finanspolitik. Statsselskaber, der ikke er i stand til at betale deres gæld, tvinges desuden sjældent til likvidation, hvilket øger ineffektiviteten i den finansielle sektor. Antallet af privatiserede virksomheder er steget, men ved årets udgang var kun en tredjedel af de små virksomheder og blot 6% af de store blevet privatiseret. Offent lighedens reaktion på det masseprivatiseringsprogram, der blev lanceret i midten af 1995, har været værre end forventet, således at myndighederne har været tvunget til at udsætte fristen for registrering. Borgerne må nu investere deres kuponer direkte i virksomheder indtil udgangen af marts 1996 eller i den private ejerskabsfond indtil udgangen af april. Proceduren for at privatisere to af de fem største statsejede banker skulle have været indledt i 1995, men blev udsat til 1996, og der er indtil nu kun blevet udpeget én bank, nemlig den rumænske udviklingsbank. 4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand Efter at Rumænien havde indgået en principaftale med IMF om et nyt program for 1994- 1995, anmodede myndighederne EU og G-24 om yderligere makrofinansiel bistand til Rumænien til dækning af det resterende eksterne finansieringsgab på 275 mio. USD under programmet for 1994-1995. Tilsagnene fra EU/G-24 nåede op på næsten 219 mio. USD eller næsten 80% af finansieringsgabet. Dette omfatter yderligere makro finansiel bistand fra EU til et beløb på 125 mio. ECU til udbetaling i to rater, der blev godkendt af Rådet den 20. juni 1994. I december 1994 aftalte Kommissionen med de rumænske myndigheder, hvilke makroøkonomiske betingelsen der skulle knyttes til udbetalingen af lånet. Udbetalingen af den første rate (55 mio. ECU) blev imidlertid forsinket på grund af økonomisk-politiske vanskeligheder, der indtrådte i forbindelse med gennemførelse af programmet i første kvartal af 1995. I begyndelsen af juli nåede de rumænske myndigheder og IMF frem til en aftale, der banede vej for at afslutte den første evaluering af programmet, som endeligt fandt sted i november/december 1995. Udbetalingen af første rate af EU-lånet fandt sted i november 1995. Udbetalingen af anden rate (70 mio. ECU) er betinget af, at der sker en effektiv gennem førelse af en række konkrete strukturreformforanstaltninger, bl. a. fremskridt med privati- Rådets afgørelse 94/369/EF. 58 seringen, den finansielle omstrukturering af tabsgivende virksomheder og reformen af banksektoren, således som det blev aftalt med de rumænske myndigheder i aftale memorandummet. 59. IX. SLOVAKIET 1. Indledning Opløsningen af Den Tjekkiske og Slovakiske Føderative Republik den 1. januar 1993 havde en lang række negative konsekvenser for den slovakiske økonomi på et tidspunkt, hvor den stadig ikke havde overvundet chokket efter sammenbruddet i Rådet for Gensidig Økonomisk Bistand (RGØB) og vanskelighederne forbundet med omstillingen til markedsøkonomi. Opløsningen af føderationen indebar tab af betydelige statsfinansielle overførsler fra Tjekkiet, medførte forstyrrelser i samhandelen med Den Tjekkiske Republik, lagde restriktioner på Slovakiets adgang til de internationale kapitalmarkeder og blev fulgt op af spekulation mod den slovakiske koruna (SKK), der praktisk taget udtømte Slovakiets officielle valutareserver. På denne baggrund nåede den slovakiske regering i midten af 1993 til enighed med IMF om et makroøkonomisk stabiliseringsprogram for resten af året, der i juli 1993 blev støttet med et første køb på 64,4 mio. SDR under IMF's systemtransformationsfacilitet (STF). Derudover ydede Verdensbanken i november 1993 Slovakiet et økonomisk genop- retningslån på 80 mio. USD. I juli 1994 godkendte IMF en 20-måneders standby-kredit og endnu et køb under system- transformationsfaciliteten til et beløb på i alt 180 mio. SDR til støtte for et mere omfattende økonomisk program for 1994-95. Sideløbende hermed indledte Verdensbanken drøftelser om et eventuelt lån til omstrukturering af virksomheds- og finanssektoren (EFSAL). Til støtte for dette program vedtog EU's Ministerråd den 22. december 199414 en afgørelse om ydelse af makrofinansiel bistand til Slovakiet på højst 130 mio. ECU som led i et G-24 initiativ som svar på de slovakiske myndigheders anmodning om supplerende bistand. Andre medlemmer af G-24 gav yderligere lånetilsagn til et beløb på 87,3 mio. USD. 2. Den makroøkonomiske udvikling Forbedringen i de makroøkonomiske variable, der begyndte i 1994, fortsatte med endnu større intensitet i 1995. Det økonomiske opsving tog til i styrke, og BNP i faste priser voksede med imponerende 7,4%) og industriproduktionen med skønsmæssigt 8,4%. Den indenlandske efterspørgsel erstattede nettoeksporten som den drivende kraft bag den økonomiske vækst. Udvidelsen af den indenlandske efterspørgsel afspejlede imidlertid i vidt omfang udviklingen i det private forbrug og lageropbygningen. I 1995 var der stort set ingen stigning i de faste investeringer, som var faldet skarpt, lige siden omstillings processen begyndte. Det økonomiske opsving kom også til udtryk i et fald i ledigheden fra 15,2% i januar 1995 til 13,7% i februar 1996. Trods den betydelige vækst fortsatte inflationen med at falde. Inflationen på årsbasis (forbrugerprisindekset) faldt fra ll,7?/o i december 1994 til kun 6,1% i marts 1996, den laveste inflationsrate registreret i noget land i omstilling. De reale lønstigninger forblev Rådets afgørelse 94/939/EF. 60 høje i 1995 (reallønningerne inden for industrien steg med omkring 6%), men de opvejes i vidt omfang af store produktivitetsgevinster. Der er fortsat blevet ført en stram makroøkonomisk politik for at reducere inflationen. Takket være større indtægter fra moms og indkomstskat end forventet sluttede stats budgettet i 1995 med et underskud på 8,3 mia. SKK, dvs. et godt stykke under det oprin deligt forventede underskud på 21 mia. SKK. Samtidig blev overskuddet på statens finanser anslået til ca. 0,5% af BNP, hvilket skal sammenlignes med et underskud på 1,4% af BNP i 1994 og 7,6%) af BNP i 1993. Også den monetære politik er forblevet forholdsvis stram, skønt den er blevet lempet en anelse i forhold til 1994. Nettoaktiverne i banksystemet øgedes med 5% i 1995, dvs. nogenlunde som planlagt. Pengemængden (M2) steg derimod hurtigere end ventet, hvilket afspejlede den kraftige vækst i uden landske nettoaktiver, der igen var en følge af en betalingsbalancestilling, der var gunstigere end forventet. M2 skønnes at være steget med 20,8% sammenlignet med et mål på 10%o. I overensstemmelse med beslutningen om i stigende grad at benytte indirekte instrumenter til den pengepolitiske styring fjernede den slovakiske centralbank alle de resterende kreditlofter for banker i januar 1996. Efter den bemærkelsesværdige forbedring i 1994 fortsatte styrkelsen af Slovakiets betalingsbalance i 1995. Den løbende betalingsbalance, der gik fra et underskud på 5,4% af BNP i 1993 til et overskud på 5,1% af BNP i 1994, udviste på ny et overskud i 1995, denne gang på 4,3%) af BNP. Handelsbalancens udvikling i løbet af de første måneder af 1996 tyder imidlertid på, at overskuddet vil fortsætte med at krympe som følge af den stigende indenlandske efterspørgsel. Kapitalbalancen forbedrede sig også i 1995 med en samlet nettokapitalindstrømning på næsten 1 mia. USD (130 mio. USD i 1994). Den væsentligste faktor bag denne stigning i nettokapitalindstrømningen har været den betydelige stigning i de slovakiske virksom heders og bankers låntagning i udlandet. Også centralbankens stramme styring af inter- banklikviditeten kombineret med opfattelsen af stabilitet i kursen på den slovakiske koruna (og i første halvår af 1995 forventningen om en opskrivning i forhold til den tjekkiske koruna) har ført til en vis indstrømning af kortfristet kapital. Tilstrømningen af udenlandske direkte investeringer er imidlertid forblevet lav, delvis som følge af usikkerheden omkring regeringens markedsorienterede reformer og i særdeleshed regeringens privatiseringspolitik (se nedenfor). Slovakiets adgang til de internationale kapitalmarkeder er blevet hjulpet på vej af succes sive opskrivninger af kreditvurderingen af Slovakiet. I maj 1995 tilkendte Moody's Slovakiet en "investment grade"-karakter (Baa3). Standard & Poor's hævede i april 1995 Slovakiets kreditvurdering fra BB- til BB+ og igen i april 1996 til BBB-, der er en "investment grade "-karakter. Slovakiet er således blevet et af de få lande i omstilling, der kan prale med "investment grade"-karakterer fra de førende amerikanske kreditvurde- ringsinstitutter. Denne gunstige udvikling på såvel den løbende betalingsbalance som kapitalbalancen har givet sig udslag i en betragtelig forøgelse af landets valutareserver. De officielle reserver (inkl. guld) steg fra 1,75 mia. USD i slutningen af 1994 til 3,4 mia. USD i slutningen af 1995 svarende til ca. fire måneders import. I samme periode steg hele banksystemets reserver fra 3,1 mia. USD til 5 mia. USD. 61 Efter en 10%) devaluering i juli 1993 har kursen på den slovakiske koruna været stabil i forhold til en kurv af vestlige valutaer. I juli 1994 blev anlallcl af valutaer i kurven reduceret fra fem til to (DEM og USD). Med afskaffelsen af det bilaterale clearingsystem med Den Tjekkiske Republik i oktober 1995 blev den slovakiske koruna revalueret med 5% i forhold til den tjekkiske koruna. I januar 1996 blev udsvingsmargenen omkring centralkursen udvidet fra +/- 1,5%) til +/- 3%>. Fra Tjekkoslovakiet arvede Slovakiet en forholdsvis lille udlandsgæld. Skønt gældskvoten og gældsbetjeningskvoten er steget, siden landet blev uafhængigt, ligger de to kvoter stadig på et rimeligt niveau. Udlandsgældens andel af BNP er steget fra 25,1% i begyn delsen af 1993 til 33,8% i oktober 1995. Gældsbetjeningens andel af eksporten er steget fra 3,3%) i 1992 til skønsmæssigt 9,5% i 1995. 3. Strukturreformer De slovakiske myndigheder bebudede i foråret 1994, at de havde planer om at fremskynde privatiseringprocessen ved i højere grad at benytte sig af kuponprivatisering. I november 1994 havde 3,5 millioner borgere meldt sig som købere af kuponer. Den nye slovakiske regering, der blev dannet i december 1994, besluttede imidlertid i juni 1995 at annullere kuponprivatiseringsordningen. I stedet for aktier i statsvirksomheder har de slovakiske borgere, der købte kuponer, modtaget 5-årige rentebærende obligationer udstedt af Den Nationale Ejendomsfond (NEF). Der blev i januar 1996 udstedt NEF-obligationer på i alt 33,3 mia. SKK (svarende til ca. 8% af BNP). Denne nye ordning indebærer ikke blot en ny forsinkelse af privatiseringsprocessen, men kunne også få negative budgetvirkninger, især da den samlede markedsværdi af de aktier, der var øremærket til kuponprivatisering, sandsynligvis vil ligge væsentligt under den samlede pålydende værdi af NEF-obligationerne. Beslutningen om at gå bort fra kuponordningen er en del af den nuværende regerings mere generelle omlægning af privatiseringspolitikken. Den nye privatiseringspolitik bygger på standardprivatiseringsmetoder. Direkte salg (hovedsagelig til ledere og ansatte) har vundet større og større indpas siden midten af 1995, men kritiseres for manglende gennemsigtighed. Et andet vigtigt element i den nye privatiseringspolitik er regeringens beslutning om at gøre 29 såkaldt "vigtige virksomheder" permanent statsejede (det drejer sig bl. a. om de store energiforsyningsselskaber, teleselskaber og våbenfabrikker). Denne beslutning indgår i lov nr. 175, som blev vedtaget i juli 1995. Da hovedparten af disse "vigtige virksomheder" oprindeligt var med i kuponprivatiseringsordningen fra 1994, har regeringens beslutning om at holde dem uden for privatisering reelt medført en reduktion på ca. 35%) af den samlede bogførte værdi af de virksomheder, der var udvalgt til privatisering som led i den anden privatiseringsbølge. Lov nr. 175 giver også staten vetoret i forbindelse med nøglebeslutninger i 45 såkaldt "strategiske virksomheder" (herunder de største industrivirksomheder) og flytter udøvelsen af statsej endomsretten over "strategiske virksomheder" tilbage fra NEF til de stiftende ministerier. Disse beslut ninger vedrørende "strategiske virksomheder" kunne sinke både privatiseringen og omstruktureringen af disse virksomheder. Den del af lov nr. 175, der gør det muligt for staten at bevare (eller generhverve) "gyldne aktier" i "strategiske virksomheder" er imidlertid blevet erklæret forfatningsstridig af den slovakiske forfatningsdomstol. Hvad angår det finansielle system i Slovakiet, er der stadig behov for store fremskridt med hensyn til misligholdte lån, privatisering og konkurrence. I juli 1995 blev der indført strengere regler om klassificering af og hensættelser til dårlige lån. Regeringens frygt for 62 imidlertid hidtil hindret en ændring af de negative fiskale konsekvenser har skattelovgivningen i retning af midlertidigt at give bankerne fuld fradragsret for hensættelser til dækning af dårlige lån. Oprindeligt skulle den ændring af skattelovgiv ningen allerede have ligget fast i slutningen af 1994. I januar 1996 bebudede regeringen, at den i 1996 agtede at sælge sin aktiemajoritet i landets største sparekasse (Slovenska Sporitelna), i landets to største forretningsbanker (VUB og IRB) og i landets største forsikringsselskab (Slovenska Poistovna). I februar 1996 vedtog parlamentet en ny banklov om styrkelse af centralbankens tilsynsbeføjelser. Efter at visse investeringsprivatiseringsfonde (IPF) og investeringsselskaber havde begået misbrug og uregelmæssigheder, satte finansministeriet i første halvdel af 1995 grænser for aktiviteterne udøvet af adskillige af dem. Desuden blev der i juli 1995 vedtaget nye love for at øge gennemsigtigheden af og kontrollen med deres aktiviteter og samtidig sikre IPF-aktionærerne en bedre beskyttelse. Uheldigvis vil de nye regler sammenholdt med annulleringen af kuponprivatiseringsordningen dog også begrænse IPF's rolle i styringen af virksomhederne. Navnlig gælder det, at med virkning fra slutningen af 1996 vil den øvre grænse for en IPF's andel i en given virksomheds egenkapital blive reduceret fra 20% til 10%. Efter pres fra EU og WTO reducerede de slovakiske myndigheder den 10%> importafgift på forbrugsgoder, der blev indført i marts 1994, til 7,5% i midten af 1996. Efter drøftelser i WTO's betalingsbalancekomité har de slovakiske myndigheder annonceret, at de vil ophæve afgiften ved udgangen af 1996. Den 1. oktober 1995 trådte en ny valutalov i kraft. Den slovakiske koruna blev gjort 100% konvertibel for transaktioner, der registreres på den løbende betalingsbalance, og det bilaterale clearingsystem, som Slovakiet indførte sammen med Tjekkiet i begyndelsen af 1993, blev afskaffet. Myndighederne agter også gradvis at lempe visse restriktioner på kapitalbevægelser. De fleste priser i Slovakiet er blevet liberaliseret. De varer, hvis priser stadig reguleres fra central hånd, udgør kun ca. 5% af den samlede vareomsætning. Der er tale om energi (elektricitet, gas, opvarmning og benzin), vand, lægemidler, huslejer, telefonafgifter og offentlig transport. Den pris, som husholdningerne betaler for elektricitet, gas og opvarmning, er stadig langt fra omkostningsdækkende. Forhøjelsen af disse priser, således som forventet som led i Verdensbankens økonomiske genopretningslån og IMF's standby program, har ikke fundet sted. 4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand Slovakiet opfyldte alle de makroøkonomiske mål og kvantitative præstationskriterier, som landet aftalte med IMF som led i standby-programmet for 1994-95. Den ufuldstændige opfyldelse af strukturreformbetingelserne hindrede imidlertid færdiggørelsen af midtvejs- vurderingen af programmet, som oprindeligt skulle have fundet sted i marts 1995. Hovedårsagen til, at midtvej s vurderingen ikke kunne godkendes, var forsinkelserne og ændringen af Slovakiets politik på privatiseringsområdet, herunder den uventede annullering af aktier-for-kuponer-ordningen, som blev erstattet af en ordning baseret på udstedelse af NEF-obligationer. Myndighederne undlod også at overholde betingelserne vedrørende midlertidig, fuld fradragsret for bankers hensættelser til dækning af dårlige lån, justeringen af energipriser og afskaffelsen af importafgiften. Den langsommelige formulering af og usikkerheden omkring privatiseringspolitikken og andre struktur- 63 politikker fik også Verdensbanken til at afbryde drøftelserne om et eventuelt lån til omstrukturering af virksomheds- og finanssektoren (EFSAL) i april 1995. I maj 1995 gennemførte Kommissionen drøftelser med de slovakiske myndigheder om, hvilke okonomisk-poliliske betingelser, der skulle knyttes til EU's lånefacilitet. Der blev imidlertid kun gjort ringe fremskridt under drøftelserne, hvor de slovakiske myndigheder ikke udviste megen fleksibilitet med hensyn til de foranstaltninger, som Kommissionen lagde vægt på, nemlig især en hurtig afvikling af importafgiften på 10%, en justering af energipriserne og behovet for at hindre nye regler i at svække IPF's rolle i styringen af virksomheder. Genoptagelsen af drøftelserne blev vanskeliggjort af den slovakiske regerings beslutninger i juni 1995 vedrørende privatiseringsprocessen, navnlig annulle ringen af aktier-for-kuponer-ordningen, som Kommissionen betragtede som en væsentlig betingelse for udbetalingen af bistanden. Som beskrevet ovenfor indtraf der i mellemtiden en bemærkelsesværdig forbedring af Slovakiets makroøkonomiske situation og især af landets betalingsbalance. I betragtning af styrkelsen af landets stilling over for udlandet bebudede den slovakiske regering, at den ikke ønskede at trække på de resterende rater af standby-kreditten. Dermed trak Slovakiet kun på de to første rater (på i alt 32,2 mio. SDR) af standby-arrangementet, som udløb i marts 1996. 1 denne kontekst godkendte Kommissionen den 23. januar 1996 et forslag til Rådets afgørelse om ophævelse af 1994-afgørelsen om supplerende makro finansiel bistand til Slovakiet. Denne afgørelse forventes vedtaget af Rådet i 1996. Med hensyn til udbetalingen af den supplerende makrofinansielle bistand, der var givet tilsagn om fra de øvrige G-24 lande, udbetalte Japan sin bistand på 60 mio. USD i begyndelsen af maj 1995. Det skete i form af et lån fra Japans Exim Bank til samfinansiering af Verdensbankens økonomiske genopretningslån. Ingen andre donorlande har i skrivende stund udbetalt bistand. 64 X. UKRAINE 1. Indledning Den vedvarende strid mellem reformvenlige og reformfjendtlige kræfter karakteriserer den økonomiske politik og sinker gennemførelsen af økonomiske reformer i Ukraine. I anden halvdel af 1995 førte adskillige fejl i forbindelse med gennemførelsen af nye politikker til en svækkelse af valutakursen, og budget- og inflationsmålet blev ikke nået. Derfor suspenderede IMF sit standby-arrangement i december (og lod det udløbe i begyndelsen af 1996). Ikke desto mindre tog stabiliseringsbestræbelsernefart i 1995: den økonomiske tilbagegang blev begrænset til det halve fra -23% i 1994 til -11,8%, inflationen og underskuddet på statsfinanserne blev reduceret, og handelsbalancen blev forbedret. Der blev indledt strukturreformer i slutningen af 1994, som har ført visse positive resulter med sig, f. eks. en pris- og handelsliberalisering og privatisering af mindre virksomheder. Privatiseringen og omstruktureringen af større virksomheder har imidlertid været langsom, og de udenlandske direkte investeringer er stadig ubetydelige. Som følge af den inkonsekvente gennemførelse af nye politikker og de langsommelige strukturreformer samt de vanskelige vejrforhold må det forventes, at den økonomiske vækst først vil manifestere sig i 1997. 2. De makroøkonomiske resultater Først tre år efter landets uafhængighed blev der iværksat økonomiske reformer i Ukraine. Det skete i oktober 1994. Efter at være blevet valgt indledte præsident Kuchma et program omfattende liberaliseringer på pris-, handels- og valutaområdet kombineret med en nedsættelse af diverse subsidier og en indskrænkning af statslige interventioner. Budgetpolitikken blev strammet, understøttet af en restriktiv pengepolitik. Med dette program lykkedes det at dæmpe den økonomiske tilbagegang. I midten af 1995 var den månedlige inflation blevet reduceret til 5%, kursen på karbovanets (Ukraines midlertidige valuta) var blevet stabiliseret, de internationale reserver voksede, og en stabilisering af produktion syntes mulig på kort sigt. Præsident Kuchma og premierminister Marchuk stod imidlertid stadig over for et reformfjendtligt flertal i parlamentet, som formåede at forsinke eller endda annullere nogle af reforminitiativerne. Desuden opstod der i løbet af sommeren 1995 tvivl om regeringens vilje til at fortsætte omstillingsprocessen. Regeringen tilskyndede forrret- ningsbankerne til at hæve deres kreditter til insolvente virksomheder, subsidierne til virk somhederne blev forøget, og virksomhedssektorens akkumulerede gas-regning blev fortsat betalt af staten. Den monetære finansiering af underskuddet var også større end ventet. Derfor svækkedes karbovanets igen, og målene for budget- og inflationsudviklingen (fra december til december) blev ikke opfyldt. Da de strukturelle reformer også haltede bagefter, besluttede IMF i december 1995 at udsætte beslutningen om udbetaling af den fjerde rate under standby-arrangementet. Skønt Ukraine ikke var i stand til at leve op til målsætningerne i landets stabiliserings program i vinteren 1995/96, blev der gjort væsentlige fremskridt med den økonomiske stabilisering i 1995. Den økonomiske tilbagegang blev begrænset til det halve fra -23% i 1994 til -11,8% i 1995, endda med nogle forbedringer fra måned til måned indtil august måned. Det forventes nu, at BNP vil fortsætte med at falde i 1996, før det stabiliserer sig i 1997 på ca. 40%> af niveauet forud for omstillingsprocessens start. På grund af den 65 uformelle sektors stigende betydning, kan det imidlertid meget vel være, at de officielle tal undervurderer den reelle fremgang i den økonomiske aktivitet. Den årlige inflation blev reduceret fra 401%) i 1994 til 182%) et år senere. Der forventes yderligere forbedringer i 1996. Skønt forskellige datakilder tegner meget forskellige billeder af handelsbalancen og dens udvikling, viser de alle, at der skete en forbedring i 1995, hvilket især kan tilskrives den stigende eksport til især lande uden for det tidligere Sovjetunionen og en stagnerende import. Den registrerede ledighed i Ukraine ligger stadig på blot en halv procent af arbejds styrken. Den reelle ledighed kan imidlertid være meget højere, eftersom den skjulte ledighed i store statsvirksomheder og i administrationen fortsat er høj, og mange kriseramte virksomheder beholder deres ansatte, men sender dem på ubetalt orlov. Lønningerne steg generelt ganske hurtigt i 1995. Reallønningerne steg med 12%>, og de gennemsnitlige lønstigninger inden for den statslige sektor i første halvdel af 1995 var på ca. 50%) i faste priser, hvorved disse lønninger blev bragt op på samme niveau som inden for virksomhedssektoren, og det forøgede presset på budgettet og inflationen. Statens budget for 1995 havde som sigte at mindske kasseunderskuddet fra 8,6% af BNP i 1994 til 3%. Det reelle resultat vil nok nærmere have ligget på omkring 4%>, primært som følge af overskridelsen af de budgetterede offentlige udgifter. Overskridelsen er endnu større, når det tages med i betragtning, at staten igen akkumulerede nogle betalingsrestancer på energiimport, som ikke fremgår synligt af en underskudsberegning foretaget på kassebasis. 3. Strukturreformer Indtil 1994 gjorde Ukraine kun få eller slet ingen fremskridt med strukturreformerne. Efter at være blevet valgt udstedte præsident Kuchma et dekret i november 1994 for at indlede et kuponbaserel masseprivatiseringsprogram. Målet var at privatisere 8 000 (ud af 18 000) mellemstore og store virksomheder i 1995. Men på grund af organisatoriske problemer, opposition fra Parlamentets og lokale bureaukratiers side, for høje reserva- tionspriser, udelukkelsen af udenlandske investorer og den manglende tillid i befolkningen blev kun 2 700 virksomheder sat til salg, og kun i 1 500 af disse virksomheder er flertallet af aktierne blevet solgt. Denne mangel på fremskridt vækker især bekymring inden for den vigtige landbrugssektor. Den fortsatte uenighed mellem præsidenten og parlamentet om vejen frem har hindret landet i at gøre virkelige fremskridt. Indtil for nylig var der også kun sket begrænset fremskridt med hensyn til privatiseringen af små virksomheder. De gunstige virkninger af de nye foranstaltninger, der blev truffet i slutningen af 1994, begyndte først at vise sig i tredje kvartal af 1995. Derfor står der stadig mange små virksomheder tilbage at privatisere i 1996, mens det oprindeligt var meningen, at den del af privatiseringsprogrammet skulle have været tilendebragt ved udgangen af 1995. Som følge nf den langsomme privatiseringsproces og manglen på udenlandske direkte investeringer skrider omstruktureringen inden for virksomhedssektoren stadig kun langsomt frem. Økonomiens gamle monopolistiske struktur gør sig stadig gældende i vidt omfang, hovedsagelig inden for de tunge industrier, den kemiske industri og medicinal industrien. De direkte bankkreditter og store subsidier hænger ved, og derfor oplever de fleste virksomheder kun et begrænset budgetmæssigt pres. Desuden vokser restancerne mellem virksomheder hastigt, og skønt der er vedtaget en konkurslov, fungerer den ikke optimalt. 4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand 66 EU-lånet på 85 mio. ECU, som der blev truffet afgørelse om den 22. december 1994 (94/940/EF), skulle udbetales i en enkelt rate på betingelse af, at der forelå et standby arrangement med IMF, skete en hurtig implementering af EU's og G-7's aktionsprogram for nuklear sikkerhed for Ukraine og blev gjort fremskridt med de strukturelle reformer. Efter betydelige forsinkelser fra ukrainsk side blev lånet endelig udbetalt i december 1995. I betragtning af Ukraines hastende finansieringsbehov og på baggrund af de ukrainske myndigheders fortsatte bestræbelser på at gennemføre økonomiske reformer besluttede Rådet den 23. oktober 199515 at stille yderligere makrofinansiel bistand til rådighed for Ukraine i form af et nyt lån på op til 200 mio. ECU som supplement til den finansielle bistand fra de internationale finansielle institutioner og andre donorlande. Rådets afgørelse 95/442/EF. ISSN 0254-1459 KOM(96) 695 endelig udg. DOKUMENTER DA 11 Katalognummer : CB-CO-96-704-DA-C ISBN 92-78-13746-4 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg