title: Ehdotus neuvoston päätökseksi luvan antamisesta Portugalin tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä

eurovoc_concepts:
Portugal
VAT
approximation of laws
derogation from EU law
telecommunications
transmission network

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 05. 02. 1997 KOM(97) 42 lopull. Fhdotukset: NEUVOSTON PÄÄTÖKSIKSI luvan antamisesta kaikille 15 jäsenvaltiolle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä (Komission esittämät) (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Belgian kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä - z- PERUSTELUT Komission pääsihteeristössä 10 päivänä syyskuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Belgian kuningaskunta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistami sesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste1, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä. Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti Belgian kuningaskunnan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä. Tämä pyyntö muuttamiseen. liittyy telepalvelujen suorittamisen verotuspaikkaa koskevien sääntöjen Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa. Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen tarjoamiseen liittyvien teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa. Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen. Tämän tilanteen parantamiseksi Belgian kuningaskunta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan. Koska pyydetyn poikkeuksen tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa EYVL No L 145, I3. 6. 1')77, s. I. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä' %/95/EY (EYVL N:o L 338. 28. 12%, s. 89). ~ S~ suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998. Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten helposti sovellettavaan verotusmenetelmään. Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä. ei Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin ollen vahvistettavaa päätetä verotusjärjestelmään saavuttaa parhaiten nojautumalla kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin. kuudennen etukäteen. Tavoitteet voidaan direktiivin muuttamisen yhteydessä Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia. Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen löytyy Melbournen yleissopimuksesta. Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa- ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien kuljettamisen ja viestien sisällön välillä. Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset. H- ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Belgian kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo, että neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi, komissiossa 10 päivänä syyskuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Belgian kuningaskunta pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide, muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Belgian kuningaskunnan esittämästä pyynnöstä, toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n maksamisen, on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen perusteella, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: s- 1 artikla Belgian kuningaskunnalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä. sijoittautuneiden Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen, kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen. 2 artikla Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta 1998. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Belgian kuningaskunnalle. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja & RAHOITUSSELVITYS Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa. On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu. T- (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Tanskan kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä 8 PERUSTELUT Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Tanskan kuningaskunta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaista misesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste , 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä. Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti Tanskan kuningaskunnan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä. Tämä pyyntö muuttamiseen. liittyy telepalvelujen suorittamisen verotuspaikkaa koskevien sääntöjen Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa. Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen tarjoamiseen teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa. Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen. liittyvien Tämän tilanteen parantamiseksi Tanskan kuningaskunta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan. Koska pyydetyn poikkeuksen tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa parlamentin talous- ja EYVL N:o L 145, 13. 6. 1977, s. l. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28. 12. 96, s. 89). ^ suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998. Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten helposti sovellettavaan verotusmenetelmään. Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä. ei Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin ollen vahvistettavaa päätetä verotusjärjestelmään saavuttaa parhaiten nojautumalla kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin. kuudennen etukäteen. Tavoitteet voidaan direktiivin muuttamisen yhteydessä Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia. Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen löytyy Melbournen yleissopimuksesta. Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa- ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien kuljettamisen ja viestien sisällön välillä. Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset. \o (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Tanskan kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo, että neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi, komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Tanskan kuningaskunta pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide, muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Tanskan kuningaskunnan esittämästä pyynnöstä, toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n maksamisen, on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen perusteella, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: \\~ 1 artikla Tanskan kuningaskunnalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä. sijoittautuneiden Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen, kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen. 2 artikla Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta 1998. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Tanskan kuningaskunnalle. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja 12- RAHOITUSSELVITYS Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa. On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu. i ' 2 >- (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Saksan liittotasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä - V4: PERUSTELUT Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Saksan liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - liittotasavalta pyysi jäsenvaltioiden yhdenmukainen määräytymisperuste1, yhteinen 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä. arvonlisäverojärjestelmä: Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti Saksan liittotasavallan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä. Tämä pyyntö muuttamiseen. liittyy telepalvelujen suorittamisen verotuspaikkaa koskevien sääntöjen Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa. Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen tarjoamiseen teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa. Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen. liittyvien Tämän tilanteen parantamiseksi Saksan liittotasavalta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan. tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa Koska pyydetyn poikkeuksen poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan EYVL N:o L 145, 13. 6. 1977, s. l. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28. 12. 96, s. 89). \b parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998. Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten helposti sovellettavaan verotusmenetelmään. Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä. ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin ollen vahvistettavaa verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin. yhteydessä Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia. Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen löytyy Melbournen yleissopimuksesta. Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa- ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien kuljettamisen ja viestien sisällön välillä. Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset. lk (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Saksan liittotasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo, että neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi, komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Saksan liittotasavalta pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide, muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Saksan liittotasavallan esittämästä pyynnöstä, toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n maksamisen, on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen perusteella, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN. IV 1 artikla Saksan liittotasavallalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä. sijoittautuneiden Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen, kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen. 2 artikla Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta 1998. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja t& RAHOITUSSELVITYS Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa. On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu. - i ° i- (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Helleenien tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä - Zo PERUSTELUT Komission pääsihteeristössä 2 päivänä syyskuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Helleenien tasavalta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä. yhdenmukainen määräytymisperuste1, arvonlisäverojärjestelmä: Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti Helleenien tasavallan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä. Tämä pyyntö muuttamiseen. liittyy telepalvelujen suorittamisen verotuspaikkaa koskevien sääntöjen Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa. Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen tarjoamiseen teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa. Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen. liittyvien Tämän tilanteen parantamiseksi Helleenien tasavalta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan. tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa Koska pyydetyn poikkeuksen poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan EYVL N:o L 145, 13. 6. 1977, s. 1. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28. 12. 96, s. 89). 2\ parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998. Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten helposti sovellettavaan verotusmenetelmään. Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä. ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin ollen vahvistettavaa verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin. yhteydessä Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia. Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen löytyy Melbournen yleissopimuksesta. Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa- ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien kuljettamisen ja viestien sisällön välillä. Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset. 22. (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Helleenien tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo, että neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi, komissiossa 2 päivänä syyskuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Helleenien tasavalta pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide, muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Helleenien tasavallan esittämästä pyynnöstä, toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n maksamisen, on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen perusteella, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 2 3 >- 1 artikla Helleenien tasavallalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä. Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen, kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen. 2 artikla Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta 1998. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Helleenien tasavallalle. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja 2 H- RAHOITUSSELVITYS Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa. On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu. 2 S T- (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Espanjan kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä - 2<c PERUSTELUT Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Espanjan kuningaskunta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaista misesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste1, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä. Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti Espanjan kuningaskunnan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä. Tämä pyyntö muuttamiseen. liittyy telepalvelujen suorittamisen verotuspaikkaa koskevien sääntöjen Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa. Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen tarjoamiseen teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa. Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen. liittyvien Tämän tilanteen parantamiseksi Espanjan kuningaskunta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä tavoin alv. n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan. tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa Koska pyydetyn poikkeuksen poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan EYVL N:o L 145, 13. 6. 1977, s. l. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28. 12. 96, s. 89). - Z\ parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998. Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten helposti sovellettavaan verotusmenetelmään. Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä. ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin ollen vahvistettavaa verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin. yhteydessä Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia. Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen löytyy Melbournen yleissopimuksesta. Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa- ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien kuljettamisen ja viestien sisällön välillä. Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset. Ä- (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Espanjan kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo, että neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi, komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Espanjan kuningaskunta pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide, muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Espanjan kuningaskunnan esittämästä pyynnöstä, toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n maksamisen, on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen perusteella, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN 2-c\ 1 artikla Espanjan kuningaskunnalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä. sijoittautuneiden Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen, kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen. 2 artikla Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta 1998. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Espanjan kuningaskunnalle. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja ä o- RAHOITUSSELVITYS Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa. On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu. i\ (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Ranskan tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä - £ 2- PERUSTELUT Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Ranskan tasavalta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä. yhdenmukainen määräytymisperuste1, arvonlisäverojärjestelmä: Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti Ranskan tasavallan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä. Tämä pyyntö muuttamiseen. liittyy telepalvelujen suorittamisen verotuspaikkaa koskevien sääntöjen Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa. Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen tarjoamiseen teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa. Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen. liittyvien tilanteen parantamiseksi Ranskan Tämän sääntöjä verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan. tasavalta haluaa soveltaa erilaisia Koska pyydetyn poikkeuksen tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan EYVL N:o L 145, 13. 6. 1977, s. 1. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28. 12. 96, s. 89). 3 3- parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998. Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten helposti sovellettavaan verotusmenetelmään. Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä. ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin ollen vahvistettavaa verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin. yhteydessä Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia. Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen löytyy Melbournen yleissopimuksesta. Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa- ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien kuljettamisen ja viestien sisällön välillä. Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset. ^\ (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Ranskan tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo, että neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi, komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Ranskan tasavalta pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide, muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Ranskan tasavallan esittämästä pyynnöstä, toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n maksamisen, on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen perusteella, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 3 S- 1 artikla Ranskan tasavallalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan I kohdasta poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä. Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen, kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen. 2 artikla Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta 1998. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja 3fc- RAHOITUSSELVITYS Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa. On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu. 3. T- (Komission esittämä) ehdotus. NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Irlannille soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä S8 ' PERUSTELUT jäsenvaltioiden Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Irlanti pyysi - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste1, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä. liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti Irlannin pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä. Tämä pyyntö muuttamiseen. liittyy telepalvelujen suorittamisen verotuspaikkaa koskevien sääntöjen Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan I kohdan mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa. Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen tarjoamiseen teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa. Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen. liittyvien Tämän tilanteen parantamiseksi Irlanti haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan. tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa Koska pyydetyn poikkeuksen poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan EYVL N:o L 145, 13. 6. 1977, s. 1. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28. 12. 96, s. 89). 3 T Ï- ja ja talous- parlamentin sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998. Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten helposti sovellettavaan verotusmenetelmään. Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä. ei Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin ollen vahvistettavaa päätetä saavuttaa parhaiten nojautumalla verotusjärjestelmään kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin. kuudennen etukäteen. Tavoitteet voidaan direktiivin muuttamisen yhteydessä Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia. Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen löytyy Melbournen yleissopimuksesta. Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa- ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien kuljettamisen ja viestien sisällön välillä. Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset. i\-0- ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Irlannille soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo, että neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi, komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Irlanti pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide, muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Irlannin esittämästä pyynnöstä, toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n maksamisen, on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen perusteella, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: H-l - 1 artikla Irlannille annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä. Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen, kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen. 2 artikla Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta 1998. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Irlannille. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja H-2- RAHOITUSSELVITYS Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa. On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu. - MrS (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Italian tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä M r ^- PERUSTELUT Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Italian tasavalta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste1, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä. Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti Italian tasavallan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä. Tämä pyyntö muuttamiseen. liittyy telepalvelujen suorittamisen verotuspaikkaa koskevien sääntöjen Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa. Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen tarjoamiseen teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa. Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen. liittyvien Tämän tilanteen parantamiseksi Italian tasavalta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan. tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa Koska pyydetyn poikkeuksen poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan EYVL N:o L 145, 13. 6. 1977, s. 1. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28. 12. 96, s. 89). parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998. Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten helposti sovellettavaan verotusmenetelmään. Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä. ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin ollen vahvistettavaa verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin. yhteydessä Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia. Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen löytyy Melbournen yleissopimuksesta. Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa- ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien kuljettamisen ja viestien sisällön välillä. Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset. L V < o- (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Italian tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo, että neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi, komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Italian tasavalta pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide, muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Italian tasavallan esittämästä pyynnöstä, toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n maksamisen, on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen perusteella, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: H^" 1 artikla Italian tasavallalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä. Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen, kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen. 2 artikla Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta 1998. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja «+s RAHOITUSSELVITYS Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa. On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu. «+•1 - (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Luxemburgin suurherttuakunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä - S ö- PERUSTELUT Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Luxemburgin suurherttuakunta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhden mukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste , 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä. Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti Luxemburgin suurherttuakunnan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä. Tämä pyyntö muuttamiseen. liittyy telepalvelujen suorittamisen verotuspaikkaa koskevien sääntöjen Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa. Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen tarjoamiseen teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa. Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen. liittyvien Tämän tilanteen parantamiseksi Luxemburgin suurherttuakunta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan. Koska pyydetyn poikkeuksen tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa parlamentin talous- ja EYVL N:o L 145, 13. 6. 1977, s. l. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28. 12. 96, s. 89). - St suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998. Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten helposti sovellettavaan verotusmenetelmään. fräin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä. ei Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin ollen vahvistettavaa päätetä verotusjärjestelmään saavuttaa parhaiten nojautumalla kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin. kuudennen etukäteen. Tavoitteet voidaan direktiivin muuttamisen yhteydessä Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia. Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen löytyy Melbournen yleissopimuksesta. Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa- ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien kuljettamisen ja viestien sisällön välillä. Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset. - £Z- (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Luxemburgin suurherttuakunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo, että neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi, komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Luxemburgin suurherttuakunta pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide, jäsenvaltioille on muille suurherttuakunnan esittämästä pyynnöstä, ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Luxemburgin toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n maksamisen, on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen perusteella, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN. ^ 2> 1 artikla Luxemburgin suurherttuakunnalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä. sijoittautuneiden Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen, kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen. 2 artikla Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta 1998. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Luxemburgin suurherttuakunnalle. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja S H- RAHOITUSSELVITYS Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa. On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu. - ^ - (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Alankomaiden kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä £ &' PERUSTELUT Komission pääsihteeristössä 30 päivänä syyskuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Alankomaiden kuningaskunta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhden mukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste , 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä. Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti Alankomaiden kuningaskunnan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä. Tämä pyyntö muuttamiseen. liittyy telepalvelujen suorittamisen verotuspaikkaa koskevien sääntöjen Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa. Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen tarjoamiseen teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa. Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen. liittyvien Tämän tilanteen parantamiseksi Alankomaiden kuningaskunta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan. tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa Koska pyydetyn poikkeuksen poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan EYVL N:o L 145, 13. 6. 1977, s. 1. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28. 12. 96, s. 89). parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998. Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten helposti sovellettavaan verotusmenetelmään. Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä. ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin ollen vahvistettavaa saavuttaa parhaiten nojautumalla verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin. yhteydessä Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia. Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen löytyy Melbournen yleissopimuksesta. Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa- ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien kuljettamisen ja viestien sisällön välillä Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset. s&- (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Alankomaiden kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo, että neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi, komissiossa 30 päivänä syyskuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Alankomaiden kuningaskunta pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide, muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Alankomaiden kuningaskunnan esittämästä pyynnöstä, toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n maksamisen, on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen perusteella, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: ~ S\~ 1 artikla Alankomaiden kuningaskunnalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä. sijoittautuneiden Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen, kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen. 2 artikla Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta 1998. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Alankomaiden kuningaskunnalle. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja - 0,0 ~ RAHOITUSSELVITYS Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa. On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu. c\- (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Itävallan tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä - Q>Z- PERUSTELUT Komission pääsihteeristössä 6 päivänä syyskuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Itävallan tasavalta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä. yhdenmukainen määräytymisperuste1, arvonlisäverojärjestelmä: Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti Itävallan tasavallan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä. Tämä pyyntö muuttamiseen. liittyy telepalvelujen suorittamisen verotuspaikkaa koskevien sääntöjen Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa. Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen tarjoamiseen teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa. Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen. liittyvien Itävallan tilanteen parantamiseksi Tämän tasavalta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan. tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa Koska pyydetyn poikkeuksen poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan EYVL N:o L 145, 13. 6. 1977, s. 1. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28. 12. 96, s. 89). - 6 3- talous- ja parlamentin ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998. Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten helposti sovellettavaan verotusmenetelmään. Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä. ei Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin vahvistettavaa päätetä ollen verotusjärjestelmään saavuttaa parhaiten nojautumalla kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin. kuudennen etukäteen. Tavoitteet voidaan direktiivin muuttamisen yhteydessä Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia. Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen löytyy Melbournen yleissopimuksesta. Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa- ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien kuljettamisen ja viestien sisällön välillä. Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset. 0+- ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Itävallan tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo, että neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi, komissiossa 6 päivänä syyskuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Itävallan tasavalta pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide, muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Itävallan tasavallan esittämästä pyynnöstä, toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n maksamisen, on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen perusteella, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: c&- 1 artikla Itävallan tasavallalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan I kohdasta poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä. Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen, kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen. 2 artikla Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta 1998. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Itävallan tasavallalle. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja 6 C- RAHOITUSSELVITYS Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa. On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu. c\- (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Portugalin tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä É& PERUSTELUT Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Portugalin tasavalta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä. yhdenmukainen määräytymisperuste1, arvonlisäverojärjestelmä: 17 Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti Portugalin tasavallan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä. Tämä pyyntö muuttamiseen. liittyy telepalvelujen suorittamisen verotuspaikkaa koskevien sääntöjen Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa. Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen tarjoamiseen liittyvien teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa. Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen. Tämän tilanteen parantamiseksi Portugalin tasavalta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan. tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa Koska pyydetyn poikkeuksen poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan EYVL N:o L 145, 13. 6. 1977, s. 1. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28. 12. 96, s. 89). talous- ja parlamentin ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä neuvostolle muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998. Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten helposti sovellettavaan verotusmenetelmään. Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä. ei Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin ollen vahvistettavaa päätetä saavuttaa parhaiten nojautumalla verotusjärjestelmään kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin. kuudennen etukäteen. Tavoitteet voidaan direktiivin muuttamisen yhteydessä Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia. Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen löytyy Melbournen yleissopimuksesta. Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa- ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien kuljettamisen ja viestien sisällön välillä. Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset. T o- (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Portugalin tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo, että neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi, komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Portugalin tasavalta pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide, muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Portugalin tasavallan esittämästä pyynnöstä, toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n maksamisen, on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen perusteella, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: - ?l - 1 artikla Portugalin tasavallalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä. Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen, kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen. 2 artikla Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta 1998. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Portugalin tasavallalle. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja - 32. RAHOITUSSELVITYS Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa. On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu. 1 3- (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Suomen tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä ^Kv- PERUSTELUT Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Suomen tasavalta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä. yhdenmukainen määräytymisperuste1, arvonlisäverojärjestelmä: Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti Suomen tasavallan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä. Tämä pyyntö muuttamiseen. liittyy telepalvelujen suorittamisen verotuspaikkaa koskevien sääntöjen Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa. Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen tarjoamiseen teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa. Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen. liittyvien tilanteen parantamiseksi Suomen Tämän tasavalta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan. tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa Koska pyydetyn poikkeuksen poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan EYVL N:o L 145, 13. 6. 1977, s. 1. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28. 12. 96, s. 89). parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998. Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten helposti sovellettavaan verotusmenetelmään. Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä. ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin ollen vahvistettavaa verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin. yhteydessä Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia. Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen löytyy Melbournen yleissopimuksesta. Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa- ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien kuljettamisen ja viestien sisällön välillä. Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset. (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Suomen tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo, että neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi, komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Suomen tasavalta pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide, muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Suomen tasavallan esittämästä pyynnöstä, toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n maksamisen, on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen perusteella, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: ^ ' 1 artikla Suomen tasavallalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä. Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen, kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen. 2 artikla Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta 1998. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Suomen tasavallalle. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja T ^ -- RAHOITUSSELVITYS Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv. sta peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa. On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu. ^ - (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Ruotsin kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä 80 - PERUSTELUT Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Ruotsin kuningaskunta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaista misesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste1, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä. Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti Ruotsin kuningaskunnan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä. Tämä pyyntö muuttamiseen. liittyy telepalvelujen suorittamisen verotuspaikkaa koskevien sääntöjen Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa. Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen tarjoamiseen teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa. Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen. liittyvien Tämän tilanteen parantamiseksi Ruotsin kuningaskunta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan. tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa Koska pyydetyn poikkeuksen poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan EYVL N:o L 145, 13. 6. 1977, s. 1. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28. 12. 96, s. 89). - 8 t- ja talous- parlamentin ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tapittava aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998. Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten helposti sovellettavaan verotusmenetelmään. Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä. Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin ollen vahvistettavaa päätetä ei saavuttaa parhaiten nojautumalla verotusjärjestelmään kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin. kuudennen etukäteen. Tavoitteet voidaan direktiivin muuttamisen yhteydessä Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia. Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen löytyy Melbournen yleissopimuksesta. Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa- ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien kuljettamisen ja viestien sisällön välillä. Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset. % i- (Komission esittämä) ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Ruotsin kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo, että neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission tästä direktiivistä poikkeavia ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi, luvan ottaa käyttöön komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Ruotsin kuningaskunta pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide, muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Ruotsin kuningaskunnan esittämästä pyynnöstä, toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n maksamisen, on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen perusteella, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: «S 1 artikla Ruotsin kuningaskunnalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä. sijoittautuneiden Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen, kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen. 2 artikla Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta 1998. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Ruotsin kuningaskunnalle. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja 8^- RAHOITUSSELVITYS Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa. On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu. & T- (Komission esittämä) ehdotus. NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneelle kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä <&& - PERUSTELUT ja Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Ison- pyysi Britannian jäsenvaltioiden Pohjois-Irlannin liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste1, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä. kuningaskunta - yhteinen yhdistynyt Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä. Tämä pyyntö muuttamiseen. liittyy telepalvelujen suorittamisen verotuspaikkaa koskevien sääntöjen Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa. Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen Tämän säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen tarjoamiseen suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa. Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen. liittyvien Tämän tilanteen parantamiseksi Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan. Koska pyydetyn poikkeuksen tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen EYVL N:o L 145, 13. 6. 1977, s. 1. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28. 12. 96, s. 89). - <&*- vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998. Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten helposti sovellettavaan verotusmenetelmään. Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä. ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin ollen vahvistettavaa verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin. yhteydessä Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia. Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen löytyy Melbournen yleissopimuksesta. Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa- ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien kuljettamisen ja viestien sisällön välillä. - 8 &- Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset. 8=1- ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Ison-Britannian ja Pohjois-Iriannin yhdistyneelle kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymispeaiste, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo, että neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi, komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide, muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Ison-Britannian ja Pohjois- Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan esittämästä pyynnöstä, toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n maksamisen, on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen perusteella, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: SO - 1 artikla Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneelle kuningaskunnalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY V artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä. Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen, kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen. 2 artikla Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta 1998. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu kuningaskunnalle. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneelle Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja «H» RAHOITUSSELVITYS Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa. On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu. '\Z ISSN 1024-4492 KOM(97) 42 lopullinen ASIAKIRJAT FI 09 06 10 Luettelonumero : CB-CO-97-038-FI-C ISBN 92-78-15526-8 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg a? > -