title: Tiedonanto neuvostolle ja parlamentille: strategia happamoitumisen estämiseksi

eurovoc_concepts:
EU action
EU law
air quality
fuel
sulphur

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 12. 03. 1997 KOM(97) 88 lopull. 97/0105 (SYN) 97/0107 (CNS) Tiedonanto neuvostolle ja parlamentille: Yhteisön strategia happamoitumisen estämiseksi Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentämisestä ja direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI rikkipäästöjen vähentämistä koskevan pöytäkirjan tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta vuoden 1979 valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevaan yleissopimukseen (komission esittämät) Tiedonanto neuvostolle ja parlamentille: YHTEISÖN STRATEGIA HAPPAMOITUMISEN ESTÄMISEKSI SISÄLLYSLUETTELO: 1. JOHDANTO 2. TAUSTAA 2. 1 Happamoitumisongelma 2. 2 Muut happamoittavien epäpuhtauksien vaikutukset 2. 3 Happamoittavia ilman epäpuhtauksia koskeva EY: n lainsäädäntö 2. 4 YK:n Euroopan talouskomissio/CLRTAP 3. STRATEGIAN KEHITTELY 3. 1 3. 2 Lopullisena tavoitteena päästöjen vähentäminen niin, että kriittiset kuormitukset Strategian tieteellinen perusta eivät ylity, ja välitavoitteiden tarve 3 3 3 5 6 6 9 9 9 3. 3 Alustava arvio päästöjen vähentämisestä erotuksen kaventamiseksi 50 prosentilla. 10 11 3. 4 Energian käyttöä ja COr-päästöjä koskevat olettamukset 11 3. 5 Yhteistyö ECE. n/CLRTAP. n kanssa , 4. STRATEGIA 4. 1 Ehdotus kansallisiksi päästörajoiksi 4. 2 4. 3 Ehdotus Vuoden 1994 rikkipöytäkirjan ratifiointi tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuudesta annetun direktiivin tarkistamisesta 4. 4 LCP- ja IPPC-direktiiveihin liittyvät toimet: Kiinteiden lähteiden päästöjen valvonta 4. 5 Merenkulun päästöihin liittyvät toimet 4. 6 Keski-ja Itä-Euroopan maihin liittyvät toimet 4. 7 Valtiosta koskevaan yleissopimukseen liittyvät toimet tapahtuvaa toiseen ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista 4. 8 Mahdolliset toimet ammoniakkipäästöjen vähentämiseksi 4. 9 Taloudelliset ohjauskeinot 4. 9. 1 Energia 4. 9. 2 Laivaliikenne 4. 9. 3 Maatalous 4. 9. 4 Kansallisten enimmäismäärien yhteinen täytäntöönpano 4. 10 Mahdolliset liikenteen päästöihin liittyvät lisätoimet 4. 11 Energiatehokkuutta ja energian säästöä edistävät toimet 4. 12 Tarkastelumenettely 11 11 11 14 15 16 17 18 18 19 20 20 20 21 21 22 22 5. ALUSTAVA ARVIO KOMISSION STRATEGIASTA YMPÄRISTÖLLE AIHEUTUVISTA HYÖDYISTÄ JA STRATEGIAN KUSTANNUKSISTA 6. POSITIIVISET SIVUVAIKUTUKSET/KAKSINKERTAISET HYÖDYT 6. 1 Rehevöityminen 6. 2 Otsoni 6. 3 6. 4 6. 5 Ilman laatu Tilanteen paraneminen EY:n ulkopuolella Tiettyjä hyötyjä koskeva taloudellinen arviointi 23 24 24 25 25 25 26 1. JOHDANTO Ympäristöasioiden neuvosto pyysi joulukuussa 1995 komissiota kehittämään johdonmukaisen strategian happamoitumisen estämiseksi. Strategia oli määrä esittää neuvostolle vuoden 1997 työasiakirjan alussa. Päätös oli (SEC(95) 2057) ilmi, että huomattavasta edistymisestä huolimatta nykyinen ja suunnitteilla oleva lainsäädäntö eivät ole riittäviä, jotta niiden avulla voitaisiin saavuttaa ympäristöalan viidennen toimintaohjelman pitkän aikavälin tavoite, jonka mukaan kriittisiä kuormituksia ja tasoja ei saisi ylittää. julkaisemiselle marraskuussa 1995. Työasiakirjasta kävi seurausta happamoitumista koskevan komission Tämä tiedonanto on vastaus neuvoston esittämään pyyntöön. Siinä käydään lyhyesti läpi happamoitumisongelma sekä metodologia, jota komissio on käyttänyt kehittäessään taloudellisesti kannattavaa strategiaa happamoitumisen estämiseksi. Sen jälkeen kuvaillaan strategian tärkeimmät osatekijät. 2. TAUSTAA 2. 1 Happamoitumisongelma Tässä strategiassa happamoitumisella tarkoitetaan ilmakehän kautta ympäristöön joutuvien happamoittavien aineiden vaikutuksia. Tärkeimmät happamoittavat ilman epäpuhtaudet ovat: - pääasiassa hiilen ja öljyn palamisessa syntyvä rikkidioksidi (SO2) - pääasiassa moottoriajoneuvoista peräisin olevat ja muiden palamisprosessien yhteydessä syntyvät typen oksidit (Nox) - pääasiassa maatalouden harjoittamisesta peräisin oleva ammoniakki (NH3). EY:n 15 jäsenvaltion päästöt vuodelta 1990 esitetään alakohtaisesti taulukossa 1 ja maakohtaisesti taulukossa 2. Taulukko 1. Happamoittavien epäpuhtauksien alakohtainen jakautuminen Euroopan yhteisössä vuonna 1990 Ala Suuret, yli 300 MW:n polttolaitokset Suuret, 50-300 MW:n polttolaitokset Muut polttolaitokset Teollisuus Tieliikenne Muu liikenne Jätteet Maatalous Luonnolliset lähteet S02 %:a 56 NOx %:a 19 NH3%:a 0 7 2 0 24 4 3 2 0 0, 3 100% 13 2 51 12 1 0 0 100% 0 3 0 0 1 94 2 100% Lähde: CORINAIR 1990 mwewwmmvwmwmw Nämä happamoittavat aineet voivat kulkeutua tuulten mukana satoja tai jopa tuhansia kilometrejä ennen kuin ne laskeutuvat maahan. Rikkidioksidi voi muuttua ilmakehässä rikkihapoksi ja typen oksidit typpihapoksi. Laskeutuessaan ne aiheuttavat kasvillisuuden, maaperän ja veden happamoitumista, millä on kauaskantoisia biologisia vaikutuksia sekä maa- että vesiekosysteemeihin, kun happamoituminen voimakkaasti muuttaa ja köyhdyttää niitä vähentämällä kasvi-ja eläinlajien monimuotoisuutta. johtaa kasviravinteiden, kuten kaliumin, kalsiumin ja Maaperän happamoituminen magnesiumin häviämiseen, mikä voi pitkällä aikavälillä aiheuttaa ravinteiden puutetta ja täten vaarantaa metsien maaperän tuottavuutta. Happamoituminen aiheuttaa myös alumiinin ja muiden myrkyllisten metallien kerääntymistä maaperään sekä pohja- ja pintavesiin. Järvien ja jokien luonnon monimuotoisuus vähenee merkittävästi alueilla, joilla pintavesi on happamoitunut. Happamoitunut pohjavesi voi aiheuttaa ongelmia esimerkiksi syövyttämällä putkistoa tai aiheuttamalla terveysriskejä, koska happamoituminen lisää useiden haitallisten metallien, kuten alumiinin, elohopean, kuparin, sinkin, kadmiumin ja lyijyn liikkuvuutta. Hapan laskeuma nopeuttaa rakennusmateriaalien sekä taideteosten ja kulttuuriperinnön tuhoutumista erityisesti kaupunkialueilla. Taulukko 2: S02-, NOx- ja NH3-päästöt vuonna 1990 (tuhatta tonnia) Maa Itävalta Belgia Tanska Suomi Ranska Saksa Kreikka Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Espanja Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta EY 15 S02 NOx NH3 90 317 180 260 1298 5 331 510 178 1678 14 205 283 2 266 136 3 752 222 352 269 300 1 585 3 071 306 115 2 047 23 575 215 1 178 411 2 702 91 95 140 41 700 759 78 126 416 7 236 93 353 61 320 16 498 13 371 3516 laskeuman laskeuman vaikutukset vaihtelevat maantieteellisesti pääasiassa Happaman vastaanottavan ekosysteemin herkkyydestä ja happaman laskeuman määrästä riippuen Tietyn ympäristötyypin herkkyys ilmaistaan määrittelemällä kriittinen kuormitus eli se miten paljon epäpuhtauksia ympäristö kestää ennen kuin sille aiheutuu pitkäaikaisia tai muuten merkittäviä vahinkoja. Kriittinen kuormitus voidaan määritellä luonnonvaraisille tai osittain luonnonvaraisille ekosysteemeille, kuten metsien maaperälle, kangasmaille ja pintavesille, mutta ei viljelysmaalle ja rakennetuille alueille. Kriittinen kuormitus on tieteellinen käsite. Näin ollen käytetyt tiedot heijastavat nykyistä tietämystä ja niihin sisältyy jonkin verran epävarmuustekijöitä. Kriittisellä kuormituksella on merkitystä kestävän kehityksen kannalta, koska kriittisen kuormituksen ylittävä laskeuma ei ole pitkällä aikavälillä kestävän kehityksen mukaista. Eri alueiden ja ekosysteemien alttius happamalle laskeumalle vaihtelee suuresti*. Euroopan yhteisön alueella kriittinen kuormitus on alhaisin - toisin sanoen ekosysteemit ovat - yleensä pohjoisessa, kuten Suomessa, Ruotsissa, Yhdistyneessä haavoittuvimpia kuningaskunnassa, Alankomaissa ja Saksassa. suhteuttamalla happamoittavien tietyn ympäristön kriittiseen kuormitukseen. Happaman Happamoituminen määritellään epäpuhtauksien laskeuman kokonaislaskeuma väheneminen vähentää happamoitumista, mutta happamoituminen ei pysähdy. Pysyvää paranemista ei tapahdu ennen kuin laskeumat pienenevät tasolle, jolla kriittinen kuormitus ei enää ylity. Koska happamoitumisen vaikutukset maaperään kasautuvat vuosien saatossa elpyminen voi joillakin alueilla viedä vuosikymmeniä tai jopa vuosisatoja. Elpymisvauhti riippuu pääasiassa ekosysteemin ominaisuuksista ja siitä, miten nopeasti laskeuma pienenee. Mitä nopeammin laskeuma alittaa kriittisen kuormituksen, sitä nopeampaa elpyminen on. Vuonna 1990 happamoitumisen kriittiset kuormitukset ylitettiin jäsenvaltioissa yli 32 miljoonan hehtaarin alueella. Alueen absoluuttisen koon perusteella happamoituminen oli pahinta Ruotsissa (10 miljoonaa hehtaaria), Saksassa (7 miljoonaa hehtaaria) ja Suomessa (5 miljoonaa hehtaaria) (ks. taulukko 5). Kuten edellä mainittiin, happamoitu-misesta aiheutuviin haittoihin kuuluu maan ja makean veden ekosysteemien moni-muotoisuuden väheneminen. Maaperän ravinteiden väheneminen voi pitkällä aikavälillä vähentää metsien tunnistaa tuottavuutta. Vaikka onkin mahdollista suhteellisen suurella varmuudella happamoitumisesta kärsivät laajuus, ja määrittää niiden sille alttiit alueet happamoitumisesta johtuvien taloudellisten vahinkojen suuruuden ja pitkän aikavälin riskien mittaaminen on edelleen hyvin epävarmaa. tai 2. 2 Muut happamoittavien epäpuhtauksien vaikutukset Vaikka tässä strategiassa keskitytään (happaman laskeuman aiheuttamaan) happamoitu miseen, on huomattava, että ilman kautta kulkeutuvilla happamoittavilla epäpuhtauksilla on muitakin haitallisia ympäristövaikutuksia. Erityisesti rikkidioksidin typpidioksidin kerääntymisellä ympäristöön on osoitettu olevan etenkin hengitysongelmista kärsivien ihmisten terveyden kannalta haitallisia vaikutuksia, kuten astmaa, keuhkoputken-tulehduksia ja emryseemaa. Happamoittavat epäpuhtaudet vaikuttavat osaltaan myös rakennuksia ja rakennusmateriaaleja syövyttävästi. Rikkipäästöjen ja typen oksidipäästöjen sivutuotteena syntyvien happohiukkasten vaikutuksesta keuhkojen toimintaan saadaan jatkuvasti lisää näyttöä. Typen oksidit ovat myös merkittävä alailmakehän otsonin (03) aiheuttaja. 03 on vaarallinen saaste, joka voi vahingoittaa ihmisten terveyttä, kasvillisuutta ja orgaanisia materiaaleja sekä heikentää näkyvyyttä. Ammoniakki- ja typen oksidi-päästöissä syntyvä ja typpiyhdisteiden laskeuma voi rehevöittää maan, makean veden ja merien ekosysteemejä vaikuttaen muun muassa niiden monimuotoisuuteen. Näin ollen happamoittavien ilmansaastepäästöjen vähentämisestä koituva hyöty ei liity pelkästään happamoitumisvahinkojen vähenemiseen, vaan hyödyt ovat huomattavasti laajempia, kuten terveyden koheneminen, kuolleisuuden ja/tai sairastavuuden vähene-minen, rakennusten ja rakennusmateriaalien syöpymisen väheneminen, kulttuuriperinnön säilymisen paraneminen, rehevöitymisen väheneminen, näkyvyyden paraneminen ja niin edelleen. Joitakin näistä hyödyistä (esim. vaikutukset terveyteen ja syöpymiseen) voidaan suhteellisen luotettavasti mitata rahassa (ks. 6 kohta), kun taas toisia (esimerkiksi ympäristövaikutuksia) on vaikea muuttaa rahaksi. Päästöjen vähentämisestä ympäristölle koituva hyöty voidaan osoittaa arvioimalla sellaisessa ekosysteemissä tapahtunutta muutosta, jossa kriittinen kuormitus ei enää ylity. 2. 3 Happamoittavia ilman epäpuhtauksia koskeva EY:n lainsäädäntö Yhteisön tasolla on lukuisia välineitä rikkidioksidi- ja typen oksidipäästöjen valvontaan, mutta ammoniakkipäästöjä koskevia välineitä ei toistaiseksi ole. Jotkut nykyisistä välineistä on suunniteltu pitkälti happamoitumisen estämiseksi, kun taas toiset on kehitetty pääasiassa muista syistä. Tärkeimmät voimassa olevat tai ehdotetut välineet esitetään kaaviossa 1 seuraavalla sivulla. Yhteisön tasolla hyväksyttyjen toimenpiteiden lisäksi monet jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön kansallisia toimenpiteitä happamoittavien päästöjen vähentämiseksi. 2. 4 YK:n Euroopan talouskomissio/CLRTAP Valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskeva yleissopimus (CLRTAP) allekirjoitettiin 1979. Yleissopimuksen sihteeristötehtävistä huolehtii Genevessä sijaitseva Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomissio (ECE). ECE:n nykyisistä 55 jäsenvaltiosta 40 on yleissopimuksen sopimuspuolia, mukaan lukien kaikki jäsenvaltiot sekä Euroopan yhteisö. Yleissopimuksen tultua voimaan vuonna 1983 sitä on laajennettu viidellä pöytäkirjalla, joista neljässä määrätään tavoitteista ja toimenpiteistä, joilla valtiosta toiseen kulkeutuvia ilman epäpuhtauksia vähennetään ja valvotaan. Kolme näistä, pöytäkirjoista liittyy happamoittaviin ilman epäpuhtauksiin: kaksi rikkipöytäkirjaa vuosilta 1985 ja 1994 ja yksi NOx-pöytäkirja vuodelta 1988. Neljännessä pöytäkirjassa pyritään vähentämään haihtuvien orgaanisten yhdisteiden (VOC) päästöjä pitäen tavoitteena alailmakehän otsonin kerääntymisen alentamista. Yhteisö liittyi vuoden 1988 NOx-pöytäkirjaan vuonna 19931. Jäsenvaltioista kaksitoista on ratifioinut pöytäkirjan, kaksi on allekirjoittanut, mutta ei ratifioinut, ja yksi jäsenvaltio ei ole allekirjoittanut pöytäkirjaa. Vuoden 1994 rikkipöytäkirjan on allekirjoittanut neljätoista jäsenvaltiota ja yhteisö. Tähän mennessä ainoastaan neljä jäsenvaltiota on sen ratifioinut (ks. 4. 2 kohta). 1 EYVJ. N:QL 149,21. 6. 1993, s. 14. 1980-luvun lopulla yleissopimuksen yhteydessä alettiin kehittää niin sanottua kriittiseen kuormitukseen perustuvaa lähestymistapaa välineeksi vaikutuksiin perustuvan ja taloudellisesti kannattavan päästöjen vähentämisstrategian kehittämiseen. Lähestymistapaa noudatettiin neuvoteltaessa vuoden 1994 rikkipöytäkirjasta ja sitä noudatetaan myös parhaillaan käynnissä olevissa neuvotteluissa uudesta useita vaikutuksia ja useita epäpuhtauksia koskevasta pöytäkirjasta. Kyseessä on sopimus, jolla puututaan alailmakehän otsonin, happamoitumisen ja rehevöitymisen vaikutuksiin sekä typen oksideihin, haihtuviin orgaanisiin yhdisteisiin ja ammoniakkiin. Uuden pöytäkirjan lopullisen toisinnon odotetaan valmistuvan vuonna 1998 ja tullessaan voimaan se korvaa olemassa olevat VOC- ja NOx-pöytäkirjat. Käytännössä mainittujen pöytäkirjojen perusvelvoitteet kuitenkin säilyvät ennallaan. CLRTAP-menettelyllä on tärkeä tehtävä tiedon tuottamisessa, tietojen vaihdossa sekä tiedon ja tietoisuuden tason kohottamisessa. Kaavio 1. Happamoittavia päästöjä koskeva yhteisön lainsäädäntö ilmaan suurista pääsevien polttolaitoksista tämän direktiivin, jota sovelletaan polttolaitoksiin, Tiettyjen epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta annettu neuvoston direktiivi 88/609/ETY: neuvosto hyväksyi marraskuussa 1988 joiden polttoaineteho on vähintään 50 megawattia (MW). Siinä säädetään päästöraja-arvoista uusille (rakennuslupa vuoden 1987 jälkeen) polttolaitoksille ja maakohtaisista raja- laitosten arvoista kokonaispäästöille. Päästörajoja lasketaan vähitellen useassa eri vaiheessa. Komissio valmistelee juuri direktiivin tarkistusta, kuten alkuperäisen direktiivin säännöksissä edellytetään. Komission odotetaan saavan tarkistusehdotuksen valmiiksi syksyyn 1997 mennessä. ennen vuotta (rakennuslupa olemassa olevien 1987) Tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuudesta annettu neuvoston direktiivi direktiivissä asetetaan kiinteissä lähteissä käytettävien kaasuöljyjen 93/12/ETY: rikkipitoisuudeksi enintään 0,2 prosenttia ja lähteissä käytettävien dieselöljyjen rikkipitoisuudeksi enintään 0,05 prosenttia. Alkuperäiseen direktiiviin sisältyy säännös, jonka mukaan direktiiviä tarkistetaan siten, että kiinteissä lähteissä käytettäviä kaasuöljyä koskevaa raja-arvoa alennetaan. liikkuvissa Liikkuvista lähteistä peräisin olevien päästöjen valvontaan liittyvä lainsäädäntö: henkilö- ja pakettiautojen (direktiivi 88/77/ETY sellaisena kuin se on muutettuna) sekä raskaiden ajoneuvojen (direktiivi 70/220/ETY sellaisena kuin se on muutettuna) ilman pilaantumista aiheuttavien päästöjen valvonnasta on runsaasti yhteisön lainsäädäntöä. Komissio hyväksyi kesäkuussa 1996 tieliikenteen päästöjen tulevan valvontastrategian (KOM(96) 248 lopull). Strategian mukaan tieliikenteen NOx-päästöt vähennetään vuoteen 2010 mennessä 65 prosenttiin vuoden 1995 tasosta. Vuonna 1995 komissio teki valvonnasta (KOM(95) 350 lopull. ). maastokäyttöisten ehdotuksen päästöjen koneiden Kehysdirektiivi 96/61/EY vmpäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi: Neuvoston syyskuussa 1996 antamassa direktiivissä edellytetään paikallisiin olosuhteisiin mukautettujen, parhaiden käytettävissä olevien tekniikoiden soveltamista ja valtiosta toiseen kulkeutuvien ilman epäpuhtauksien vaikutusten huomiooon ottamista direktiivin soveltamisalaan kuuluvissa, olemassa olevissa laitoksissa vuoteen 2007 mennessä ja uusissa laitoksissa vuodesta 1999. direktiivissä määriteltyjen Muun muassa SO?:a. NOv. a. hiukkaspäästöjä ja otsonia koskevat ilmanlaatudirektiivit: Komissio valmistelee ilmanlaadun arvioinnista ja hallinnasta annettuun direktiiviin 96/62/EY liittyen uusia ilmanlaadun raja-arvoja S02:lle, NOx:lle ja hiukkaspäästöille. Ehdotusta näitä koskevaksi uudeksi direktiiviksi odotetaan vuoden 1997 alkupuoliskolla. Ehdotuksen otsonin aiheuttamasta ilman pilaantumisesta annetun neuvoston direktiivin 92/72/ETY tarkistamisesta ja yhteisön strategian otsonin prekursorien vähentämiseksi on määrä valmistua alkuvuodesta 1998. 3. STRATEGIAN KEHITTELY 3. 1 Strategian tieteellinen perusta Komissio on neuvoston toimeksiannosta tehnyt yhdessä sopimuskumppaninsa (the International Institute for Applied Systems Analysis, HASA) kanssa perusteellisen tieteellisen selvityksen, jotta Euroopan yhteisön happamoitumisen estämisstrategia voitaisiin rakentaa luotettavalle tekniselle perustalle. Selvitystä tehtäessä käytettiin samoja tietoja ja samoja arviointimalleja, joita on käytetty ECE:n/CLRTAP:n pöytäkirjojen laatimisen pohjana. Tällä tavoin on varmistettu, että komission strategia vastaisi ECE:ssä käynnissä olevaa työtä. Komission tekemässä selvityksessä on otettu huomioon muun muassa seuraavat tekijät: 1) 2) 3) happamoittavien aineiden päästöjen kehitysennuste, jossa otetaan huomioon yhteisön tason ja yksittäisten jäsenvaltioiden nykyisen ja suunnitteilla olevan lainsäädännön vaikutukset happamoitumisongelman rajat ylittävä luonne käyttämällä kansainvälisesti sovittuja happamoittavien ilman epäpuhtauksien päästöjä, rajojen yli kulkeutumista ja laskeumia koskevia tietoja taloudellisesti kannattavien happamoitumisen estämisstrategioiden löytäminen ottaen luonteen muuttumisen, erot kriittisessä kuormituksessa huomioon päästöjen yhteisön eri osissa ja erilaisten vähentämistoimenpiteiden kustannukset 4) EY:n alueen ulkopuolella toteutettavien vähentämistoimenpiteiden mahdolliset vaikutukset 5) vaikutukset muodostumiseen troposfäärissä. läheisiin ympäristöongelmiin, kuten rehevöitymiseen ja otsonin Kuvaus happamoitumisstrategian kehittämisen tueksi tehdystä tieteellisestä selvityksestä esitetään tämän tiedonannon liitteessä. Ennen kuin ryhdytään kuvailemaan komission ehdottaman strategian osatekijöitä, on syytä kiinnittää huomiota muutamiin tärkeisiin seikkoihin. 3. 2 Lopullisena tavoitteena päästöjen vähentäminen niin, että kriittiset kuormitukset eivät ylity, ja välitavoitteiden tarve Neuvoston päätelmissä joulukuulta 1995 todettiin, että aivan lähitulevaisuudessa on vaikea saavuttaa lopullista tavoitetta eli olla ylittämättä kriittisiä kuormituksia. Neuvosto pyysi näin ollen komissiota asettamaan välitavoitteita tavoitteen saavuttamiseksi. Selvitys antoi vahvistusta sille, että välitavoitteita tarvitaan. Strategian rajoituksena on, että päästöjen vähentämistoimenpiteet on toteutettava ensisijaisesti EY:n alueella, koska EY ei voi määrätä oikeudellisesti sitovista velvoitteista tai toimenpiteistä alueensa ulkopuolella. Selvityksestä käy ilmi, että vaikka kaikissa päästöjen lähteissä kaikkialla Euroopassa käytettäisiin parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa, ympäristön laatua koskevaa pitkän aikavälin tavoitetta ei olisi mahdollista saavuttaa koko EY:n osalta vuoteen 2010 mennessä. Erilaisia välitavoitemahdollisuuksia tutkittiin käyttämällä lähestymistapaa, joka perustuu erotuksen kaventamiseen lähestymistapaa käytettiin (gap closure). Samanlaista neuvoteltaessa valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevaan yleissopimukseen liittyvästä vuoden 1994 rikkipöytäkirjasta. Koska tämä selvitys perustuu monimutkaisempiin kriittisiin kuormituksiin (sekä rikki- että typpi yhdisteiden, kun rikkipöytäkirjassa kyse oli ainoastaan rikistä), sovellettu erotuksen kaventaminen perustuu ekosysteemin suojelua koskeviin tietoihin. Lähestymistavan tarkoituksena on näin ollen kaventaa vähitellen tietyllä prosenttiosuudella sitä erotusta, joka on ekosysteemien vuoden 1990 suojelutason ja lopullisena tavoitteena olevan sataprosenttisen ekosysteemien suojelun välillä. Useiden vaihtoehtojen perusteellisen tutkimisen jälkeen todettiin, että on tarkoituksen mukaista pyrkiä erotuksen kaventamiseen 50 prosentilla. Tämän pitäisi pienentää nykyisen tietämyksen mukaan EY:n kannalta taloudellisesti mahdollisimman kannattavalla tavalla vähintään 50 prosentilla jäsenvaltioissa sellaisten herkkien ekosysteemien alueita, joilla kriittinen kuormitus ylittyi vuonna 1990. Tähän ympäristön laatua koskevaan väli tavoitteeseen päädyttiin pääasiassa siksi, että siinä eksysteemien suojelu ja kustannukset ovat tasapainossa: yli 50-prosenttisessa erotuksen kaventamisessa päästöjen vähentämi sestä aiheutuvat lisäkustannukset nousevat erittäin nopeasti. Komissio katsoo, että 50 prosentin välitavoite olisi saavutettava vuoteen 2010 mennessä. Välitavoitetta tarkas tellaan uudelleen vuonna 2004 osana tarkastelumenettelyä (ks. 4. 12 kohta). Yksityiskohtaisempi selitys erotuksen kaventamisen käsitteestä sekä perustelut sille, että välitavoitteeksi valittiin 50 prosenttia, esitetään liitteessä. 3. 3 Alustava arvio päästöjen vähentämisestä erotuksen kaventamiseksi 50 prosentilla Komissio on selvittänyt yhdessä HASA:n kanssa, mikä olisi taloudellisesti kannattavin tapa saavuttaa 50 prosentin välitavoite vuoteen 2010 mennessä. Selvityksessä otetaan huomioon yhteisössä rajojen yli kulkeutuvat ilmansaasteet ja kullekin SO2-, NOx- ja NH3- päästöjen vähentämiseen osallistuvalle maalle aiheutuvat kustannukset. Selvityksen tuloksena syntyi koko yhteisöä varten edullisin ratkaisu 50 prosentin tavoitteen saavuttamiseksi. Taulukossa 3 esitetään yhteenveto selvityksen alustavista tuloksista. Tulokset esitetään tarkemmin liitteessä. Taulukko 3: Yhteenveto päästötasoista, jotka yhteisössä on saavutettava, jotta erotus kapenisi 50 prosenttia vuoteen 1990 verrattuna, sekä ennakoitu vuoden 2010 tilanne nykyisten suunnitelmien pohjalta (miljoonaa tonnia) 1990 2J310 (tämänhetkiset suunnitelmat) 2010 (välitavoitteen saavuttamiseksi) S02 NOx NH3 5,6 6,9 3,0 2,7 6,0 2,5 16,5 13,4 3,5 10 3. 4 Energian käyttöä ja COr-päästöjä koskevat olettamukset Strategian pohjana olevaa tieteellistä selvitystä tehtäessä oli tehtävä joitakin energian käyttöä koskevia olettamuksia. Koska energiantuotanto ja siihen liittyvä hiilen ja nesteytettyjen maaöljytuotteiden poltto ovat tärkeimpiä happamoittavien päästöjen lähteitä, näillä olettamuksilla oli merkittävä vaikutus happamoitumisstrategiaan, erityisesti etsittäessä edullisimpia ratkaisuja. Oli myös selvää, että energiankulutusta koskevissa tarve vähentää C02-päästöjä maapallon olettamuksissa olisi otettava huomioon lämpenemiseen liittyvien huolenaiheiden vuoksi. Selvitys, jonka pohjalta happamoitumisstrategia kehitettiin, perustuu niin kutsuttuun "conventional wisdom" -skenaarioon, jonka mukaan energiankulutuksen oletetaan lisääntyvän 20 prosenttia ja C02-päästöjen 10 prosenttia vuodesta 1990 vuoteen 2010. Myös toinen selvitys tehtiin käyttämällä vaihtoehtoista skenaariota, joka perustui siihen olettamukseen, että C02-päästöt vähenevät 10 prosentilla vuoden 1990 tasosta vuoteen 2010 mennessä. Tulokset osoittavat, että näiden oletusten vallitessa välitavoitteena olevan 50-prosenttisen erotuksen kaventamisen saavuttamiseksi tarvittavista vähennystoimen- piteistä aiheutuvia kustannuksia voitaisiin vähentää olennaisesti (ks. liite). 3. 5 Yhteistyö ECE:n/CLRTAP:n kanssa Neuvosto on todennut, että yhteistyö ja yhteensovittaminen on tarpeen, jotta kriittiset kuormitukset eivät ylity, ja pitää olennaisena sitä, että yhteisön tulevia strategioita kehitettäessä ECE:n/CLRTAP:n yhteydessä tehtävä työ otetaan huomioon. Neuvosto on myös todennut, että komission olisi tehtävä säännöllisesti yhteistyötä muun muassa ECE:n/CLRTAP:n kanssa happamoitumisstrategiaa valmistellessaan. Huhtikuussa 1996 käytyjen komission ja ECE:n/CLRTAP:n kahdenvälisten neuvottelujen jälkeen perustettiin näiden kahden elimen avainhenkilöistä työryhmä, jonka päätehtävänä on yhteensovittamisen helpottaminen. Työryhmä on kokoontunut virallisesti heinäkuussa ja marraskuussa ja epävirallisia kokoontumisia järjestetään jatkuvasti. 4. STRATEGIA Komissio on kehittänyt strategian happamoitumisen estämiseksi Euroopan yhteisössä edellä kuvaillun tieteellisen selvityksen tulosten perusteella ja ottaen huomioon jäsenvaltioiden huomautukset sekä huomioiden teollisuuden edustajien ja valtiosta riippumattomien järjestöjen 29 päivänä toukokuuta 1996, 30 päivänä lokakuuta 1996 ja 16 päivänä tammikuuta 1997 pidetyissä kokouksissa esittämät huomautukset. Jos strategian osana ehdotetut toimenpiteet toteutetaan, se mahdollistaa välitavoitteen saavuttamisen eli erotuksen kaventamisen 50 prosentilla vuoteen 2010 mennessä, kuten 3. 2 kohdassa esitetään. Ehdotetut toimenpiteet johtavat päästöjen lisävähennyksiin, jos niiden määrää verrataan niihin vähennyksiin, jotka perustuvat nykyiseen lainsäädäntöön ja sitoumuksiin ja joiden arvioidaan vähentävän koko yhteisön SO2, NOx- ja NH3 -päästöjä vastaavasti 66, 48 ja 15 prosentilla vuosien 1990 ja 2010 välisenä aikana. Pitkän aikavälin ympäristötavoitteena on kuitenkin, ettei kriittistä kuormitusta koskaan ylitetä. Tätä silmällä pitäen komission strategiaehdotukseen sisältyy myös jatkuva tarkastelumenettely sekä käyttöön otettavien toimenpiteiden vaikutusten seuraamiseksi että sen arvioimiseksi, 11 tarvitaanko happamoittavien päästöjen vähentämiseksi lisätoimenpiteitä ja minkälaisia toimenpiteitä tarvitaan. Strategian tärkeimmät osatekijät esitetään jäljempänä. 4. 1 Ehdotus kansallisiksi päästörajoiksi Komissio katsoo, että yhteisön tulevan, happamoitumista ja siihen liittyviä rajojen yli vaikuttavia ilmiöitä, kuten alailmakehän otsonia, koskevan politiikan olisi perustuttava merkittävimmille saasteille asetettaviin kansallisiin päästörajoihin. Sovitut ympäristö tavoitteet olisi voitava saavuttaa näitä päästörajoja noudattamalla. Kansallisten päästörajojen asettaminen vastaa YK:n Euroopan talouskomission valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevan yleissopimuksen lähestymistapaa. Päästörajoihin perustuvan politiikan yhtenä etuna on, että jäsenvaltiot voivat joustavasti päättää, miten päästörajat saavutetaan taloudellisesti kannattavimmalla tavalla. On selvää, että jäsenvaltioiden toimenpiteiden on oltava sisämarkkinoiden toimintaa ja kilpailua koskevien yhteisön sääntöjen mukaisia. Kansallisissa strategioissaan jäsenvaltiot voivat esimerkiksi ottaa teknisten keinojen lisäksi käyttöön taloudellisia ohjauskeinoja tai muita vastaavia toimenpiteitä päästörajojen saavuttamiseksi. edellä että todettiin, kansallisten päästörajojen asettaminen Kuten ympäristönsuojelutavoite on määritelty. Happamoitumisen osalta komissio pitää sopivana keskipitkän ajan tavoitteena erotuksen kaventamista 50-prosenttisesti vuoteen 2010 mennessä (ks. 3. 2 kohta). edellyttää, Komission tekemässä tieteellisessä selvityksessä annetaan alustavia tietoja 50 prosentin välitavoitteen saavuttamiseksi tarvittavista päästöjen vähennyksistä (ks. 3. 3 kohta ja liite). tarkastellaan uudelleen Komissio korostaa, että otsonistrategian (ks. jäljempänä) ja tieteellisen selvityksen lisähionnan perusteella. On kuitenkin selvää, että erotuksen kaventaminen 50-prosenttisesti on huomattava haaste, johon on vastattava lisäämällä ja tehostamalla toimenpiteitä, joita jäsenvaltiot tällä hetkellä toteuttavat vähentääkseen happamoittavia päästöjä. luvut ovat alustavia, ja niitä Alailmakehän otsoni on toinen rajojen yli kulkeutuvan pilaantumisen laji, joka edellyttää yhteisiä toimia yhteisön tasolla. Komission on tarkoitus tehdä vuoden 1998 alkuun mennessä ehdotus yhteisön strategiaksi tämän kaltaisen pilaantumisen estämiseksi. Komissio tekee parhaillaan yhdessä HASA:n kanssa strategiaehdotuksen laatimiseksi tarvittavia tieteellisiä selvityksiä, jotka perustuvat samoihin metodeihin, joita on käytetty laaditun strategian valmistelussa. Tieteellisessä tämän happamoitumisen estämiseksi selvityksessä on tarkoitus määritellä kansalliset rajat typen oksidien ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöille, jotka ovat pääasiallisia alailmakehän otsonin muodostumisen aiheuttajia. Komissio tekee vuoden 1998 aikana ehdotuksen direktiiviksi kansallisten SO2-, NOx-, NH3- ja VOC-päästöjen ylärajoiksi. Ehdotus perustuu 1) happamoitumista koskevaan selvitykseen tehtäviin parannuksiin, 2) valmistuvaan alailmakehän otsonia koskevaan selvitykseen, 3) jäsenvaltioita, teollisuutta ja kansalaisjärjestöjä edustavien asiantuntijoiden kanssa käytäviin keskusteluihin, 12 tapahtuvaa 4) edistymiseen keskusteluissa, joita käydään YK:n Euroopan talouskomission valtiosta koskevaan epäpuhtauksien toiseen yleissopimukseen sekä Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä tehdyn yleissopimuksen (MARPOL) suunnitellusta tarkistuksesta. ilman liitettävästä kaukokulkeutumista pöytäkirjasta uudesta Ehdotuksessa otetaan huomioon happamoitumista koskevan tavoitteen eli erotuksen 50 prosenttisen kaventamisen saavuttaminen ja sovitut alailmakehän otsonia koskevat ilmanlaatutavoitteet. Päästörajoja määritellessään komissio ottaa huomioon ehdotettavien rajojen vaikutukset tiettyjen yhteisön alueiden taloudelliseen ja sosiaaliseen kehitykseen. Vaikka sitovien kansallisten päästörajojen käyttöönotto onkin merkittävä uusi aloite, se on ainoastaan osa happamoitumisstrategiaa. Päästörajoja ehdotetaan täydennettäväksi muilla toimilla (ks. jäljempänä), jotka auttavat saavuttamaan päästörajat käytännössä ja joilla huolehditaan siitä, että Euroopan yhteisössä ja sen ulkopuolella toteutetaan taloudellisesti kannattavia teknisiä toimenpiteitä päästöjen vähentämiseksi. 4. 2 Vuoden 1994 rikkipöytäkirjan ratifiointi jäsenvaltiot lukuun ottamatta kaikki sekä Euroopan yhteisö ovat Portugalia allekirjoittaneet valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevaan yleissopimukseen liittyvän rikkipöytäkirjan vuodelta 1994. Myös seuraavat EY:n ulkopuoliset maat ovat sen tähän mennessä allekirjoittaneet: Bulgaria, Kanada, Kroatia, Tsekin tasavalta, Unkari, Liechtenstein, Norja, Puola, Venäjä, Slovakia, Slovenia, Sveitsi ja Ukraina. Vuoden 1996 joulukuuhun mennessä kuitenkin vain neljä jäsenvaltiota (Ruotsi, Alankomaat, Luxemburg ja Yhdistynyt kuningaskunta) ja yksi EY:n ulkopuolinen että maa 16 allekirjoittajamaata on ratifioinut sen. ratifioinut. Pöytäkirjan voimaantulo edellyttää, (Norja) sen oli Jos yhteisö aikoo kehittää kunnianhimoista happamoitumisen estämispolitiikkaa, sen olisi ensi töikseen ratifioitava vuoden 1994 rikkipöytäkirja. Ennen kuin yhteisö päättää lisätoimenpiteistä happamoittavien päästöjen vähentämiseksi, sen olisi osoitettava sitoutumisensa olemassa oleviin kansainvälisiin sopimuksiin. Pöytäkirja sisältää lisäksi määräyksiä tulevista tarkasteluista, jotka tarjoavat mahdollisuuden pitemmälle meneviin sitoumuksiin, jotka voivat puolestaan vaikuttaa edelleen ympäristön laatua koskevien yhteisön tavoitteiden saavuttamiseen. Vuoden 1994 rikkipöytäkirjan ratifioinnista on poliittisen merkityksen lisäksi selvää hyötyä yhteisölle, koska valtiosta epäpuhtauksien toiseen kaukokulkeutumista koskeva yleissopimus on tällä hetkellä tehokkain väline päästöjen vähentämiseksi niissä EY:n ulkopuolisissa maissa, joiden vaikutus happamaan laskeumaan EY:n alueella on huomattava. tapahtuvaa ilman Komissio ehdottaa näin ollen, että neuvosto päättäisi, että Euroopan yhteisö ratifioi vuoden 1979 valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevaan yleissopimukseen lisävähennyksistä. Liitteenä on ehdotus neuvoston päätökseksi vuoden 1994 rikkipöytäkirjan hyväksymisestä Euroopan yhteisön puolesta. liittyvän pöytäkirjan rikkipäästöjen 13 4. 3 Ehdotus tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuudesta annetun direktiivin tarkistamisesta Neuvosto hyväksyi maaliskuussa 1993 direktiivin 93/12/ETY tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuudesta. Siinä dieselpolttoaineiden rikkipitoisuudeksi asetettiin enintään 0,2 painoprosenttia 1 päivästä lokakuuta 1994 alkaen, ja se alennettiin 0,05 prosenttiin 1 päivästä lokakuuta 1996 alkaen. Muiden kaasuöljyjen kuin diesel polttoaineiden enimmäisrikkipitoisuudeksi asetettiin 0,2 painoprosenttia 1 päivästä lokakuuta 1994 alkaen. Direktiivin 2 artiklassa komissiota pyydettiin selvittämään neuvostolle antamassaan kertomuksessa edistyminen rikkidioksidipäästöjen torjunnassa ja antamaan neuvostolle ehdotus, jossa määrätään alempi arvo muiden kaasuöljyjen kuin dieselöljyn rikkipitoisuudelle. Ehdotusta on lykätty happamoitumisstrategiaa odotellessa. toimenpide, jota sovelletaan Happamoitumisstrategian kehittämistä varten tehdyssä selvityksessä todettiin, että kiinteissä lähteissä käytettyjen kaasuöljyjen rikkipitoisuuden vähentäminen edelleen on taloudellisesti jäsenvaltiossa: kannattava Itävallassa, Belgiassa, Tanskassa, Suomessa, Saksassa, Alankomaissa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. (Itävallassa ja Suomessa sallitaan tällä hetkellä enintään 0,1 prosentin rikkipitoisuus. Näiden kahden maan liittymissopimuksiin sisältyy tämän mahdollistava poikkeus, jota sovelletaan neljän vuoden siirtymäajan 31 päivään joulukuuta 1998. ) Muissa laskeminen nykyisen 0,2 prosentin arvon alle ei kata kustannuksia, jos ainoana tarkoituksena on saavuttaa happamoitumista koskevat välitavoitteet. jo käytännössä kahdeksassa jäsenvaltioissa kaasuöljyjen rikkipitoisuuden Nestemäisistä polttoaineista peräisin olevien S02-päästöjen tärkein lähde ovat raskaat polttoaineet, joiden suhteellinen osuus EY:n kokonaispäästöistä oli noin 20 prosenttia vuonna 1990. On arvioitu, että osuus kasvaisi lähes 40 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä, jos kohdennettuja toimenpiteitä ei toteuteta. Raskaiden polttoaineiden S02-päästöt ovat peräisin useista eri lähteistä (ks. taulukko 4). Taulukko 4: Raskaista polttoöljyistä aiheutuneet S02-päästöt vuonna 2010 vertailuskenaarion mukaan ja sen jälkeen, kun rikkipitoisuus on rajoitettu 1 prosenttiin (tuhatta tonnia) Jalostamot ja muu valmistus Teollisuus Koti taloudet Liikenne Voima laitokset Yhteensä 404 207 574 329 158 75 81 27 901 2119 350 988 1131 Vertailu- skenaario Jos raskaassa polttoölyssä rikkiä 1% Erotus Happamoitumisstrategiaa varten tehty selvitys osoitti, että kahdentoista jäsenvaltion osalta (poikkeuksena Espanja, Portugali ja Kreikka) rikkipitoisuudeltaan alhaisten raskaiden polttoöljyjen käyttö tietyillä aloilla, esim. liikenteessä ja kotitalouskäytössä, on taloudellisesti kannattava päästöjen vähentämisvaihtoehto välitavoitteen saavuttamiseksi. Muilla aloilla, 14 kuten voimalaitoksissa ja teollisuudessa rikin poistaminen savukaasuista oli yleensä taloudellisesti kannattavampaa ja myös tehokkaampaa päästöjen vähentämisen kannalta. vähentää yhteydessä aiheelliseksi estämisstrategiansa Koska raskaiden polttoöljyjen käyttö vaikuttaa merkittävästi S02-päästöihm, komissio katsoo happamoitumisen raskaista polttoöljyistä peräisin olevia S02-päästöjä asettamalla rajat sallitulle rikkipitoisuudelle. Ottaakseen huomioon yhdennetystä arvioinnista saatavat johtopäätökset ja välttääkseen kannattamattomia menoja komissio tunnustaa, että yleisestä rikkipitoisuusrajasta on tarpeen myöntää poikkeuksia sellaisissa maissa tai sellaisilla alueilla, joiden ympäristöolosuhteet sen sallivat, sekä joillakin teollisuudenaloilla, jotka jo soveltavat päästöjä vähentävää teknologiaa (esimerkiksi savukaasujen rikinpoistoa), jonka avulla S02-päästöjen vähentämisessä päästään yhtä hyviin tai parempiin tuloksiin. Erityisesti kaikissa raskaita polttoöljyjä koskevissa. <"?r5nö;p>ä o;is; otettava huomioon suurten polttolaitosten päästöistä annetun direktiivin H?i ''SP9/F7Y säännökset ja siihen ehdotetut muutokset (ks. 4. 4 kohta). Tällä hetkellä wv v'c^aar. että direktiivin 88/609/ETY tarkistuksessa siihen sisällytetään (nykyiseen suurille ÎKok^'v'ïï; po^totei'oksille raskaiden p. ^h,. ^"ij--jcr. rikkipitoisuuden suhteen. sisältyvien kaltaisia) päästörajoja koskevia liikkumavaraa niiden käyttämien jonkin verran säännöksiä, jätetään joilla tiedonannon TämäD raskaiden polttoöljyjen rikkipitoisuuksia koskevaksi neuvoston direktiiviksi, johon on sisällytetty edellä esitetyt Periaatteet liitteenä on ehdotus kaasuöljyjen ja Bunkk:criöljyn rikkipitoisuuden valvontaa käsitellään jäljempänä kohdassa 4. 5. 4. 4 LCP-ja ÏPPC-direktiiveihin liittyvät toimet: Kiinteiden lähteiden päästöjen valvonta ilmaan suurista tiettyjen valmistelee polttolaitoksista I i'»det päästöraja-arvot rajoittamisesta annetun direktiivin 88/609/ETY pääsevien K^~" v~> cp^">iPusr?ieslöJGn (LCP-direktiivi) i«. '«""U»k?«c yhteydessä uusia raja-arvoja uusien suurten polttolaitosten S02- ja NOx- f:-"j--t*;ï>. epäpuhtauksien perustuvat rii^irt^""ncRsa käytettävissä olevaan tekniikkaan. Komission yksiköt tutkivat direktiivin ^ v ^ r i ^ Tv tarkistusta valmistellessaan muun muassa sitä, olisiko syytä asettaa kansalliset ns;;i-'pi »1?l <;okä uusille että olemassa oleville laitoksille. Päästörajat ovat perusteltuja ' ^ V c l i K rn kannattavuuden ja ympäristön laatua koskevien tavoitteiden saavuttamisen kannaltsL LCP-direktiivi n tarkistusta varten tehty selvitys sekä useissa jäsenvaltioissa saatu käytärraön kokemus ovat osoittaneet, että suurten polttolaitosten päästöihin on taloudellisesti kannattavampaa puuttua asettamalla päästöille enimmäismäärä (mahdollisesti raja-arvoihin yhdistämisiä) kuin käyttämällä ainoastaan päästönormeja. parhaaseen ilman Happamoitti »strategiaa varten tehdyn selvityksen johtopäätökset osoittivat SvVp^ästöjen osalta, että olemassa olevien suurten polttolaitosten savukaasujen rikinpoisto tai samaan tähtäävät päästörajat taikka samaan kokonaisvähennykseen johtava päästöjen enimmäismäärä on välttämätöntä kaikissa jäsenvaltioissa Kreikkaa, Portugalia ja osittain myös Espanjaa lukuun ottamatta. 15 NOx-päästöjen osalta, että olemassa olevien suurten polttolaitosten savukaasujen dentrifikointi tai samaan tähtäävät päästörajat taikka samaan kokonais vähennykseen johtava päästöjen enimmäismäärä ovat välttämättömiä kaikissa jäsenvaltioissa Kreikkaa, Portugalia, Espanjaa, Italiaa, Suomea ja Luxemburgia lukuun ottamatta. Komission ehdotuksessa LCP-direktiivin tarkistamiseksi otetaan huomioon happamoitumista koskevan 50 prosentin tavoitteen saavuttaminen vuoteen 2010 mennessä. IPPC-direktiivin (96/61/EY) mukaiset päästörajat, joita uusien polttolaitosten on noudatettava vuoteen 1999 mennessä ja olemassa olevien laitosten vuoteen 2007 mennessä, perustuvat tekniikkaan ottaen tässä direktiivissä määriteltyyn parhaaseen käytettävissä olevaan huomioon maantieteellinen sijainti, paikalliset ympäristöolosuhteet, ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen vähentämistä koskevat säännökset ja IPPC-direktiivin ensisijainen tavoite, joka on päästöjen estäminen tai, jos tämä ei ole mahdollista, yleisesti ympäristönsuojelun korkea taso. vähentäminen, päästöjen voitaisiin saavuttaa jotta tehdyn tiukkaa selvityksen IPPC-direktiivi on tärkein väline myös teollisuudessa syntyvien päästöjen vähentämisessä. erotuksen tueksi Happamoitumisstrategian 50 prosenttisen kaventamistavoitteen saavuttamiseksi olisi taloudellisesti kannattavaa soveltaa teollisuusprosessien S02-päästöjen valvontaa kaikissa yhteisön jäsenvaltioissa Kreikkaa ja Portugalia lukuun ottamatta. Kymmenen jäsenvaltion, Kreikkaa, lukuun ottamatta, olisi valvottava myös Portugalia, Espanjaa, teollisuusprosessien NOx-päästöjä. Samaan päästöjen kokonaisvähennykseen taloudel-lisesti kannattavammalla taloudellisten johtavien päästöjen tavalla ohjauskeinojen soveltaminen on myös mahdollista. tulosten mukaan enimmäismäärien ja Suomea Italiaa tai Happamoitumisstrategiaa varten tehdyn selvityksen johtopäätös on näin ollen, että välitavoitteen saavuttamiseksi tarvitaan yhteisön laajuisesti tai alueellisesti toteutettavia teollisuuden päästöjen vähentämiseksi. ja täydentäviä Käytettävissä olevat oikeudelliset välineet ovat suurten polttolaitosten päästöistä annetun direktiivin 88/609/EY tarkistaminen ja IPPC-direktiivi. toimenpiteitä polttolaitosten 4. 5 Merenkulun päästöihin liittyvät toimet Kun kansainvälisen merenkulun päästöt sisällytettiin 50 prosentin välitavoitteeseen, alusten S02-päästöjen vähentämisen osoitettiin olevan taloudellisesti kannattavaa Itämerellä ja Pohjanmerellä ja typen oksidipäästöjen vähentämisen Itämerellä, Pohjanmerellä ja joissakin Atlantin valtameren osissa. S02-päästöjä voidaan vähentää alentamalla bunkkeripolttoöljyjen rikkipitoisuutta käyttö vähentämistoimenpiteisiin. katalysaattorin sisällyttämällä oksidipäästöjä typen ja Aluksissa käytettävän bunkkeripolttoaineen rikkipitoisuuksista ei ole olemassa kansainvälistä sääntelyä. Sääntelyä on kuitenkin ehdotettu osana Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) yleissopimusta alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä (MARPOL- yleissopimus). Tätä yleissopimusta ollaan tarkistamassa, ja neuvottelut on määrä saada päätökseen vuoden 1997 lopulla. Alustavissa yleissopimuksen tarkistamista koskevissa keskusteluissa Itämeren rantavaltiot ovat ehdottaneet, että Itämeri määriteltäisiin S02- 16 rantavaltiot pyrkivät saamaan aikaan päästöille alttiiksi vyöhykkeeksi. Pohjanmeren vastaavan määritelmän koko Pohjanmeren ja Englannin kanaalin alueelle tai osalle siitä. On ehdotettu, että tällaisilla herkillä vyöhykkeillä alukset saisivat käyttää polttoaineenaan vain sellaista bunkkeriöljyä, jonka rikkipitoisuus on enintään 1,5 prosenttia. Itämeren ja koko Pohjanmeren ja Englannin kanaalin alueen tai sen joidenkin osien määritteleminen S02-päästöille alttiiksi vyöhykkeeksi sekä aluksissa käytettävän bunkkeripolttoaineen rikkipitoisuuden rajoittaminen näillä vyöhykkeillä olisi komission selvitysten mukaan taloudellisesti erittäin kannattava toimenpide toteutettavaksi osana happamoitumisen estämistä koskevaa EY:n yhdennettyä strategiaa. Näin ollen komissio katsoo, että MARPOL-yleissopimuksen käynnissä olevan tarkistuksen yhteydessä kaikkien jäsenvaltioiden pitäisi kannattaa Itämeren ja koko Pohjanmeren ja Englannin kanaalin alueen tai sen osien määrittämistä S02-päästöille alttiiksi vyöhykkeiksi. MARPOL-yleissopimuksen tarkistuksen jälkeen jäsenvaltioiden olisi pantava herkkiä vyöhykkeitä koskevat määräykset täytäntöön niin pian kuin on käytännössä mahdollista. Komissio tekee tarvittaessa ehdotuksia, joilla taataan, että jäsenvaltiot panevat kyseiset määräykset nopeasti täytäntöön. 4. 6 Keski-ja Itä-Euroopan maihin liittyvät toimet toimenpiteitä lainkäyttöalueensa ulkopuolella. Esimerkiksi EY ja sen jäsenvaltiot voisivat toimia ulkosuhteissaan aktiivisesti ja edistää taloudellisesti kannattavia rikkipäästöjen vähentäminen joissakin EY:n ulkopuolisissa maissa vuoden 1994 rikkipöytäkirjassa sovittua enemmän näyttää olevan taloudellisesti kannattavaa happamoitumisen vähentämiseksi EY:n alueella. Lisäksi NOx- ja NH3-päästöjä koskevat tiukemmat rajoitukset, joita useita epäpuhtauksia koskevaan CLRTAP:n tulevaan pöytäkirjaan suunnitellaan, vaikuttaisivat osaltaan siihen, että happamoitumista koskevat kriittiset kuormitukset eivät ylittyisi. On taloudellisesti kannattavaa ja happamoitumista koskevien kriittisten kuormitusten alittumisen kannalta todennäköisesti välttämätöntä, että päästöjä vähennetään edelleen ei ainoastaan jäsenvaltioissa, vaan myös Keski- ja Itä-Euroopan maissa (KIE), erityisesti niissä, jotka ovat EY-maiden naapureita. Edellä 3. 3 kohdassa esitetyt päästöjen vähennykset perustuvat siihen olettamukseen, että päästöjä vähennetään EY:n ulkopuolisissa maissa niiden tällä hetkellä voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti ja ECE:n/CLRTAP:n pöytäkirjoissa edellytetyllä tavalla. Tällainen olettamus on järkevä, koska EY ei voi paljoa vaikuttaa kyseisten maiden happamoitumista koskeviin toimintatapoihin. Komission tekemät herkkyysanalyysit osoittavat erittäin selvästi, joidenkin KIE-maiden, happamoittavien päästöjen että vähentäminen antaa unionille mahdollisuuden pyrkiä kunnianhimoisempiin tavoitteisiin happaman laskeuman suhteen. tiettyjen maiden, erityisesti Komission happamoitumisstrategian tueksi tehty tieteellinen selvitys on osoittanut, että joistakin KIE-maista, kuten Puolasta, Tsekin tasavallasta, Unkarista ja Sloveniasta peräisin olevat päästöt vaikuttavat merkittävästi happamoittavien kriittisten kuormitusten ylittymiseen EY:ssä (ks. liite). Yleensä EY:n alueelta kuitenkin kulkeutuu enemmän happamoittavia päästöjä näihin maihin kuin niistä EY:hyn. Päästöjen väheneminen investointiyksikköä kohti on kuitenkin yleensä suurempi KIE-maissa kuin EY:ssä. Näin ollen ja koska päätöksiä tehdään tapauskohtaisesti, olisi mahdollista löytää tapaukset, joissa päästöjen vähentämisen edistäminen Keski- ja Itä-Euroopan maissa olisi kaikkien osapuolten kannalta hyödyllistä ja taloudellisesti kannattavaa. Yhteisön olisi pyrittävä ja hyödyntämään niitä. Tavoitteen toteutumiseksi olisi tutkittava useita vaihtoehtoja. löytämään nämä tapaukset 17 liittymistä tasavalta, Unkari EY on kehittänyt yhteyksiä kymmenen Keski- ja Itä-Euroopan maan kanssa (Bulgaria, Latvia, Liettua, Puola, Romania, Slovakia, Slovenia, Tsekin ja Viro) kannustaakseen niiden lainsäädännön lähentämistä yhteisön lainsäädäntöön ja helpottaakseen siten tarvittavia ' mukautuksia, jos ja kun liittyminen tapahtuu. Ympäristönäkökohdat ja erityisesti ympäristöalaa koskevan yhteisön säännöstön hyväksy-minen kuuluvat tärkeimpiin aiheisiin strategiassa. Näiden maiden kanssa käytävässä vuoropuhelussa komissio pitää happamoitumista yhtenä tärkeimmistä keskustelunaiheista ympäristönsuojelun alalla. Komissio aikoo hyödyntää olemassa olevaa Phare-ohjelmaa ja sellaisia välineitä kuin esimerkiksi TAIEX (Technical Assistance and Information Exhange Office - teknisen avun ja tietojen vaihtotoimisto) ja DISAE (Development of Implementation Strategies for Approximation in Environment - täytäntöönpanostrategioiden kehittäminen ympäristöalan tehokkaaseen löytääkseen mahdollisuuksia yhteistyöhön happamoittavien päästöjen vähentämistä koskevissa hankkeissa. lähentämiseksi) edeltävässä sääntelyn Yksi tehokkaimmista välineistä päästöjen vähentämiseksi KIE-maiden kansantalouksissa on vaikuttaminen sekä julkisiin että yksityisiin investointeihin, erityisesti energiahuollon alalla. Komissio aikoo näin ollen käydä keskusteluja hallitusten, suurimpien teollisuus-konsernien ja rahoituslaitosten kanssa löytääkseen happamoitumista aiheuttavien päästöjen vähentämisen kannalta parhaat investointistrategiat. 4. 7 Valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevaan yleissopimukseen liittyvät toimet ECE/CLRTAP on tärkein väline, jolla Euroopan yhteisö ja sen jäsenvaltiot voivat edistää päästöjen vähentämistä maissa, jotka eivät ole EY:n jäseniä. Lisätoimet joissakin näistä maista ovat osoittautuneet taloudellisesti kannattaviksi ympäristön laatua koskevan EY:n 50 prosentin välitavoitteen saavuttamisen kannalta. Lopullisen tavoitteen saavuttamisen kannalta on lisäksi välttämätöntä, että kriittiset kuormitukset eivät ylity. Komission ja jäsenvaltioiden olisi näin ollen toimittava aktiivisesti CLRTAP-neuvotteluissa useita epäpuhtauksia koskevasta uudesta pöytäkirjasta ja edistettävä vuoden 1994 rikkipöytä-kirjan pikaista ratifiointia tarkistusta (ks. 4. 2 kohta), jotta näillä voitaisiin vaikuttaa happamoitumista ja siihen liittyviä ongelmia koskeviin EY:n ympäristötavoitteisiin. ja 4. 8 Mahdolliset toimet ammoniakkipäästöjen vähentämiseksi Jo olemassa olevan tai suunnittelun kohteena olevan EY-lainsäädännön odotetaan johtavan sään-töjen ammoniakkipäästöjen vähenemiseen. Ensinnäkin hyvän maanviljely tavan luomisen ja soveltamisen nitraattidirektiivin (91/676/EY) täytäntöönpanon kautta ei odoteta ainoastaan vähentävän nitraatin valumista pinta- ja pohjavesiin, vaan näin on mahdollista vähentää myös ammoniakkipäästöjä. Toiseksi IPPC-direktiiviä (96/61/EY) sovelletaan myös suuriin siipikarjan ja sikojen tuotantolaitoksiin samoin kuin teollisuuslaitoksiin, joilla on ammoniakkipäästöjä. Lantavarastojen peittämisellä, jota käsitellään metaanipäästöjen vähentämisstrategiaa koskevassa tiedonannossa (KOM(96)/557/2), voidaan lisäksi vähentää ammoniakkipäästöj ä. Happamoitumisstrategiaa koskevan taloudellisesti kannattavaa vähentää edelleen ammoniakkipäästöjä. Tutkimuksen mukaan erityisesti seuraavat toimenpiteet näyttävät kannattavan taloudellisesti: tutkimuksen mukaan on todellakin 18 tekniikat, joilla vähennetään ammoniakkipäästöjä lannan (lypsylehmien, karjan, sikojen, munivien kanojen, siipikarjan, lampaiden) käytön yhteydessä, muutamia maita (Suomi, Kreikka, Portugali ja Espanja) lukuun ottamatta, talleissa toteutettavat muutokset, joilla vähennetään siipikarjan aiheuttamia päästöjä, Suomea, Kreikkaa, Luxemburgia, Portugalia ja Espanjaa lukuun ottamatta, teollisuuden ammoniakkipäästöjen vähentäminen Suomea, Kreikkaa, Luxemburgia, Portugalia ja Espanjaa lukuun ottamatta. tehokkuuteen, nykyiseen ja Vähennystoimenpiteiden karjankasvatusalalla liittyvät vähenny stekniikoiden kustannuksiin näyttävät olevan ilmeisempiä kuin muiden epäpuhtauksien osalta. Koska ammoniakin vähentämistekniikat eivät ole yhtä vakiintuneita kuin muiden epäpuhtauksien, näyttää tarkoituksenmukaiselta päätettäessä toimenpiteiden valinnasta ehdotettujen kansallisten päästörajojen saavuttamiseksi. Uusien tutkimusten tulokset on otettava huomioon asetettaessa kansallisia päästörajoja. tulevaan päästöjen epävarmuustekijät harkintavaltaa jäsenvaltioille enemmän tasoon jättää ja 4. 9 Taloudelliset ohjauskeinot ja tarvittaessa lainsäädännön täydentäminen Ohjauskeinovalikoiman laajentaminen markkinoihin perustuvilla ohjauskeinoilla on yksi viidennen ympäristöalan toiminta ohjelman viidestä tärkeimmästä prioriteetista. Kansallisten päästöjen enimmäismäärien soveltaminen antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden käyttää taloudellisia ohjauskeinoja lisävälineinä kansallisella tasolla. Lähteisiin perustuvat edellisten lukujen toimenpide- ehdotukset on suunniteltu mahdollisuuksien mukaan siten, että taloudellisten ohjaus-keinojen käyttöön jää liikkumavaraa. Kansallisten enimmäismäärien soveltaminen on kuitenkin tärkein tavoite ja jäsenvaltioiden lähtökohta, kun ne suunnittelevat omia taloudellisia ohjauskeinoja (tai sääntelyä), joissa mennään ympäristöä koskevia yhteisiä vähimmäisvaatimuksia pidemmälle. Ohjauskeinot voivat olla 1) maksuja/veroja, 2) tukea, 3) vaihdettavia päästölupia ja 4) ympäristösopimuksia. Komissio on äskettäin hyväksynyt ympäristöveroja koskevan tiedonannon (KOM(97) 9 lopulli. ), jossa todetaan, missä olosuhteissa jäsenvaltiot voivat soveltaa ympäristöveroja. Tiedonannossa selvitetään sisämarkkinoihin liittyvää lainsäädäntöä, jäsenvaltioiden on jota ympäristöverojen noudatettava. Komissio on myös hyväksynyt tiedonannon ympäristö-sopimuksista (KOM(96) 561 lopull. ), jossa selvitetään tämän välineen käytölle asetettuja vaatimuksia. Kansalliset enimmäismäärät ja tiedonannot ovat jäsenvaltioiden toiminnan pääasiallisena ohjaajana laajennettaessa myönteisiä kokemuksia tarvittaessa taloudellisia ohjauskeinoja käyttämällä. ja -maksujen käyttöön ottoa harkitsevien Kansallisella tasolla sovellettavien taloudellisten ohjauskeinojen lisäksi on useita aloja, joilla EU:n tason taloudelliset ohjauskeinot tuovat lisäarvoa, kun pyritään pitämään päästöt kansallisten tehostamaan päästöjen vähenemistä rakenteellisilla muutoksilla energian käytössä ja maataloudessa, jotta kriitinen kuormitus ei laivaliikenteen maksut, maatalous sekä ylittyisi. Tällaisia aloja ovat energiaverotus, kansallisten enimmäismäärien yhteinen täytäntöönpano. enimmäismäärien alapuolella tai 4. 9. 1 Energia Energia-alalla siirtymistä energiamuodosta toiseen ja parantaa energiatehokkuutta. Tällä tavoin voitaisiin alentaa taloudellisten ohjauskeinojen käyttö voisi saada aikaan 19 joita aiheutuu ehdotettujen kansallisten NOx- kustannuksia, ja S02-päästöjen enimmäismäärien noudattamisesta, ja vähentää samalla C02-päästöjä. Tähän tarkoitukseen voidaan käyttää energiatuotteiden mukaan eriytettyjä verotoimenpiteitä. Komissio ei pidä tai tarkoituksenmukaisena verotoimenpiteiden eriyttämistä kutakin ympäristöongelmaa energiatuotetta koskevassa erillisessä direktiivissä. Ympäristöasiat olisi sen sijaan yhdennettävä osaksi yhtenäisempää energiatuotteita koskevaa yhteisön valmistevero järjestelmää neuvoston ja parlamentin pyyntöä noudattaen. Tästä syystä komissio ottaa energiaverotusta koskevassa direktiiviehdotuksessan huomioon, että on tarpeen ohjata markkinoita tehokkaampaan ja puhtaampaan polttoaineiden käyttöön, kuten ECOFIN-neuvosto 11 päivänä maaliskuuta 1996 esitti. Tämä mahdollistaa joustavamman kansallisen tason politiikan harjoittamisen sisämarkkinoilla. Harkittavat vaihtoehdot ovat raskaisiin polttoöljyihin sovellettavan verotuksen vähimmäistasojen eriyttäminen rikkipitoisuuden mukaan ja jäsenvaltioiden nimenomainen mahdollisuus eriyttää energiatuotteiden veroasteita niiden ympäristöystävällisyyden perusteella. Lisäksi uudet energiatuotteet voisivat kuulua yhteisön lainsäädännön soveltamisalaan ja tulevissa yhteisön verotasojen tarkistuksissa otettaisiin ympäristötavoitteet huomioon. Ehdotuksella odotetaan ja C02-päästöjen saatavan aikaan vähäinen, mutta ei merkityksetön, NOx-, S02- vähentyminen. 4. 9. 2 Laivaliikenne Edellä 4. 5 kohdassa kerrottiin Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä (IMO) käytävistä keskusteluista alempien raja-arvojen asettamisesta bunkkeripolttoaineiden rikki-pitoisuudelle. MARPOLin yhteydessä käsitellyt lähestymistavat eivät ole tyhjentäviä ja käytettävissä on edelleen. MARPOLin lisäjärjestelyjä yhteydessä käytävissä keskusteluissa ei myöskään käsitellä riittävästi laivaliikenteen NOx- päästöjä. laivaliikenteen S02-päästöjen vähentämiseksi Yksi mahdollisuus on ympäristönäkökohtien perusteella eriytettyjen laivaliikenteen maksujen käyttö. Ruotsissa tähän tarkoitukseen aiotaan käyttää yleistä maksujärjestelmää, joka on sopusoinnussa nykyisten laivaliikenteen maksujen kanssa. Typen oksidien osalta Ruotsissa ja osa keskustellaan mahdollisuudesta hyvittää katalysaattoreiden käyttökustannukset pääomakustannuksista. Laivoilta kerättäisiin korkeampia ympäristönäkökohtiin perustuvia maksuja, jos niihin ei ole asennettu katalysaattoria. Rikin osalta Ruotsissa harkitaan nykyisten majakkamaksujen keskimääräisen tason korottamista ja hyvitysten myöntämistä laivoille, jotka käyttävät sellaisia polttoaineita, joiden rikkipitoisuus on alhainen (vähemmän kuin 0,5 prosenttia). Komissio voisi tässä yhteydessä tutkia tarkemmin mahdollisuutta eriyttää laivaliikenteen maksuja joissakin jäsenvaltioissa happamoittavien päästöjen vähentämiseksi edelleen taloudellisesti kannattavalla tavalla. 4. 9. 3 Maatalous soveltaa monia käytettävissä olevia Maataloudessa 50 prosentin välitavoite voidaan saavuttaa taloudellisesti kannattavalla tavalla tarvitsematta teknisiä vähentämistoimenpiteitä. Ammoniakkipäästöjen vähentämiseksi käytettävien teknisten lisätoimenpiteiden mahdollisten vaikutusten lisäksi yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) kehittämisellä edelleen vuoden 1992 lähestymistavan pohjalta voitaisiin vaikuttaa myönteisesti ammoniakkipäästöjen tasoon. Kehittämisessä voitaisiin ottaa huomioon ammoniakki-päästöjen vähentämistarve muistaen, että ammoniakkipäästöt ovat vain yksi maatalouden ympäristöongelmista. Myös muut ongelmat, kuten nitraattien joutuminen pinta- ja pohjavesiin sekä metaanipäästöt, ovat 20 merkittäviä ja niitä olisi hyvä käsitellä happamoitumisen kanssa yhdessä. Viidennen ympäristöalan toimintaohjelman (KOM(95) 647 lopull. ) vuonna 1996 tehdyssä tarkistuksessa yksi tärkeimmistä asioista on ympäristönäkökohtien ottaminen huomioon muilla politiikan lohkoilla. Happamoitumisen kannalta erityisen merkittäviä ovat seuraavat vuoden 1996 tarkistuksessa mainitut tärkeimmät kohdat: a) maatalouden markkinavälineiden yhteyden kehittäminen edelleen yhteisen maatalouspolitiikan kehittämisperiaatteiden mukaisesti siten, ja markkinapolitiikka, maaseudun kehittäminen ja ympäristöpolitiikka nivotaan paremmin yhteen, turvautumista markkinahintojen ympäristövaatimusten vähennetään tukemiseen välisen että ja b) tuotannon, kestävän maanviljelyteknologian laajaperäisen luonnonmukaisen maataloustuotannon edistäminen läheisessä yhteistyössä kyseisten toimijoiden kanssa: asetus 2078/92 on hyvä esimerkki tällaisesta yhteistyöstä ja sillä on mahdollista vaikuttaa ammoniakkipäästöjen vähenemiseen. ja Taloudellisia ohjauskeinoja (esimerkiksi lannoiteverot, joita on käytetty joissakin maissa) voitaisiin tutkia keinona vähentää päästöjä edelleen, jotta kriittisiä kuormituksia ei ylitettäisi. 4. 9. 4 Kansallisten enimmäismäärien yhteinen täytäntöönpano Yhteinen täytäntöönpano merkitsee sitä, että vähintään kaksi toimijaa tekee yhteistyötä tiettyjen sitoumusten tai velvoitteiden täyttämiseksi. Happamoitumisstrategian yhteydessä tämä merkitsee sovittujen kansallisten päästöjen enimmäismäärien yhteistä täytäntöön-panoa. Yhteinen täytäntöönpano on otettu esille, koska sen avulla päästöt on mahdollista pitää enimmäismäärien alapuolella pienemmin kustannuksin. Vuoden 1994 rikkipöytä-kirjassa todetaan, että pöytäkirjan sopimuspuolet voivat laadittavien sääntöjen ja ehtojen mukaisesti panna velvoitteet (kansalliset päästöjen enimmäismäärät) täytäntöön yhteisesti. Muutamat tutkimukset osoittavat, että yhteisellä täytäntöönpanolla voidaan saada aikaan merkittäviä kustannussäästöjä. Näiden kustannussäästöjen toteutuminen ja ympäristön laatua koskevien tavoitteiden saavuttaminen samanaikaisesti ei ole yhtä yksioikoista. Komissio tutkii yhteisen täytäntöönpanon mahdollisia vaikutuksia kansallisia päästöjen enimmäismääriä koskevassa tulevassa direktiiviehdotuksessaan. 4. 10 Mahdolliset liikenteen päästöihin liittyvät lisätoimet laajasti yhteisön voimassa olevassa Tieliikenteen päästöjen valvontaa säännellään lainsäädännössä. Komissio hyväksyi äskettäin (KOM(96) 248 lopull. ) ehdotukset uusiksi ja tiukemmiksi päästöjä ja polttoaineita koskeviksi normeiksi, jotka on tarkoitus ottaa käyttöön vuoteen 2000 mennessä. Vuoden 1998 loppuun mennessä komission on tarkoitus esittää ehdotuksensa ajoneuvojen ja polttoaineiden uusiksi laatunormeiksi, jotka tulevat voimaan vuodesta 2005. (KOM (95) 350 lainsäädännöksi Komission ehdotus maastokäyttöisistä liikkuvista lähteistä aiheutuvien päästöjen vähentämisestä on edistynyt hyvin ja neuvosto ja parlamentti todennäköisesti hyväksyvät sen lähitulevaisuudessa. Komissio tutkii mahdollisuuksia näiden päästönormien tiukentamiseksi edelleen sekä niiden laajentamiseksi käsittämään suurempi joukko ajoneuvoja. lopull. ) yhteisön laajuiseksi 21 4. 11 Energiatehokkuutta ja energian säästöä edistävät toimet Kuten muualla tekstissä on esitetty (3. 3 kohta ja liite) energian kulutuksen ja energian ilmakehään vapautuvien tuotantotapojen muutokset saattavat vaikuttaa merkittävästi happamoittavien päästöjen määrään. Tämän seurauksena vaihtoehtoisten ja uusiutuvien energianlähteiden kehittämiseen sekä energian säästöön tähtäävät aloitteet voivat johtaa happamoittavien päästöjen vähenemiseen. Yhteisön tasolla JOULE-ohjelma tarjoaa näköaloja järkevämpään energian käyttöön ja energian säästöön. FAIR-ohjelmassa tutkitaan muun muassa uusiutuvien raaka-aineiden käyttöä ja "puhtaan" energian tuotantoa. Esittelyohjelmat, kuten ALTENER ja SAVE, teknologioiden helpottavat vaihtoehtoisten energianlähteiden kehittämistä. Näiden tutkimusohjelmien ja esittelyohjelmien tulokset vaikuttavat energian kulutukseen ja eri energianlähteitä käyttäen tapahtuvan energiantuotannon tasapainoon sekä johtavat happamoittavien päästöjen vähenemiseen. ja energiaa säästävien lopull. ) Koheesiopolitiikkaa korostetaan tarjoavat kiihokkeita ympäristöystävällisen tuotannon, muun muassa uusiutuvan energian ja energiaa säästävien teknologioiden käytön, edistämiseksi. ja ympäristöä koskevassa rakennerahastot (KOM(95) 509 tiedonannossa lisäksi, että 4. 12 Tarkastelumenettely Kuten edellä mainittiin, lopullista päämäärää ei voida saavuttaa vuoteen 2010 mennessä, vaikka sovellettaisiin teknisesti toteutettavissa olevia vähentämistoimenpiteitä EY:n sisällä. Sen vuoksi komission on käsiteltävä asiaa uudelleen myöhemmässä vaiheessa. Komissio tarkastelisi silloin happamoitumisstrategiaa ja arvioisi siihen mennessä saavutettuja tuloksia sekä jäsenmaiden mahdollisuuksia niiden päästörajojen saavuttamisen suhteen, joita välitavoitteen saavuttaminen vuoden 2010 määräaikaan mennessä vaatii. Tämän arvion ja esimerkiksi mahdollisen happamoitumisen kriittisen kuormituksen osalta ja ottaen huomioon päästöjen vähentämiseksi jo tarvittavia lisätoimenpiteitä olemassa olevan happamoitumisstrategian täydentämiseksi, jotta tavoite olla ylittämättä kriittisiä kuormituksia saavutettaisiin. toimenpiteet komission olisi yksilöitävä asiaa koskevan ja ehdotettava perusteella tieteellisen toteutetut näytön uuden Ehdotetaan, että komissio esittäisi ennen vuoden 2004 loppua neuvostolle kertomuksen, jossa tapahtuneesta kerrottaisiin happamoittavien edistyksestä, sekä arvioitaisiin jäsenmaiden mahdollisuuksia päästörajojen saavuttamisen suhteen ennen vuotta 2010. Tämän kertomuksen ja mahdollisen uuden happamoitumiseen liittyvän tieteellisen näytön perusteella komission olisi esitettävä neuvostolle tarkistettu happamoitumisstrategia ennen vuoden 2004 loppua. ilman epäpuhtauspäästöjen vähentämisessä 22 5. ALUSTAVA ARVIO KOMISSION AIHEUTUVISTA HYÖDYISTÄ JA STRATEGIAN KUSTANNUKSISTA STRATEGIASTA YMPÄRISTÖLLE tuloksena on välitavoitteeksi asetettu erotuksen kaventaminen Komission strategian 50 prosentilla koko Euroopan yhteisön alueella. Ekosysteemialueiksi muutettuna kussakin maassa, jossa kriittiset kuormitukset ylitetään, komission strategia johtaa merkittävään parannukseen verrattuna vuoden 1990 tilanteeseen (ks. taulukko 5). Taulukko 5: Ekosysteemit, joissa happamoitumisen kriittiset kuormitukset ylitetään. Tilanne vuonna 1990 ja vuonna 2010 vertailuskenaarion mukaan (REF) sekä happamoitumisstrategian täytäntöönpanon jälkeen (STRAT). (tuhansina hehtaareina) Maa Itävalta Belgia Tanska Suomi Ranska Saksa Kreikka Irlanti Italia Luxemburg Nederland Portugali Espanja Ruotsi 1990 2010 (REF) 2010 (STRAT) 2 896 (59%) 943 (19%) 642 (13,2%) 477 (77%) 174 (18%) 117 (19%) 38 (3,9%) 9 ( 1,4%) 21 (2,2%) 5 016 (16%) 1211 (3,8%) 1 144 ( 3,6%) 618 (4,3%) 82 (0,6%) 40 (0,3%) 6 972 (80%) 2 541 (29%) 978 (11,3%) 0 (0%) 23 (4,8%) ' 0 ( 0%) 4 (0,7%) 0 ( 0%) 1 (0,1%) 1 160 (18%) 285 (4,3%) 103 ( 1,6%) 15 (17%) 7 (7,5%) 282 (88%) 121 (38%) 1 (0%) 0 (0%) 74 (0,9%) 24 (0,3%) 10 108 (23%) 1 235 (2,8%) 2(2,2%) 23 (7,3%) 0 ( 0%) 10 (0,1%) 699(1,6%) Yhdistynyt kuningaskunta 4 741 (60%) 2 112 (27%) 809 (10,3%) EY15 32 557 (24%) 8 719 (6,5%) 4 481 (3,3%) Tässä yhteydessä olisi muistettava, että suuremmat vähennykset kuin ne, joita on suunniteltu 50 prosentin välitavoitteen saavuttamiseksi, ovat tarpeen, jotta saavutettaisiin lopullinen tavoite olla ylittämättä kriittisiä kuormituksia. Lisäksi happamoituminen on ainoastaan yksi useista ympäristönäkökohdista, joilla voidaan perustella rikkidioksidin, typen oksidien ja ammoniakin päästöjen vähentämisen tarvetta. Sen vuoksi myös nämä näkökohdat olisi otettava huomioon harkittaessa mahdollista toimenpiteiden tarvetta ja vaihtoehtoja päästöjen vähentämiseksi, (ks. 2. 2 kohta). Vähennyksistä aiheutuvien lisämenojen eli välitavoitteen saavuttamisen edellyttämistä lisätoimenpiteistä vertailuskenaarioon verrattuna vuosittain aiheutuvien menojen on arvioitu olevan koko EY:n osalta 7 miljardia ecua vuoteen 2010 mennessä. Tämä arvio perustuu sille oletukselle, että vähennykset saadaan aikaan ainoastaan teknisten toimenpiteiden avulla. Olisi 23 huomattava, että tutkituissa vähennysvaihtoehdoissa ei oteta huomioon muita kuin teknisiä vähennystoimenpiteitä, kuten rakenteellisia muutoksia (mukaan lukien siirtyminen toisiin energiamuotoihin) eri aloilla. I. istiksi yhteisön tekemiif ilnuixlonmnnlostn JM siihen liittyvää erityisesti hiilidioksidin, vähentämistä koskevat kansainväliset kasvihuonekaasujen, sitoumukset merkitsevät myös happamoittavien päästöjen huomattavaa vähenemistä ja sen seurauksena myös happamoitumisstrategian arvioitujen kustannusten alenemista (ks. päästövähennysten 3. 4 kohta). Sen vuoksi liittyvät toteuttamiskustannukset on arvioitu kustannukset esitetään yksityiskohtaisemmin liitteessä. liian suuriksi. Erotuksen kaventamiseen todennäköistä, tarvittavien että on Taulukko 6: Välitavoitteen saavuttamisen edellyttämästä päästöjen valvonnasta aiheutuvat lisäkustannukset (miljoonaa ecua/vuosi, vuonna 2010) EY15 S02 2 940 NOx 1795 NH3 2 305 Yhteensä 7 040 6. POSITIIVISET SIVUVAIKUTUKSET/KAKSINKERTAISET HYÖDYT Vaikka tämän strategian painopiste on happamoitumisessa (hapan laskeuma), on tärkeää huomata, että happamoittavien epäpuhtauksien ilman mukana kulkeutuvilla päästöillä on muita haitallisia vaikutuksia ympäristöön. Happamoittavien ilman epäpuhtauspäästöjen vähentäminen tuo siten mukanaan muita hyötyjä, koska se auttaa vähentämään muita samojen epäpuhtauksien aiheuttamia ympäristöongelmia, kuten rehevöitymistä, alailma-kehän otsonin lisääntymistä, rakennusten ja rakennusmateriaalien syöpymistä ja ihmisten terveydelle aiheutuvia haittoja. Päästöjen vähennykset EY:ssä johtavat lisäksi laskeumien vähentymiseen EY:n ulkopuolisissa maissa. Näistä sivuvaikutuksista on tutkittu syvällisemmin varsinkin rehevöitymiseen ja otsoniin kohdistuvia vaikutuksia sekä EY:n ulkopuolisille maille koituvia hyötyjä. Ilman laatuun kohdistuvia sivuvaikutuksia ei ole tutkittu yksityiskohtaisesti, mutta joitakin johtopäätöksiä voidaan silti tehdä. Jäljempänä esitetään yhteenveto tuloksista. 6. 1 Rehevöityminen Tutkimus on osoittanut, että vuonna 1990 rehevöitymisen kannalta kriittiset kuormitukset ylitettiin yli 34 prosentilla EY:n ekosysteemien alueista. Tämä vastaa noin 38 miljoonan hehtaarin aluetta. Vertailuskenaariossa ennakoitujen vuoteen 2010 mennessä tapahtuvien päästöjen vähennysten tuloksena tämä luku pienenee 19 prosenttiin eli 21 miljoonaan hehtaariin. Erotuksen 50-prosenttisen kaventamistavoitteen edellyttämät vähennykset johtaisivat kriittisen kuormituksen ylittämiseen yli 13 prosentilla eli 15 miljoonalla hehtaarilla ekosysteemin alueesta. Tämä merkitsisi parannusta, jossa vertailutilanteeseen nähden on jo edistytty yli puoleen väliin kohti tilannetta, jonka saavuttamista EY:n toimenpiteillä pidettiin parhaimmillaan teknisesti mahdollisena. Herkkyysanalyysinä arvioitiin happamoitumisen ja rehevöitymisen kriittisille kuormituksille, jotka olivat nimenomaisina laskeumaan kohdistuvina tavoitteina optimoinnissa, perustuvien yhdistettyjen ympäristön laatutavoitteiden käytön tulosta. Tulos osoitti pientä siirtymistä rikkidioksidipäästöjen vähentämisestä kohti typen oksidien ja ammoniakin päästöjen vähentämistä. Tämä piti paikkansa erityisesti EY:n eteläisissä ja keskiosissa, kuten Espanjassa, Italiassa, Ranskassa ja Saksassa. Rehevöitymisen osalta ekosysteemin suojelun 24 taso parani siten, että kriittiset kuormitukset ylitettiin alle 10 miljoonalla hehtaarilla, samoin kuin happamoitumisen osalta. Myös kustannukset tämän skenaarion lisäkustannukset olivat yhteensä 9,4 miljardia ecua verrattuna pääskenaarion 7 miljardiin ecuun. lisääntyivät: 6. 2 Otsoni Alailmakehän otsonin vaikutuksia tutkittiin käyttämällä EMEP-mallia, joka perustuu happamoitumistutkimuksen mukaisiin NOx-päästöihin. Haihtuvien orgaanisten yhdisteiden (VOC) arvioidut päästöt vuoden 2010 osalta otettiin ECE:n/CLRTAP:n nykyisistä vähennyssuunnitelmista (CRP), jotka perustuvat ensi sijassa kansallisesti annettuihin tietoihin. Jotta tutkimus olisi johdonmukainen ja realistinen, Auto/Oil-toimenpidepaketista johtuvat ehdotukset päästöjen lisävähennyksiksi otettiin mukaan EY:n jäsenvaltioiden osalta. Tutkimus osoitti, että useimmissa jäsenvaltioissa on tapahtunut merkittävää edistystä. Vertailuskenaariossa vuoteen 2010 mennessä metsien, sadon ja kasvillisuuden kriittiseksi kynnystasoksi asetetun 40 ppb:n sekä terveyden viitteelliseksi kriittiseksi kynnystasoksi asetetun 60 ppb:n ylittäminen väheni lähes koko EY:n alueella vuoteen 1990 verrattuna. Parhaiten on edistytty 60 ppb -tason ylittämisen kohdalla; CLRTAP käyttää tätä tasoa terveyteen kohdistuvia vaikutuksia. Päästöjen ilmaisemaan mahdollisia lisävähennykset edelleen vahingoittuneimmilla alueilla. Joillakin pienemmillä alueilla otsonitasot kuitenkin nousisivat lisävaatimukset VOC-päästöjen vähentämiseksi poistavat tai vähän. Todennäköisesti vähentävät merkittävästi näitä kielteisiä sivuvaikutuksia. pääskenaariossa otsonitasojen alenemiseen ihmisten johtavat 6. 3 Ilman laatu S02 ja NOx-päästöjen vähenemisestä johtuu, että näiden epäpuhtauksien sekä niiden sivutuotteiden (esim. hiukkaspäästöt ja otsoni) kerääntyminen ilmassa vähenee. Tämä olisi ihmisten terveyden sekä rakennusten ja rakennusmateriaalien ja hyödyllistä myös historiallisen ja kulttuuriperinnön kannalta. Osa näistä hyödyistä on otettu huomioon taloudellisessa arvioinnissa (ks. 6. 5 kohta). 6. 4 Tilanteen paraneminen EY:n ulkopuolella Koska päästöjen vaikutukset yleensä ulottuvat valtiosta toiseen, niiden vähennykset EY:ssä johtavat laskeumien vähenemiseen ja siitä seuraavaan happamoitumisen kriittisten kuormitusten ylitysten vähenemiseen EY:n ulkopuolisissa maissa. Laskelmat osoittavat, että esimerkiksi ekosysteemin suojelun taso näissä maissa paranisi vuoteen 2010 mennessä 97:stä 98 prosenttiin tuloksena pääskenaarion vähennyksistä verrattuna vertailuskenaarioon. Toisin sanoen ekosysteemin aïue, jolla kriittiset kuormitukset ylitetään EY:n ulkopuolisissa maissa, pienenee yhdestätoista yhdeksään miljoonaan hehtaariin. Tilanne oli parantunut monissa EY:n ulkopuolisissa maissa, eniten kuitenkin Norjassa, Tsekin tasavallassa, Puolassa, Venäjällä ja Sveitsissä, kun asiaa tarkasteltiin sen alueen koon perusteella, jolla kriittiset kuormitukset ylitettiin. Vuoteen 2010 mennessä otsonin (ks. 6. 2 kohta) kriittisten kynnystasojen ylittäminen vähenisi kaikissa EY:n ulkopuolisissa maissa. Rehevöitymisen osalta kriittiset kuormitukset ylitettiin vuonna 1990 yli 10 prosentilla ekosysteemin alueesta eli yli 39 miljoonalla hehtaarilla EY:n ulkopuolisissa maissa. Viiteskenaarion mukaan alue pienenisi vuoteen 2010 mennessä noin 27 miljoonaan hehtaariin. Pääskenaarion mukaiset päästöjen vähennykset EY:ssä vähentäisivät kriittisten 25 kuormitusten ylityksiä edelleen noin kuuteen prosenttiin tai 25 miljoonaan hehtaariin. Tilanne paranisi monissa EY:n ulkopuolisissa maissa, mutta tarkasteltaessa suojeltujen alueiden suuruutta, parannukset olisivat suurimpia Tsekin tasavallassa, Norjassa (jossa ylityksiä ei enää tapahtuisi), Sveitsissä, Puolassa ja Unkarissa. 6. 5 Tiettyjä hyötyjä koskeva taloudellinen arviointi saavuttamiseksi vaadittavista päästörajoituksista Happamoittavien päästöjen lisävähennykset ovat hyödyllisiä ihmisten terveyden, rakennusten ja rakennusmateriaalien, sadon, metsien sekä maa- ja vesiekosysteemien kannalta. Näiden hyötyjen arviointi on ollut PO XII:n työn kohteena niin sanotussa ExternE-hankkeessa. Mainitun hankkeen yhteydessä kehitettyä menetelmää sovellettiin happamoitumisstrategian aiheutuvien hyötyjen välitavoitteen arvioimiseen. Tarkemmin sanoen haitallisten ympäristövaikutuksien välttämisestä johtuvat rahalliset lisähyödyt arvioitiin. Konsultti arvioi kansanterveyteen kohdistuvia vaikutuksia ja nykyaikaisten kuolleisuuden rakennusmateriaalien vahingoittumista. Tutkimuksessa ei arvioitu useita tärkeitä hyötyjä, kuten vähentyneitä metsätuhoja (tai niiden vaaran vähentymistä), metsien toimintojen paranemista (esim. maaperän tasapaino, hiilen sitominen ja monimuotoisuus), parannuksia muissa maa- ja vesiekosysteemeissä ja vaikutuksia historialliseen ja kulttuuriperintöön. sairastavuuden perusteella, vaikutuksia satoon ja olisivat ihmisten Suurimmat taloudelliset hyödyt ilmenisivät tutkimuksen mukaan terveyteen liittyvien haittojen vähenemisenä, joka johtuu ensisijaisesti sekundääristen epäpuhtauksien, kuten sulfaatin ja nitraattiaerosolien sekä otsonin alentuneista tasoista. Johtopäätöksenä oli, että tarkasteltaessa asiaa EY: n osalta kokonaisuutena hyödyt olisivat suuremmat kuin kustannukset. Hyödyt Saksassa, Ranskassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Italiassa, Espanjassa, Alankomaissa, Belgiassa ja Tanskassa. Ainoastaan yhden maan, Irlannin, osalta havaittiin, että saastumisen ehkäisemisestä aiheutuneet lisäkustannukset olisivat suuremmat kuin arvioidut rahalliset hyödyt. Jos kuitenkin otetaan ilmansaasteille altistumisen vaikutukset huomioon myös pitkäaikaisen kuolleisuuteen, hyödyt olisivat pitkällä aikavälillä suuremmat kuin kustannukset kaikissa jäsenvaltioissa. Luonnonvaroille ja kulttuuriperinnölle koituvat hyödyt, joita ei tällä hetkellä voida yhtä helposti ilmaista rahamäärinä, lisäisivät edelleen päästöjen vähennyksistä tulevia hyötyjä. (kroonisen) suurimpia (eli vertailuskenaarion Yhteenvetona voidaan todeta, että päästöjen lisävähennyksistä aiheutuvien vuosittaisten lisähyötyjen välitavoitteen lisäksi saavuttamiseksi) arvioitiin olevan lähes 20 miljardia ecua vuonna 2010 EU:n jäsenvaltioissa. Lisäksi EY:n ulkopuolisissa maissa syntyvien hyötyjen arvioitiin olevan noin 4 miljardia ecua. Näissä luvuissa ei ole otettu huomioon niin sanottuja pitkäaikaisia vaikutuksia kuolleisuuteen. tarvittavat vähennykset 26 Tiedonanto neuvostolle ja parlamentille: Yhteisön strategia happamoitumisen estämiseksi Liite Sisällysluettelo: 1. YMPÄRISTÖN LAADULLE ASETETTU TAVOITE: KRIITTINEN KUORMITUS 2. VÄLITAVOITTEET: LÄHESTYMISTAPANA EROTUKSEN KAVENTAMINEN 3. YHDENNETYN ARVIOINNIN MALLI: TALOUDELLINEN KANNATTAVUUS 4. SKENAARIOANALYYSIN OLETTAMUKSET JA LÄHTÖKOHTA 4. 1. Rajavuodet 4. 2. Oletettu energiankäyttö 4. 3. Vertailuskenaario 4. 4. Suurimmat teknisesti mahdolliset vähennykset 5. SKENAARIOANALYYSIN TULOKSET 5. 1. Välitavoitteiden määritteleminen 5. 2. Herkkyysanalyysi 5. 3. Sitovat ruudukon yksiköt Taulukot ja kuviot 27 1. YMPÄRISTÖN LAADULLE ASETETTU TAVOITE: KRIITTINEN KUORMITUS Kriittinen kuormitus ilmaisee tietyn ympäristön herkkyyden määrittelemällä kuinka suurta epäpuhtauksille altistumista tämä ympäristö sietää ennen kuin sille aiheutuu pitkäaikaisia tai muuten merkittäviä vaurioita. Kriittisen kuormituksen käsite perustuu tieteelliselle pohjalle ja sillä on merkitystä kestävän kehityksen kannalta, sillä ympäristö ei kestä pitkään jatkuvia kriittisen kuormituksen ylittäviä laskeumia. Strategian laatimisessa käytetyt happamoitumisen aiheuttamaa kriittistä kuormitusta koskevat tiedot määriteltiin valtiosta toiseen tapahtuvan ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevassa yleissopimuksessa (CLRTAP), joka tarkastettiin ja päivitettiin vuonna 1996. Tiedot tuotti CLRTAP'in kriittistä kuormitusta kartoittava keskus, Alankomaissa sijaitseva Vaikutustutkimusten koordinaatiokeskus CCE. Kymmenen EY:n jäsenvaltiota on tuottanut ja toimittanut CCE. lle kansallista tietoa. Nämä maat ovat Itävalta, Tanska, Suomi, Ranska, Saksa, Italia, Alankomaat, Espanja, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta. Lisäksi tietoa on tuottanut ja toimittanut myös kuusi EY:n ulkopuolista maata. Viiden jäljelle jäävän jäsenvaltion sekä muiden sellaisten Euroopan maiden osalta, jotka eivät ole toimittaneet tietoa CCE:lie, CCE pohjaa kriittistä kuormitusta koskevat arvionsa sen Euroopan taustatietopankkiin. Kaikille maille on tehty laskelmat metsän ekosysteemin kannalta kriittisestä kuormituksesta, ja lisäksi monissa maissa laskelmat on tehty makean veden ekosysteemeille. Muutamissa maissa on tehty kriittistä kuormitusta koskevat laskelmat myös turvemaille, nummille ja ruohoalueille. Ekosysteemialue on alue, jonka kriittinen kuormitus on arvioitu. Happamoitumista koskevaa kriittistä kuormitusta laskettaessa otetaan huomioon sekä rikki- että typpiyhdisteiden yhteisvaikutus happamoitumisprosessissa. Siihen, mikä on kummankin suhteellinen osuus happamoitumisessa, vaikuttavat sekä kyseisen ekosysteemin ominaispiirteet että rikki- ja typpiyhdisteiden laskeuman määrä. Kun kriittistä kuormaa verrataan todellisiin ja arvioituihin laskeumatasoihin, voidaan määrällisesti esittää, mille tasolle erilaisten päästö- yhdistelmien tulisi kussakin tapauksessa laskea, jotta vältyttäisiin kriittisen kuormituksen ylityksiltä. Yhdellekään kolmesta epäpuhtaudesta (rikki, oksidityppi ja laimennettu typpi) ei ole määritelty omaa, yksittäistä, kriittiseen kuormitukseen vaikuttavaa arvoa, joten jos kriittinen kuormitus ylitetään, ei ylitystä voida määritellä eroksi kriittisen kuormituksen ja yhden ilman epäpuhtauden laskeuman välillä. Tästä johtuen ylitys ilmaistaankin jokaisessa EMEP2- ruudukon yksikössä olevien sellaisten ekosysteemien suhteellisena määränä, joilla ei ole suojaa happamoitumista siinä yksikössä aiheuttavia rikki- ja typpiyhdistelaskeumia vastaan. (EMEP- ruudukon yksikkö on 150 kertaa 150 km, joka on CLRTAP:in kriittisen kuormituksen eurooppalaisen tason laskennassa ja ilman epäpuhtauksien laskeumien ja päästöjen seurannassa käyttämä mittayksikkö. ) Termiä ekosysteemin suojelu käytetään osoittamaan ekosysteemien prosentuaalista määrää sellaisessa ruudukon yksikössä, maassa tai jollain muulla alueella, jossa kriittistä kuormitusta ei ylitetä. Lopullisena tavoitteena viidennessä ympäristön toimintaohjelmassa, jota lainataan neuvoston 18 joulukuuta 1995 tekemissä päätelmissä, on se, että kriittistä kuormitusta ei ylitetä. Tämä tarkoittaa, että jokaisessa EY:n alueella olevassa ekosysteemissä happolaskeuman tulee olla alle 2 EMEP on CLRTAP:in piiriin kuuluva yhteistyöohjelma, jonka puitteissa seurataan ja arvioidaan ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista Euroopassa. 28 sille määritellyn kriittisen kuormituksen. Koska sekä laskeumia että kriittistä kuormitusta koskevat tiedot kartoitetaan käyttämällä mittayksikkönä EMEP:in ruudukon yksikköä, päätettiin EY:n sisällä käyttää tavoitearvona 100-prosenttista ekosysteemin suojelua jokaisessa ruudukon yksikössä. Antamalla jokaiselle ruudukon yksikölle sama tavoitearvo varmistutaan siitä, että parannustoimenpiteitä tehdään kaikilla sellaisilla maantieteellisillä alueilla, joilla kriittisen kuormituksen ylittämistä tapahtuu. Tämä tarkoittaa, että päästöjen vähenemisen mukanaan tuomat hyödyt jakautuvat laajalle alueelle sen sijaan, että ne keskittyisivät vain muutamille yksittäisille alueille. Näin voidaan tuloksena oleva kriittisen kuormituksen ylitys esittää sekä maittain annettuna ekosysteemin suojelun prosentteina että alueina, jotka jäävät suojelematta. 2. VÄLITAVOITTEET: LÄHESTYMISTAPANA EROTUKSEN KAVENTA MINEN (GAP CLOSURE) ja/tai poliittisista syistä saattaa johtua, että Käytännön tavoitteeseen ei happamoitumista koskevan kriittisen kuormituksen ylitysten osalta päästä vuoteen 2010 mennessä. Strategian tarkastelemista varten tehdyn tulevaisuuden päästöjä koskevan mallin avulla kävi ilmi, että vaikka koko Euroopassa sovellettaisiin ns. maksimaalisia teknisesti toteutettavia vähennyksiä, ei sittenkään olisi vuoteen 2010 mennessä mahdollista päästä koko EY:lle asetettuun lopulliseen tavoitteeseen. lopulliseen Neuvoston joulukuussa 1995 tekemissä päätelmissä huomioitiin, että lähivuosina on vaikea päästä tavoitteeseen kriittisen kuormituksen osalta. Neuvosto pyysikin komissiota laatimaan johdonmukaisemman happamoitumista koskevan strategian, jonka avulla saavutetaan tavoitteet kriittisen kuormituksen ylittämisen osalta ja asettamaan välitavoitteita edesauttamaan lopulliseen tavoitteeseen pääsemistä. Komissio onkin tutkinut erilaisia mahdollisia välitavoitteita käyttämällä lähestymistapana erotuksen kaventamista (gap closure). Samanlaista lähestymistapaa käytettiin CLRTAP:iin liittyvissä vuoden 1994 rikkipöytäkirjaa koskevissa neuvotteluissa. Nykyään käytetään kuitenkin monimutkaisempaa kriittistä kuormitusta, johon kuuluvat sekä rikki- että typpiyhdisteet. Tämän vuoksi erotuksen kaventaminen perustuukin ruutu ruudulta koottuihin tietoihin ekosysteemin suojelusta. Järjestelmän avulla pyritään kaventamaan erotus, joka on ero vuonna 1990 vallinneen ekosysteemin suojelutason ja lopullisen 100-prosenttisen tavoitteena olevan ekosysteemin suojelun välillä niin, että jokaisessa EY:n alueella sijaitsevassa EMEP- ruudukon yksikössä tulee vuoteen 2010 mennessä saada erotusta kavennettua ainakin tietyn prosentteina ilmaistun minimin verran. Suurin mahdollinen saavutettavissa oleva erotuksen prosentuaalinen kaventaminen tavoitteeseen nähden määriteltiin käyttämällä määrittelyjen perustana sellaista ekosysteemin suojelutasoa, johon päästäisiin hyödyntämällä kaikki teknisesti toteutettavissa olevat vähennysvaihtoehdot. Tämän jälkeen tehtiin kustannukset optimoivia skenaarioita, joiden avulla laadittiin tavoitteet erotuksen kaventamiseksi. lopulliseen Useiden vaihtoehtojen tarkan analysoinnin jälkeen havaittiin, että tarkoituksenmukaisin välitavoite olisi erotuksen kaventaminen 50-prosenttisesti. Käytännössä tämä tarkoittaa, että jokaisessa EY:n alueella sijaitsevassa EMEP-ruudukon yksikössä tulisi vähintään puolittaa niiden herkkien ekosysteemien muodostama alue, joilla vuonna 1990 ylitettiin kriittinen kuormitus. Niiden määrän tulisi siis vähentyä ainakin 50 prosentilla. Tärkein syy juuri tämän ympäristön laadulle asetettavan välitavoitteen valintaan oli se, että näin päästään parhaimpaan ekosysteemien suojeluun pienimmillä kustannuksilla edellyttäen, että lisätoimenpiteet Syynä siihen, että tavoitteet erotuksen rajoitetaan koskemaan vain yhteisön aluetta. kaventamiseksi asetettiin erikseen jokaiselle EMEP-ruudukon yksikölle, oli halu varmistaa 29 parannusten tapahtuminen kaikkialla, missä kriittinen kuormitus ylitetään, jolloin kaikki kyseiset alueet hyötyisivät niistä. Esimerkkejä: Yhdessä ruudukon yksikössä ekosysteemin suojelutaso vuonna 1990 oli 40 prosenttia (tarkoittaa, että kriittinen kuormitus ylitettiin 60 prosentissa ekosysteemejä). Erotuksen kaventamisella 50-prosenttisesti tarkoitetaan, että alue, jossa kriittinen kuormitus ylitetään - tässä tapauksessa 60 prosenttia - tulisi vähintäänkin puolittaa. Tässä tapauksessa tulisi siis ekosysteemin suojelun prosentuaalisesti kasvaa vähintään 30 prosenttiyksikköä (puolet 60 prosentista). Lopullinen tulos olisi vähintään 70 prosentin ekosysteemin suojelun taso (40 + 30 = 70). Toisessa ruudukon yksikössä oli ekosysteemin suojelun taso vuonna 1990 80 prosenttia, mikä tarkoittaa, että kriittinen kuormitus ylitettiin 20 prosentissa ekosysteemejä. Käyttäen samaa järkeilyä kuin yllä, tämän ruudukon yksikön osalta erotuksen kaventaminen 50- prosenttisesti johtaisi vähintään 90 prosentin suojelun tasoon (80 + 10 = 90). Myös kriittisen kuormituksen vaikutukseen pohjautuvia vaihtoehtoja erotuksen kaventamiseksi harkittiin. Yksi mahdollisista voisi olla alueen maantieteellisestä sijainnista riippumatta määrittää EY:n sisällä minimialue tai asettaa välitavoitteet suurimmalle mahdolliselle alueelle, jolla kriittistä kuormitusta ei ylitettäisi. Tämän lähestymistavan etuna erotuksen kaventamis- tapaan verrattuna on parempi ekosysteemien suojelu pienemmillä kustannuksilla. Suurin haitta on kuitenkin hyödyn keskittyminen vain harvoille maantieteellisille alueille, siis rajoitettuun määrään maita. Toinen vaihtoehto voisi olla minimoida absoluuttinen ylitys tai asettaa sille välitavoite (esimerkiksi happoekvivalenttien laskeuman mukaan). Tämän lähestymistavan suurin ongelma on se, että sen mukaan ylitystason ja ylityksen ympäristövaikutusten välillä vallitsee suora yhteys, mikä tarkoittaisi, että mitä suurempi on ylitys sitä suurempaa haittaa se aiheuttaa ympäristölle. 3. YHDENNETYN ARVIOINNIN MALLI: TALOUDELLINEN KANNATTAVUUS tulee päästä välitavoitteiden kautta kustannustehokkaasti lopulliseen Strategian avulla tavoitteeseen. Mahdollisten happamoitumista vähentävien teknisten toimenpiteiden ja niiden kustannustehokkuuden tunnistamiseksi komissio on tällä hetkellä valinnut työvälineekseen yhdennetyn arvioinnin mallin. Valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kauko (CRLTAP) puitteissa on jo useita vuosia kulkeutumista koskevan yleissopimuksen tuloksellisesti käytetty tätä menetelmää. Kun kaikki jäsenvaltiot sekä Euroopan yhteisö ovat yleissopimuksen osapuolia, jäsenvaltiot sekä tuntevat että yleensä hyväksyvät menetelmän. Sitäpaitsi menetelmän valinta varmistaa, että se sopii yhteen Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomissiossa (UN/ECE) ja CLRTAP:in puitteissa meneillään ja suunnitteilla olevien uusien kansainvälisten, ilman epäpuhtauksia vähentävien sopimuksien kehitystyössä käytettävän kanssa. Komissio valitsi sekä happamoitumis- että otsonistrategioissa konsultiksi International Institute for Applied Systems Analysis-instituutin (HASA), joka kehitti yhdennettyä arviointia varten sen tärkeimmän mallin, RAINS-mallin. RAINS-mallia voidaan käyttää joko skenaarioanalysointi- tai optimointimuodossa. Ensimmäistä vaihtoehtoa voidaan käyttää arvioitaessa millaisia tuloksia saavutetaan päästöjen, kustannusten, laskeumien ja ympäristövaikutusten suhteen käyttämällä erityisiä päästöjen-vaivontastrategioita. Tällaisia ovat esimerkiksi nykyinen lainsäädäntö tai parhaan mahdollisen tekniikan käyttö. Optimointimuotoa taas voidaan käyttää päästöjen valvonnasta aiheutuvien kustannusten minimointiin jollakin määrätyllä alueella edellyttäen, että saavutetaan ympäristön tilaa koskevat tavoitteet, jotka tässä tapauksessa koskevat ruudukon yksikölle määritettyjä happamoittavia 30 I&skcurnia. Optimointia voidaan tehdä myös yhdessä päästöjen vttlienU'imiseksi itsctcitiifcn rajoitusten kanssa. Strategian analysoinnissa käytettiin pääasiassa (mutta ei yksinomaan) optimointia, jonka avulla rmnirroitiin S02-, NOx- ja NH3-päästöjen vähentämisestä EY:n jäsenvaltiolle koituvia kokonaiskustannuksia sillä edellytyksellä että: happamoittava laskeuma on jokaisessa EY:n alueen ruudukon yksikössä samalla tasolla tai pienempi kuin halutussa tavoitteessa (erotuksen kaventaminen 50-prosenttisesti) jokaisen maan päästöt ovat samalla tasolla tai pienemmät kuin mitä nykyinen lainsäädäntö tai nykyiset vähennyssuunnitelmat vaativat (vertailuskenaario) EY:n ulkopuolisten maiden päästöt pysyvät nykyisessä vähennyssuunnitelmissa mainittujen tasolla (vertailuskenaario). lainsäädännössä tai Mailissa yhdistetään erilaisille päästöjen vähentämisvaihtoehdoille laaditut kustannusarviot vuodelle 2010 laadittuun energiankäyttöä ja maatalouden toimintaa koskevaan arvioon. Lähtökohtana käytetään nykyisten päästöjen perusteella arvioitua vähentämätöntä kansallista päästötasoa, jonka avulla lasketaan kansalliset kustannuskäyrät, joissa kaikki olemassaolevat päästöjä vähentävät tekniset vaihtoehdot asetetaan marginaalikustannusten mukaan paremmuusjärjestykseen. Muita kuin teknisiä vaihtoehtoja, kuten rakennemuutokset, toisiin energiamuotoihin siirtyminen ja energiansäästö, ei sisällytetä, jolleivät ne ole oletusarvoina taustalla olevassa energiaskenaariossa. Tämä merkitsee sitä, että mallissa yliarvioidaan vähentämisestä koituvat kustannukset. lasketaan (Staattisessa) optimointimenettelyssä käytetään kansallisia kustannuksia määrittämään edullisinta määrärahaa, jolla päästään tietylle ajankohdalle määrättyihin ympäristötavoitteisiin. Tätä varten investointikustannukset uudelleen muuttamalla ne vuotuisiksi pâaoraafoistannuksiksi (annmteeteiksi) käyttämällä oletettua diskonttotekijää ja oletettua tekmstä elinikää. Tämän jälkeen vuotuisiin pääomakuluihin lisätään muut kustannukset, jotta päästään jokaisen teknologian osalta vuotuisiin kokonaiskustannuksiin. Kaikkien tekno logioiden vuotuiset kustannukset lisätään sen jälkeen kansallisiin kustannuslaskelmiin. Optimoinnin avulla päästään määrittämään vuotuiset kustannukset jonkin tietyn vuoden osalta - happamoitumisstrategiassa kyseessä on vuosi 2010. Tämä malli ei anna tietoa kustannusten nettoarvosta määrättynä tulevaisuuden ajankohtana. Vuotuiset kustannukset voivat olla jollekin ajankohdalle laskettuja suuremmat tai pienemmät riippuen energian käytöstä ja maatalouden toimiimast?. OptimointipFosessin tuloksena syntyy jokaiselle happamoittavalle päästölle erikseen sarja kansallisia ylärajoja (ks. taulukko 1). jotka jokaisen analysoidun alueen osalta perustuvat maksimaaliseen kustannustehokkuuteen. Sen avulla saadaan myös maakohtaista tietoa edullisiroxmsta teknisistä toimenpiteistä, joilla pysytään ylärajojen alapuolella. Taulukosta 2 käy ilmi ennakkoarvio lisäkulustannuksista, jotka aiheutuvat päästöjen hallinnasta välitavoitteen saavuttamiseksi eli erotuksen kaventamiseksi 50-prosenttisesti. 31 Taulukko 1: Päästötaso, jolle olisi päästävä vuonna 2010, kaventamisesta happamoitumisstrategiaa ei noudateta (REF). jotta 50-prosenttisesti alustavan tieteellisen selvityksen perusteella tavoite erotuksen jos silloin, saavutettaisiin sekä päästöarviot Maa S02 (1000 tonnia) NO, (1000 tonnia) NH3 (1000 tonnia) Itävalta Belgia Tanska Suomi Ranska Saksa Kreikka Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Espanja Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta REF TASO REF TASO REF TASO 57 215 71 116 691 740 361 155 847 4 56 194 1035 97 980 57 52 31 116 235 414 361 41 204 4 38 194 618 66 279 116 196 119 163 895 116 129 88 163 766 1279 1079 282 73 282 42 1 160 1 160 10 140 206 851 207 1244 10 140 206 826 207 753 93 106 103 30 669 539 76 126 391 6 81 84 373 53 270 93 74 82 30 630 318 76 126 305 6 81 84 373 49 224 EY:n yhteensä 15 maata 5 619 2 710 6 921 5 967 3 000 2 551 32 Taulukko 2: Välitavoitteeseen pääsemisen aiheuttamat päastöjenhaUintaa koskevat lisäkustannukset (miljoonaa ecua/vuosi, vuonna 2010) Maa Itävalta Belgia Tanska Suomi Ranska Saksa Kreikka Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Espanja Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta SO2 NOx NH3 Yhteensä 0 0 364 59 0 294 624 0 75 433 0 76 0 159 145 711 118 42 0 153 586 0 26 0 0 0 0 5 0 865 0 193 80 0 36 0 675 181 0 483 1435 2 645 0 0 400 0 0 0 0 18 143 0 101 833 0 76 0 164 163 1719 EY:n yhteensä 15 maata 2 940 1795 2 305 7 040 33 4. SKENAARIOANALYYSIN OLETTAMUKSET JA LÄHTÖKOHTA Tässä asiakirjassa skenaariolla tarkoitetaan sarjaa olettamuksia, jotka koskevat vähennyksien vaatimia toimenpiteitä, päästöjä, kustannuksia ja ympäristötavoitteita. Mallintatyöstä ja sen tuloksista on yksityiskohtainen kuvaus IIASA:n ensimmäisessä ja toisessa happamoitumisen ja alailmakehän otsonin kustannustehokkaasta valvonnasta tekemässä selvityksessä (sopimus nro B4-3040\96\000086\MAR\BI), jonka voi tilata komissiosta. Selvityksissä on jokaisen skenaarion kohdalla eritelty tiedot päästöistä, oletetut maakohtaisesti sovellettavat päästöjä vähentävät toimenpiteet ja näistä aiheutuvat kulut sekä tuloksena oleva happamoitumista koskevan kriittisen kuormituksen ylittäminen (ilmoitetaan suojelemattomien ekosysteemien määrä sekä prosentteina että hehtaareina). 4. 1. Rajavuodet Vertailuvuodeksi valittiin vuosi 1990, sillä se oli viimeisin vuosi, josta jo oli olemassa laajat, tarkastetut päästöjä koskevat tiedot. CLRTAP:in odotetaan käyttävän samaa vertailuvuotta neuvotteluissa uudesta useita epäpuhtauksia koskevasta pöytäkirjasta. Happamoitumis- strategiaskenaariota rajaavaksi vuodeksi valittiin 2010 siksi, että ensinnäkin mitä pidemmälle tulevaisuuteen skenaarioita koskeva ajanjakso ulottuu, sitä epävarmempaa on toiminnan arvioiminen esimerkiksi energiankäytön osalta, ja toiseksi jäsenvaltioiden oikeudelliset velvoitteet tulee ottaa käyttöön ja toimeenpanna kohtuullisen ajan kuluessa. 4. 2. Arvioitu energiankäyttö EY:n jäsenvaltioiden energiankäytön analysointi pohjautui PO XVILn toimittamiin, ns. "conventional wisdom" -skenaariosta otettuihin laskelmiin, jotka päivitettiin yhden jäsenvaltion toimittamilla uusilla virallisilla tiedoilla. Tässä "conventional wisdom" -skenaariossa energian kulutuksen odotetaan nousevan 20 prosenttia ja C02-päästöjen 10 prosenttia vuosina 1990 - 2010. EY:n ulkopuolisten maiden osalta energialaskelmat pohjautuivat kansallisiin Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomissiolle (UN/ECE) virallisesti toimitettuihin laskelmiin, jotka oli myös julkaistu Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission energiatietokannassa. Jotta saataisiin selkeämpi kuva tarpeesta vähentää C02-päästöjä ja jotta voitaisiin tutkia, miten vaihtoehtoinen energiaskenaario vaikuttaisi happamoittavien epäpuhtauksien päästöihin sekä niiden vähentämisestä aiheutuviin kustannuksiin, tehtiin herkkyysanalyysi nk. alhaisten CO2- päästöjen energiaskenaarion avulla, jonka tuloksena olisi EY:n C02-päästöjen väheneminen 10 prosentilla vuosina 1990 - 2010. 4. 3. Vertailuskenaario (REF) Lisätoimenpiteiden tarpeen, niistä aiheutuvien kustannusten ja tehokkuuden arvioimiseksi laadittiin vertailuskenaario (REF). Jotta eri maiden soveltamat erilaiset lähestymistavat huomioitaisiin, laadittiin kaksi skenaariota: Ensimmäinen on nykyisen lainsäädännön skenaario (CLE): Tulevaisuuden energian- käyttölaskelmien perusteella arvioitiin päästötasot, joihin päästään nykyisen kansallisen, EY:n tai kansainvälisen lainsäädännön nojalla. Tätä tarkoitusta varten tehtiin tarkka selvitys yksittäisten maiden lainsäädännöstä, EY-direktiiveistä ja CRLTAP:in pöytä kirjoissa mainituista pakollisista teknisistä vaatimuksista. Tähän skenaarioon sisällytettiin seuraavat EY-direktiivit: suurista polttolaitoksista annettu direktiivi (88/609/ETY), 34 nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuudesta annettu direktiivi (93/12/ETY), IPPC- direktiivi (96/61/ETY) sekä tieajoneuvojen ja muiden ajoneuvojen päästöistä annetut direktiivit. Lisäksi siihen sisältyy sellaisia komission hyväksymiä ehdotuksia kuten Auto- oil -ohjelma (KOM(96) 248 lopull. , 96/0163(KOD), 96/0164(KOD). Toinen on nykyinen päästöjen vähentämissuunnitelma (CRP): mikäli maat ovat virallisesti hyväksyneet kansalliset ylärajat tai ilmoittaneet niistä kansainväliselle järjestölle (Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomissiolle - UN/ECE:lle tai CLRTAP:issa) tai jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet kansainvälisiä sopimuksia päästöjen rajoittamisesta (esimerkiksi allekirjoittamalla CRLTAP. in pöytäkirjoja), velvoitteet sisältyvät tähän skenaarioon. Jotta saadaan riittävä käsitys molemmista edellämainitun tyyppisistä keinoista, valittiin vertailuskenaarioksi näistä kahdesta (CLE ja CRP) skenaariosta se, jonka avulla vuoteen 2010 mennessä päästään pienimpiin päästöihin. IIASA:n väliselvityksissä olevissa maakohtaisissa kustannustaulukoissa esitetään tarkat tiedot erityisistä päästöjen vähentämiseksi tehtävistä toimenpiteistä, jotka jäsenvaltioiden oletetaan tekevän. Vertailuskenaario (REF) osoittaa, että mikäli kaikki Euroopan maat ottavat käyttöön nykyisen, pitkällesuunnitellun lainsäädännön, vähenisivät SO2-, NOx- ja NH3 -päästöt vastaavasti 58, 36 ja 16 prosenttia vuosina 1990 - 2010. EY:n alueella sijaitseva ekosysteemialue, jossa happamoittavien päästöjen kriittinen kuormitus ylitetään vähentyisi vuoden 1990 33 miljoonasta hehtaarista 9 miljoonaan hehtaariin. Prosentteina ilmaistuna ekosysteemin suojelu kasvaisi 76 prosentista 93 prosenttiin. Matalimmat erotuksen kaventamisessa saavutetut tasot ovat alle 10 prosenttia (Pohjois-Saksassa ja Alankomaissa sekä Pohjois-Suomessa). 4. 4. Suurimmat teknisesti mahdolliset vähennykset (MFR) RAINS-mallissa esitettyä maksimaalista ilman epäpuhtauksien vähentämistä rajoittavat nykyiset tekniset toimenpiteet, joiden avulla päästöjä supistetaan. Eräiden toimenpiteiden kuten esimerkiksi uusille moottoriajoneuvoille määriteltyjen uusien päästönormien käyttöönotto tapahtuu asteittain. Se, kuinka kauan kestää ennenkuin kaikki uudet ajoneuvot ovat uusien normien mukaiset, määräytyy autokannan uusiutumisen vaatiman ajan mukaan. Aika vaihtelee maittain. Tästä syystä kehitettiin kaksi MFR-skenaariota: ensimmäinen, jota kutsutaan MFRrea!- nimellä, osoittaa suurimmat teknisesti mahdolliset vähennykset, jotka voidaan ottaa käyttöön ennen vuotta 2010, kun oletetaan, että moottoriajoneuvojen ja laitosten vaihtuvuus on normaali. Toinen, jota kutsutaan MFRuitimate-nimellä, näyttää mikä on tulos sen jälkeen kun edellämainitut toimenpiteet on toteutettu täysimääräisinä. Tässä jälkimmäisessä skenaariossa käytetään MFRrraJissa annettujen lisäksi myös Auto-oil -ohjelmassa vuonna 2005 ajoneuvoille määriteltyjä päästönormeja. Näin oletetaan vaihtuvuuden olevan epärealistisen nopeaa, ja samalla oletetaan, että energiankäyttö on vuodelle 2010 ennustetun mukaista. On myös huomioitava, että tässä esitetyt vähentämis- skenaariot ottavat vähentämistoimenpiteistä huomioon vain teknisesti mahdolliset eikä muita sellaisia kuten esimerkiksi yhteiskunnan eri alojen rakennemuutokset (joihin sisältyy myös uuteen polttoaineeseen siirtyminen). Näin MFR-skenaarioissa yleensä aliarvioidaan päästöjen vähentämismahdollisuudet ja yliarvioidaan vähennyksien tekemisestä aiheutuvat kustannukset. 35 MFRreaiin mukaan S02-, N0X-ja NH3 -päästöt vähenisivät EY:n alueella vastaavasti 91, 69 ja 44 prosenttia vuosina 1990 - 2010. REF:iin verrattuna vuotuiset kustannukset olisivat EY:n osalta 30 miljardia ecua. Ekosysteemin suojelu nousisi 99 prosenttiin EY:n alueella, jolloin 1. 1. miljoonan hehtaarin alue jäisi suojelematta. MFRuitimaten mukaan päästöt vähenisivät seuraavasti: S02 92 prosenttia, N0X 84 prosenttia ja NH3 44 prosenttia. Ekosysteemin suojelu nousisi EY:ssä yli 99 prosenttiin, jolloin 0. 8 miljoonaa hehtaaria jäisi suojelematta. Jotta saataisiin laskettua maksimaalinen ekosysteemin suojelu EY:n alueella vuoteen 2010 mennessä silloin, jos päästöjen vähentäminen rajoitettaisiin EY-maihin, tehtiin kolmas MFR- skenaario, jota kutsuttiin EUmax-nimellä. Tässä skenaariossa oletettiin, että EY:n alueella päästöt olisivat MFRrea]jn mukaiset ja muualla Euroopassa REF. in mukaiset. Tämän skenaarion mukaan ekosysteemin suojelu EY:n alueella olisi 98 prosenttia vuoteen 2010 mennessä, jolloin noin 3 miljoonaa hehtaaria jäisi suojelematta. 5. SKENAARIOANALYYSIN TULOKSET Tehtiin ja analysoitiin myös kustannuksiltaan edullisempia skenaarioita, jotka jäävät kahden äärilaitaa edustavan skenaarion, REF. in ja MFR:n väliin, joista ensimmäisessä päästöjä vähennetään vain niin paljon kuin nykyisessä lainsäädännössä vaaditaan ja toisessa käytetään kaikkia mahdollisia teknisesti toteutettavia toimenpiteitä päästöjen vähentämiseksi. 5. 1. Välitavoitteiden määritteleminen Alunperin tutkittiin kolme tavoitetta erotuksen kaventamiseksi, jotka olivat suuruudeltaan 45, 50 ja 55 prosenttia. rajoitettiin koskemaan vain EY:n alueella olevia ruudukon yksiköitä. Myös päästöjen vähentämisen optimointi koski vain EY:n aluetta, jolloin muualla Euroopassa oletettiin päästöjen olevan REF:n mukaiset lukuunottamatta tavoitetta erotuksen kaventamiseksi 55-prosenttisesti, jossa optimointiin laskettiin mukaan myös Itämerellä liikennöivien laivojen päästöt. laskeuman vähentämistavoitteet tutkittaessa Näitä Happamoitumisstrategiaa rajoittaa se, että päästöjen vähentämistoimenpiteiden tulee tapahtua lähinnä EY:n alueella, sillä EY:lla ei ole mahdollisuutta pakottaa oikeudellisesti sitovin keinoin tai toimenpitein sen ulkopuolisia maita. Näin ollen oli tarkoituksenmukaista harkita tavoitetta erotuksen kaventamiseksi 50-prosenttisesti, johon voidaan päästä EY:n omalla alueella tapahtuvilla toimenpiteillä ja jonka seurauksena laskeumien taso on lähempänä lopullista tavoitetta. Lisäksi skenaariot, jotka johtivat merkittävämpään happolaskeuman vähentymiseen, johtivat myös marginaalikulujen huomattavaan kasvuun verrattuna näiden skenaarioiden avulla saavutettuun ekosysteemin lisäsuojeluun (ks. kuva 1). 5. 2. Herkkyysanalyysi sekä tietojen johdonmukaisuuden ja mallintatulosten Vaihtoehtoisten mallien paikkansapitävyyden tutkimiseksi tehtiin sarja erilaisiin olettamuksiin ja rajoituksiin perustuvia skenaarioita. Näitä tuloksia voidaan verrata pääskenaarion tuloksiin. Pääskenaario on siis se, jonka avulla pyritään erotuksen kaventamiseen 50-prosenttisesti ja joka pohjautuu päästöjen vähennysten optimointiin EY:n alueella. Kaikkien näiden skenaarioiden avulla päästään vähintään välitavoitteeseen, joka on erotuksen kaventaminen 50-prosenttisesti jokaisessa EMEP-ruudukon yksikössä EY:n alueella. Tuulet kuljettavat happamoittavia ilman epäpuhtauksia pitkiä matkoja ja mahdollisuudet vähentää päästöjä sekä vähennyksistä aiheutuvat kustannukset vaihtelevat maittain. Tästä syystä 36 ajateltiin, että kustannuksiltaan edullisimman ympäristön laadulle asetetut tavoitteet saavuttavan vaihtoehdon löytämiseksi kannattaa tutkia, tulisiko edullisemmaksi vähentää päästöjä EY. n ulkopuolella kuin jatkaa päästöjen vähentämistä EY:n alueella. Seuraavien neljän skenaarion avulla tutkittiin tätä kysymystä. Tulokset löytyvät myös taulukosta AI : Skenaario 1 : Merenkulun päästöjen optimointi Kun optimointiin laskettiin mukaan myös kansainvälisen merenkulun aiheuttamat päästöt huomattiin, että S02-päästöjen vähentäminen Itämerellä ja Pohjanmerellä oli taloudellisesti kannattavaa samoin kuin NOx-päästöjen vähentäminen Pohjanmerellä ja Atlantin valtamerellä. Nämä vähennykset helpottaisivat muutamien jäsenvaltioiden tilannetta, sillä näin niiden ei tarvitsisi tehdä kustannuksiltaan kalliimpia toimenpiteitä päästöjen vähentämiseksi niiden tavoitteeseen pääsemisen aiheuttamat maaperällä lisäkustannukset vähenisivät yli 2 miljardilla eculla vuodessa koko EY:ssa. Laivojen aiheuttamien päästöjen vähenemisestä taas arvioitiin koituvan noki 300 miljoonan ecun vuotuiset lisäkustannukset. lähteissä. Välivaiheen sijaitsevissa Skenaario 2: Optimointi kaikkialla Euroopassa merenkulku mukaan lukien on taloudellisesti Tämän skenaarion avulla tarkasteltiin taloudellista kannattavuutta tilanteessa, jossa EY:n ulkopuoliset maat lasketaan mukaan päästöjen vähentämistoimenpiteiden optimointiin, vaikka ympäristön laadulle asetetut tavoitteet rajoitetaankin koskemaan vain EY:n jäsenvaltioita. Tällöin havaittiin, että S02-päästöjen vähentäminen Puolassa, Unkarissa, Tsekin tasavallassa ja päästöjen Sloveniassa vähentämistoimenpiteet korvaisivat joitakin EY:n jäsenvaltioiden tekemiä ja vähentäisivät näiden vuotuiset osalta kustannuksia. Pääskenaarioon lisäkustannukset koko EY:n alueella vähenisivät melkein miljardilla eculla, mikä tarkoittaisi noin 14 prosentin kustannussäästöä, kun edellämainituissa neljässä EY:n ulkopuolisessa maassa tapahtuvien toimenpiteiden lisäkustannukset olisivat noin 400 miljoonaa ecua. Mahdollinen kustannussäästö olisikin noin 600 miljoonaa ecua. Ekosysteemin suojelun taso EY:n alueella olisi melkein 97 prosenttia ja kriittinen kuormitus ylitettäisiin 4,5 miljoonan hehtaarin alueella. kannattavaa. Näiden maiden jäsenvaltioiden verrattuna tekemät Skenaario 3: Optimointi koko Euroopan alueella. EY:n välitavoitteet koko Euroopalle Tämän skenaarion avulla tutkitaan päästöjen vähennystä Euroopan laajuisesta näkökulmasta, jolla tarkoitetaan, että oletetaan erotuksen kaventamistavoitteen olevan 50 prosenttia ja kustannusten optimointi suoritetaan koko Euroopan alueella merenkulku mukaan lukien. Jotta päästäisiin tähän tavoitteeseen, tulee EY. n alueella tapahtuvia päästöjä vähentää enemmän kuin mitä pääskenaariossa edellytetään. Näin EY:n jäsenvaltioille aiheutuvat kustannukset kasvavat. Kaikilla kolmella merialueella liikennöivien kansainvälisten laivojen päästöt vähenivät. Lisäksi EY:n ulkopuolisissa maissa tulisi merkittävästi vähentää päästöjä. Vuotuiset lisäkustannukset REF-skenaarioon verrattuna olivat EY:lle 8 miljardia ecua (melkein miljardi ecua enemmän kuin pääskenaariossa), merenkulun päästöjä vähentävien toimenpiteiden osalta 0,5 miljardia ja EY:n ulkopuolisissa maissa tehtävien toimenpiteiden osalta 3,4 miljardia, jotka yhteensä aiheuttaisivat melkein 12 miljardin ecun lisäkustannukset. Tällöin EY:ssa saavutettava ekosysteemin suojelun taso oli 98 prosenttia, jolloin 2,9 miljoonaa hehtaaria jäisi suojelematta. Koko Euroopan alueella ekosysteemin suojelu oli 99 prosenttia, jolloin 6,1 miljoonaa hehtaaria jää suojelematta. 37 Skenaario 4: Optimointi EY:ssajabunkkeripolttoaineiden rikkipitoisuus 1. 5 prosenttia MARPOL-yleissopimusta tarkastettaessa (ks. tiedonanto, kohta 4. 5) ehdotettiin, että Pohjanmeri ja Itämeri nimettäisiin alttiiksi alueiksi, jolloin niillä liikennöivien laivojen bunkkeripolttoaineen rikkipitoisuus rajoitettaisiin enintään 1,5 prosenttiin. Skenaariossa oletettiin, että tällaista rajoitusta sovellettiin ja sen havaittiin vähentävän EY:lle tavoitteesta kaventaa erotus 50- prosenttisesti aiheutuvia kustannuksia yli 1,1 miljardilla eculla. Bunkkeripolttoaineiden rikkipitoisuuden vähentämisestä aiheutuvien alle suojelua suojelu 100 miljoonaan ecuun. Ekosysteemin vähäisemmäksi eli 96,4 prosenttiin 96,7 prosentin sijasta, jolloin suojelemattomat alueet vastaavasti olisivat tämän skenaarion mukaan 4,7 miljoonaa hehtaaria ja pääskenaarion mukaan 4,5 miljoonaa hehtaaria. jäisi hieman pääskenaarion lisäkustannusten arvioitiin jäävän Näiden neljän skenaarion lisäksi tutkittiin skenaarioanalyysin avulla myös joukkoa muita, jo tehtyjä olettamuksia koskevia kysymyksiä. Tärkeimmät tulokset esitetään jäljempänä sekä skenaarioiden 5 ja 6 osalta myös taulukossa A2: Skenaario 5: Optimointi EY:n alueella käyttäen vaihtoehtoista (alhaisten C02-päästöien) energiaskenaariota Edellä kohdassa 4. 2 mainituista syistä johtuen analysoitiin, mitkä olisivat vaihtoehtoisen (alhaisten C02-päästöjen) energiaskenaarion vaikutukset. Tässä skenaariossa lopullisen energiankulutuksen kasvua rajoitettiin, energiankäytön tehokkuutta parannettiin ja uusiutuvien energialähteiden käyttöä lisättiin. Tulokseksi saatiin C02-päästöjen väheneminen 10 prosentilla vuosina 1990 - 2010, lisäksi myös S02-ja NOx-päästöt vähenivät. Siksi tarvittiinkin vähemmän päästöjen vähentämistoimen-piteitä happamoitumisen estämisen välitavoitteiden saavuttami jäävän seksi. Tämän skenaarion mukaisten vuotuisten 2,9 miljardiin ecuun eli 4 miljardia ecua tai melkein 60 prosenttia vähemmän kuin pääskenaariossa. Tulee kuitenkin huomata, että energia-järjestelmien muutoksista aiheutuvia kustannuksia ei ole arvioitu eikä niitä siis myöskään ole huomioitu laskelmissa. Saavutettu ekosysteemin suojelun taso oli 96,5 prosenttia, jolloin 4,7 miljoonaa hehtaaria jäi suojelematta. lisäkustannusten arvioitiinkin Skenaario 6: Optimointi EY:n alueella rehevöityminen mukaan lukien Arvioitiin skenaario, jossa optimoinnille asetetuissa tarkoissa laskeumia koskevissa tavoitteissa yhdistettiin sekä happamoitumisen että rehevöitymisen aiheuttaman kriittisen kuormituksen osalta ympäristön laadulle asetetut tavoitteet. On selvää, että oletetut ympäristön laadulle asetetut tavoitteet vaikuttavat tällaisen yhdistetyn skenaarion avulla päästyyn lopputulokseen. Tässä tapauksessa happamoitumisen estämistä koskeva tavoite pidettiin ennallaan (erotuksen kaventaminen 50-prosenttisesti), ja samankaltaista tavoitetta käytettiin myös rehevöitymisen osalta (täysin saman tavoitteen käyttö havaittiin mahdottomaksi). Sen vuoksi täytyi hienosäätöä ja optimointia suoritettaessa muutama ruudukon yksikkö sekä Belgian ja Ranskan että Alankomaiden ja Saksan rajoilla jättää huomioon ottamatta. Skenaarion lopputuloksena ja NH3:een. Ilman muutamat päästöjen vähentämiset "siirtyivät" S02:sta NOx:ään rehevöitymissuojelua jäävä alue pieneni REF-skenaarion 21 miljoonasta hehtaarista (14,6 miljoonaa hehtaaria pääskenaariossa) 9,4 miljoonaan hehtaariin. Myös happamoitumisen estäminen parani, sillä suojelematon alue pieneni 4,2 miljoonaan hehtaariin. Kokonaisuutena lisäkustannukset nousivat 40 prosenttia 9,4 miljardiin ecuun. 38 Skenaario 7: Optimointi EY:n alueella käyttäen erilaista kriittistä kuormitusta Yhdistyneen kuningaskunnan osalta Silloin kun happamoitumisstrategiaa valmisteltiin, huomattiin, että erityisesti Yhdistyneen kuningaskunnan alueen kriittistä kuormitusta koskevat tiedot olivat riittämättömiä ja että uusia, paikkaansapitäviä tietoja ei saada ennen mallintatoiminnan aloittamista. Yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöstä sovittiin, että herkkyysanalyysien puitteissa tehdään malli, jossa käytetään Yhdistyneen kuningaskunnan sitä varten toimittamia tietoja, joissa Yhdistyneen kuningaskunnan alueen kriittinen kuormitus on arvioitu liian suureksi. Näin tehtiin ja havaittiin, että päästöjen vähentämisvaatimuksiin. Ainoa muutos tuloksissa oli ekosysteemin suojelutason parantuminen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. yhdellekään maalle tällainen muutos asetettuihin vaikuta ei Skenaario 8: Optimointi EY:n alueella käyttäen katkaisukohtana 95 prosentin tasoa Sekä teknisistä että käytännön syistä happamoitumisstrategiaa varten tehdyssä mallintamisessa käytettiin ns. katkaisukohtana 98 prosentin tasoa, mikä tarkoittaa, että optimointitavoitteisiin ei laskettu mukaan jäljellejääviin kahteen prosenttiin sisältyvien, kaikkein herkimpien ekosysteemien kriittistä kuormitusta koskevia tietoja. Vuoden 1994 Rikkipöytäkirja pohjautuu ns. viisiprosenttiseen kriittiseen kuormitukseen, mikä tarkoittaa, että tiedot, jotka koskivat kriittisen kuormituksen osalta herkintä viittä prosenttia ekosysteemeistä, jätettiin pois laskelmista. Katkaisukohdan vaikutuksen selvittämiseksi tehtiin herkkyysanalyysi käyttäen katkaisutasona 95 prosenttia. Tuloksissa kävi ilmi muutama melko pieni muutos, esimerkiksi että Espanja voi nostaa S02-päästöjaan pääskenaarion 618 tonnista 730 000 tonniin kun taas, luultavimmin edellämainitusta johtuen, Yhdistyneen kuningaskunnan tulee vähentää SO2- päästöjä 279 ktonnista 272 ktonniin. Kokonaiskustannukset ja ekosysteemin suojelu koko EY:n alueella pysyivät suurin piirtein samoina. 5. 3. Sitovat ruudukon yksiköt On selvää, että kun tehdään kustannukset optimoivia skenaarioita erotuksen kaventamiseksi, tulee joistakin EMEP-ruudukon yksiköistä sitovia. Tämä tarkoittaa, että näissä ruudukon yksiköissä päästään juuri tarkalleen tavoitteeseen, kun taas kaikissa muissa ruudukon yksiköissä laskeuma jää pienemmäksi kuin tavoitteessa määritelty. Näiden sitovien ruudukon yksiköiden voidaan päästöjen vähentämisvaatimusten osalta sanoa "painostavan" yhtä tai useampaa maata, jonka aiheuttamat päästöt kuuluvat kyseiseen yksikköön. Kun kyseessä on maantieteellisesti suuri alue, jokaisessa skenaariossa on mukana joukko (yleensä 3-6) tällaisia sitovia yksiköitä. EY:n alueella näitä on pohjoisessa, etelässä, idässä, lännessä ja EY:n keskiosissa. Tärkein syy tähän on se, että joidenkin ruudukon yksiköiden kriittinen kuormitus on alempi kuin alueen ympäröivien ruudukoiden johtuen niissä olevasta ekosysteemistä. Optimointia suoritettaessa eri skenaarioiden sitovat ruudukon yksiköt olivat yleensä samat (lukuun ottamatta skenaariota 3, jonka tavoitealueena oli koko Eurooppa), ja sijoittuivat Saksan pohjoisosiin ja Alankomaihin, Kaakkois-Ruotsiin (Itämeressä sijaitseva Gotlannin saari), itäiseen Saksaan ja Pohjois-Italiaan. Vaikka tällaisille ruudukon yksiköille laadittujen tavoitteiden helpottaminen tai poistaminen vähentäisi päästöjen vähentämisestä aiheutuvia kokonaiskustannuksia, se ei kuitenkaan välttämättä vapauta niitä maita päästöjen vähentämistoimenpiteistä, joiden aiheuttamia päästöjä kuuluu kyseisiin ruudukon yksiköihin. Syynä tähän on se, että tällaisessa tapauksessa muut ruudukon yksiköt, yleensä sitovan ruudukon yksikön lähiyksiköt, muuttuvat sitoviksi. Joidenkin ruudukon yksiköiden osalta ei määrätyissä olosuhteissa voida päästä laskeumalle tai tulee tavoitteeseen, erotuksen kaventamiselle asetettuun jolloin näistä yksiköistä 39 "mahdottomia". Havaittiin esimerkiksi, että kolme ruudukon yksikköä Pohjois-Suomen ja Venäjän rajalla olivat mahdottomia silloin, kun toimenpiteiden optimointi rajattiin koskemaan vain EY:ta. Suurin ylitysongelma aiheutui tällä alueella enimmäkseen Venäjän puolella, rajan lähialueilla olevista lähteistä tulevien rikkipäästöjen laskeumasta. Optimointia suoritettaessa nämä kolme ruudukon yksikköä poistetuinkin tavoitteita erotuksen kaventamiseksi laadittaessa kaikista muista skenaarioista paitsi niistä, joissa käsiteltiin optimointia koko Euroopan alueella. Herkkyysanalyysin tarkoituksiin tehtiin jälleen kaksi uutta optimointia: ensimmäisessä ei otettu mukaan Itämeressä Gotlannin saarella sijaitsevaa sitovaa ruudukon yksikköä ja toisessa taas jätettiin pois Pohjois-Italiassa sijaitseva sitova ruudukon yksikkö. Ensimmäisessä tapauksessa Ruotsin S02-päästöt lisääntyivät, josta sivuilmiönä Yhdistyneen kuningaskunnan S02-päästöjä piti vähentää jonkin verran enemmän. NOx-päästöt lisääntyivät Saksassa ja vähenivät Belgiassa. EY:lle aiheutuvat kokonaiskustannukset pysyivät suurin piirtein samalla tasolla, mutta ekosysteemin suojelu väheni ja 4,6 miljoonaa hehtaaria jäi suojelematta. Toisessa tapauksessa, kun jätettiin pois Pohjois-Italiassa sijaitseva sitova ruudukon yksikkö, oli pääasiallinen tulos se, että kaikkien Italiasta tulevien kolmen happamoittavan päästön taso pysyi samana kuin REF-skenaariossa, josta seurasi Italialle myös kustannussäästöä. Sivuilmiönä vähennettiin Yhdistyneen kuningaskunnan ja Tanskan S02-päästöjä, jolloin kustannukset nousivat. Nettotuloksena kustannusten väheneminen noin 700 miljoonalla eculla. Koko EY:n alueen ekosysteemin suojelun osalta 4,7 miljoonan hehtaarin alue jäi suojelematta. Erityisesti Italian osalta 103000 hehtaarista 246000 hehtaariin. Jonkinasteista vaikutusta ympäröiviin maihin oli havaittavissa, esimerkiksi Itävallassa, jossa suojelematta jäävä alue kasvoi pääskenaarioon verrattuna. jäävä alue kasvoi pääskenaarion suojelematta 40 Taulukko Al: Vertailuskenaarion (REF), pääskenaarion ja skenaarioiden 2-4 tulokset Skenaario REF erotuksen kaventa minen 50% MFRreal Sken. 2 EY:n ulkop. Sken. 3 koko Eu rooppa Sken. 4 Laivat 1. 5% S Päästöjen muu tos/EU^ alue (vuodesta 1990): S02 NOx NH3 EY:lle aiheutuvat lisäkustannukset REF:iin verrattuna (miljardia ecua Suojelematta jääneet teemit alueella ekosys EY:n -66% -84% -91% -83% -85% -83% -48% -55% -69% -55% -56% -54% -15% -27% -44% -26% -28% -26% 8,7 4,5 1,1 4,5 2,9 4,7 41 Taulukko A2: Vertailuskenaarion (REF), pääskenaarion ja skenaarioiden 5 ja 6 tulokset Skenaario REF erotuksen kaven taminen 50 % Sken. 5 Sken. 6 alhaiset C02- päästöt Rehevöitymisenestä m. Päästöjen muutos/EU:n alue (vuodesta 1990): S02 NOx NH3 EY:lle aiheutuvat lisäkustannukset REF iin verrattuna (miljardia ecua vuodessa) Suojelematta ekosys-teemit alueella(miljoonaa hehtaaria) jääneet EY:n -66% -48% -15% -84% -55% -27% -85% -57% -24% -82% -59% -37% 8,7 4,5 4,7 4,2 42 Kuvio 1. Skenaarioiden kustannustehokkuus SKENAARIOIDEN KUSTANNUSTEHOKKUUS 10 Suojelematon ala, miljoonaa hehtaaria Kokonaiskustannukset (miljardia ecua vuodessa) 43 PERUSTELUT ehdotukselle neuvoston direktiiviksi tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentämisestä ja direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta 1. Johdanto Rikkiä esiintyy luonnostaan sekä hiilessä että nestemäisissä öljytuotteissa ja se on peräisin kasvien ja muiden organismien, joista hiili ja öljy syntyvät, kudosten proteiineista. Kun hiiltä ja nestemäisiä öljytuotteita poltetaan voimalaitoksissa, teollisuudessa, kotitalouksien lämmityslaitteissa, polttomoottoreissa jne. , rikki hapettuu rikkidioksidiksi ja vapautuu ilmakehään, mikäli tätä ei estetä sopivilla toimenpiteillä (ks. taulukko 1, jossa esitetään eri polttoainetyyppien suhteelliset osuudet S02:n kokonaispäästöistä). Rikkidioksidi on yksi tärkeimmistä ilman epäpuhtauksista (muut ovat typen oksidit ja ammoniakki), jotka aiheuttavat happamoitumista (happosateita). Rikkidioksidi on suoraan toksista ihmisille ja kasveille. Rikkidioksidi voi myös lisätä pienten hiukkasten muodostumista ilmakehässä; näillä tiedetään nyt olevan merkittävä vaikutus ihmisten terveyteen. Tämän direktiivin tavoitteena on vähentää S02-päästöjä Euroopan yhteisössä asettamalla rikkipitoisuudelle. Ehdotettava rajoituksia direktiivi on vain yksi osa torjua tarkoitus on happamoitumista sekä rikkidioksidin ja hiukkasten aiheuttamia ilmansaasteongelmia. tiettyjen nestemäisten polttoainetuotteiden toimenpidekokonaisuutta, jonka 2. Rikkidioksidipäästöjen vaikutus ympäristöön ja ihmisten terveyteen 2. 1. Happamoituminen liittyy komission tiedonantoon yhteisön strategiasta happamoitumisen Tämä ehdotus torjumiseksi3. Kuten tiedonannossa selostettiin, komissio katsoo laajaan analyysiin perustuen, että tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentäminen on olennainen osa kustannustehokasta strategiaa. Happamoitumisesta aiheutuva ympäristöuhka ja komission ehdottaman strategian pohjana oleva perustelu esitetään kyseisessä tiedonannossa eikä sitä toisteta tässä. Useat kysymykset ovat kuitenkin ratkaisevan tärkeitä tulevaisuuden toimintaa suunniteltaessa ja niitä on siksi korostettava. Ensinnäkin happamoitumisongelma on suunnittelijoille merkittävä haaste, koska ekosysteemien herkkyys happolaskeumille vaihtelee laajasti yhteisön sisällä. Yleensä yhteisön pohjoisimpien maiden ekosysteemit ovat herkimpiä. Koska kaasujen kuten rikkidioksidin ilmakehäpäästöt voivat kulkeutua satoja ja jopa tuhansia kilometrejä ennen kuin ne laskeutuvat, on happamoitumisen vähentämiseksi yhdessä maassa välttämätöntä vähentää päästöjä useissa yhteisön maissa, jopa sellaisissa, joissa happamoituminen ei ole torjumisstrategiaksi suuri ympäristöongelma. Komission ehdotuksessa happamoitumisen otetaan huomioon ympäristön herkkyyden erilainen aste yhteisön eri osissa samoin kuin päästöjä ja happolaskeumia koskevat tiedot. Jotta strategia pysyisi kustannustehokkaana, on olennaista, että esitettävissä yksittäisissä toimenpiteissä, myös tuotteisiin liittyvissä, otetaan huomioon nämä alueelliset herkkyyteen, päästöihin ja happolaskeumiin liittyvät seikat. 44 Taulukko 1 SQ2:n kokonaispäästöt eri polttoaineista vuonna 1993 POLTTOAINE SQ2-päästöt 1993 bensiini petroli kaasuöljy/diesel laivapolttoaineet (bunker) raskas polttoöljy hiili jalostamopoltto-aineet muut YHTEENSÄ miljoonaa tonnia vuodessa EY 15 O09 O03 1. 08 03 2. 82 9M 0. 99 0. 38 15. 35 ' ' prosenttia EY 15 0. 6 0. 2 ^0 2J) 18. 4 62. 9 ^5 2. 5 100 Komission strategia happamoitumisen vähentämiseksi tähtää merkittävään edistymiseen 5. :ssä ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa asetettujen tavoitteiden toteuttamisessa, jotka neuvosto vahvisti uudelleen joulukuussa 1995, eli että kriittisiä happamoitumis- kuormituksia ei saa ylittää. Komission strategiaa pidetään kustannuksiltaan edullisimpana toimenpidepakettina, jonka avulla ympäristöä koskevien tavoitteiden toteuttamisessa voidaan edistyä merkittävästi. 2. 2. Vaikutukset ihmisten terveyteen Rikkidioksidi on suoraan toksista ihmisille. Se vaikuttaa suun, nenän ja keuhkojen limakalvoihin ja sen päävaikutus kohdistuu hengitysfunktioon. Rikkidioksidisaasteen vaikutuksista eniten kärsivät väestöryhmät ovat nuoret, vanhat ja sairaat, erityisesti kroonisista hengitystiesairauksista kuten astmasta, keuhkoputkentulehduksesta ja kroonisesta ahtauttavasta keuhkosairaudesta kärsivät. Rikkidioksidi voi myös pahentaa sydän- ja verisuonitauteja hengitysfunktiovaikutustensa kautta. Rikkidioksidin suorien vaikutusten lisäksi on myös todisteita epäsuorista vaikutuksista, jotka aiheutuvat rikkioksidien ja pienten vesipisaroiden hiukkasten syntyvien muodostumisesta. Näiden pienten hiukkasten uskotaan aiheuttavan enemmän hengitys-, sydän- ja verisuoniongelmia väestön vähiten vastustuskykyisissä ryhmissä. vuorovaikutuksesta happamien pienten on 1980 vuodesta Yhteisössä vahvistamisesta rikkidioksidille ja hiukkasille (direktiivi 80/779/ETY ilmanlaadun raja- ja ohjearvoista rikkidioksidille ja leijumalle4). Vaikka komission kertomuksessa5 havaittiin selvä suuntaus ilman rikkidioksidipitoisuuksien vähenemiseen ja todettiin direktiivillä 80/779/ETY asetettuja tutkimuksissa (APHEA6) ilmanlaatuvaatimuksia noudatettavan yleisesti, tuoreemmissa ilmanlaatustandardien säädöksiä EYVL N:o L 229, 30. 8. 1980, s. 30. KOM(95) 372 lopullinen: Komission kertomus ilmanlaatudirektiivien täytäntöönpanotilanteesta. Katsouyanni K. , Zmirou D. , Spix C, Sunyer J. , Schouten JP. , Ponka A. , Anderson HR. , Le Moullec Y. , Wojtyniak B. , Vigotti MA. , Bacharova L. (1994). - Short-term Effects of Air Pollution on Health: A European Approach Using Epidemiological Time Series Data. - Eur Resir J 1995; 8: 1030-1038. 45 todetaan rikkidioksidin edelleen aiheuttavan terveysongelmia kaikkialla yhteisössä ja vaikuttavan kuolevuuteen, sairastavuuteen ja elämän laadun alenemiseen. Huomattava osa yhteisön kaupunkien asukkaista altistuu rikkipitoisuuksille, jotka ylittävät viimeisimmät WHO:n pitkäaikaiselle altistukselle antamat ohjearvot (50 ug/m )7. viime tehdyt aikoina Koska että rikkidioksidisaasteesta aiheutuu edelleen terveysvaikutuksia ja kustannuksia, komissio on ryhtynyt rikkidioksidia ilmanlaatustandardien muuttamiseksi, missä se käyttää perustana WHO:n koskevien viimeisimpiä suosituksia. laatimaan ehdotusta direktiivillä 80/779/ETY vahvistettujen epidemiologiset tutkimukset osoittavat, 2. 3. Ilman rikkidioksidista kasvillisuudelle aiheutuva vahinko lisäksi, että ilman rikkidioksidi Sen lisää osaltaan happo laskeumaa, se vaikuttaa kasvillisuuteen suoraan, koska kasvien maanpäälliset osat yhteyttävät sitä. Mahdollisia vaikutuksia ovat lehtivihreän hajoaminen, fotosynteesin väheneminen, kasvien hengityksen lisääntyminen ja muutokset valkuaisaineenvaihdunnassa. Kasvien herkkyys vaihtelee huomattavasti, ja jäkälät ovat herkimpiä. WHO on vahvistanut joukon ohjearvoja vuosittain ja talvella sovellettaville rikkidioksidipitoisuuksille, mikä suojaisi eri tyyppistä kasvillisuutta. ilman Komissio käyttää näitä ohjearvoja laatutavoitteiden muuttamiseksi rikkidioksidin osalta 5. :ssä ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa vahvistettujen tavoitteiden mukaisesti, jotka neuvosto on uudelleen vahvistanut joulukuussa 1995, eli 'ilman epäpuhtauksien pitoisuuksien sallittuja tasoja määritettäessä on otettava huomioon ympäristönsuojelunäkökohdat'. lähtökohtana valmistellessaan ehdotuksia 2. 4. Rakennuksille ja materiaaleille aiheutuva vahinko lisäksi, että rikkidioksidisaaste aiheuttaa vahinkoa ekosysteemeille ja ihmisten Sen terveydelle, se vaikuttaa osaltaan rakennusten ja rakennusmateriaalien rapautumiseen ja syöpymiseen. Happopäästöt syövyttävät kiveä, sementtiä, betonia ja laastia. Erityisesti Euroopan rakennusperinteeseen kuuluvat vanhat rakennukset ovat erittäin herkkiä tällaiselle syöpymiselle. 2. 5. Rikkidioksidisaasteesta aiheutuvat kustannukset Rikkidioksidipäästöjen ja muiden happamien päästöjen aiheuttamista kustannuksista on tehty useita tutkimuksia8 9. Tämäntyyppiset tutkimukset ovat aina jossain määrin epävarmoja. Tämän huomioon ottaen nämä tutkimukset ovat yleensä antaneet suhteellisen hyvät arviot ihmisten terveyteen ja rakennuksiin tai rakennusmateriaaleihin kohdistuvan vaikutuksen taloudellisista kustannuksista. Ekosysteemien rakenteeseen ja toimivuuteen ja erityisesti biodiversiteettiin aiheutuvan vahingon määrää ei ole kuitenkaan kvantitoitu. S02-päästöjen vaikutus vaihtelee alueelta toiselle altistuvan väestön ja ympäristön herkkyyden suhteen, lausunnoksi, joka laaditaan komission Luonnos S02:ta koskevaksi muuttamista koskevien ehdotusten yhteydessä. Saatavana PO XI:sta. Tapaustutkimus 2: Happamoitumisstrategian hyödyt Euroopan unionille. EXTERNE-hanke 1996 Euroopan komissio, PO XII, JOULE-ohjelma. Cost Benefit Analyses of the Different Municipal Solid Waste Management Systems. Objectives and jätteiden huoltojärjestelmien kustannus Instruments for hyötyanalyysit. Tavoitteet ja keinot vuodelle 2000. Tehnyt PO XI:lle Coopers ja Lybrand, loppuraportti 1996. the Year 2000. Kaupunkien kiinteiden ilmanlaatustandardien tulevien 46 mutta arvioidaan, että 1 tonnista S02-päästöjä aiheutuvasta vahingosta yhteisössä koituu keskimäärin noin 4000 ecun taloudellinen hinta, ja suurin osa (yli 80 prosenttia) näistä kustannuksista johtuu vahingosta ihmisten terveydelle. 3. Direktiivi 93/12/ETY Tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuutta koskevassa direktiivissä 93/12/ETY10 (0,2 painoprosenttia 1 päivästä vahvistetaan rikkipitoisuuden raja-arvot kaasuöljyille lokakuuta 1994) ja dieselpolttoaineille (0,2 painoprosenttia 1 päivästä lokakuuta 1994 ja 0,05 painoprosenttia 1 päivästä lokakuuta 1996). Direktiivin 93/12/ETY 2 artiklassa komissiota kehotettiin esittämään ennen 1 päivää tammikuuta 1994 kertomus S02-päästöjen vähentämisessä saavutetusta edistyksestä ja lisäksi antamaan ehdotus vielä tiukempien standardien käyttöön ottamisesta kaasuöljyn ja dieselpolttoaineiden rikkipitoisuudelle sekä uudet raja-arvot lentopetrolin rikki-pitoisuudelle. Komissio ei ollut halukas esittämään ehdotuksia uusien rajoitusten käyttöön ottamiseksi nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuudelle ennen kuin tällaiset toimenpiteet voitaisiin perustella kattavalla, kustannustehokkaalla ja yhdennetyllä strategialla happamoitumisen torjumiseksi. Lisäksi komission happamoitumisstrategiaehdotuksen tueksi suoritettu analyysi osoittaa, tiukemmalla ja dieselpolttoaineiden rajoittamisella ehkä voidakaan tehokkaimmalla tavalla vähentää nestemäisten polttoaineiden palamisessa syntyviä S02-päästöjä ja että muut tuotteet, erityisesti raskaat polttoöljyt, ovat paljon merkittävämpi saastelähde. ettei kaasuöljyjen rikkipitoisuuden osalta komissio ja Dieselpolttoaineiden dieselpolttoaineita koskevaksi direktiiviksi11. Tämän ehdotuksen mukaan diesel polttoaineiden rikkipitoisuus pitäisi vähentää 0,035 painoprosenttiin, kun se on direktiivissä 93/12/ETY vahvistettu 0,05 painoprosentiksi. Tähän rikkipitoisuuden vähentämiseen oli kuitenkin enemmän syynä tarve vähentää hiukkaspäästöjä kuin tarve vähentää S02:ta. ehdotuksen bensiiniä äskettäin esitti Lentopetrolin osalta komissio katsoo, että tästä lähteestä peräisin olevat S02-päästöt vaikuttavat hyvin vähän happamoitumisen ja ilman pilaantumisen ongelmaan. Komissio ei sen vuoksi pidä tarpeellisena antaa säädöksiä ehdottomien rikkipitoisuuden raja-arvojen määräämiseksi lentopetrolille. Strategiassaan happamoitumisen torjumiseksi ja S02-saasteen vähentämiseksi kaupungeissa komissio katsoo, että tiettyjen nestemäisten polttoaineiden eli raskaiden polttoöljyjen ja kaasuöljyjen rikkipitoisuuden rajoitusten käyttöön ottaminen tai niiden voimassa pitäminen on kustannustehokas toimi. Seuraavassa selostetaan ehdotetut toimenpiteet ja niiden suhde tämänhetkiseen markkinatilanteeseen. 10 EYVLN:oL 74, 27. 3. 1993, s. 81. 11 KOM(96) 248 lopullinen: Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston bensiinin ja dieselpolttoaineiden laatua koskevaksi direktiiviksi, jolla muutetaan neuvoston direktiiviä 93/12/ETY. 47 4. Tässä ehdotuksessa säädeltävät tuotteet 4. 1. Raskas polttoöljy Raskas polttoöljy on tärkein nestemäisten polttoaineiden palamisessa syntyvien SC>2-päästöjen lähde (ks. taulukko 1). Raskasta polttoöljyä käytetään jalostamoissa, voimalaitoksissa ja teollisuudessa, ja pienempiä määriä käytetään kotitalouksissa ja liikenteessä. Kussakin yhteisön jäsenvaltiossa käytetyn raskaan polttoöljyn kulutus ja keskimääräinen rikkipitoisuus esitetään taulukossa 2. Jäsenvaltioiden välillä on selvästi merkittäviä eroja, ja Italia, Espanja, Ranska, Kreikka ja Irlanti sekä vähemmässä määrin Yhdistynyt kuningaskunta, Saksa ja Belgia ovat huomattavan riippuvaisia raskaasta polttoöljystä lämmön ja energian tuottamiseksi. Lisäksi yhteisön maissa käytetyn raskaan polttoöljyn arvioitu keskimääräinen rikkipitoisuus vaihtelee myös huomattavasti, ja monissa jäsenvaltioissa rikkipitoisuus on keskimäärin 1 prosentti tai alle, kun taas toisissa on raskaita polttoöljylajeja, joiden rikkipitoisuudet ovat jopa 3,5 prosenttia. Komissio on päättänyt esittää raskaan polttoöljyn rikkipitoisuudelle yleistä 1 painoprosentin raja-arvoa kaikkialla yhteisössä. Kuten taulukosta 7 voidaan todeta, tästä on huomattavaa hyötyä rikkidioksidipäästöjen vähenemisen muodossa. Taulukko 2 Tilastotietoja raskaan polttoöljyn käytöstä ja keskimääräisestä rikkipitoisuudesta jäsenvaltioissa Kokonaisvuosikulutusv ' vuonna 1995 (kilotonnia) Mukaanlukien jalostamoissa käytetty raskas polttoöljy Keskimääräinen rikkipitoisuus (prosenttia) Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Itävalta Portugali Suomi Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta 1975 811 7012 2677 8222 7275 1284 30586 98 1176 930 3335 1678 1930 9028 (1925) <**) 1 8 1 1! (3160) (102) (720) (1215) m (19406) 1281 (170) (475) i3391 (1220) (1930) ( ?) 1. 0 1. 0 1. 2 2. 7 l-3. 5(***> 2. 1 '2. 0 1. 53 2. 2 0. 96 1. 1 0. 3 2. 18 (*) Jäsenvaltioiden marras-joulukuussa 1996 antama tieto. Suluissa olevat luvut ovat arvioita vähemmän kuin 1 % rikkiä sisältävän raskaan polttoöljyn kulutuksesta; tiedot ovat jäsenvaltioiden marras-joulukuussa 1996 antamia tai toimitettu PO XVII:lle vuositilastojen yhteydessä. (***) Riippuu raskaan polttoöljyn tyypistä. 48 alueilla, joillakin yhteisön noudatetaan rikkidioksidia Komissio tunnustaa kuitenkin, että toimenpiteiden on oltava kustannustehokkaita. On ilmeistä, että koskevia joissa ilmanlaatuvaatimuksia ja joissa S02-päästöt eivät pahenna merkittävästi happamoitumis ongelmaa, ei ehkä ole tarpeen määrätä tiukkaa 1 prosentin raja-arvoa raskaan polttoöljyn rikin raja-arvo rikkipitoisuudelle. Tällaisilla alueilla voitaisiin hyväksyä korkeampi vaarantamatta ympäristötavoitteita. Komissio esittää, että tällaisilla alueilla korkeintaan 2,5 prosenttia rikkiä sisältävän raskaan polttoöljyn käyttö olisi sallittava. Syynä korkeamman rajan asettamiseen raskaiden polttoöljyjen rikkipitoisuudelle on se, että näin vältyttäisiin rikkipitoisuudeltaan erittäin korkean raskaan polttoöljyn päästämiseltä alueille, joilla tällä hetkellä vallitsee hyvä ympäristön laatu: näiden alueiden ympäristön laatu ei saisi huonontua komission ehdotuksen tuloksena. Happamuudentorjuntastrategiaehdotuksen tukemiseksi suoritettu tutkimus osoitti myös, että voimalaitoksille ja tietyille teollisuuden aloille olisi kustannusmielessä tehokkaampaa poistaa S 02 niiden päästöistä esimerkiksi savukaasujen rikinpoistotekniikoilla kuin käyttää vähärikkisiä tarpeetonta raskaita polttoöljyjä. Komissio päällekkäisyyttä tämän direktiivin ja tiettyjen suurista polttolaitoksista ilmaan pääsevien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta annetun direktiivin 88/609/ETY12 säännösten välillä. Selvästikään ei olisi järkevää vaatia tällaisia laitoksia käyttämään 1 prosenttia rikkiä sisältävää raskasta polttoöljyä, jos samalla vaaditaan hienon tekniikan käyttämistä S02:n poistamiseksi niiden päästöistä. tiedostaa myös sen, että on vältettävä Edellä olevan perusteella komissio katsoo, että kaikki direktiivin 88/609/ETY 2 artiklan 9 kohdan määritelmän mukaiset uudet polttolaitokset, joiden nimellislämpöteho on vähintään 50 megawattia ja jotka ovat direktiivin 88/609/ETY vaatimusten mukaisia, on vapautettava vaatimuksesta käyttää korkeintaan 1 prosenttia rikkiä sisältävää raskasta polttoöljyä. Kaikkien muiden polttolaitosten on komission mielestä joko käytettävä korkeintaan 1 prosenttia rikkiä sisältävää raskasta polttoöljyä TAI noudatettava päästörajaa 1 700 mg SCVm3, joka vastaa päästöjen suhteen suunnilleen 1 prosenttia rikkiä sisältävän raskaan polttoöljyn polttamista. Mitä tulee tämän direktiivin ja direktiivin 88/609/ETY väliseen suhteeseen, on muistettava, että komissio on jo ilmoittanut aikovansa esittää vuoden 1997 loppuun mennessä ehdotuksia direktiivin 88/609/ETY muuttamiseksi. Tämän direktiivin suuria polttolaitoksia koskevia säännöksiä on tarkasteltava direktiiviin 88/609/ETY tehtävien muutosten valossa. 12 EYVL N:oL 336, 7. 12. 1988, s. 1. 49 4. 2. Kaasuöljyt Direktiivissä 93/12/ETY vahvistettiin kaasuöljyille rikin osalta 0,2 painoprosentin raja. Eri jäsenvaltioissa käytettyjen kaasuöljyjen nykyinen kulutus ja keskimääräinen rikkipitoisuus esitetään taulukossa 3. Komission happamoitumisentorjuntastrategiaehdotuksen tueksi tehty tutkimus osoitti, että, kaasuöljyn rikkipitoisuuden vähentäminen edelleen olisi kustannustehokas toimenpide kuudessa jäsenvaltiossa eli Belgiassa, Tanskassa, Saksassa, Alankomaissa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Ranskassa, Kreikassa, Irlannissa, Italiassa, Luxemburgissa, Portugalissa ja Espanjassa tämä toimenpide ei kuitenkaan olisi kustannustehokas. Itävallassa ja Suomessa oli 0,1 prosentin raja-arvo jo ennen niiden liittymistä unioniin, ja näiden valtioiden liittymissopimusten ehtojen mukaan ne voivat pitää voimassa matalammat raja- arvonsa neljän vuoden siirtymäaikana, joka loppuu 31 päivänä joulukuuta 1998. 1 päivänä tammikuuta 1995 ja siirtymäkauden lopun välisenä aikana direktiivin 93/12/ETY kaasuöljyjä koskevat säännökset tarkistetaan liittymissopimuksen ehtojen mukaisesti ja EY:n menettelyjä noudattaen. Taulukko 3 Tilastotiedot^ kaasuöljyjen käytöstä ja keskimääräisestä rikkipitoisuudesta jäsenvaltioissa I Kokonaisvuosikulutus vuonna 1995 (kilotonnia) Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Itävalta Portugali Suomi Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta 5623 1643 34382 2259 1650 14050 1214 3578 1594 2460 900 2334 2700 3815 Keskimääräinen rikkipitoisuus (prosenttia) 0. 20 (^20 016 0JT7 O30 0A5 016 O20 ~ 0. 19 < 0. 2 tietoja ei ole toimitettu 0m 0. 076 0. 14 (*) Tiedot saatu jäsenvaltioilta marras-joulukuussa 1996. Edellä olevan perusteella komissio ei pidä perusteltuna määrätä kaasuöljyn rikille 0,1 prosentin raja-arvoa koko yhteisössä. Toisaalta ei myöskään pidetä perusteltuna velvoittaa jäsenvaltioita, jotka haluavat mennä pitemmälle kuin nykyinen 0,2 prosentin raja, jotka selostetaan ja erityisesti yksityiskohtaisemmin tärkein syy näihin jäljempänä, komissio katsoo, että koska toimenpiteisiin on ympäristönäkökohdat, on perustellumpaa, että tämä direktiivi perustuu ja Suomea, pidättäytymään siitä. Syistä, Itävaltaa 50 perustamissopimuksen 130 s artiklaan. Komissio aikoo siis pitää voimassa nykyisen 0,2 prosentin standardin kaasuöljyn rikin osalta, mutta vähimmäisstandardina. Jäsenvaltioita ei estetä pitämästä voimassa tai ottamasta käyttöön tiukempia toimenpiteitä edellyttäen, että tällaiset ilmoitetaan komissiolle. Kun jäsenvaltio haluaa ottaa käyttöön tiukempia toimenpiteitä, sen on ilmoitettava ne komissiolle direktiivin 83/189/ETY säännösten mukaisesti. Itävalta ja Suomi voivat pitää voimassa nykyiset määräyksensä tämän direktiivin voimaantulosta alkaen perustamissopimuksen 130 t artiklan määräysten mukaisesti. toimenpiteet ovat perustamissopimuksen mukaisia ja että ne Kaasuöljyjä käytetään enimmäkseen kotitalouksien lämmitykseen, mutta tietty osa käytetään merenkulussa energian ja lämmön tuottamiseen. Kreikalle koko sen alueella ja Espanjalle Kanarian saarten osalta merenkulussa käytettyjen kaasuöljyjen 0,2 prosentin rikin raja- arvolla voi olla merkittäviä taloudellisia seurauksia. Lisäksi merenkulusta johtuvilla rikkidioksidipäästöillä manner-Kreikan ja monien Kreikan saarten ympäristössä sekä merenkulusta Kanarian saarten lähistössä on hyvin vähäinen vaikutus ihmisten terveyteen ja ympäristöön. Edellä mainituista syistä komissio pitää perusteltuna sallia Kreikalle koko sen alueella ja Espanjalle Kanarian saarten osalta poikkeus merenkulussa käytettävien kaasuöljyjen 0,2 prosentin rikin raja-arvon täytäntöön panemiseksi. 4. 3. Mmrt nestemäiset polttoainetyypit mukaan lukien laiYapolttoaineet (bunker) laivoissa, lähde erityisesti Itämerellä ja Kuten osastossa 3 mainittiin, tätä direktiiviä ei sovelleta maantieliikenteessä käytettäviin dieselpolttoaineisiin eikä lentopetroliin. Myös laivapolttoaineet (bunker) jätetään toistaiseksi direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Bunker-polttoaineita käytetään ja komission happamoitumisstrategian tueksi suoritetussa analyysissä sen osoitettiin olevan tietyillä osilla huomattava happamoittavien päästöjen Pohjanmerta. Laivapolttoaineiden palamisesta tulevien S02-päästöjen vähentäminen olisi myös erittäin kustannustehokas toimenpide. Vaikka laivapolttoaineiden rikkipitoisuutta ei tällä hetkellä säännellä millään kansainvälisillä määräyksillä, tähän tähtäävistä ehdotuksista keskustellaan tällä hetkellä kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä tehdyn yleissopimuksen (MARPOL) yhteydessä. MARPOL-yleissopimusta tarkistetaan parhaillaan ja uuden yleissopimuksen odotetaan valmistuvan elokuuhun 1997 mennessä. Yleissopimuksessa tullaan tietyt alueet nimeämään SOx-herkiksi alueiksi. Tällaisilla alueilla laivojen on käytettävä polttoaineita, joiden rikkipitoisuus on korkeintaan 1,5 prosenttia, kun yleinen raja-arvo on 4,5 prosenttia, jota ehdotetaan sovellettavan muualla. Sen sijaan, että otettaisiin yksipuolisesti käyttöön EY:n laajuisia toimenpiteitä laivapolttoaineiden rikkipitoisuuden rajoittamiseksi, komissio katsoo, että olisi tehokkaampaa, että yhteisön maat pyrkisivät yhteiseen kantaan MARPOL- yleissopimuksen tarkistamisneuvotteluissa, joissa Itämeri sekä Pohjanmeri ja Englannin kanaali osittain tai kokonaan nimettäisiin yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluviksi SOx- herkiksi alueiksi. Kun MARPOL-yleissopimuksen tarkistus on saatu päätökseen, komissio tarkistaa kantansa sen suhteen, onko tähän direktiiviin tarpeen sisällyttää säännöksiä laivapolttoaineista. 51 5. Euroopan jalostamoteollisuus (15 joiden kokonais- Euroopan yhteisössä tislauskapasiteetti on 13 212 833 barrelia vuorokaudessa. Aikaisemmin jalostamot luokiteltiin kolmeen tyyppiin: yksinkertaiset, katalyyttistä krakkausta käyttävät ja täysin nykyaikaistetut. jäsenvaltiota) on 106 jalostamoa, Tämä luokittelu ei kuitenkaan enää edusta Euroopassa käytössä olevien jalostamojen valikoimaa. Viimeisten 3 - 5 vuoden aikana jotkut jalostamot ovat nykyaikaistaneet laitoksensa tiukempien tuote-eritelmien mukaisiksi ottaen huomioon esimerkiksi bensiinissä olevan rikkipitoisuuden vähentämisen. lyijyn vähentämisen sekä kaasuöljyn ja dieselpolttoaineiden Nykyiset jalostamot luokitellaan parhaiten seuraavasti: - yksinkertaiset - mukaan lukien termiset toiminnot ja jonkin verran tyhjötislausta - nestekatalyyttikrakkausta (FCC) käyttävät - syöttöesikäsittely mukaan tai pois lukien - C6-isomerisaatio mukaan tai pois lukien - vetykrakkausta käyttävät - nestekatalyytti- ja vetykrakkausta käyttävät - muut (esim. moottoriöljy tuotanto) Tavallisin jalostamotyyppi Euroopassa on nestekatalyyttikrakkausta (FCC) käyttävä (mukaan tai pois lukien esikäsittely ja mukaan tai pois lukien C6-isomeraatio, mutta ei yhdistelmää FCC ja vetykrakkaus), joka kattaa noin 61 prosenttia Euroopan yhteisön raakaöljyn kokonaistislauskapasiteetista. Taulukossa 4 esitetään yhteenveto eurooppalaisista ja niiden prosenttiosuudet Euroopan raakaöljyn kokonaistislauskapasiteetista. Kuvassa 1 esitetään kussakin maassa käytössä olevat jalostamotyypit ja niiden kokonaistislauskapasiteetit. jalostamotyypeistä 52 Taulukko 4 Eurooppalaiset jalostamotyypit ja niiden osuudet Euroopan tislauskapasiteetista (1994) Jalostamotyyppi Jalostamo jen lukumäärä Raakaöljyn kokonais- tislaus- kapasiteetti (barrelia vuorokaudessa) 969 030 244 000 737 118 696 700 881 160 494 000 3 218 500 2 793 000 1 454 025 598 300 737 000 390 000 % Euroopan kapasiteetista 7. 3% 1. 8% 5. 6% 5. 3% 6. 7% 3. 7% 24. 4% 21. 1% 11. 0% 4. 5% 5. 6% 3. 0% 0% 18 3 10 9 7 3 19 17 8 3 4 2 3 106 0 13 212 833 ilman termisen ja C6-isomerisaation Yksinkertainen ilman termistä tai C6-isomerisaatiota termistä, mutta C6- Yksinkertainen isomerisaation kanssa Yksinkertainen termisen kanssa, mutta ilman C6- isomerisaatiota Yksinkertainen kanssa Vetykrakkaus ilman C6-isomerisaatiota Vetykrakkaus C6-isomerisaation kanssa FCC ilman esikäsittelyä tai C6-isomerisaatiota FCC ilman esikäsittelyä, mutta C6-isomerisaation kanssa FCC esikäsittelyn kanssa ilman C6-isomerisaatiota FCC esikäsittelyn ja C6-isomerisaation kanssa FCC ja vetykrakkaus ilman esikäsittelyä tai C6- isomerisaatiota FCC ja vetykrakkaus ilman esikäsittelyä, mutta C6- isomerisaation kanssa Muut Kaikkiaan Euroopassa 53 18 15 16 à 14 a Q. jg 12 & c o 2 3 UJ en 3 S 6 c 10 8 4-fil Kuva f Eurooppalaisten jalostamojen tyypit maittain (1994) * FCC ja vetykrakkaus ilman esikäsittelyä FCC esikäsittelyn kanssa • FCC ilman esikäsittelyä I I • Vetykrakkaus 1 Ä yksinkertainen i S 5 S m m O) 3 tr o CL is CD 5 C Kuvasta 1 nähdään, että Itävallassa, Belgiassa, Ranskassa, Italiassa, Alankomaissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Espanjassa on enimmäkseen eri tyyppisiä FCC- jalostamoja. Kreikassa on sekä yksinkertaisia että FCC-jalostamoja, kuitenkin yhdellä FCC- jalostamoista on myös vetykrakkauskapasiteettia, mikä lisää jalostamon joustavuutta vaaditut polttoaineen muutokset huomioon ottaen. Saksan jalostamoilla on kaikista EU:n jäsenvaltioista suurin vetykrakkauskapasiteetti. Suomessa on yksinkertainen ja FCC- vetykrakkausjalostamo. Tanskassa ja Irlannissa on käytössä vain yksinkertaisia jalostamoja. Ruotsin tislauskapasiteetti jakautuu melkein tasan yksinkertaisen ja FCC-jalostamon kesken. Yhdellä jälkimmäisistä on kuitenkin jonkin verran vetykrakkauskapasiteettia. Jalostamojen tyyppi vaikuttaa huomattavasti öljyteollisuuden kykyyn noudattaa tiukempia teknisesti tuote-eritelmiä, ja se osoittaa parhaiten, pystyykö yksittäinen jalostamo noudattamaan Euroopan ympäristölainsäädännön seurauksena tulevia tiukempia eritelmiä. 54 Yleensä FCC-jalostamot ovat hankalimmin muutettavissa tuottamaan vähärikkisiä tuotteita. Siksi on selvää, että ehdotetusta lainsäädännöstä muodostuu merkittävä haaste Ranskan, Belgian, Portugalin, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Espanjan jalostamoteollisuudelle. 6. Vaikutukset kauppaan Jotta jalostamot voisivat tuottaa erilaisia polttoaineita ja tyydyttää paikallisen kysynnän, niiden on usein tarpeen käydä kauppaa osalla jalostustuotteistaan. Näin jalostamot voivat suunnitella jalostamonsa polttoaineen kysynnän ja raakaöljyn tarjonnan mukaisiksi. Nykyään tällaista kauppaa käydään sekä jäsenvaltioiden välillä että vähemmässä määrin jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden kesken. Kyseisen kaupan laajuutta kuvaavia lukuja esitetään jäljempänä taulukossa 5. Taulukko 5 Raskaan polttoöljyn ulkomaankauppa EY 15 1995 (Lähde: COMEXT2 -tietokanta) NC-koodi Rikkipitoisuus Tuonti Vienti 2710 00 74 2710 00 76 2710 00 77 2710 00 78 < 1% 1 - 2 % 2 - 2,8 % > 2,8 % YHTEENSÄ (miljoonaa tonnia) 11,662 1,125 2,749 1,332 16,868 3,041 0,582 1,028 14,151 18,802 Nettokauppatase: 1,934 miljoonaa tonnia Koska kauppaa käydään jalostustoimintojen välillä, tuotteita jatkokäsitellään ja luokitellaan uudelleen, voivat tuotteet tulla lasketuiksi kahteen kertaan tai jäädä peittoon, jolloin kauppatilastot vääristyvät. Joka tapauksessa taulukosta käy ilmi, että kyseisten nestemäisten polttoaineiden nettokauppa on pientä tuotanto- ja kulutustasoihin verrattuna. Suuri osa merkittävistä kauppavirroista sekä yhteisön eri alueiden välillä että kolmansien maiden kanssa johtuu kausitekijöistä ja laadunvaihtelusta. Samalla kun rikkipitoisuudeltaan korkeita polttoöljyjä yleensä viedään EY:stä ja rikkipitoisuudeltaan matala-asteisia tuodaan, jäännöstuotteita siirtyy huomattavassa määrin jatkokäsittelyyn. Ehdotus johtanee ainakin keskipitkällä aikavälillä nestemäisten polttoaineiden kaupan lisääntymiseen, ja osa tästä on kolmansien maiden kanssa käytävää rikkipitoisuudeltaan matalan raskaan polttoöljyn kauppaa. Ehdotuksen ei silti odoteta merkittävässä määrin muuttavan nestemäisten polttoaineiden ulkomaankaupan nettokauppatasetta kokonaisuutena. Pitemmällä aikavälillä jalostamoissa saatetaan tosin huomata, että rikkipitoisuudeltaan matalan raskaan polttoöljyn tuonnin kasvu johtaa kasvavaan hintaeroon rikkipitoisuudeltaan jolloin korkeiden ja investoiminen savukaasun parantavaan rikinpoistolaitteisiin alkaa näyttää houkuttelevammalta. raskaiden polttoöljyjen välillä, rikkipitoisuudeltaan matalien kapasiteettiin polttoöljyn laatua ja 55 tuotavien rikkipitoisuus vaihtelee suuresti. Keskimääräinen Yhteisöön rikkipitoisuus vuoden 1995 ensimmäisellä neljänneksellä oli noin 1,0 prosenttia, ja eri tuotantoalueiden raakaöljyjen rikkipitoisuuksia esitetään taulukossa 6. raakaöljyjen Taulukko 6 Eri tuotantoalueiden raakaöljyjen rikkipitoisuuksia Yhteisön tuonti(*) Hinta(**) Raakaöljy Saudi-Arabia Kevyt Keskiraskas Raskas Berri Muut Libya Kevyt Keskiraskas Raskas Venäjä Uralilaiset Muut 1 Meksiko 1 Maya j Isthmus 1 Norja Statfjord Gullfaks Oseberg Ekofisk Muut Määrä (tuhatta barrelia) 97 010 11243 10 881 21564 9 024 36 690 42 785 3 889 49 501 46 610 13 065 296 54 725 15 067 23 252 29 925 30 589 Prosenttia EU:n tuonnista (USD/barreli) Rikkipitoisuus prosentteina(**) 11. 4 1,3 1,3 2,5 1,1 4,3 5,0 0,5 5,8 5,5 1,5 0,0 6,5 1,8 2,7 3,5 3,6 18,3 17,7 17,45 18,61 - 18,76 18,68 18,04 17,81 17,81 16,54 19,23 18,68 19,08 18,89 19,11 18,75 1,33 - 1,9 2,4-2,41 2,55 - 2,8 1,2 - 1,33 1,1 0,1-0,43 1,18-0,39 1,8 - 1,85 0,88 - 1,6 0,3 - 3,7 2,32-3,31 n. k. 0,2 - 0,3 0,25 - 0,45 0,3-0,31 0,17-0,2 0,02 - 0,26 (*) (**) Vuoden 1995 ensimmäinen neljännes, tiedot saatu PO XVII:stä. Vuoden 1995 huhtikuun luvut, tiedot saatu PO XVII:stä. tapauksessa Jalostettujen nestemäisten polttoaineiden kauppa jossain määrin pienentää direktiivin vaikutusta raakaöljyjen kauppaan. Koska rikkipitoisuudeltaan matalan raakaöljyn varastot ovat joka rajoitetut, on järkevää olettaa rikkipitoisuudeltaan matalien "makeiden" raakaöljyjen ja rikkipitoisuudeltaan korkeampien "happamien" raakaöljyjen välisen hintaeron kasvavan. On myös järkevää olettaa rikkipitoisuudeltaan korkeimpien raakaöljyjen tuonnin yhteisöön laskevan. Taulukosta 6 käy kuitenkin ilmi, että kaikilla tällä tuotantoalueilla tuotetaan myös hetkellä rikkipitoisuudeltaan korkeimpien raakaöljyjen 56 kevyempiä raakaöljyjä, joiden rikkipitoisuus on lähempänä tai täsmälleen sama kuin nykyinen keskimääräinen 1,0 prosentin rikkipitoisuus. 7. Komission ehdotuksesta aiheutuvat kustannukset ja päästöjen vähenemisestä aiheutuvat edut Yhteisössä käyttöönotetusta raskaan polttoöljyn 1 prosentin rikkipitoisuuden rajasta aiheutuvasta S02-päästöjen vähenemisestä syntyvät arvioidut edut esitetään taulukossa 7. Taulukossa 7 esitetyissä luvuissa ei erotella 1 % rikkiä sisältävän raskaan polttoöjyn polttamiseen suoraan liittyvää päästöjen vähentymistä siitä vähentymisestä, joka johtuu polttoaineiden vaihtamisesta asentamisesta mahdollisesti halvempana vaihtoehtona päästöjen vähentämiseksi. Taulukossa 7 esitetyissä luvuissa ei myöskään oteta huomioon tiettyjen alueiden osalta ennakoitavissa olevia poikkeuksia, ja tämän seurauksena päästöjen vähenemisestä aiheutuvat edut sellaisten maiden kuin Kreikan ja Portugalin osalta on vääjäämättä arvioitu yläkanttiin. Tästä huolimatta raskaan polttoöljyn 1 prosentin rikkipitoisuuden rajan käyttöönotto vähentää tonnilla verrattuna siihen S02-päästöjä vuoteen 2010 mennessä noin 1 miljoonalla tilanteeseen, joka vallitsisi, ellei komission ehdotusta tehdä. tai palamiskaasujen rikinpoistolaitteiden Taulukko 7 Raskaan polttoöljyn palamisesta aiheutuvat arvioidut S02-päästöt vuonna 2010. Luvut tuhansina tonneina Viite/nykyinen tilanne Rikkipitoisuuden ollessa 1 % Erotus Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Itävalta Portugali Suomi Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta YHTEENSÄ 104,1 12,0 125,2 79,0 400,1 177,1 94,6 500,2 0,2 18,2 22,9 74,7 36,0 23,6 451,2 2 119,0 54,4 10,6 76,2 27,4 151,9 63,6 33,7 240,7 0,1 17,7 21,9 32,4 35,9 23,6 197,5 987,6 49,7 1,4 49,0 51,6 248,2 113,5 60,9 259,5 0,1 0,5 1,0 42,3 0,1 - 253,5 1 131,4 Komission ehdotuksesta aiheutuvat arvioidut kustannukset jokaisessa maassa ja jokaisen teollisuudenalan osalta esitetään liitteenä olevan vaikutusten arviointilomakkeen taulukossa 2. Kun kustannukset ja edut otetaan huomioon, komissio on sitä mieltä, että oikea tasapaino on löydetty. 57 8. Niiden osapuolten lausunnot, joihin ehdotus vaikuttaa Ehdotuksen vaikutus yrityksiin sekä niiden osapuolten lausunnot, joihin ehdotus vaikuttaa, esitetään liitteenä olevassa vaikutusten arviointilomakkeessa. 9. Oikeusperusta Rikkidioksidipäästöt vaikuttavat osaltaan happamoitumisesta aiheutuviin ongelmiin ja lisäksi suorasti ja epäsuorasti ihmisten terveyteen (ks. 2 osa). Kyseisiä päästöjä halutaan tästä johtuen vähentää etupäässä ympäristösyistä. Tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentäminen on olennainen osa niitä kustannustehokkaita toimenpiteitä, joilla S02-päästöt on suunniteltu vähennettäviksi sellaiselle tasolle, että kamnianhimoiset ympäristötavoitteet saavutetaan sekä happolaskeumia että S02:ta ja hiukkasia koskevien ilmanlaatutavoitteiden osalta. tarpeen ottaa huomioon kyseisen ympäristöongelman Kun kehitetään kustannustehokkaita strategioita happamoitumisen ja ilman saastumisen torjumiseksi, on laatu. Mitä happamoitumiseen tulee, yhteisön ekosysteemit eroavat merkittävästi herkkyydeltään. Tämä tarkoittaa sitä, että saman määrän happamoittavia aineita sisältävällä laskeumalla saattaa olla vakavat vaikutukset esimerkiksi Ruotsin maaperään ja järviin, kun taas sen vaikutus Espanjan tai Portugalin hyvin puskuroituun maaperään voi olla vähäinen. Happamoittavat päästöt kulkeutuvat myös satoja/tuhansia kilometrejä vallitsevien tuulten mukana ja aiheuttavat tuhoa kaukana alkuperäispaikastaan. Kustannustehokkaassa strategiassa nämä asiat on otettava huomioon. Niistä analyyseistä, jotka on tehty tukemaan komission strategiaa happamoitumisen ja joissa otetaan huomioon muun muassa ekojärjestelmien herkkyyden erot, päästöt ja laskeumat alueittain sekä kustannustehokkuus, ilmi, että nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentäminen on on käynyt kustannustehokasta toisissa/toisilla. Jos joissakin maissa/joillakin alueilla, mutta ei strategian suunnittelemisessa merkittävän osan muodostanut kustannustehokkuutta koskeva tavoite ehdotettavat että lainsäädännölliset toimenpiteet ovat joustavia ja niissä otetaan huomioon käsiteltävien ympäristöön liittyvien ilmiöiden alueellinen monimutkaisuus. on olennaista, toteuttamiseksi torjumiseksi säilytetään, strategian Edellä mainitut näkökohdat, joissa painotetaan ympäristötavoitteita ja joustavuuden tarvetta, puolustaisivat 130 s artiklan selvästikin Euroopan yhteisön perustamissopimuksen käyttämistä oikeudellisena perustana. Sisämarkkinoiden säännöt on kuitenkin muistettava: 130 t artiklassa jäsenvaltioille annettu mahdollisuus tiukempien suojatoimenpiteiden toteuttamisesta ei vapauta kyseisiä toimenpiteitä velvoitteesta yhdenmukaisuuteen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen kanssa, toisin sanoen toimenpiteiden on oltava oikeutettuja ja suhteellisia. Ehdotuksessa todellakin säädetään, että jos jäsenvaltiot haluavat ottaa käyttöön tiukempia toimenpiteitä, niiden on ilmoitettava tästä komissiolle direktiivin 83/189/ETY säännösten mukaisesti. Lisäksi komissio huomauttaa, että tuotteen on oltava luonteeltaan (tuotteen tyyppi, rahallinen arvo, kaupankäyntitapa jne. ) sellainen, että sallitusta joustavuudesta ei voi seurata markkinoiden vakava vääristyminen ja merkittäviä taloudellisia haittoja. Raskaan polttoöljyn ja kaasuöljyn osalta ei ole olemassa todisteita siitä, että lukumäärältään rajoitetuilla erilaisilla kansallisilla standardeilla olisi kielteiset taloudelliset sillä markkinointipaikkojen vaihtelu antaa jalostamoteollisuudelle mahdollisuuden yhdistää ja sekoittaa tuotteitaan niin, että rikkipitoisuudeltaan korkeat polttoaineet voidaan myydä sellaisilla alueilla tai sellaisille teollisuudenaloille, jotka hyötyvät direktiivissä sallituista erilaisista poikkeuksista, kun taas rikkipitoisuudeltaan matalat tuotteet myydään niille 58 asiassa päinvastainen on seuraukset. luultavasti totta, Itse teollisuudenaloille, Lopuksi jotka sijainnistaan kansallisten johtuen vaikuttavat merkittävästi ja alueille ympäristöongelmiin. direktiivin soveltamisalaan kuuluvien ja 6 artiklassa tarkoitettujen polttoainetuotteiden näytteenottoa ja analyysiä varten varmistetaan se, että polttoaineiden vaatimustenmukaisuus tarkistetaan niitä käytettäessä eikä rajalla, ja näin ollen mahdolliset haitalliset vaikutukset kauppaan vähimmäistetään. käyttöönotolla ohjelmien On myös muistettava, että 130 s artiklaan perustuvalla säädöksellä annetaan Itävallalle ja Suomelle mahdollisuus käyttää ennen niiden liittymistä käytössä ollutta 0,1 prosentin raja-arvoa, jota ne nyt saavat käyttää joulukuussa 1998 päättyvän neljän vuoden siirtymäkauden ajan. Koska a) b) c) toimenpidettä ehdotetaan ensi sijassa ympäristösyistä, käsiteltävien ympäristöongelmien laadun huomioon ottaen tarvitaan joustavaa ja aluekohtaista lähestymistapaa, ei ole olemassa todisteita siitä, että kaasuöljyn ja raskaan polttoöljyn erilaiset rikin raja-arvot yhteisön eri maissa ja alueilla aiheuttaisivat merkittäviä markkina- tai taloudellisia haittoja, komissio on päättänyt, että nykyisen direktiivin asianmukaisin oikeudellinen perusta on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 130 s artikla. 10. Toiminnan tarpeellisuus yhteisön tasolla - toissijaisuusperiaate 10. 1. Mitkä ovat suunnitellun toiminnan tavoitteet yhteisön velvoitteisiin nähden? Ehdotettu toimenpide on olennainen osa happamoimmisen torjumiseksi sekä rikkidioksidin suunniteltua ja kustannustehokasta strategiaa. vähentämiseksi aiheuttaman saastumisen hiukkasten ilman Happamoituminen on merkittävä ympäristöhaaste. Se on luonteeltaan valtioiden rajat strategiaa. ylittävä ongelma, Yksittäisten jäsenvaltioiden yksin toteuttamalla toiminnalla on muissa jäsenvaltioissa toteutettavan täydentävän toiminnan puuttuessa enintään vähäinen vaikutus. tarvitaan yhteisönlaajuista tilanteen parantamiseksi ja ja tasoja ei koskaan ylitetä. Kyseinen Viidennessä ympäristöohjelmassa tavoite happamoimmisen osalta oli se, että kriittisiä kuormia tavoite vahvistettiin uudelleen ympäristöasiain neuvoston kokouksessa joulukuussa 1995. Tässä neuvoston kokouksessa komissiota pyydettiin esittämään vuoden 1997 alkuun mennessä happamoimmisen torjumiseksi yhteisön strategia, jonka lopullisena tavoitteena on se, että kriittisiä kuormia ja tasoja ei koskaan ylitetä. Komissio on nyt esittänyt strategiansa happamoimmisen torjumiseksi. Tämä ehdotus on osa kyseistä strategiaa. Mitä ilman laatuun tulee, yhteisössä on jo ilman laatua koskevat standardit rikkidioksidin ja hiukkasten osalta; kyseiset standardit ovat tällä hetkellä tarkistettavina. Rikkidioksidin ja hiukkasten aiheuttama ilman saastuminen vaikuttaa osaltaan hengityselinten sairauksiin sekä 59 sydän- ja verisuonitauteihin alttiissa väestöryhmissä. Rikkidioksidipitoisuudet vaikuttavat myös suoraan ympäristöön. Rikkidioksidipäästöjen huomattava vähentäminen on tarpeen tyydyttävän ilman laadun saavuttamiseksi rikkidioksidin ja hiukkasten osalta (rikkidioksidi vaikuttaa sekundaaristen ilmakehässä). Nestemäisten polttoaineiden palamisesta hiukkasten muodostumiseen aiheutuvien S02-päästöjen väheneminen, joka on nykyisen ehdotuksen käyttöönoton seurausta, myötävaikuttaa merkittävästi tyydyttävien ilman laatua koskevien tavoitteiden saavuttamiseen. jotka puolestaan vaikuttavat sulfaattien muodostumiseen, ja torjuminen Happamoitumisen ilmanlaadun parantaminen ovat osa yhteisön ympäristöpolitiikkaa, sellaisena kuin siitä määrätään perustamissopimuksen 130 r artiklassa. Lisäksi perustamissopimuksen 129 artiklassa määrätään, että terveyden suojelun on muodostettava osa yhteisön muusta politiikasta. Lisäksi perustamissopimuksen 3 artiklan o kohdassa määrätään, että yhteisön toiminnan on myötävaikutettava korkean terveyden suojelun tason saavuttamiseen. 10. 2. Kuuluuko suunniteltu toiminta yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan vai jäsenvaltioiden kanssa jaettuun toimivaltaan? Yhteisöllä on yleinen tarkoitettujen ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi. toimivalta panna täytäntöön toimenpiteitä 130 r artiklassa ja Päästöjen vähennykset saavuttamiseksi. tavalla, Komission vastikään hyväksymässä ehdotuksessa yhteisön strategiaksi happamoitumisen torjumiseksi säädetään siitä, kuinka paljon jokaisen jäsenvaltion on vähennettävä päästöjä saavutettava ympäristötavoitteen kustannustehokkaalla ja tähän toteutettava keskinäisesti vahvistavia toimenpiteitä. Jotkut näistä toimenpiteistä olisi yhteisön tasolla, kuten nykyinen ehdotus ja tiettyjen suurista polttolaitoksista ilmaan pääsevien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta annetun direktiivin 88/609/ETY tuleva tarkistus. Muut toimenpiteet, kuten päästökattoja koskevat neuvottelut teollisuudenalojen tai niiden osien kanssa toteutetaan kansallisella tasolla. Lisäksi on toteutettava lisätoimenpiteitä kansainvälisillä foorumeilla, kuten kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä tehty yleissopimus ja valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskeva UNECEn yleissopimus. tarvitaan kokonaisvaltaisia kytkennäisiä on Myös ilmanlaatua koskevien tavoitteiden saavuttamiseksi tarvitaan yhtenäistä toimintaa. Nykyisen ehdotuksen kaltaiset toimenpiteet toteutetaan yhteisön tasolla, kun taas muut toimenpiteet, rikkipitoisuudeltaan matalia polttoaineita koskevat verokannustimet ja päästöjen hallintaa koskevat paikalliset suunnitelmat, toteutetaan kansallisella, alueellisella tai paikallisella tasolla. polttoainestandardit, paikalliset kuten Yhtenäisellä toiminnalla eri tasoilla voidaan toteuttaa happamoitumisen vähentämiseksi ja tyydyttävän ilmanlaadun saavuttamiseksi tarpeelliset päästöjen vähennykset, ja samalla noudatetaan täysin kustannustehokkuuden ja toissijaisuuden periaatteita. 60 10. 3. Miltä osin ongelma on koko yhteisöä koskeva? Millä tavalla on toimittu tähän mennessä? Happamoituminen on valtioiden rajat ylittävä ongelma, joka voidaan parhaiten ratkaista yhteisön tason yhtenäisellä toiminnalla. Samalla tavoin ilman saastuminen on yhtenäistä toimintaa edellyttävä ympäristöhaaste. strategian puuttuessa on yleensä Happamoitumista koskevan yhteisön toteutettu tilapäistoimenpiteitä. Yhteisön lainsäädäntöä on olemassa polttolaitoksista ilmaan pääsevien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisen tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden rajoittamisen (direktiivi 93/12/ETY) osalta. Komission ehdotus yhteisön strategiaksi happamoitumisen torjumiseksi tarjoaa selkeän kehyksen tulevaisuuden toimien kehittämiselle. (direktiivi 88/609/ETY) ja 10. 4. Mikä tapa on tehokkain, kun verrataan yhteisön ia jäsenvaltioiden toimia? Komission analyysissä yhteisön happamoitumisen torjumisstrategian tukemiseksi havaittiin selvästi tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentäminen olennaiseksi osaksi happopäästöjen vähentämistä koskevaa kustannustehokasta strategiaa. 10. 5. Minkälaista lisäarvoa suunnitellulla toiminnalla on yhteisölle ja mitä toimimatta jättäminen maksaisi? Happamoitumisesta ja ilman saastumisesta aiheutuu merkittäviä taloudellisia seurauksia (ks. 2 osa). Yhden jäsenvaltion yksin toteuttama yksipuolinen toiminta ei ole menestyksekästä muiden jäsenvaltioiden toteuttaman täydentävän toiminnan puuttuessa: selkeän strategian ja yhtenäisen toiminnan puuttuessa on todellakin olemassa se vaara, että jäsenvaltiot toteuttavat keskenään vastakkaisia toimia. Yhtenäisen yhteisön strategian täytäntöönpanolla varmistetaan ympäristötavoitteiden tehokas toteuttaminen. Selkeä strategia, joka perustuu kustannustehokkuuden ja taakan jakamisen periaatteille ja jossa yhteisön ja jäsenvaltioiden rooli on selkeästi määritelty, on teollisuuden etu siinä mielessä, että se antaa mahdollisuuden pitkän aikavälin sijoituksiin ja suunnitteluun, joka perustuu järkevään ja avoimeen lähestymistapaan ympäristöpolitiikan kehittämisessä. Ehdotuksesta aiheutuvat kustannukset on arvioitu 0,8 miljardiksi ecuksi vuodessa. Tällä saavutetaan 1 113 kilotonnin S02:n vähennys verrattuna nykyiseen tilanteeseen keskimääräisten kustannusten ollessa suunnilleen 700 ecua S02-tonnia kohti. Tutkimuksista käy ilmi, että taloudellinen etu saattaisi nousta, siltä osin kuin se on muutettu rahaksi, jopa 4000 ecuun S02-tonnia kohti. 10. 6. Mitkä toimintamuodot ovat yhteisön käytettävissä? Toiminnan tarkoituksena on vähentää tiettyjen nestemäisten polttoaineiden palamisesta aiheutuvia rikkidioksidipäästöjä. Tarpeellinen väline kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi on tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden raja-arvojen käyttöönotto. Raja-arvot vahvistetaan parhaimmin asetuksen tai direktiivin avulla. 61 10. 7. Onko yhdenmukainen sääntely tarpeen vai riittääkö direktiivi, jossa esitetään yleiset periaatteet ja jätetään toimeenpano jäsenvaltioille? Yleisten rajojen määrääminen koko yhteisössä tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuudelle on kustannustehokas toimenpide kyseisten polttoaineiden palamisesta syntyvien rikkidioksidipäästöjen vähentämiseksi. Toimenpiteen kustannustehokkuutta parannetaan huomattavasti erityisesti raskaan polttoöljyn osalta (ks. 4. 1. kohta) lisäämällä jolla otetaan huomioon yhteisössä vallitsevien ympäristöolosuhteiden joustavuutta, tekniikkoja monimuotoisuus sekä se, että rikkidioksidipäästöjen vähentämiseksi. laitokset saattavat valita vaihtoehtoisia Yhteisön eri alueilla vallitsevien ympäristöolosuhteiden arvioinnista ja teollisuuslaitosten lupamenettelystä vastaavat tehokkaimmin eri jäsenvaltioiden viranomaiset tarvittaessa yhteistyössä alueellisten ja paikallisten viranomaisten kanssa. Kansalliset viranomaiset pystyvät myös seuraamaan ja valvomaan tehokkaasti yhteisössä käytettyjen polttoaineiden laatua. Edellä mainituista syistä komissio katsoo, että direktiivi, mieluummin kuin asetus, on tarkoituksenmukaisin valinta lainsäädännölliseksi välineeksi. Erityisesti kansallisten viranomaisten laaja asiaan osallistuminen ja kyseisille viranomaisille suotu huomattava täytäntöönpanon toimintavapaus toimenpiteiden varmistavat esitettyjen kustannustehokkaimmalla tavalla. 11. Jäsenvaltioiden lainsäädäntö 11. 1. Kaasuöljv Kaasuöljyn osalta kaikkien jäsenvaltioiden Itävaltaa ja Suomea lukuun ottamatta edellytetään noudattavan direktiivissä 93/12/ETY säädettyä 0,2 prosentin raja-arvoa. Itävallassa ja Suomessa on tällä hetkellä voimassa 0,1 prosentin rikkipitoisuuden raja-arvo kaasuöljyn osalta. 11. 2. Raskas polttoöljy Raskaan polttoöljyn osalta jäsenvaltioissa vallitsee seuraava tilanne: Itävalta Raskasta polttoöljyä koskee yleinen 1 prosentin rikkipitoisuuden raja. Polttolaitosten osalta on kuitenkin olemassa tiukemmat rajoitukset (0,2 prosentin, 0,3 prosentin ja 0,6 prosentin rikkipitoisuus) laitoksen iästä ja kapasiteetista riippuen. Belgia Belgian lainsäädäntö tuntee kolme erilaista raskaan polttoöljyn tyyppiä. Kolmeen polttoainetyyppiin sovelletaan erilaisia 1 prosentin, 2 prosentin ja 3 prosentin rikkipitoisuuden rajoja. Arvioiden mukaan vuonna 1995 käytettiin 1 925 kilotonnia rikkipitoisuudeltaan < 1 prosentin raskasta polttoöljyä verrattuna vain 51 kilotonniin rikki pitoisuudeltaan > 1 prosentin polttoainetta. Rikkipitoisuudeltaan matalien polttoaineiden käyttöön rohkaistaan myös verokannustimin. 62 Tanska Raskaiden polttoöljyjen S02-päästöihin rikkipitoisuudeltaan matalien polttoaineiden käyttöön. sovelletaan rikkipitoisuudelle on asetettu 1 prosentin 10 DKr:n veloitusta kilolta, ja näin raja. Lisäksi rohkaistaan Suomi Raskaiden polttoöljyjen rikkipitoisuus on rajoitettu 1 prosenttiin. Ranska Ranskan lainsäädäntö tuntee kolme erilaista raskaan polttoöljyn tyyppiä. Kolmeen eri tyyppiin sovelletaan kolmea erilaista rikkipitoisuuden rajaa: 1 prosentin, 2 prosentin ja 4 prosentin. Arvioiden mukaan vuonna 1995 käytettiin 1 215 kilotonnia rikkipitoisuudeltaan 1 prosentin polttoainetta verrattuna 1 162 ja 2 608 kilotonniin rikkipitoisuudeltaan vastaavasti 2 prosentin ja 4 prosentin polttoaineita. Lisäksi jalostamoissa käytettiin 2 290 kilotonnia raskasta polttoöljyä, jonka rikkipitoisuutta ei ole määritelty. Saksa Niissä polttolaitoksissa, joiden kapasiteetti on yli 1 megawattia, käytetyn raskaan polttoöljyn rikkipitoisuus on joko rajoitettu 1 prosenttiin tai S02-päästöjen on oltava alle 1 700 mg savukaasun kuutiometriä kohti. Kreikka Raskaiden polttoöljyjen rikkipitoisuus on yleensä rajoitettu 3,2 prosenttiin. Ateenan (Attikan) alueella sovelletaan kuitenkin 0,7 prosentin rajaa. Irlanti Raskaiden polttoöljyjen rikkipitoisuutta koskevia lakisääteisiä rajoituksia ei ole voimassa. Tiettyjen teollisuudenalojen on kuitenkin noudatettava S02-päästöjä koskevia rajoituksia, jotka vastaavat rikkipitoisuudeltaan 1 prosentin raskaan polttoöljyn käyttöä. Italia Niissä teollisuuden polttolaitoksissa, joiden tuotantoteho on < 3 megawattia, on käytettävä rikkipitoisuudeltaan < 0,3 prosentin polttoainetta. Laitoksissa, joiden kapasiteetti on > 50 megawattia, sekä jalostamoissa voidaan käyttää rikkipitoisuudeltaan < 3 prosentin polttoainetta edellyttäen, että niissä noudatetaan määriteltyjä päästörajoituksia. Luxemburg Raskaan polttoöljyn rikkipitoisuuteen ei sovelleta raja-arvoja. (jalostamoita Alankomaat joko Teollisuuden polttolaitoksissa rikkipitoisuudeltaan 1 prosentin raskasta polttoöljyä tai noudatettava S02-päästöjen osalta 1 700 mg:n standardia savukaasun kuutiometriä kohti. Jalostamoteollisuutta koskee yleinen 1 500 mg:n S02-päästöjen raja savukaasun kuutiometriä kohti koko teollisuuden osalta. Jalostamoteollisuudelle ei ole asetettu raskaiden polttoöljyjen rikkipitoisuutta koskevia raja-arvoja. lukuun ottamatta) on käytettävä 63 Portugali Portugalin lainsäädäntö tuntee neljä erilaista raskaan polttoöljyn tyyppiä. Neljään eri polttoainetyyppiin sovelletaan erilaisia rikkipitoisuuden rajoja: 1 prosentin, 2 prosentin, 3 prosentin ja 3,5 prosentin. Espanja Espanjassa on kaksi erilaista raskaan polttoöljyn tyyppiä, joiden rikkipitoisuuksien rajat ovat 2,7 prosenttia ja 3,5 prosenttia. Ruotsi Ruotsissa on suurimmalle osalle maata asetettu päästöjä koskevat standardit, joiden mukaan erilaisten polttoainetyyppien palamisesta syntyvät rikkipäästöt eivät saa ylittää i) ii) (vuosittainen keskiarvo), 50:tä mgS/MJ 400 tonnia vuodessa, 100:a mgS/MJ (vuosittainen keskiarvo), jos rikin kokonaispäästöt ovat alle 400 tonnia. rikin kokonaispäästöt ylittävät jos Nämä raja-arvot koskevat kaikkia kattiloita yhdessä yhden kaukolämpöjärjestelmän tai raskaan polttoöljyn sisällä. Kyseiset päästöstandardit vastaavat teollisuuslaitoksen 0,2 prosentin ja 0,4 prosentin rikkipitoisuuden raja-arvoja. Tietyillä Ruotsin alueilla sovelletaan 0,8 prosentin rikkipitoisuuden rajaa tai vastaavaa rajoitusta rikkipäästöjen osalta. Päästöjä koskevien standardien lisäksi Ruotsissa peritään myös 27 SKr:n suuruista rikkiveroa kuutiometriltä polttoainetta 0,1 prosentin rikkipitoisuutta kohti. Yhdistynyt kuningaskunta Raskaan polttoöljyn rikkipitoisuudelle ei ole tällä hetkellä asetettu rajoja. 12. Ehdotuksen yksityiskohtaisten säännösten selitykset 12. 1. Direktiivin tarkoitus ia soveltamisala (1 artikla) Ehdotuksen tarkoituksena on tiettyjen nestemäisten polttoaineiden palamisesta aiheutuvien S02-päästöjen vähentäminen. Kyseinen tavoite on saavutettavissa tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuutta vähentämällä. Ehdotus ei koske jonkin kolmannen maan ja jonkin jäsenvaltion rajan ylittävien alusten polttoainesäiliöissä olevaa polttoainetta. Ehdotuksen eivät kuulu jalostamoteollisuudessa käsiteltäviksi tarkoitetut polttoaineet. soveltamisalaan 12. 2. Määritelmät (2 artikla) Eri polttoaineiden määritelmät ovat yhdenmukaiset yhteisön muussa käytettyjen määritelmien kanssa. lainsäädännössä 12. 3. Raskaan polttoöljyn rikkipitoisuuden enimmäismäärä (3 artikla) Raskaan polttoöljyn rikkipitoisuudelle ehdotetaan yleistä 1 prosentin rajoimsta. Poikkeukset sallitaan niiden maiden tai alueiden osalta, joissa S02-päästöt eivät vaikuta ihmisten terveyteen tai ympäristöongelmiin. Poikkeukset sallitaan myös direktiivin 88/609/ETY 64 soveltamisalaan kuuluvien uusien polttolaitosten osalta sekä sellaista S02-päästöjen standardia noudattavien polttolaitosten osalta, joka vastaa rikkipitoisuudeltaan 1 prosentin raskaan polttoöljyn käyttöä. 12. 4. Kaasuöljyn rikkipitoisuuden enimmäismäärä (4 artikla) Direktiivissä 93/12/ETY säädetty 0,2 prosentin rikkipitoisuuden raja-arvo pidetään voimassa. Poikkeukset sallitaan Kreikan ja Kanariansaarten osalta meriliikenteessä käytettävien kaasuöljyjen osalta. 12. 5. Muutokset raakaöljyn toimituksissa (5 artikla) Raakaöljyn tai öljytuotteiden toimituksissa tapahtuvista äkillisistä muutoksista aiheutuvien ongelmien välttämiseksi komissio voi antaa luvan korkeamman raja-arvon soveltamiseen eri polttoainetyyppien rikkipitoisuuden osalta enintään kuuden kuukauden pituiseksi ajanjaksoksi. 12. 6. Näytteiden otto ja analyysi (6 artikla) Näytteiden ottoa ja analyysiä koskevat menetelmät määritellään. 12. 7. Kertomukset ja tarkistaminen (7 artikla) Jäsenvaltiot velvoitetaan toimittamaan komissiolle vuosittain lyhyt kertomus niiden alueella markkinoilla olevien nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuudesta. Kyseisten kertomusten ja ilman laadussa ja happamoitumisessa havaitun kehityksen perusteella komissio antaa vuoden 2003 loppuun mennessä kertomuksen neuvostolle. Kyseiseen kertomukseen voidaan tarvittaessa liittää ehdotukset direktiivin säännösten tarkistamiseksi. 12. 8. Olemassaolevan direktiivin kumoaminen (8 artikla) Kaikki direktiivin 93/12/ETY kaasuöljyihin liittyvät asiaankuuluvat säännökset korvataan nykyisellä ehdotuksella. Direktiivin 93/12/ETY säännökset on tästä johtuen kumottava. 12. 9. Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä/Seuraamukset ja rangaistukset/Voimaantulo (9, 10 ja 11 artikla) Kyseiset artiklat sisältävät vakiosäännöksiä. 65 Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI 97/0105 (SYN) tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentämisestä ja direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 130 s artiklan 1 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen13, ottaa huomioon talous-ja sosiaalikomitean lausunnon14, yhteistoiminnassa Euroopan parlamentin kanssa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti, sekä katsoo, että 1. 2. 3. 4. toimintaohjelmissa perustamissopimuksen 130 r artiklaan sisältyviin periaatteisiin perustuvilla, yhteisön ympäristöä koskevissa ja erityisesti viidennessä ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa15 vahvistetuilla yhteisön ympäristöpolitiikan tavoitteilla ja periaatteilla pyritään erityisesti varmistamaan kaikkien tehokas suojelu rikkidioksidipäästöjen tunnetuilta terveysvaaroilta ja suojelemaan ympäristöä estämällä rikin kuormitus-ja pitoisuusrajojen ylitykset, ihmisten perustamissopimuksen 129 artiklassa määrätään, että terveyden suojelua koskevat vaatimukset kuuluvat osana yhteisön muuhun politiikkaan, ja perustamissopimuksen 3 artiklan o alakohdassa määrätään, että yhteisön on myötävaikutettava korkean terveyden suojelun tason saavuttamiseen, rikkidioksidipäästöt vaikuttavat osaltaan merkittävästi happamoitumisongelmaan yhteisössä, ja rikkidioksidi vaikuttavat myös suoraan ihmisten terveyteen ja ympäristöön, happamoituminen ja ilmakehän rikkidioksidi vahingoittavat herkkiä ekosysteemejä, vähentävät biodiversiteettiä ja ympäristön miellyttävyyttä sekä vaikuttavat kielteisesti viljakasvien tuotantoon ja metsien kasvuun; kaupungeissa happosade voi aiheuttaa huomattavaa vahinkoa rakennuksille ja arkkitehtuuriselle perinnölle; rikkidioksidisaaste voi myös vaikuttaa huomattavasti ihmisten terveyteen erityisesti hengitystiesairauksista kärsivissä väestöryhmissä, 13 14 15 EYVLN:oC EVYLN:oC EYVLN:oC 138, 15. 5. 1993, s. 5. 66 5. happamoituminen on valtioiden rajat ylittävä ilmiö, joka vaatii niin yhteisön kuin myös kansallisia tai paikallisia ratkaisuja, 6. rikkidioksidipäästöt vaikuttavat hiukkasten muodostumiseen ilmakehässä, 7. 8. 9. yhteisö ja yksittäiset jäsenvaltiot ovat YK:n Euroopan talouskomission valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevan yleissopimuksen osapuolia; tähän yleissopimukseen liittyvässä rikkipäästöjen vähentämistä koskevan pöytäkirjan mukaan sopimuspuolten on vähennettävä huomattavasti rikkidioksidipäästöjä, luonnostaan pieninä määrinä öljyssä ja kivihiilessä esiintyvästä rikistä on vuosikymmeniä tiedetty syntyvän huomattavasti "happosateita" aiheuttavia rikkidioksidipäästöjä, jotka ovat yksi tärkeimmistä monilla kaupunki- ja teollisuusalueilla esiintyvistä ilman pilaantumisen syistä, komissio on äskettäin happamoitumisen palamisesta peräisin olevien rikkidioksidipäästöjen vähentämisen keskeinen osa tätä kustannustehokasta strategiaa, julkaissut torjumiseksi yhteisössä; strategiaa tiettyjen nestemäisten polttoaineiden todettiin olevan tiedonannon16 kustannustehokasta 10. perustamissopimuksen 3 b tavoitetta artiklassa tarkoitetun toissijaisuusperiaatteen ja tiettyjen nestemäisten polttoaineiden suhteellisuusperiaatteen mukaisesti palamisessa syntyvien rikkidioksidipäästöjen vähentämisestä ei voida saavuttaa tehokkaasti, jos jäsenvaltiot toimivat erikseen; erillinen toiminta ei takaa halutun tavoitteen saavuttamista, se on mahdollisesti haitallista ja aiheuttaa huomattavaa epävarmuutta kyseisillä polttoainemarkkinoilla; rikkidioksidipäästöjen vähentämiseksi koko yhteisön alueella on tehokkaampaa toimia yhteisön tasolla; tässä direktiivissä rajoitutaan vähimpään, mikä on tarpeen tavoitteen saavuttamiseksi, 11. yhteisön alueella pitäisi olla mahdollista käyttää kaasuöljyjä ja raskaita polttoöljyjä ainoastaan sillä edellytyksellä, että niiden rikkipitoisuus ei ylitä tiettyjä tällä direktiivillä vahvistettavia rajoja, 12. perustamissopimuksen 130 t artiklan mukaisesti tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita pitämästä voimassa tällaisten toimenpiteiden on oltava sopusoinnussa perustamissopimuksen kanssa ja niistä on ilmoitettava komissiolle, tiukempia suojelutoimenpiteitä; toteuttamasta tai 13. ennen kuin jäsenvaltio ottaa käyttöön tiukempia suojelutoimenpiteitä, sen on ilmoitettava suunnitellut toimenpiteet komissiolle teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 1983 annetussa neuvoston direktiivissä 83/189/ETY17, sellaisena kuin se on viiemeksi muutettuna komission päätöksellä 96/139/EY18, säädetyn menettelyn mukaisesti, 16 17 18 EYVLN:oC EYVLN:oL109,26. 4. 1983, s. 8. EYVL N:o L 32, 10. 2. 1996, s. 31. 67 14. asetettaessa raskaan polttoöljyn rikkipitoisuuden rajaa on asianmukaista säätää poikkeuksista jäsenvaltioissa ja alueilla, joissa ympäristölliset olosuhteet sen sallivat, 15. asetettaessa raskaan polttoöljyn rikkipitoisuuden rajaa on asianmukaista varautua poikkeuksien myöntämiseen myös sen käyttämiselle polttolaitoksissa, jotka täyttävät tiettyjen suurista polttolaitoksista ilmaan pääsevien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta 24 päivänä marraskuuta 1988 annetussa neuvoston direktiivissä 88/609/ETY19, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/66/EY20, vahvistettuja päästörajoja koskevat vaatimukset; ottaen huomioon direktiiviin 88/609/ETY tehtävät muutokset uudelleentarkastelussa on myös tarpeen tarkastella ja tarvittaessa muuttaa tiettyjä tämän direktiivin säännöksiä, 16. tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuudesta 23 päivänä maaliskuuta 1993 annetulla neuvoston direktiivillä 93/12/ETY21, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen liittymisasiakirjalla, on vahvistettu kaasuöljyjen rikkipitoisuuden 0,2 prosentin raja-arvo; kyseistä raja-arvoa sovelletaan edelleen yleisesti, ja Ruotsin 17. Itävallalle ja Suomelle on Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjan mukaisesti liittymispäivästä poikkeus neljän vuoden ajaksi neuvoston direktiivin myönnetty 93/12/ETY kaasuöljyn rikkipitoisuutta koskevasta säännöksestä; raja-arvon käyttöönotto rikkipitoisuuden osalta saattaa aiheuttaa 18. meriliikenteessä 0,2 prosentin aluksissa käytettäviksi ja tarkoitettujen kaasuöljyjen taloudellisia ongelmia Kreikalle kaikkialla sen alueella samoin kuin Espanjalle Kanariansaarilla; määräaikaisen poikkeuksen myöntäminen Kreikalle ja Kanariansaarille ei pitäisi vaikuttaa kielteisesti meriliikenteessä käytettäväksi tarkoitetun kaasuöljyn markkinoihin, koska Kreikasta ja Kanariansaarilta muihin jäsenvaltioihin vietävän meriliikenteessä käytettävän kaasuöljyn olisi täytettävä maahantuovassa jäsenvaltiossa voimassa olevat vaatimukset; Kreikalle ja Kanariansaarille myönnetään poikkeus meriliikenteessä käytetyn kaasuöljyn rikkipitoisuudelle asetettavasta 0,2 painoprosentin raja-arvosta, teknisiä 19. komissio voi myöntää luvan soveltaa korkeampia raja-arvoja jäsenvaltion alueella, jos raakaöljyn tai raakaöljytuotteiden toimitus keskeytyy, 20. jäsenvaltioiden on otettava käyttöön asianmukaiset menetelmät direktiivin säännösten noudattamisen valvomiseksi ja komissiolle on toimitettava säännöllisesti kertomukset nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuudesta, ja 21. selkeyden vuoksi olisi muutettava direktiiviä 93/12/ETY, 19 20 21 EYVLN:oL 336, 7. 12. 1988, s. 1. EYVLN:oL 337, 24. 12. 1994, s. 83. EYVLN:oL 74, 27. 3. 1993, s. 81. 68 ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tarkoitus ja soveltamisala 1. 2. Tämän direktiivin tarkoituksena on tietyntyyppisten nestemäisten polttoaineiden palamisesta aiheutuvien rikkidioksidipäästöjen vähentäminen ja siten tällaisten ihmisille ja ympäristölle vahingollisten päästöjen vaikutusten vähentäminen. raakaöljystä Tiettyjen saatavien nestemäisten polttoaineiden palamisesta aiheutuvien rikkidioksidipäästöjen vähentäminen on toteutettava vahvistamalla tällaisten polttoaineiden rikkipitoisuuden raja-arvot niiden käytön edellytyksenä yhteisön alueella. Raakaöljystä saatavien tiettyjen nestemäisten polttoaineiden tässä direktiivissä vahvistettuja rikkipitoisuuden raja-arvoja ei kuitenkaan sovelleta a) b) c) kolmannen maan ja jäsenvaltion rajan ylittävien alusten polttoainesäiliöissä oleviin polttoaineisiin, ennen lopullista polttamista käsiteltäviksi tarkoitettuihin polttoaineisiin. öljynjalostusteollisuudessa jalostettaviksi käytettäviin polttoaineisiin. 2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan: 1. 2. 'raskailla polttoöljyillä' mitä tahansa CN-koodeihin 2710 00 71 - 2710 00 78 kuuluvia raakaöljystä valmistettavaa nestemäistä polttoainetta raakaöljystä valmistettavaa nestemäistä polttoainetta (lukuun ottamatta jäljempänä 2 alakohdassa määriteltyä kaasuöljyä), joka tislautuvuutensa perusteella luetaan polttoaineena käytettäviksi tarkoitettuihin raskaisiin öljyihin ja josta vähemmän kuin 65 tilavuusprosenttia (mukaan lukien hävikki) tislautuu 250 °C:ssa ASTM D86 -menetelmällä. Jos tislautuvuutta ei ole mahdollista määrittää ASTM D86 -menetelmällä, öljytuote luokitellaan niin ikään raskaisiin polttoöljyihin; tai mitä tahansa joka tai mitä 'kaasuöljyllä' mitä tahansa CN-koodiin 2710 00 69 kuuluvaa raakaöljystä valmistettavaa raakaöljystä valmistettavaa nestemäistä nestemäistä polttoainetta polttoainetta, luetaan polttoaineena käytettäviksi tarkoitettuihin keskitisleisiin ja josta vähintään 85 tilavuusprosenttia (mukaan lukien hävikki) tislautuu 350°C:ssa ASTM D86 -menetelmä. [Bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta. V. 22 2 artiklan 2 kohdassa annetun] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin määritellyt dieselpolttoaineet jätetään tämän määritelmän ulkopuolelle. tislautuvuutensa perusteella tahansa 22 EYVL N:o 69 3. 'ASTM-menetelmällä' menetelmiä, jotka American Society for Testing and Materials on antanut raakaöljyn ja voiteluöljyjen standardimääritelmistä ja eritelmistä vuoden 1976 painoksessa. 1. 2. 3. 4. 5. 3 artikla Raskaan polttoöljyn rikkipitoisuuden enimmäismäärä Jäsenvaltioiden on 1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, ettei niiden alueella voi käyttää raskaita polttoöljyjä, joiden rikkipitoisuus on suurempi kuin 1,0 painoprosenttia. Jos direktiivillä 80/779/ETY23 ja muissa asiaa koskevissa yhteisön säännöksissä vahvistettuja yhteisön ilman laatua koskevia standardeja noudatetaan rikkidioksidin osalta, ja vaikutus valtioiden rajat ylittävään pilaantumiseen on hyvin vähäinen, jäsenvaltio voi myöntää koko alueellaan tai osalla sitä luvan käyttää raskaita polttoöljyjä, joiden rikkipitoisuus on 1,0 ja 2,5 painoprosentin välillä. Edellä 1 ja 2 kohtaa ei sovelleta raskaisiin polttoöljyihin, joita käytetään sellaisissa suurissa nimellislämpöteholtaan vähintään 50 megawatin polttolaitoksissa, joiden katsotaan olevan uusia laitoksia direktiivin 88/609/ETY 2 artiklan 9 alakohdassa annetun määritelmän mukaisesti ja joissa noudatetaan kyseisen direktiivin 4 artiklassa ja liitteessä IV vahvistettuja rikkidioksidipäästörajoja. Edellä 1 ja 2 kohtaa ei sovelleta raskaisiin polttoöljyihin, joita käytetään muissa kuin korkeintaan mainituissa polttolaitoksissa, 1 700 mg S02/nm3. rikkidioksidipäästöt ovat laitoksen jos Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, ettei mitään raskasta polttoöljyä käyttävää 1 kohdassa säädettyä polttolaitosta käytetä ilman toimivaltaisen viranomaisen myöntämää päästörajat erittelevää lupaa. rikkipitoisuudeltaan suurempaa Edellä 3 kohdan säännöksiä 88/609/ETY mahdollisesti tehtävät muutokset sitä edellyttävät. tarkastellaan ja tarvittaessa muutetaan, jos direktiiviin Jos jäsenvaltio käyttää 2 tai 3 kohdan mukaisia mahdollisuuksia, sen on ilmoitettava siitä komissiolle ja yleisölle vähintään 12 kuukautta etukäteen. Komissiolle on toimitettava riittävät tiedot sen arvioimiseksi, noudatetaanko 2 tai 3 kohdassa mainittuja perusteita. Komissio toimittaa tiedon muille jäsenvaltioille. Komissio tutkii kuuden kuukauden kuluessa tiedon saatuaan ne toimenpiteet, joilla on määrä varmistaa tämän direktiivin sekä muun yhteisön lainsäädännön noudattaminen, ja komissio ilmoittaa päätöksensä jäsenvaltioille. 23 EYVLN:oL229, 30. 8. 1980, s. 30. 70 4 artikla Kaasuöljyn enimmäisrikkipitoisuus 1. 2. Jäsenvaltioiden on 1 päivästä tammikuuta 1999 alkaen toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, ettei niiden alueella eikä aluevesillä saa käyttää kaasuöljyjä, mukaan lukien meriliikenteessä käytettävät kaasuöljyt, joiden rikkipitoisuus on suurempi kuin 0,2 painoprosenttia. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään Espanja saa antaa Kanariansaarten osalta ja Kreikka koko sen alueen tai joidenkin sen osien osalta luvan käyttää meriliikenteessä kaasuöljyjä, joiden rikkipitoisuus on suurempi kuin 0,2 painoprosenttia, 5 artikla Muutokset raakaöljyn toimituksissa Jos jäsenvaltion on raakaöljyn tai öljytuotteiden toimituksissa tapahtuneen äkillisen muutoksen vuoksi vaikeata soveltaa 3 ja 4 artiklassa tarkoitettuja enimmäisrikkipitoisuuden raja-arvoja, jäsenvaltio ilmoittaa tästä komissiolle. Komissio voi antaa luvan korkeamman raja-arvon soveltamiseen kyseisen jäsenvaltion alueella enintään kuudeksi kuukaudeksi, ja sen on annettava päätöksensä tiedoksi neuvostolle ja jäsenvaltioille. Mikä tahansa jäsenvaltio voi kuukauden kuluessa saattaa asian neuvoston käsiteltäväksi. Neuvosto voi määräenemmistöllä kahden kuukauden kuluessa päättää toisin. 6 artikla Näytteiden otto ja analyysi 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet tarkastaakseen näytteillä, että käytetyt polttoaineet täyttävät 3 ja 4 artiklan vaatimukset rikkipitoisuuden määrästä. Näytteiden otto on aloitettava kuuden kuukauden kuluessa päivästä, jona vastaava polttoaineen enimmäisrikkipitoisuutta koskeva raja-arvo tulee voimaan. Näytteitä on otettava riittävän tiheään ja siten, että ne ovat tutkittavan polttoaineen osalta edustavia. 2. Rikkipitoisuuden määrittämiseen käytettäväksi vertailumenetelmäksi vahvistetaan: raskaalle polttoöljylle ja laivoissa käytettävälle dieselöljylle ISO 8754:ssä (1992) määritelty menetelmä; kaasuöljylle ISO 4260: ssä ( 1987) määritelty menetelmä. Käytettyjen kaasuöljyjen rikkipitoisuuden todentamiseksi tehdyistä tutkimuksista saatujen tulosten tilastollinen tulkinta on suoritettava ISO 4259 -standardin (1992) mukaisesti. 71 7 artikla Kertomukset ja tarkistaminen 1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden kesäkuun 30 päivänä 6 artiklan mukaisesti suoritetun näytteenoton ja analyysien tulosten perusteella lyhyt kertomus tämän direktiivin toimialaan kuuluvien ja edellisen kalenterivuoden aikana sen alueella käytössä olleiden nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuudesta. 2. Komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2003 muun ohessa 1 kohdan mukaisesti jätettyjen vuosikertomusten sekä ilman laadussa ja happamoitumisessa havaitun kehityksen perusteella kertomuksen neuvostolle. Komissio voi liittää tähän kertomukseen ehdotuksia tämän direktiivin ja erityisesti kullekin polttoaineluokalle vahvistettujen raja-arvojen muuttamiseksi sekä 3 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä 4 artiklan 2 kohdan nojalla myönnettäviksi poikkeuksiksi. 8 artikla Direktiivin 93/12/ETY muuttaminen Muutetaan direktiivi 93/12/ETY seuraavasti: 1) Kumotaan 1 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 2 kohta; 2) Kumotaan 2 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta ja 3 kohta; 3) Kumotaan 3 ja 4 artikla. Ensimmäistä kohtaa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1999. 9 artikla Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 1 päivää kesäkuuta 1998. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä tammikuuta 1999. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 72 10 artikla Seuraamukset annettujen kansallisten tämän direktiivin Jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamusjärjestelmästä, täytäntöönpanemiseksi toteutettava seuraamusten täytäntöönpanon varmistamiseksi kaikki tarvittavat toimenpiteet. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, suhteutettuja ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava nämä säännökset komissiolle ennen 1 päivää kesäkuuta 1998 ja kaikki niiden muutokset mahdollisimman pian. jota sovelletaan rikkomiseen, säännösten ja 11 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 12 artikla Vastaanottajat Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta puheenjohtaja 73 VAIKUTUKSENARVIOINTELOMAKE Ehdotuksen vaikutus teollisuuteen ja erityisesti pieniin ja keskisuuriin yrityksiin EHDOTUKSEN OTSIKKO Ehdotus: Neuvoston direktiivi tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuudesta Viitenumero (säädösluettelo): !• KUN OTETAAN HUOMIOON TOISSIJAISUUSPERIAATE. MIKSI TÄLLÄ ALALLA TARVITAAN YHTEISÖN LAINSÄÄDÄNTÖÄ. JA MITKÄ OVAT SEN PÄÄTAVOITTEET? Komissio on esittänyt jonkin aikaa sitten neuvoston pyynnöstä ehdotuksen yhteisön strategiaksi torjumiseksi24. Tässä strategiassa korostettiin yhtenäisten ja kustannus happamoitumisen tehokkaiden toimien tarvetta happamoitumista aiheuttavien epäpuhtauksien kuten rikki-dioksidin, typen oksidien ja ammoniakin päästöjen vähentämiseksi. Strategiassa yksilöitiin useita yhteisön, jäsenvaltioiden ja paikallisen tason sekä kansainvälisillä foorumeilla toteutettavia toimenpiteitä. Tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentä-minen on olennainen osa tätä strategiaa. Sen lisäksi, että rikkidioksidipäästöjen vähentäminen on tarpeen happamoitumisen torjumiseksi, ja rikkidioksidi vaikuttaa myös merkittävästi rakennusmateriaalien syöpymiseen. Yhteisössä on vahvistettu rikkidioksidiin liittyvät laatutavoitteet (direktiivi 80/779/ETY), ja komissiossa valmistellaan parhaillaan ehdotuksia näiden ilmanlaadun laatutavoitteiden tiukentamiseksi. Rikkidioksidipäästöjen vähentäminen tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuutta vähentämällä tulee vaikuttamaan merkittävästi uusien ilmanlaadun ohjearvojen saavuttamiseen, ja se vaikuttaa suotuisasti ympäristöön ja ihmisten terveyteen. rakennusten terveyteen ihmisten sekä luokkia. Kaasuöljyille direktiivissä Ehdotus ei koske kaikkia nestemäisten polttoaineiden 93/12/ETY vahvistetut rikkirajat pidetään edelleen voimassa. Merkittävin uusi asia ehdotuksessa on yleisen 1 prosentin rikkirajan (josta myönnetään laajoja vapautuksia) ottaminen käyttöön raskaille polttoöljyille. 2. MIHIN EHDOTUKSEN VAIKUTUKSET KOHDISTUVAT? - Mihin teollisuuden aloihin? Tärkein teollisuuden ala, johon vaikutukset kohdistuvat, on öljynjalostusteollisuus, jolta vaaditaan rikkipitoisuudeltaan matalampaa raskasta polttoöljyä. Öljykauppaan tulee myös vaikutuksia. Raskaan polttoöljyn pääkäyttäjät ovat voimalaitokset, jalostamot ja teollisuus, ja pienempiä määriä käytetään kotitalouksissa ja liikenteessä. On selvää, että rikkipitoisuudeltaan matalamman raskaan polttoöljyn hinta tulee nousemaan, vaikka ehdotukseen sisältyvät laajat poikkeukset lieventävät kustannuksia monilla aloilla. 24 Viite. 74 - Minkä kokoisiin yrityksiin? Öljynjalostusyritykset ovat usein monikansallisia yhtymiä. Öljykauppaa harjoittavat voivat olla pieniä tai keskisuuria yrityksiä. Voimalaitokset ovat myös suuria yhtymiä. Raskaan polttoöljyn käyttäjät teollisuudessa ja liikenteessä ovat sekä suuria, keskisuuria että pieniä yrityksiä. - Sijaitsevatko nämä yritykset tietyillä maantieteellisillä alueilla yhteisössä? Raskaita polttoöljyjä tuottavia ja käyttäviä yrityksiä on kaikkialla yhteisön alueella. Monissa jäsenvaltioissa raskaan polttoöljyn rikkipitoisuus on kuitenkin jo komission ehdottamassa 1 prosentissa tai lähellä sitä (katso taulukko 1). Ehdotuksen taloudellinen vaikutus koettaisiin raskaimmin niissä jäsenvaltioissa, joissa raskaan polttoöljyn rikkipitoisuus on tällä hetkellä varsin korkea ja joissa tätä polttoainetyyppiä myös käytetään paljon kuten Ranskassa, Kreikassa, Irlannissa, Italiassa, Portugalissa, Espanjassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Monet näistä maista sallitaan rikkipitoisuudeltaan korkeamman raskaan polttoöljyn käyttö niillä alueilla, joilla ei ole ilmanlaatuongelmia ja jotka eivät lisää merkittävästi happamoitumisongelmaa. poikkeukseen, jäsenvaltioille kuitenkin turvautua voivat jolla 3. MITÄ YRITYSTEN ON TEHTÄVÄ EHDOTUKSEN VAATIMUSTEN TOTEUTTAMISEKSI? Joidenkin jalostamojen on muutettava jalostusprosessejaan, asennettava uusia prosessiyksikköjä ja/tai ryhdyttävä sekoitusoperaatioihin muuttaakseen rikkipitoisuutta. Raskaiden polttoöljyjen rikkipitoisuuden vähentämiseksi on olemassa nykyisin hyviksi tunnettuja tekniikoita. Jalostamot voivat myös jossain määrin vähentää tuotteidensa rikkipitoisuutta vaihtamalla käyttämänsä raakaöljy vähemmän rikkiä sisältäviin raakaöljyihin. Pohjanmeren raakaöljyssä on yleensä vähemmän rikkiä kuin Lähi-idän raakaöljyssä. Raskaiden polttoöljyjen käyttäjien on puolestaan varmistettava, että niiden käyttämä polttoöljy täyttää 1 prosentin rikkipitoisuusvaatimuksen. 4. MITÄ TALOUDELLISIA VAIKUTUKSIA EHDOTUKSELLA TODEN NÄKÖISESTI ON? - työllisyyteen ja sijoitustoimintaan sekä uusien yritysten perustamiseen Niissä maissa, joissa raskaan polttoöljyn rikkipitoisuus on jo komission ehdottaman 1 prosentin paikkeilla, taloudelliset vaikutukset ovat erittäin vähäiset. Niissä maissa taas, joissa raskaan polttoöljyn rikkipitoisuutta on vähennettävä huomattavasti (katso taulukko 1), taloudelliset vaikutukset jalostamoteollisuuteen ovat suuremmat. Tarvittavien sijoitusten määrä riippuu kunkin maan jalostamoteollisuuden nykyisistä piirteistä. Erityisesti Ranskassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Espanjassa ja Portugalissa, jossa jalostamokapasiteetti perustuu suurimmaksi osaksi nestekatalyyttikrakkaukseen (tekniikka, joka soveltuu huonosti rikkipitoisuudeltaan matalampien tuotteiden valmistukseen), on tehtävä huomattavia sijoituksia. Koska Euroopan jalostamoteoUisuudessa on tällä hetkellä ylikapasiteettia ja koska toimintamarginaalit ovat pienet, on mahdollista, että ehdotuksista voi aiheutua jonkin verran rakennemuutosta tällä alalla, mistä voi seurata työpaikkojen vähenemistä. Komission ehdotukset eivät kuitenkaan aiheuta tällaisia muutoksia yksistään, vaan ainoastaan yhdessä muiden tähän alaan kohdistuvien paineiden kanssa. 75 Sijoitukset uuteen laitokseen, jonka jalostamot tarvitsevat vähärikkisen tuotteen valmistamiseen, antavat mahdollisuuden lisätuloihin tällaisia laitoksia valmistaville ja asentaville yrityksille. Tämä lisää epäilemättä mahdollisuuksia uusiin työpaikkoihin tällä alalla. Jalostamojen kohonneet tuotantokustannukset siirtyvät todennäköisesti raskaan polttoöljyn käyttäjille. Taulukossa 2 esitetään kunkin teollisuudenalan arvioidut lisäkustannukset kussakin maassa. On selvää, että teollisuuden lisäkustannukset eri osissa yhteisöä ovat hyvin erilaiset, jos ne edelleen käyttävät raskasta polttoöljyä lämmittämiseen ja energiantuotantoon. Viime vuosina on kuitenkin suuntauduttu voimakkaasti kiinteistä ja nestemäisistä polttoaineista kaasuun. Tämä ehdotus tulee vahvistamaan kyseistä suuntausta. - yritysten kilpailukykyyn Kuten edellä on selostettu, vaikutukset jalostamoteollisuuteen vaihtelevat huomattavasti maasta toiseen. Joidenkin jalostamojen kilpailukykyyn vaikutus on kielteinen, mutta toiset, joilla on jo asianmukainen tekniikka, saavat kilpailuetua. Kokonaisuutena ottaen katsotaan, että Euroopan jalostamoteollisuuden kilpailukykyyn tulee olemaan vähäinen kielteinen vaikutus. Raskaan polttoöljyn käyttäjien kilpailukykyyn ehdotuksen ei katsota vaikuttavan merkittävästi. 5. ONKO EHDOTUKSESSA PIENTEN JA KESKISUURTEN YRITYSTEN ERITYISTILANTEEN HUOMIOON OTTAVIA SÄÄNNÖKSIÄ (ALEMMAT TAI ERILAISET VAATIMUKSET JNE)2 Koska ehdotusten päävaikutukset kohdistuvat jalostamoteollisuuteen ja koska vaikutukset raskaan polttoöljyn käyttäjiin eivät ole merkittäviä, katsottiin, ettei ole tarpeen sisällyttää ehdotuksiin pk-yrityksiä koskevia erityissäännöksiä. 6. OSAPUOLTEN KUULEMINEN Vuosien 1996 ja 1997 aikana komissio järjesti kolme kokousta (29 päivänä toukokuuta, 31 päivänä lokakuuta ja 16 päivänä tammikuuta) jäsenvaltioiden, teollisuuden ja hallituksista järjestöjen edustajien kanssa. Kokouksissa keskusteltiin ehdotetusta riippu-mattomien säädösehdotuksista. siihen strategiasta happamoitumisen Kahdenvälisiä keskusteluja on myös käyty UNICEn, EUROPIAn ja EURELECTRICin kanssa. Seuraavassa esitetään tiivistelmä teollisuusjärjestöjen kannoista sellaisina kuin ne esitettiin viimeksi pidetyssä kokouksessa 16 päivänä tammikuuta 1997 ja kokouksen jälkeisessä kirjeenvaihdossa. torjumiseksi liittyvistä ja UNICEn (Euroopan teollisuutta edustava työnantajajärjestö) edustajat ilmoittivat kantanaan, että happamoitumista koskeviin malliennusteisiin liittyvän epävarmuuden ja happamoit-tavien päästöjen vähentämisessä jo saavutetun merkittävän edistyksen huomioon ottaen on ennen aikaista pyrkiä päästöjen edelleen vähentämiseen, nykyinen ehdotus mukaan lukien, ennen kuin jo sovituin toimenpitein saavutettavat ympäristöä koskevat parannukset ovat selvemmin tiedossa. Komission mielestä UNICEn esittämissä mielipiteissä ei oteta huomioon sitä, että neuvosto pyysi esittämään yhteisön strategian happamoitumisen torjumiseksi vuoden 1997 alkuun mennessä. Lisäksi komissio uskoo, että yhteisön politiikka tällä alalla voidaan hyvin perustaa sen happamoitumisstrategian ja siihen liittyvien ehdotusten tueksi käytettyyn RAINS-malliin, vaikka se myöntääkin, että kaikkiin malliennusteisiin liittyy jonkin verran epävarmuutta. 76 Lopuksi komissio on sitä mieltä, että sellaisten ympäristön ilmiöiden kuten happamoitumisen suhteen, joista on paljon asiatietoja ja jotka ymmärretään hyvin, perustamissopimuksessa oleva ennalta varautumisen periaate sulkee pois 'odotetaan ja katsotaan' -suhtautumisen, jota UNICE näyttää suosivan. EURELECTRIC (Euroopan sähköntoimittajia edustava järjestö) ilmaisi huolestumisensa komission ehdottaman happamoitumisen torjumista koskevan strategian seurauksena vaadittavasta päästöjen vähentämisestä. Erityisesti kyseisen järjestön mielestä päästöjen vähennykset rikkidioksidin osalta ovat liian kunnianhimoiset. Tällainen päätelmä ilmeisestikin asettaa kyseenalaiseksi nykyisen ehdotuksen, jonka tarkoituksena on rikkidioksidipäästöjen vähentäminen. Kirjeissä EURELECTRIC on myös esittänyt, että tämä ehdotus pitäisi tulevaan sisällyttää suurten polttolaitosten päästöistä annetun direktiivin 88/609/ETY tarkistukseen. Komission mielestä EURELECTRICin arvio on virheellinen. Hollantilaiset tutkimukset, joita EURELECTRIC käyttää todisteena sen puolesta, että rikkidioksidin päästörajoitukset ovat liian korkealla, tähtäsivät enemmän Alankomaiden tilanteen kuin yhteisönlaajuisen, valtioiden rajojen yli ulottuvan ongelman ratkaisemiseen. Tämän ehdotuksen ja direktiivin 88/609/ETY sekä siihen tehtävien muutosten välisistä suhteista komissio on sitä mieltä, että tähän ehdotukseen sisältyvät poikkeukset ja ristiviittaukset takaavat riittävän johdon-mukaisuuden. EUROPIAn (Euroopan öljyteollisuutta edustava järjestö) edustajat ilmaisivat varauksensa luotettavuudesta, niiden mallien strategian happamoitumisen torjumiseksi. Järjestö varoitti myös käsittelemästä happamoitumisen ongelmaa vain joiltakin osin, jolloin happamoitumiseen myös liittyvät rehevöitymistä ja troposfääristä otsonia koskevat ongelmat jäävät huomaamatta. joille komissio perustaa ehdottamansa Nykyisen ehdotuksen osalta EUROPIA on sitä mieltä, että jalostamoissa käytettävä raskas polttoöljy olisi jätettävä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Toiseksi järjestö on sitä mieltä, että jäsenvaltioiden olisi annettava vapaammin soveltaa 3 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuja poikkeuksia. Erityisesti EUROPIA vastusti katon asettamista raskaan polttoöljyn rikkipitoisuudelle niillä alueilla, jotka voivat soveltaa 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua poikkeusta. Komission kanta sen politiikan tueksi käytettyjen mallien luotettavuudesta on jo selostettu edellä UNICEn huomautusten yhteydessä. Komission happamoitumispolitiikassa otetaan huomioon myös troposfäärin otsoni ja rehevöityminen. Tässä ehdotuksessa säädetään todellakin poikkeuksesta tarkoitetuille polttoaineille. Jalostamojen tuotantoprosesseissa lämmön- ja sähköntuottoa varten poltetut polttoaineet tuottavat kuitenkin saastuttavia päästöjä samalla tavalla kuin mikä tahansa tuotantoprosessi, eikä ole mitään syytä, miksi jalostamoteollisuutta kohdeltaisiin eri tavalla kuin muita teollisuuden aloja. Ehdotuksen 3 artiklan 2 kohdassa säädettyä rikin enimmäismäärää käsitellään perustelujen 4. 1 osastossa. jalostuslaitoksissa jalostettaviksi European Cement Organisation halusi varmistaa, että ehdotuksen 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu raskasta polttoöljyä koskeva poikkeus olisi sovellettavissa myös sementtitehtaiden laitoksiin. Komission ehdotuksessa on sementinvalmistajien pyytämä varmistus. 77 Raskaan polttoöljyn käyttöä ja keskimääräistä rikkipitoisuutta koskevat ti!astot() jäsenvaltioissa Taulukko 1 Vuosittainen kokonaiskulutus vuonna 1995 (kilotonnia) Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Itävalta Portugali Suomi Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta | 1976 81] 7012 2677 8222 7275 1284 30586 - U76 930 - 1678 1930 9028 ' Tiedot saatu jäsenvaltioilta marras-joulukuussa 1996. ' Ruppuu raskaan polttoöljyn tyypistä. Keskimääräinen rikkipitoisuus (prosenttia) Jl^O JJO \J1 2,7 l-3,5(**} 2,1 ^2^0 1^53 - 2,2 0^96 - U 0j3 2J_8 78 Taulukko 2 Raskaiden polttoöljyjen 1 prosentin rikkipitoisuuden raja-arvon käyttöön ottamisesta aiheutuvat lisäkustannukset maittain ja teollisuusaloittain (miljoonaa ecua/vuosi) Jalostamot ja muut käsittelylaitokset 19,1 0,5 17,5 5,1 44,0 37,1 0,5 11,3 0,0 0,0 0,0 4,6 0,0 0,0 9,2 Maa/teolli suudenala Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Itävalta Portugali Suomi Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta Yhteensä Muu teollisuus Koti taloudet Liikenne Voima laitokset Yhteensä 0,0 0,0 25,4 2,3 74,0 27,4 16,5 20,1 0,1 0,2 0,0 21,3 0,0 0,0 8,4 7,1 0,4 0,1 0,6 18,4 6,4 3,3 0,1 0,0 0,0 0,0 3,0 0,0 0,0 35,3 9,1 0,0 0,0 16,2 20,7 0,0 0,0 0,0 0,0 0,0 0,0 0,3 0,0 0,0 2,5 48,8 2,1 0,4 0,2 11,0 21,0 1,9 19,5 68,0 0,0 0,2 0,5 4,3 0,0 0,0 162,2 37,4 1,2 43,3 35,1 178,1 72,7 39,9 99,6 0,1 0,4 0,5 33,6 0,0 0,0 217,5 291,1 759,4 148,9 195,8 74,8 Kustannusarviot perustuvat oletukseen, että voimalaitoksissa sekä teollisuuden ja jalostamojen suurissa kattiloissa käytetään savukaasujen rikinpoistoa mieluummin kuin rikkipitoisuudeltaan alhaista polttoainetta aina, kun se on halvempaa. Luvuissa ei oteta huomioon sitä, että direktiivi sallii myös poikkeuksia niillä alueilla, joissa ilmanlaatu täyttää SC^ita koskevat standardit ja joissa päästöt eivät vaikuta merkittävästi happamoitumiseen. 79 PERUSTELUT ehdotukselle neuvoston päätökseksi rikkipäästöjen vähentämistä koskevan pöytäkirjan tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta vuoden 1979 valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevaan yleissopimukseen Yhteisö allekirjoitti 14 päivänä kesäkuuta 1994 Osiossa vuoden 1979 valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevan yleissopimuksen pöytäkirjan rikkipäästöjen vähentämisestä 9 päivänä kesäkuuta 1994 tehdyn neuvoston päätöksen perusteella. Yhteisö on ollut yleissopimuksen osapuolena vuodesta 1982 lähtien. Se allekirjoitti 28 päivänä syyskuuta 1984 ja hyväksyi 17 päivänä heinäkuuta 1986 pöytäkirjan ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen tarkkailun ja arvioinnin Euroopan yhteistyöohjelman (EMEP) pitkän aikavälin rahoittamisesta. Yhteisö liittyi 17 päivänä joulukuuta 1993 pöytäkirjaan typen oksidien päästöjen tai niiden valtiosta toiseen kulkeutuvan vuon rajoittamisesta ja allekirjoitti 2 päivänä huhtikuuta 1992 pöytäkirjan haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen tai niiden valtiosta toiseen kulkeutuvan vuon rajoittamisesta. Viimeksi mainittua pöytäkirjaa koskeva ehdotus neuvoston päätökseksi tehdään erikseen. Rikkipäästöjen vähentämistä koskevan pöytäkirjan tarkoituksena on vähentää sopimus puolten vuosittaisia rikkipäästöjä, asettaa raja-arvot päästöille ja varmistaa, että hapettuneiden rikkiyhdisteiden laskeumat eivät pitkällä aikavälillä ylitä kriittistä kuormitusta. Yhteisön toimintaohjelmassa asetetaan samanlainen pitkän viidennessä ympäristöä koskevassa aikavälin tavoite. Pöytäkirjan tarkoitus vastaa siis perustamissopimuksen 130 r artiklan mukaisia yhteisön tavoitteita. Pöytäkirjan hyväksyminen auttaa saavuttamaan nämä ympäristöpolitiikan tavoitteet. Yhteisön lainsäädännössä on useita direktiivejä, joissa käsitellään erityisesti rikkipäästöjä koskevaa kysymystä. Viimeisimpiä säädöksiä on ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24 päivänä syyskuuta 1996 annettu neuvoston direktiivi 96/61/EY, jota sovelletaan myös suurien kiinteiden polttolaitteiden rikkipäästöihin. Äskettäin hyväksytyssä happamoitumista koskevassa komission toimintasuunnitelmassa kaavaillaan erityisen laajoja toimenpiteitä eri lähteiden rikkipäästöjen rajoittamiseksi. Pöytäkirjassa tarkoitetut toimenpiteet kuuluvat ympäristöpolitiikan keinoihin. Sen vuoksi ehdotus neuvoston päätökseksi perustuu perustamissopimuksen 130 r artiklan 4 kohtaan sekä 228 artiklan 2 kohdan ensimmäiseen virkkeeseen ja 3 kohdan 1 alakohtaan. 80 Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI 97/0107 (CNS) rikkipäästöjen vähentämistä koskevan pöytäkirjan tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta vuoden 1979 valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevaan yleissopimukseen EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 130 r artiklan 4 kohdan yhdessä 228 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen ja 3 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa, ottaa huomioon komission ehdotuksen25, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon26, sekä katsoo, että yhteisö allekirjoitti 14 päivänä kesäkuuta 1994 Oslossa vuoden 1979 valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevan yleissopimuksen pöytäkirjan rikkipäästöjen vähentämisestä, jäljempänä pöytäkirjan, pöytäkirjan osapuolia varten, tarkoituksena on asettaa ylärajat rikkipäästöille kaikkia yleissopimuksen pöytäkirjassa tarkoitetut toimenpiteet auttavat saavuttamaan yhteisön ympäristöpolitiikan tavoitteet, yhteisö ja jäsenvaltiot tekevät omien toimivaltojensa puitteissa yhteistyötä kolmansien maiden ja toimivaltaisten kansainvälisten järjestöjen kanssa, ja sen vuoksi yhteisön olisi hyväksyttävä pöytäkirja, ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA: 1 artikla Hyväksytään yhteisön puolesta 14 kesäkuuta 1994 allekirjoitettu pöytäkirjan vuoden 1979 ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevaan toiseen valtiosta yleissopimukseen. tapahtuvaa Pöytäkirjan teksti on tämän päätöksen liitteenä. 25 26 EYVL N:o C EYVL N:o C 81 2 artikla Neuvoston puheenjohtaja valtuutetaan nimeämään henkilö, jolla on valtuudet tallettaa hyväksymisasiakirjat Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin huostaan pöytäkirjan 14 artiklan mukaisesti. 3 artikla Tämä päätös julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta puheenjohtaja 82 ISSN 1024-4492 KOM(97) 88 lopullinen ASIAKIRJAT FI 14 11 15 12 Luettelonumero : CB-CO-97-101-FI-C ISBN 92-78-16952-8 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg 83