title: QUESTION ECRITE no 3861/96 de José GARCÍA-MARGALLO Y MARFIL à la Commission. Coopération UE/Amérique latine: aide de la Belgique en faveur de la Communauté andine

eurovoc_concepts:
Andean Community countries
Belgium
European Union
Latin America
development aid
international cooperation


title: A Bizottság 17/97/EK rendelete (1997. január 8.) az állati eredetű élelmiszerekben található állatgyógyászati készítmények maximális maradékanyag-határértékeinek megállapítására szolgáló közösségi eljárás kialakításáról szóló 2377/90/EGK tanácsi rendelet I., II., III. és IV. mellékletének módosításáról

eurovoc_concepts:
animal product
food inspection
health control
veterinary drug
waste

formats: html pdf print

text: 186 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 03/20. kötet 31997R0017 L 5/12 AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA 1997. 1. 9. A BIZOTTSÁG 17/97/EK RENDELETE (1997. január 8. ) az állati eredetű élelmiszerekben található állatgyógyászati készítmények maximális maradékanyag- határértékeinek megállapítására szolgáló közösségi eljárás kialakításáról szóló 2377/90/EGK tanácsi rendelet I. , II. , III. és IV. mellékletének módosításáról AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, tekintettel a legutóbb a 2034/96/EK bizottsági rendelettel (1) módosított, az állati eredetű élelmiszerekben található állat- gyógyászati készítmények maximális maradékanyag-határérté- keinek megállapítására szolgáló közösségi eljárás kialakításáról szóló, 1990. június 26-i 2377/90/EGK tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. , 7. és 8. cikkére, mivel a 2377/90/EGK rendelettel összhangban minden olyan farmakológiai hatóanyag tekintetében, amelyet a Közösségen belül élelmiszer-termelő állatokon történő alkalmazásra szánt állatgyógyászati készítményekben használnak, fokozatosan ma- radékanyag-határértékeket kell meghatározni; mivel a maradékanyag-határértékeket azután szükséges megha- tározni, miután az állatgyógyászati készítmények bizottságán belül minden olyan lényeges információt megvizsgáltak, amely az érintett készítmény maradékanyagainak az állati eredetű élel- miszerek fogyasztójára vonatkozó ártalmatlanságára, valamint a maradékanyagoknak az élelmiszerek ipari feldolgozására gyako- rolt hatására vonatkozik; mivel az állatgyógyászati készítmények állati eredetű élelmisze- rekben lévő maradékanyagaira vonatkozó maradékanyag-határ- értékek megállapítása során pontosan meg kell határozni azokat az állatfajokat, amelyekben a maradékanyagok jelen lehetnek, azokat a szinteket, amelyek a kezelt állatból nyert valamennyi megfelelő testszövetben jelen lehetnek (célszövet), valamint a maradékanyag természetét, amely a maradék- anyagok nyomon követése szempontjából fontos (jelző mara- dékanyag); mivel a megfelelő közösségi joganyagban előírtak szerint a ma- radékanyagok ellenőrzése céljából a maradékanyag-határérté- keket rendszerint a máj vagy a vese célszövetei tekintetében szükséges megállapítani; mivel azonban a nemzetközi kereske- delemben részt vevő hasított testekből a májat és a vesét rend- szerint eltávolítják, és ezért az izom-, illetve zsírszövetek tekin- tetében is minden esetben maradékanyag-határértékeket kell megállapítani; mivel a tojószárnyasokon, a tejelő állatokon vagy a mézelő méheken felhasználásra szánt állatgyógyászati készítmények esetében a tojás, a tej, illetve a méz tekintetében is maradék- anyag-határértékeket kell meghatározni; mivel a eprinomectint be kell illeszteni a 2377/90/EGK rendelet I. mellékletébe; mivel a cink-acetátot, a cink-kloridot, a cink-glukonátot, a cink- oleátot, a cink-sztearátot, a klórhexidint, a glicerin-formált, a hesperidint, a hesperidin-metil-kalkont, a menbutont és a quat- resint be kell illeszteni a 2377/90/EGK rendelet II. mellékletébe; mivel a tudományos vizsgálatok befejezésének lehetővé tétele érdekében a flumequint, a doxycyclint és az albendazol szulfo- xidot be kell illeszteni a 2377/90/EGK rendelet III. mellékletébe; mivel úgy tűnik, hogy a chlorpromazinra nem lehet maradék- anyag-határértékeket meghatározni, mivel a maradékanyagok bármilyen szintű jelenléte az állati eredetű élelmiszerekben veszélyt jelent a fogyasztó egészségére; mivel ezért a chlorpro- mazint be kell illeszteni a 2377/90/EGK rendelet IV. mellékle- tébe; mivel 60 napos időtartamot szükséges engedélyezni e rendelet hatálybalépése előtt annak érdekében, hogy a tagállamok számára lehetővé tegyék az esetleg szükséges módosítások elvégzését az érintett állatgyógyászati készítmények forgalomba hozatalára, a legutóbb a 93/40/EGK irányelvvel (3) módosított 81/851/EGK tanácsi irányelvnek (4) megfelelően kiadott engedé- lyekben azért, hogy figyelembe vegyék e rendelet rendelkezé- seit; mivel az e rendeletben meghatározott intézkedések össz- hangban állnak az állatgyógyászati készítmények bizottságának véleményével, ELFOGADTA EZT A RENDELETET: 1. cikk A 2377/90/EGK rendelet I. , II. , III. és IV. mellékletei a csatolt mellékletben meghatározottak szerint módosulnak. 2. cikk Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihir- detését követő hatvanadik napon lép hatályba. (1) HL L 272. , 1996. 10. 25. , 2. o. (2) HL L 224. , 1990. 8. 18. , 1. o. (3) HL L 214. , 1993. 8. 24. , 31. o. (4) HL L 317. , 1981. 11. 6. , 1. o. 03/20. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 187 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban. Kelt Brüsszelben, 1997. január 8-án. a Bizottság részéről Martin BANGEMANN a Bizottság tagja MELLÉKLET A 2377/90/EGK rendelet a következők szerint módosul: A. Az I. melléklet a következők szerint módosul: 2. Paraziták elleni hatóanyagok 2. 3. Endo- és ektoparaziták elleni hatóanyagok 2. 3. 1. Avermectinek Farmakológiai hatóanyag(ok) Jelző maradékanyag Állatfajok „2. 3. 1. 4. Eprinomectin Eprinomectin B1a Szarvasmarhafélék Célszövetek Egyéb rendelkezések Maximális maradékanyag- határértékek 30 µg/kg Izom 30 µg/kg Zsír 600 µg/kg Máj 100 µg/kg Vese 30 µg/kg Tej” B. A II. melléklet a következők szerint módosul: 1. Szervetlen vegyületek Farmakológiai hatóanyag(ok) Állatfajok Egyéb rendelkezések „1. 24. Cink-acetát 1. 25. Cink-klorid 1. 26. Cink-glukonát 1. 27. Cink-oleát 1. 28. Cink-sztearát Minden élelmiszer-termelő állatfaj Minden élelmiszer-termelő állatfaj Minden élelmiszer-termelő állatfaj Minden élelmiszer-termelő állatfaj Minden élelmiszer-termelő állatfaj” 1 8 8 H U A z E u r ó p a i i U n ó H i v a t a l o s L a p j a 0 3 / 2 0. k ö t e t 2. Szerves összetevők Farmakológiai hatóanyag(ok) Állatfajok Egyéb rendelkezések „2. 69. Klórhexidin Minden élelmiszer-termelő állatfaj Kizárólag külsőleg 2. 70. Glicerin-formál Minden élelmiszer-termelő állatfaj Lófélék Lófélék Szarvasmarha-, juh-, kecske-, sertés-, lófélék Minden élelmiszer-termelő állatfaj Kizárólag tartósítószerként, legfeljebb 0,5 %-os koncentrációk- ban” 2. 71. Hesperidin 2. 72. Hesperidin-metil-chalkon 2. 73. Menbuton 2. 74. Quatresin C. A III. melléklet a következők szerint módosul: 1. Fertőzések elleni hatóanyagok 1. 2. Antibiotikumok 1. 2. 6. Kinolonok Farmakológiai hatóanyag(ok) Jelző maradékanyag Állatfajok Maximális maradékanyag- határértékek Célszövetek Egyéb rendelkezések „1. 2. 6. 4. Flumequin Flumequin Szarvasmarha-, juh-, sertésfélék, házityúk 50 µg/kg Izom, zsír vagy zsír/bőr 100 µg/kg Máj 300 µg/kg Vese Lazacfélék 150 µg/kg Izom/bőr Az 2000. 1. 1-jén hatályukat vesztik” ideiglenes határértékek 0 3 / 2 0. k ö t e t H U A z E u r ó p a i i U n ó H i v a t a l o s L a p j a 1 8 9 1. 2. 8. Tetraciklinek Farmakológiai hatóanyag(ok) Jelző maradékanyag Állatfajok „1. 2. 8. 1. Doxycyclin Az anyamolekula és 4- epimerjének összege Sertésfélék, baromfi Szarvasmarhafélék 2. Paraziták elleni hatóanyagok 2. 1. Endoparaziták elleni hatóanyagok 2. 1. 1. Benzimidazolok és pro-benzimidazolok Farmakológiai hatóanyag(ok) Jelző maradékanyag Állatfajok „2. 1. 1. 10. Albendazol-szulf- oxid Az albendazol, az alben- dazol-szulfoxid, az alben- dazol-szulfon és az alben- dazol-2-amino-szulfon összege, albendazolban kifejezve Szarvasmarha-, juhfélék, fácán Vese D. A IV. melléklet a következők szerint módosul: Azoknak a farmakológiai hatóanyagoknak a listája, amelyekre nem lehet határértékeket megállapítani: „8. Chlorpromazin” Maximális maradékanyag- határértékek Célszövetek Egyéb rendelkezések Az 1998. 1. 1-jén hatályukat vesztik” ideiglenes határértékek 600 µg/kg Vese 300 µg/kg Máj, bor/zsír 100 µg/kg Izom 600 µg/kg Vese 300 µg/kg Máj 100 µg/kg Izom Célszövetek Egyéb rendelkezések Az 1998. 1. 1-jén hatályukat vesztik” ideiglenes határértékek Maximális maradékanyag- határértékek 1 000 µg/kg Máj 500 µg/kg Vese 100 µg/kg Izom, zsír 100 µg/kg Tej 1 9 0 H U A z E u r ó p a i i U n ó H i v a t a l o s L a p j a 0 3 / 2 0. k ö t e t


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 3835/96 van José GARCÍA-MARGALLO Y MARFIL aan de Commissie. Investeringen van de EU in Latijns- Amerika: investeringscijfers van het Verenigd Koninkrijk in Mexico

eurovoc_concepts:
EU investment
European Union
Latin America
Mexico
United Kingdom
direct investment


title: PREGUNTA ESCRITA n. 3826/96 del José GARCÍA-MARGALLO Y MARFIL a la Comisión. Inversiones de la UE en América Latina: cifras de los Países Bajos en América Central

eurovoc_concepts:
Central America
EU investment
European Union
Latin America
Netherlands
direct investment


title: Komission kertomus neuvostolle ja Euroopan parlamentille - Toinen 14 artiklan mukainen kertomus hallinnollisesta yhteistyöstä välillisen verotuksen (ALV) alalla 27 päivänä tammikuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 218/92 soveltamisesta

eurovoc_concepts:
VAT
administrative cooperation
exchange of information
fraud
indirect tax

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 08. 01. 1997 KOM(96) 681 lopull. KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE Toinen 14 artiklan mukainen kertomus HALLINNOLLISESTA YHTEISTYÖSTÄ VÄLILLISEN VEROTUKSEN (ALV) ALALLA 27 PÄIVÄNÄ TAMMIKUUTA 1992 ANNETUN NEUVOSTON ASETUKSEN (ETY) N:o 218/92 SOVELTAMISESTA SISÄLLYSLUETTELO 1. TAUSTA 1. 1 Arvonlisäverotuksen siirtymäjärjestelmä 1. 2 Arvonlisäverotuksen siirtymäjärjestelmän vaikutukset valvontaan 1. 3 Hallinnollista yhteistyötä koskeva yhteisön oikeudellinen kehys 2. HALLINNOLLISEN YHTEISTYÖN KEHITYS VUOSINA 1994 JA 1995: ARVIO 2. 1 Kehitys yhteisössä 2. 1. 1 Laajentuminen vuonna 1995 2. 1. 2 Petostentorjunta-asiat 3 3 3 4 5 5 5 5 2. 1. 3 Arvonlisäverotuksen monenväliseen valvontaan liittyvät kokeilut. 6 2. 1. 4 Keskinäinen yhteistyö arvonlisäverosaatavien perinnässä 2. 2 Hallinnollinen yhteistyö jäsenvaltioiden tasolla 2. 2. 1 Yhteistyön välineiden käyttö 2. 2. 2 Jäsenvaltioiden tehtävä tietojen kokoamisessa 2. 2. 3 Keskustoimistot ja niiden tehtävä määräaikojen noudattamisessa 3. PÄÄTELMÄT JA SUOSITUKSET 3. 1 Päätelmät 3. 2 Suositukset 7 8 8 13 13 15 15 16 1. TAUSTA 1. 1 Arvonlisäverotuksen siirtymäjärjestelmä Jotta yhteisön sisärajoilla suoritettavat verotarkastukset saatiin lakkautetuiksi 1 päivästä tammikuuta 1993, neuvosto päätti vuonna 1991 ottaa käyttöön arvonlisäverotuksen siirtymäjärjestelmän1. Tässä järjestelmässä jatketaan verovelvollisten välisten yhteisön sisäisten liiketoimien verottamista määräpaikkana olevan jäsenvaltion verokannan ja edellytysten mukaan. Viennin tarkoitettujen tavarantoimitusten verottomuudella, ja verollinen "tuonti" korvattiin "hankinnalla" tavaroiden saapumispaikkana olevassa jäsenvaltiossa. jäsenvaltioon verottomuus korvattiin toiseen Yksityiskohtaisia tietoja arvonlisäverotuksen siirtymäjärjestelmän toiminnasta on komission kaupan kertomuksessa arvonlisäverotuksessa sovellettavan siirtymäjärjestelmän toiminnasta2. ja Euroopan parlamentille neuvostolle yhteisön sisäisen 1. 2 Arvonlisäverotuksen siirtymäjärjestelmiin vaikutukset valvontaan Verovelvollisten henkilöiden välistä toiseen valvottiin 1 päivään 1993 saakka tarkastamalla kansallisilla rajoilla tavaroiden mukana niiden tarkastukset fyysisen lakkautettiin, yhteisön sisäisen kaupan verotuksen valvonta yhdistettiin kansalliseen arvonlisäverotuksen valvontaan. liikkumisen aikana seuraavat asiakirjat. Kun rajoilla suoritettavat tavaroiden kauppaa yhteisön jäsenvaltiosta valvonnan tarkastusten Arvonlisäverotuksen lakkauttamisen asettama haaste edellyttivät jäsenvaltioilta huomattavasti aikaisempaa enemmän yhteistyötä. Jäsenvaltiot tarvitsivat erityisesti tietoja muilta jäsenvaltioilta voidakseen valvoa verotusta. Tietojen perusteella oli voitava: suoritettavien vaatimukset rajoilla ja • • saada tietoja kaikista yhteisön sisäisistä liiketoimista, jotka elinkeinonharjoittajat olivat suorittaneet omalla arvonlisäveron tunnistusnumerollaan ja muissa jäsenvaltioissa annetuilla tunnistusnumeroilla, vahvistaa ostajan arvonlisäveron tunnistusnumeron oikeellisuus. Nämä tiedot, jotka kuuluvat jäsenvaltioiden keinoihin valvoa yhteisön sisäisistä liiketoimista kannettavaa arvonlisäveroa, saadaan arvonlisäveroa koskevasta tietojenvaihtojärjestelmästä (VIES), joka on yhteinen tietoverkko. Neuvoston direktiivi 91/680/ETY yhteisen arvonlisäverojärjestelmän täydentämisestä ja direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta verotuksellisten rajojen poistamiseksi (EYVL N:oL376, 31. 12. 1991, s. 1) KOM(94) 515 lopullinen, 23. 11. 1994 1. 3 Hallinnollista yhteistyötä koskeva yhteisön oikeudellinen kehys Neuvoston asetus (ETY) N:o 218/92' koskee hallinnollista yhteistyötä välillisen verotuksen (ALV) alalla. Tämä asetus on se oikeudellinen kehys, joka velvoittaa jäsenvaltiot antamaan toisilleen yhteisön sisäisen kaupan arvonlisäverotuksen valvomiseksi tarvittavat tiedot, ja se on tarkoitettu täydentämään (jäsenvaltioiden keskinäisestä avusta välittömien ja välillisten verojen alalla säädetään myös jäsenvaltioiden oikeudesta saada tiedot säännöllisesti kootussa muodossa ja saada pyynnöstä yksityiskohtaisia lisätietoja. Direktiivillä 76/308/ETY säädetään jäsenvaltioiden keskinäisestä avunannosta muun muassa kansallisille viranomaisille kuuluvien arvonlisäverosaatavien perinnässä. säännöksiä. Asetuksessa annetun) direktiivin 77/799/ETY4 Asetuksen 10 artiklalla perustettiin välillisen verotuksen alan hallinnollisen yhteistyön pysyvä komitea. Komitea, jota hallinnoi ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja, valvoo jatkuvasti hallinnollisen yhteistyön ja keskinäisen avunannon kehitystä. Komitea seuraa myös jäsenvaltioiden tuloksia näiden kootessa, vaihtaessa ja käyttäessä tietoja. läsenvaltiotasolla järjestelmän päivittäistä toimintaa valvoo keskustoimistojen verkosto. Asetuksen (ETY) N:o 218/92 11 artiklassa säädetään, että "jäsenvaltioiden ja komission on tarkistettava ja arvioitava uudelleen tässä asetuksessa annettujen hallinnollista yhteistyötä koskevien säännösten toimivuutta". Saman artiklan mukaan komission on myös koottava jäsenvaltioiden kokemuksia uusista veron kiertämisen ja veropetosten keinoista. Asetuksen 14 artiklassa säädetään, että "joka loinen vuosi tämän asetuksen voimaantulosta lukien komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän asetuksen soveltamisen edellytyksistä, erityisesti 1 1 artiklassa säädettyä pysyvää valvontamenettelyä noudattaen". Ensimmäisessä asetuksen (ETY) N:o 218/92 14 artiklan mukaisessa kertomuksessa, joka julkaistiin 23 päivänä kesäkuuta 1994", selostettiin pääpiirteittäin uutta hallinnollista kehystä, ja sen johon onnistunutta täytäntöönpanoa. Tässä toisessa kertomuksessa kuvaillaan järjestelmän kehitystä vuodesta 1993 lukien, arvioidaan sen tehokkuutta ja annetaan suosituksia parannuksiksi. suoritettavat arvonlisäverotarkastukset, lakkautettaessa siirryttiin rajoilla E Y V L N : o L 2 4, 1. 2. 1992, s. 1 EYVL N:o L 366, 27. 12. 1977, s. 15. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/12/ETY (EYVL N:o L 76, 23. 3. 1992, s. "l ). EYVL No L 73, 19. 3. 1976, s. 18. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/108/ETY (EYVL N:o L 390, 3 1. 12. 1992, s 124). KOM(94) 262 lopullinen 2. HALLINNOLLISEN YHTEISTYÖN KEHITYS VUOSINA 1994 JA 1995: ARVIO 2. 1 Kehitys yhteisössä 2. /. / Laajentuminen vuonna 1995 Yhtenä välillisen verotuksen alan hallinnollisen yhteistyön pysyvän komitean ja sen teknisen alakomitean päätehtävänä vuonna 1994 oli valmistella 1 päivänä tammikuuta 1995 tapahtuvaa yhteisön laajentumista. Yhteisöön liittyvien jäsenvaltioiden ja komission oli valmistauduttava huolehtimaan soveltaa asianmukaisesti yhteisön sisäisessä kaupassa tehtävästä huolehtivat pääasiassa uudet jäsenvaltiot itse, mutta komitean oli kuitenkin varmistettava, että Itävalta, Suomi ja Ruotsi liitettiin VIES-verkkoon ja että järjestelmä mukautettiin laajennettuun yhteisöön. voitiin lukien. Tästä arvonlisäverotuksen siirtymäjärjestelmää liittymispäivästä siitä, että VIES saatettiin onnistuneesti kolmen uuden jäsenvaltion ja 12 jäsenen yhteisön kokeiltavaksi vuoden 1994 joulukuun ensimmäisellä viikolla, ja se oli täysimittaisesti käytössä 15 jäsenen yhteisössä 1 päivästä tammikuuta 1995. 2. /. 2 Petoslentorjiinla-asial tai kehitteillä olevia välillisen verotuksen alan Vuonna 1992 komitea perusti petostentorjunnan alakomitean, jonka tarkoituksena oli "tutkia lainsäädännöllisiä, yhteisössä olemassa hallinnollisia ja teknisiä petostentorjunnan järjestelmiä". Kyseisenä ajankohtana komissio suositti, että jäsenvaltiot ottavat käyttöön strategisemman ja toimivamman petostentorjunnan ohjelman, mutta jotkut jäsenvaltiot torjuivat tämän suosituksen. Vuonna 1994 alakomitea kokoontui vain kahdesti, vuonna 1995 ei lainkaan. Joulukuussa 1994 pidetyssä kokouksessa alakomitean työskentely rajoittui joidenkin jäsenvaltioiden esille tuomiin aivonlisäverotuksen petostapauksiin. Käytännössä alakomitea keskittyi toimintansa alkuvuosina huolehtimaan jäsenvaltioiden välisen tietokoneverkon (Fiscal SCENT) asentamisesta sekä kansallisten virkamiesten kouluttamisesta sen käyttöön. Vaikka kaikki jäsenvaltiot ovat nyt liittyneet verkkoon ja virkamiehiä on koulutettu, on selvää, että muutamaa poikkeusta lukuunottamatta verkkoa käytetään hyvin vähän sanomien välittämiseen jäsenvaltioiden välillä. Tästä voidaan päätellä, että järjestelmän kaikkia mahdollisuuksia ei käytetä hyväksi. Tämä on erityisen huolestuttavaa, koska Fiscal SCENTin tarkoitus oli edistää kansallisten alv-petoksia käsittelevien virastojen välistä nopeaa ja Vuonna 1996 komissio on käynnistänyt uudelleen ponnistuksensa järjestelmän etujen osoittamiseksi. luotettavaa yhteydenpitoa. On valitettavaa, ettei yhteisön tasolla harjoiteta yhteistä toimintaa petosten torjumiseksi Toiminnan puute johtuu osittain siitä, että jäsenvaltiot antoivat alakomitealle alun perin vain rajalliset toimintavaltuudet, jotka osoittautuivat riittämättömiksi pyrittäessä muodostamaan haluttomuus yhteisön petostentorjuntastrategiaa. Myös jäsenvaltioiden joidenkin monenväliseen yhteistyöhön epäiltyjen petosten tutkinnassa on estänyt yhteisöä kehittämästä yhdenmukaista strategiaa. Tämän vuoksi komissiolla on ollut vaikeuksia täyttää asetuksen (ETY) N:o 218/92 11 artiklan mukaista tehtäväänsä koota jäsenvaltioiden kokemuksia uusista veron kiertämisen ja veropetosten keinoista. liittyy alalla. Komitea on kuitenkin vuonna 1996 antanut alakomitealle komission ehdottamat uudet toimintavaltuudet edistääkseen ja helpottaakseen jäsenvaltioiden ponnistusten ja voimavarojen Uudistettu alakomitea on vahvistanut yhteensovittamista petostentorjunnan suurisuuntaisen toimintaohjelman määrittääkseen ne välillisen verotuksen järjestelmän osat, joihin olevien olemassa tehdäkseen niiden käytön petostentorjuntajärjestelmien mahdollisimman tehokkaaksi. Jotta tämä toimintaohjelma saataisiin onnistuneesti toteutetuksi, kaikkien tapausten jäsenvaltioiden on sitouduttava vaihtamaan keskenään käytännön tutkinnassa saatuja tietoja. Vain todellinen tahto koota tietoja tekee mahdolliseksi kehittää joka on välttämätön arvonlisäpetosten sisämarkkinoiden moitteettomalle toiminnalle. petosten mahdollisuus, tarkoitetun yhteisön arvioidakseen torjumiseksi riittävyyttä strategian, toimintaa suurin ja ja Komission tietoon on saatettu ad hoe -perusteella tapauksia, joiden aiheuttama verotulojen menetys on 2 - 60 miljoonaa ecua. Näiden tapausten kohdalla on selvää, että monimutkaisissa tiiviiseen ylikansallisissa tapauksissa on tarvetta kansallisten viranomaisten ponnistusten yhteensovittamiseen. toiminnan yhteensovittamiseksi tällä alueella rajoittaa sellaisen riittävän laajan oikeudellisen perustan puute, joka tulli-ja maatalousaloilla jo on olemassa. Komission mahdollisuuksia apua yhteisön tarjota 2. 1. 3 Arvolisäver otuksen monenväliseen valvontaan liittyvät kokeilut Useissa jäsenvaltioissa kauppaa käyviä yrityksiä kohdellaan tavallisesti arvonlisäverotuksen valvonnassa erillisinä kansallisina yksiköinä. Vuonna 1994 komissio ja jäsenvaltiot huolestuivat siitä, että monikansalliset yritykset pystyivät käyttämään hyväkseen eri jäsenvaltioissa harjoitettavan verotuskohtelun ilmeisen suuria eroja, mikä haittasi rehellistä kilpailua ja yleistä valvontaa. Koska monikansallisesti toimivat elinkeinonharjoittajat edustavat suurta osaa jäsenvaltioiden on asetettava näiden valvonta yhdeksi ensisijaiseksi arvonlisäveroista, tavoitteeksi. Vuosina 1994 ja 1995 komitea käynnisti direktiiviä 77/799/ETY pääasiallisena oikeudellisena perustana käyttäen monikansallisten yritysten yhteistä valvontaa koskevat kokeilut, joiden rahoitukseen yhteisö osallistui. tarkoituksena oli jotka yhteisön testata niiden välineiden Kokeilujen lainsäädännöllinen kehys tarjosi hallinnolliseen yhteistyöhön valvottaessa monikansallisia yrityksiä. Lisäksi kokeiluissa voitiin vertailla jäsenvaltioiden erilaisia valvontamenetelmiä. tehokkuutta, Jotkut jäsenvaltiot eivät osallistuneet kokeiluihin, useista syistä. Jotkut pitivät kahdenvälistä arvonlisäverotuksen valvontaa monenvälistä valvontaa parempana, ja toiset katsoivat, etteivät ne voineet osallistua, koska komissio oli mukana kokeiluissa. Joidenkin jäsenvaltioiden kansallinen lainsäädäntö esti niitä osallistumasta, vaikka yhteisön lainsäädäntö mahdollistaa kyseisen toiminnan. ilmoittivat jäsenvaltiot tiedot saaneensa ja käsitykset valvottujen valvonnassa yhteensovitetussa Osallistuneet toiminnasta. perusteellisemmat elinkeinonharjoittajien Valvonnassa paljastui puhtaasti verotuksellisten etujen enimmäistämiseen tarkoitettuja elinkeinotoiminnan käytäntöjä. Joidenkin viranomaisten tietoon tuli näille ennestään täysin toimintoja. Valvonnassa vahvistui myös se, että tuntemattomia elinkeinonhaijoittajien elinkeinonharjoittajat siirtymäjärjestelmän monimutkaisuutta ja moniselitteisyyttä sekä eri jäsenvaltioille sallittuja erilaisia tulkintoja. arvonlisäverotuksen hyväkseen käyttivät Kokeilujen tulokset osoittivat, että yhteisön oikeudellisen kehyksen tarjoamia välineitä voidaan käyttää monikansallisten elinkeinonharjoittajien valvonnan tehostamiseksi. Ne toivat kuitenkin korostetusti esiin myös joukon oikeudellisia ja käytäntöön liittyviä esteitä, jotka estävät esiintyvien täysimittaista elinkeinotoimintojen valvonnassa. Komitea antoi ensimmäiset yleiset suuntaviivat tulevaa arvonlisäverotuksen monenvälistä valvontaa varten. näiden monimutkaisten mutta yhteistyötä yleisesti Komissio jatkaa lyhyellä aikavälillä joidenkin kokeilujen rahoittamista, jotta saataisiin lisää osoituksia arvonlisäverotuksen monenvälisen valvonnan välttämättömyydestä kansallisen tai kahdenvälisen valvonnan sijasta ja jotta jo annettuja suuntaviivoja saataisiin tarkennetuksi. Vaikka toteutetut kaksi kokeilua selvästi onnistuivat, jäsenvaltioiden on vielä sitouduttava harjoittamaan samaa monenvälistä valvontaa oma-aloitteisesti osana päivittäistä valvontaansa Komissio uskoo, että tämä valvonta olisi sisällytettävä yhteisenä osana kansallisiin valvontastrategioihin, jotta kyseisten elinkeinonhaijoittajien asettamiin haasteisiin pystyttäisiin vastaamaan. Lisäksi komissio katsoo, että niiden jäsenvaltioiden, jotka eivät tähän mennessä ole osallistuneet kokeiluihin, olisi osallistuttava niihin mahdollisimman pian. 2. 1. 4 Keskinäinen yhteistyö arvonlisäverosaatavien perinnässä on ollut aikaa jonkin selvää, jäsenvaltioiden Jo avunantoa että arvonlisäverosaatavien perinnässä koskevan direktiivin 76/308/ETY mukainen yhteistyö on toiminut puutteellisesti. Saatavia, joiden perintään avunantoa pyydetään, on hyvin vähän, ja jäsenvaltiot myöntävät onnistuneensa paljon odotettua heikommin periessään verosaatavia, jotka usein ovat huomattavan suuria. Komissio teki jäsenvaltioiden avulla laajan selvityksen näiden ongelmien syistä. Komission selvityksessä, jonka tulokset välillisen verotuksen alan hallinnollisen yhteistyön pysyvä komitea yleisesti hyväksyi, todettiin viisi pääasiallista syytä yhteistyön puutteellisuuteen: keskinäistä • • • • • jäsenvaltioiden kansalliset perintävaltuudet ovat hyvin erilaiset, jäsenvaltioiden välisten saatavien ja niiden sisäisten saatavien oikeudellinen kohtelu on epäyhdenmukaista, muiden jäsenvaltioiden saatavien periminen jätetään toissijaiseen asemaan, keskinäisen avunannon järjestelmä on hidas ja monimutkainen, puutteellisesti, ja ja se hallitaan joitakin velallisia on vaikea tavoittaa. Vuoden 1997 alussa komissio toiminnan parantamiseksi Pyrkimystä tuetaan myös jäsenvaltioiden jatkuvilla ponnistuksilla direktiivin käytön lisäämiseksi ja sen nojalla esitettävien pyyntöjen täyttämisen tehostamiseksi. tekee ehdotukset direktiivin 2. 2 Hallinnollinen yhteistyö jäsenvaltioiden tasolla 2. 2. 1 Yhteistyöt) välineiden käyttö Asetuksella (ETY) N:o 218/92 säädettyä hallinnollista yhteistyötä varten toteutetun komission järjestelmän tarkoituksena on välttää jäsenvaltioiden verotulojen menetyksiä. Asetuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltion on pyynnöstä saatava tiedot siitä, onko joku sen alueen elinkeinonharjoittaja tehnyt yhteisöhankintoja tietyn vuosineljänneksen aikana. Asetuksen 4 artiklan 3 kohdassa todetaan ne luovutusten suorittajat, joilta hankinnat on tehty. Jäsenvaltiot myös vaihtavat keskenään asetuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisia tietoja kootussa muodossa ilman eri toimenpiteitä kunkin vuosineljänneksen lopussa VIES-järjestelmän avulla. Lisäksi jäsenvaltiot voivat kyseisen asetuksen 5 artiklan ja direktiivin 77/799/ETY 2 artiklan mukaan pyytää yksittäisten elinkeinonharjoittajien valvontaa varten lisää tietoja esimerkiksi yksittäisiin liiketoimiin liittyvistä laskujen numeroista, päivämääristä ja aivoista. Keskeisellä sijalla yhteisön sisäisen kaupan harjoittajia valvottaessa on se, miten jäsenvaltiot soveltavat asetuksen 4 artiklan 2 ja 3 kohtaa sekä 5 artiklaa. siirtymäjärjestelmän käyttöönoton ajankohtana yhteisöllä ei ollut Arvonlisäverotuksen määräyksiä erityisistä yksittäisistä valvontamenetelmistä tietojen käyttömenetelmistä ja muista mahdollisuuksista koota tietoja. Jokaisella jäsenvaltiolla oli oikeus valvoa omia elinkeinonharjoittajiaan asianmukaiseksi katsomallaan tavalla. Yhteisö on kuitenkin Matthaeus-Tax-ohjelman7 yhteydessä edistänyt keskustelua yhteisön sisäisen kaupan valvontamenetelmistä. Ohjelma on tehnyt jäsenvaltioille mahdolliseksi vertailla yleisesti arvonlisäverotuksen valvontamenetelmiä ja erityisesti VIES-järjestelmän käyttöä yhteisön sisäisen kaupan valvonnassa sekä määrittää parhaat käytännöt. tai VIES-järjestelmän EYVL N:o L 280, 13. 11. 1993, s. 27 Lisätietoja ohjelmasta on komission kertomuksissa neuvostolle ja Euroopan parlamentille KOM(95) 663 lopullinen ja KOM(96) 543 lopullinen. tahtoneet (tai voineet) Arvioidakseen VIES-järjestelmän tietojen käytön tehokkuutta komissio pyysi vuoden 1993 alussa jäsenvaltioita toimittamaan yksityiskohtaiset tiedot niistä uusista verosaatavista, jotka olivat tulleet ilmi VTES-järjestelmässä vaihdettujen tietojen perusteella. Tuolloin useimmat jäsenvaltiot eivät toimittaa näitä tietoja, mutta ne suostuivat ilmoittamaan komissiolle niiden tapausten määrän, joiden valvonnassa oli toteutettu lisätoimia VIES-järjestelmässä vaihdettujen tietojen perusteella. Nykyisinkin kuitenkin vain muutama jäsenvaltio tiedot säännöllisesti. Sen vuoksi komissio voi arvioida hallinnollisen yhteistyön kehyksen käyttöä jäsenvaltioissa vain tutkimalla, miten ne hyödyntävät sen keskeisiä osia: asetuksen 5 artiklan ja direktiivin 2 artiklan mukaisia pyyntöjä ja asetuksen 4 artiklan 2 ja 3 kohtaan perustuvia kyselyjä. toimittaa tällaiset Kuva 1: Asetuksen (ETY) N:o 218/92 5 artiklan ja direktiivin 77/799/ETY 2 artiklan mukaisten pyyntöjen määrät neljännesvuosittain vuosina 1994 ja 1995 1Q94 2Q94 3Q94 4Q94 1Q95 2Q95 3Q95 4Q95 Edellä kuvassa 1 näkyy, että jäsenvaltioiden esittämät pyynnöt tietojen saamiseksi ovat asteittain lisääntyneet. Esitettyjen pyyntöjen määrä on kuitenkin vain pieni osa niistä itse kesäkuussa 1993 kymmenistätuhansista vuosittaisista pyynnöistä, jotka jäsenvaltiot arvioivat esitettävän. Kuvassa 2 on kunkin jäsenvaltion esittämien pyyntöjen määrä. Kuva 2: Asetuksen 5 artiklan ja direktiivin 2 artiklan mukaisten pyyntöjen määrät jäsenvaltioittain vuosina 1994 ja 1995 Asetuksen 5 artiklan mukaisten pyyntöjen määrän kokonaiskasvu, jossa on selvät erot jäsenvaltioiden välillä, kuvastuu 4 artiklan mukaisten kyselyjen lisääntymisessä, kuten kuvasta 3 näkyy. Asetuksen 5 artiklan mukaisen pyynnön esittäminen edellyttää, että jäsenvaltiot ensin käyttävät 4 artiklalla säädettyjä mahdollisuuksia. Kuva 3: Asetuksen 4 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisten kyselyjen määrien kokonaiskasvu vuosina 1994 ja 1995 1800000 1600000 1400000 1200000 1000000 800000 600000 400000 200000 0 1Q94 2Q94 3Q94 4Q94 1Q95 2Q95 3Q95 4Q95 Kuvista 1 ja 3 ilmenee yleisesti, että hallinnollinen yhteistyö on kehittynyt tasaisesti, mikä on myönteinen suuntaus. VIES-järjestelmän käytön tasainen kasvu sekä 5 ja 2 artiklan mukaisten pyyntöjen asteittainen lisääntyminen kuvastavat hallinnollisen yhteistyön kasvavaa merkitystä tähän yhteisön sisäisen kaupan valvonnassa. Mutta kuten kuvat 4 ja 5 osoittavat, kokonaiskasvuun sisältyy myös jyrkkiä jäsenvaltioiden välisiä eroja siinä, miten ne käyttävät 4 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädettyjä keinoja. Kuva 4: Jäsenvaltioiden asetuksen 4 artiklan 2 ja 3 kohdan perusteella vuosina 1994 ja 1995 esittämien kyselyjen määrät kyseisessä jäsenvaltiossa yhteisöluovutuksia suorittavaa elinkeinonharjoittajaa kohti Monet asetuksen 4 artiklan mukaisista pyynnöistä tehdään tarkoituksena tarkistaa, ettei pyynnön esittävässä jäsenvaltiossa toimiva elinkeinonharjoittaja ole tehnyt yhteisöhankintoja. Myös tämä on yksi tarkoituksenmukainen tapa käyttää VIES-järjestelmän tietoja. Kuvassa 5 esitetään, miten jäsenvaltiot soveltavat asetuksen 4 artiklan 3 kohtaa valvoessaan elinkeinonharjoittajia, jotka tekevät hankintoja muista jäsenvaltioista. Kuva 5: Jäsenvaltioiden asetuksen (ETY) N:o 218/92 4 artiklan 3 kohdan perusteella vuosina 1994 ja 1995 esittämien kyselyjen määrät kyseisessä jäsenvaltiossa yhteisöhankintoja suorittavaa elinkeinonharjoittajaa kohti Kuvista 1-5 voidaan päätellä, että vaikka hallinnollista yhteistyöjärjestelmää käytetään selvästi yhä enemmän, sen käyttö ei edelleenkään ole riittävää yhteisön sisäisen kaupan valvomiseksi asianmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa. VIES-järjestelmän vähäiseen käyttöön joissakin jäsenvaltioissa on useita syitä. Valvontavirkamiesten mahdollisuudet järjestelmän käyttöön ovat luonnollisesti ratkaiseva tekijä. Vaikka VTES-tiedot ovat yhteisössä käytettävissä yli 55 000 tietokonepäätteen välityksellä, jotkut jäsenvaltiot ovat järjestäneet virkamiehineen vain rajatut käyttömahdollisuudet. Tämä selittää myös asetuksen 5 artiklalla ja direktiivin 2 artiklalla säädettyjen mahdollisuuksien vastaavasti vähäisen käytön. VIES-järjestelmän käytöstä saatujen tulosten ja Matthaeus-Tax- ohjelmassa muodostuneen parhaan käytännön perusteella komissio uskoo, että tehokkain arvonlisäverotuksen valvontamenetelmä on yhdistelmämenetelrnä, jossa VIES-järjestelmän tietoja käytetään yhtenä osana monista. Ensinnäkin käytetään automaattisesti vaihdettavia tietoja, joilla tiedotetaan valvottavien elinkeinonharjoittajien tai näiden ryhmien määrittämiseksi tarkoitetusta riskianalyysistä. Toiseksi tehdään asetuksen 4 artiklan mukaisia kyselyjä osana tietojen kokoamista ennen yksittäisen elinkeinonharjoittajan valvontaa tai sen jälkeen Kolmanneksi sovelletaan 5 artiklan määräyksiä, jotta saataisiin tietoja yksittäisistä liiketoimista Arvonlisäverotuksen valvonnan korkea taso edellyttää, että hallinnollista yhteistyötä käytetään laajemmin jäsenvaltioissa ja se liitetään kaikilta osiltaan kansallisiin valvontastrategioihin. Hallinnollista yhteistyötä ei saisi pitää erillisenä tehtävänä. Ne jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole järjestäneet suorittavan tason valvontavirkamiehilleen pääsyä käyttämään VIES-järjestelmän kyselymahdollisuuksia, olisi järjestettävä se. Tietoja elinkeinonharjoittajan yhteisöhankinnoista olisi pidettävä yhtenä kansallisen valvontajärjestelmän osana, jonka puuttuessa myös valvonta toimii puutteellisesti. Tähän lähestymistapaan kuuluu, että arvonlisäverotuksesta vastaavat suorittavan tason valvontavirkamiehet käyttävät laajasti yhteisön järjestämiä mahdollisuuksia esittää yksittäistapauksia koskevia kyselyjä ja pyyntöjä. Kuvat 3-5 osoittavat seivästi, että tietyt jäsenvaltiot ovat noudattaneet tätä lähestymistapaa huomattavasti enemmän kuin toiset. Ne jäsenvaltiot, jotka käyttävät hallinnollisen yhteistyön välineistön tarjoamia mahdollisuuksia vain vähän, eivät saa kovin perusteellista kuvaa elinkeinonharjoittajistaan. Jäsenvaltioiden on ponnisteltava vielä paljon tehdäkseen hallinnollisen yhteistyön laajemmin tunnetuksi viranomaistensa keskuudessa. Jopa niissä jäsenvaltioissa, joissa järjestelmän käyttö on jo vakiintunut, on edelleen paljon kansallisia virkamiehiä, jotka eivät ole tietoisia mahdollisuuksista pyytää muilta jäsenvaltioilta tietoja, joiden avulla he voisivat ratkaista tiettyjä yhteydessä valvonnassa arvonlisäverotuksen kohtaamiaan ongelmia. VIES-tietojen ja muiden yhteistyömahdollisuuksien käytössä ja hyödyntämisessä tarvitaan selvästi laajaa koulutusta. petostentorjunnan tavanomaisessa tai Yhtenä tehtävänään yhteisön on saatava kansalliset virkamiehet tietoisiksi näiden työn ja edistettävä erilaisten kansallisten viranomaisten keskinäistä yhteisönlaajuisuudesta luottamusta virkamiestasolla ja vaihtoehtoiskustannuksiltaan edullista. Tämä merkitsee, että virkamiehille on annettava yhteistyöhön tarvittavat taidot ja infrastaiktuurit ja että heitä on kannustettava ottamaan yhteistyö tavaksi. tehtävä yhteistyöstä mahdollisimman helppoa sekä 12 Yhteistyön välineiden vähäinen käyttö herättää vakavia kysymyksiä siitä, onko joidenkin jäsenvaltioiden yhteisön sisäiseen kauppaan kohdistaman arvonlisäverotuksen valvonta yleisesti uskottavaa ja tehokasta. Alun perin kaikki jäsenvaltiot pitivät VIES-järjestelmän perustamista ja (yksimielisesti hyväksytyn) asetuksen (ETY) N:o 218/92 antamista välttämättömänä, jotta arvonlisäverotuksen siirtymäjärjestelmään liittyvä valvonta olisi tehokasta. Infrastruktuurin rakentaminen ja käyttö on edellyttänyt yhteisöltä ja jäsenvaltioilta huomattavia inhimillisten ja tehdä ja elinkeinonhaijoittajien taloudellisten voimavarojen panostuksia, neljännesvuosittaiset yhteenvetoilmoitukset on näille huomattava rasite. velvollisuus 2. 2. 2 Jäsenvaltioiden tehtävä tietojen kokoamisessa Asetuksen (ETY) N:o 218/92 4 artiklan mukaan jäsenvaltioiden "on huolehdittava, että tietokanta on ajan tasalla, täydellinen ja täsmällinen". Komissio on jatkuvasti kehottanut jäsenvaltioita välillisen verotuksen alan hallinnollisen yhteistyön pysyvässä komiteassa sekä kansallisten keskustoimistojen päälliköiden määräaikaisissa kokouksissa täydentämään ja tarkentamaan kokoamiaan ja vaihtamiaan tietoja. ja 1994 1995 pakolliset yhteenvetoilmoitukset 95-prosenttisesti Vuosina (elinkeinonharjoittajilta saatujen ilmoitusten määrä verrattuna veroviranomaisten arvioimaan tehtävien ilmoitusten määrään). Kyseisenä ajanjaksona 1,5 prosenttia ilmoitetuista tiedoista* oli vaihtokelvottomia sen vuoksi, että niitä pidettiin virheellisinä, koska toimittajan ilmoittama ostajan jäsenvaltion tunnistusnumeroiden rakennesääntöjä. arvonlisäverotuksen tunnistusnumero vastannut ostajan tehtiin ei tervetullut parannus Näin suuret ilmoittamis- ja tarkkuusprosentit ovat huomattava ja järjestelmän toiminnan alkukuukausien tuloksiin, ja ne osoittavat kansallisten viranomaisten ja yhteisön sisäisen kaupan harjoittajien todellista ponnistelua. Niin kauan kuin koottavat tiedot ovat epätäydellisiä ja epätarkkoja, jäsenvaltioiden on kuitenkin tehtävä kaikki voitavansa tietokantojensa hallintoa, kouluttamalla laadun parantamiseksi järkiperäistämällä omien jatkuvasti elinkeinonharjoittajia ja määräämällä taivittaessa seuraamuksia. 2. 2. 3 Keskustoimistot ja niiden tehtävä määräaikojen noudattamisessa Asetuksella (ETY) N:o 218/92 säädetään keskustoimiston perustamisesta kuhunkin jäsenvaltioon. Lainsäädännössä ei ole yksityiskohtaisia keskustoimiston kokoonpanoa koskevia vaatimuksia, mutta hyvin varhaisessa vaiheessa komissio ja jäsenvaltiot sopivat joukosta suuntaviivoja, joilla määrätään toimistojen pääasialliset tehtävät ja tavoitteet Keskustoimistojen oli pääasiassa määrä tavanomaisena ja avunantoa, seurata viestintäkanavana, hallinnoida jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä avunantoa koskevien pyyntöjen sekä niiden täyttämisen laatua ja asianmukaisuutta sekä valvoa määräaikojen toimittava yhteyspisteinä, joiden kautta muut jäsenvaltiot saattoivat luotettavasti saada tehokasta ja oikea- aikaista apua arvonlisäverotuksen valvontaan ja alan yhteistyöhön liittyvissä asioissa. Oli toimivaltaisten viranomaisten välisenä noudattamista. Lyhyesti keskustoimistojen sanottuna toimia oli Yhteisön sisäisen kaupan harjoittajat ilmoittivat 35 000 000 riviä tietoja. 13 tärkeää antaa keskustoimistoille näiden palvelujen valtuudet ja asiantuntemus. tuottamiseen tarvittavat voimavarat, Asetuksen (ETY) N:o 218/92 5 artiklassa säädetään, että "pyynnön saavan viranomaisen on annettava [toisen jäsenvaltion pyytämät] tiedot mahdollisimman pian ja viimeistään kolmen kuukauden kuluttua pyynnön vastaanottamisesta". Direktiivin 77/799/ETY mukaisia pyyntöjä ei koske mikään määräaika, mutta vuonna 1994 välillisen verotuksen alan hallinnollisen yhteistyön pysyvä komitea päätti, että direktiivin 2 artiklan mukaisiin pyyntöihin sovelletaan samaa kolmen kuukauden määräaikaa kuin asetuksen 5 artiklan mukaisesti esitettyihin pyyntöihin. Tällä päätöksellä järkiperäistettiin niitä menettelyjä, joita jäsenvaltiot noudattavat hallinnoidessaan kyseisiin kahteen oikeudelliseen peaistaan perustuvia pyyntöjä ja niiden täyttämistä. Näihin oikeudellisiin perustoihin perustuvien pyyntöjen määrä on jatkuvasti kasvanut, kuten edellä olevasta kuvasta 1 ilmenee. Valitettavasti samalla ovat vastaavasti lisääntyneet myös täyttämättä jääneet pyynnöt, joiden 3 kuukauden määräaika on ylitetty. Komissio ja jäsenvaltiot ovat tiiviisti valvoneet tätä kehitystä sekä komiteassa että keskustoimistojen päälliköiden kokouksissa. On selvästi olemassa vaara, että muodostuu hallitsematon pyyntöjen ruuhka, joka haittaa tehokasta arvonlisäverotuksen valvontaa, jollei oikaisutoimia toteuteta ajoissa. Kuva 6: Täyttämättä jääneiden asetuksen 5 artiklan ja direktiivin 2 artiklan mukaisten pyyntöjen osuus 31 päivänä joulukuuta 1995 pyynnön saaneen jäsenvaltion mukaan Pyyntöjen täyttämättä jäämisen ongelma johtuu osittain siitä, että pyynnöt ovat käymässä yhä monimutkaisemmiksi, joten niihin vastaaminen vie enemmän aikaa. Tämä suuntaus tuskin kuitenkaan muuttuu, ja jäsenvaltioiden on otettava asia huomioon suunnitelmissaan Käytännössä eri jäsenvaltioiden väliset keskustoimistojen organisaatioiden ja henkilöstömäärien erot ovat johtaneet siihen, että niiden tarjoaman palvelun taso vaihtelee, ja tämä voi haitata hallinnollisen yhteistyön toimivuutta. On nähtävissä selviä merkkejä ainakin siitä, että jotkut keskustoimistot näyttävät pikemminkin aiheuttavan viestmtäkapeikkoja kuin toimivan viestintäkanavina, kuten edellä olevasta kuvasta 6 ilmenee. Tietyissä jäsenvaltioissa on 14 lisäongelmana se, että arvonlisäverotuksen alan toimivalta jakautuu hallinnon eri osille, ja vaikka keskustoimistolla voi olla toimivalta käsitellä asetuksen mukaisia pyyntöjä, siltä saattaa toimivalta vastaavien direktiivin 77/799/ETY mukaisesti esitettyjen pyyntöjen puuttua käsittelyyn. Komissio katsoo, että tällainen tehtävänjako heikentää yhteisön lainsäädännössä selkeästi tarkoitettua täydentävyyttä. Lisäksi se vähentää niitä etuja, joita yhden yhteyspisteen olemassaolosta voitaisiin saada. osoittavat jäsenvaltioiden keskustoimistoille näiden Keskustoimistot pystyvät antamaan muiden tason odottamat ja näille kuuluvat palvelut vain, jos niiden kansalliset, asianomaisen valvontaviranomaiset tehtävien ensisijaisuusjärjestyksen tietopyyntöjen täyttämiseksi asianmukaisesti. Niiden jäsenvaltioiden, jotka eivät jäsenvaltion täytä pyyntöjä ajoissa, on asetuttava pyynnön esittäneen valvontavirkamiehen asemaan, sillä tämän mahdollisuudet ratkaista esiin tullut ongelma voivat riippua pyynnön täyttämisestä. Jos määräajat ylitetään, voidaan menettää mahdollisuudet tehokkaaseen valvontaan ja verosaatavien perintään. voimavarat riittävät oikean niille ja Huolimatta Matthaeus-Tax-ohjelman yhteydessä järjestetyissä keskustoimistojen päälliköiden kokouksissa löydetyistä parannusmahdollisuuksista nämä organisatoriset ja henkilöstöön liittyvät erot estävät edelleen hallinnollisen yhteistyön kehitystä, joten jäsenvaltioiden on käsiteltävä asia. Tämän vuoksi viranomaisten on erityisesti harkittava keskustoimistojen voimavarojen riittävyyttä, muista jäsenvaltioista esitettävien tietopyyntöjen ensisijaisuusastetta paikallistasolla, tähän tasoa, järjestelmän käyttöön liittyvän koulutuksen ja muiden jäsenvaltioiden tarpeiden ymmärtämisen vaatimuksia sekä viestintävaikeuksien voittamiseksi tarvittavaa kielikoulutusta. työhön paikallistoimistotasolla osoitettavien inhimillisten voimavarojen 3. PÄÄTELMÄT JA SUOSITU KSET 3. 1 Päätelmät Yhteisön tasolla, välillisen verotuksen alan hallinnollisen yhteistyön pysyvässä komiteassa sekä kansallisten keskustoimistojen päälliköiden määräaikaisissa kokouksissa, on toteutettu huomattavia ponnistuksia hallinnollisen yhteistyön kehityksen tiivistä seurantaa ja edistämistä varten. Nämä ponnistukset ovat tuottaneet arvokkaita tuloksia. Hallinnollisen yhteistyön käyttö on asteittain lisääntymässä; muutamat jäsenvaltiot ovat alkaneet sisällyttää sitä kansallisiin valvontastrategioihinsa. Joissakin tapauksissa jäsenvaltiot ovat myös vahvistaneet hallinnollisia rakenteitaan pystyäkseen vastaamaan lisääntyneeseen tietojen kysyntään. 15 VTES-järjestelmän tietoja on huomattavasti täydennetty ja tarkennettu vuoden 1993 jälkeen. Teknisesti VIES on jatkuvasti toiminut erittäin hyvin. Se antaa nopeasti ja varmasti käytettäväksi suuren määrän tietoja, joita kootaan säännöllisesti yhteisön sisäisen kaupan harjoittajilta. Käyttöön saatettavat tiedot täyttävät tosiasiallisen valvontatarpeen. Järjestelmien laajentaminen yhteisön vuoden 1995 laajentumisen yhteydessä onnistui sekä teknisesti että organisatorisesti. Myös arvonlisäverotuksen monenvälistä valvontaa on alettu edistää. Huolimatta näistä parannuksista tilanne ei kuitenkaan ole läheskään tyydyttävä. Tämä johtuu suurelta osin itse verotusjärjestelmästä ja arvonlisäverotuksesta annetun kuudennen direktiivin puutteista. Jäsenvaltioiden väliset erot direktiivin saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sen soveltamisessa sekä direktiivin sääntöjen monimutkaisuus aiheuttavat ongelmia sekä viranomaisille että elinkeinonharjoittajille, ja arvonlisäverotuksen monenvälisen valvonnan kokeiluissa saadut kokemukset osoittavat, että elinkeinonharjoittajat käyttävät näitä eroja hyväkseen. Näiden perusongelmien ratkaisemiseksi komissio on ehdottanut yhteisön arvonlisäverotusta koskevan lainsäädännön perusteellista tarkistamista'. Tällainen tarkistus ei kuitenkaan voi tapahtua hetkessä Lisäksi jäsenvaltiot voisivat tehdä ja niiden olisi tehtävä vielä paljon enemmän useissa tärkeissä asioissa, jotta olemassa olevasta yhteisön kehyksestä saataisiin kaikki mahdollinen hyöty. Kun hallinnollisesta yhteistyöstä tulee yhä tärkeämpi silmukka arvonlisäverotuksen valvonnan ketjussa, sen puutteellinen käyttö uhkaisi itse arvonlisäverojärjestelmän yhtenäisyyttä, mitä ei voida hyväksyä. Paitsi että olemassa olevan kehyksen mahdollisuuksia on käytettävä paremmin hyväksi, on myös rakennettava uusi infrastruktuuri niiden välineiden ja toimintojen edelleenkehittämiseksi, jotka tarvitaan tehtäessä hallinnollisesta yhteistyöstä päivittäistä todellisuutta kaikkien kansallisten viranomaisten ehdotuksen toimintaohjelmaksi, jolla vahvistetaan sisämarkkinoiden välillisen verotuksen järjestelmien toimintaa. Tämä ohjelma muodostaa myös uuden oikeus- ja talousarvioperusteen yhteisön rahoituksen myöntämiselle vuodesta 1998 VlES-järjestelmään ja muihin hallinnolliselle yhteistyölle välttämättömiin tiedonvaihto-ja viestintäjärjestelmiin. työssä. Ensimmäisenä vaiheena komissio esittää pian 3. 2 Suositukset Jäsenvaltioiden on tehostettava toimiaan, jotta yhteisön sisäisen kaupan valvonta saataisiin mahdollisimman täysimittaisesti yhdistetyksi kansallisiin arvonlisäverotuksen valvonnan strategioihin ja niiden koko valvontahenkilöstön menetelmiin sen sijaan, että sitä pidettäisiin erillisenä tehtävänä. Tämä edellyttää hallinnollisen yhteistyön käytön asettamista tärkeämmälle sijalle. Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Ohjelma yhtenäismarkkinoita varten (KOM(96) 328 lopullinen) viranomaisille Tätä varten olisi käytettävä laajemmin olemassa olevia (elinkeinonharjoittajille ja aiheuttavia) mahdollisuuksia kansallisille yksittäistapauksia koskeviin kyselyihin ja pyyntöihin. Vastaavasti arvonlisäverotuksen monenvälinen valvonta - eivät pelkästään kokeilut, jotka ovat jo osoittautuneet arvokkaiksi, vaan tosiasiallinen toimiva valvonta - olisi otettava yhteiseksi osaksi kansallisia valvontastrategioita. huomattavia kuluja kansalliset Yhteisön on yhdessä jäsenvaltioiden kanssa myös kannustettava hallinnollisen yhteistyön kehitystä. Yhteisön tasolla ja jäsenvaltioissa on toimittava tehokkaammin, jotta liittyvästä saadaan yhteisönlaajuisuudesta, jotta pystytään edistämään erilaisten kansallisten viranomaisten keskinäistä luottamusta virkamiestasolla ja jotta yhteistyö saadaan mahdollisimman helpoksi ja vaihtoehtokustannuksiltaan edulliseksi. virkamiehet tietoisiksi työhönsä Jäsenvaltioiden on ponnisteltava enemmän sen varmistamiseksi, että kaikki niiden alueen elinkeinonharjoittajat, tekevät oikea- ja jäsenvaltioiden on harkittava aikaiset ja oikeelliset arvonlisäveroilmoitukset, uudelleen kohdistamiensa täytäntöönpano-ja rangaistuskeinojen riittävyyttä. jotka suorittavat yhteisöluovutuksia, toimiviin elinkeinonharjoittajiin sääntöjen vastaisesti Jäsenvaltioiden on panostettava toimintaan enemmän voimavaroja, jotta ne voisivat vastata avunantoa koskeviin pyyntöihin mahdollisimman pian sen jälkeen, kun toiset jäsenvaltiot ovat esittäneet niitä. Tietyissä keskustoimistoissa esiintyvät organisatoriset ja henkilöstöön liittyvät ongelmat on ratkaistava kiireellisesti ja määrätietoisesti. Jäsenvaltioiden on sitouduttava kokoamaan tietoa käytännön petostutkimuksista yhteisön tasolla. Ainoastaan näin voidaan kehittää uskottava yhteisön strategia petosten torjumiseksi. Komission ja jäsenvaltioiden on ponnisteltava lujemmin yhteistoiminnan lisäämiseksi petosten tutkinnassa ja torjunnassa. Täydellisten tietojen puute yhteisön tasolla yhdessä niiden rajoitusten kanssa, joita on nykyisessä monimutkaisten ylikansallisten petosten käsittelyn kehyksessä, on riskialue, josta on huolehdittava. Yhteisön on toteutettava tarvittavat lainsäädännölliset ja hallinnolliset toimenpiteet perintäasioihin parantamiseksi. Jäsenvaltioiden on tuettava näitä toimenpiteitä pyrkimällä käyttämään järjestelmää aikaisempaa enemmän ja täyttämään siihen sisältyvät velvoitteensa yhteistyöjärjestelmän hallinnollisen liittyvän 17 Yhteistyö hyödyttää kaikkia. Kaikkien jäsenvaltioiden tehokas toiminta kaikilla näillä aloilla parantaisi huomattavasti koko yhteisön mahdollisuuksia vastata hallinnolliselle yhteistyölle asetettaviin haasteisiin sekä nykyhetkellä että tulevina vuosina. Kun yhtenäismarkkinoiden uusi yhteinen arvonlisäverojärjestelmä otetaan käyttöön, hallinnollinen yhteistyö nousee vieläkin keskeisemmälle sijalle arvonlisäverotuksen valvonnassa. Kaikkien jäsenvaltioiden välillä edellytetään tietyntasoista yhteistyötä, jonka on vastattava vähintään kussakin jäsenvaltiossa tähän mennessä saavutettua valvonnan tasoa. On erittäin tärkeää, että kaikki jäsenvaltiot ovat valmiit yhdessä käyttämään tarvittavia uusia välineitä ja menetelmiä ja sisällyttämään yhteisönlaajuisuuden näkökulman kansallisiin strategioihinsa. Tähänastiset kokemukset ja saavutukset muodostavat lujan pemstan uusille toimille. ISSN 1024-4492 KOM(96) 681 lopullinen ASIAKIRJAT FI 09 06 Luettelonumero : CB-CO-96-692-FI-C ISBN 92-78-13622-0 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg m


title: QUESTION ECRITE no 3838/96 de José GARCÍA-MARGALLO Y MARFIL à la Commission. Investissements de l'UE en Amérique latine: chiffre des investissements britanniques dans la Communauté andine

eurovoc_concepts:
Andean Community countries
EU investment
European Union
Latin America
United Kingdom
direct investment


title: Garantía de calidad en la formación continua en la empresa : Estudios de casos europeos.

eurovoc_concepts:
EU Member State
business policy
case study
continuing education
vocational training


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 3834/96 του Jose GARCIA-MARGALLO Y MARFIL προς την Επ τροπή. Επενδύσεις της ΕΕ στη Λατινική Αμερική: ο όγκος των επενδύσεων της Πορτογαλίας στη Mercosur

eurovoc_concepts:
EU investment
European Union
Latin America
Mercosur countries
Portugal
direct investment


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 3811/96 van José GARCÍA-MARGALLO Y MARFIL aan de Commissie. Investeringen van de EU in Latijns- Amerika: investeringscijfers van Ierrland in de afzonderlijke Middenamerikaanse landen

eurovoc_concepts:
Central America
EU investment
European Union
Ireland
Latin America
direct investment