title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 2292/97 von Giacomo SANTINI an die Kommission. Konzentrationsbestrebungen im Bereich der Märkte für Industriebatterien

eurovoc_concepts:
Germany
anti-trust legislation
competition policy
dominant position
economic concentration
electricity storage device
group of companies
merger control
monopoly

text: C 45/168 DE Amtsblatt der Europa¤ischen Gemeinschaften 10. 2. 98 Antwort von Herrn Fischler im Namen der Kommission (1. August 1997) Die Kommission ra¤umt ein, da(cid:223) bei einer Reihe von Zwischenfa¤llen, die beim Transport von Tieren aus der Gemeinschaft in den Nahen Osten und nach Nordafrika gemeldet wurden, schwerwiegende Versto¤(cid:223)e gegen die Tierschutzbestimmungen bekanntgeworden sind. Die Kommission hat gepru¤ft, inwiefern die Zahlung von Ausfuhrerstattungen von der Einhaltung der einschla¤gigen Tierschutzbestimmungen abha¤ngig gemacht werden kann. In diesem Zusammenhang hat sie vor kurzem einen entsprechenden Vorschlag (1) vorgelegt, nach dem die Zahlung von Ausfuhrerstattungen an die Einhaltung der Richtlinie 91/628/EWG u¤ber den Schutz von Tieren beim Transport sowie der A¤ nderungsrichtlinien 90/425/EWG und 91/496/EWG (2) geknu¤pft wird. (1) KOM(97) 161 endg. (2) ABl. L 340 vom 11. 12. 1991. (98/C 45/221) SCHRIFTLICHE ANFRAGE P-2292/97 von Giacomo Santini (UPE) an die Kommission (26. Juni 1997) Betrifft: Konzentrationsbestrebungen im Bereich der Ma¤rkte fu¤r Industriebatterien Am 31. Mai 1997 hat die Gruppe EXIDE Verwaltungs-GmbH in Bu¤dingen, eine Tochtergesellschaft der EXIDE Corporation in Bloomfield Hills, Michigan, die weltweit fu¤hrend im Bereich der Industriebatterien mit 35% Marktanteil ist, 100% des Bleiakkumulatorenwerkes DETA Akkumulatorenwerk GmbH in Bad Lauterberg und MAREG Akkumulatoren GmbH in Duisburg aufgekauft. Dieser Aufkauf fu¤hrt zu einer weiteren Konzentration des diesbezu¤glichen Marktes, und zwar mit Auswirkun- gen, die die Tendenz erkennen lassen, das (auch schon inakzeptable) Oligopol aufzugeben und eine monopola¤hnliche Stellung einzunehmen. Denn die EXIDE hat 1996 ein Gescha¤ftsvolumen von rund 2,3 Milliarden Dollar erreicht, wovon 1,6 Milliarden auf die EU entfallen, und hat vor kurzem zwei der wichtigsten europa¤ischen Batteriehersteller, TUDOR und CEAG, neben vielen anderen in den vergangenen Jahren aufgekauft. Ha¤lt es die Kommission nicht fu¤r angebracht, eine U¤ berpru¤fung der sich daraus ergebenden marktbeherrschen- den Stellung vorzunehmen und die zusta¤ndige Beho¤rde in Deutschland sowie die zusta¤ndigen Gemeinschafts- institutionen und das Europa¤ische Parlament zu informieren? Antwort von Herrn Van Miert im Namen der Kommission (17. Juli 1997) Die vom Herrn Abgeordneten erwa¤hnte Transaktion fa¤llt nicht in den Bereich, fu¤r den die Kommission aufgrund der gemeinschaftlichen Wettbewerbsregeln, insbesondere der Verordnung Nr. 4064/89 des Rates u¤ber die Kontrolle von Unternehmenszusammenschlu¤ssen (1), zusta¤ndig ist. Da die erworbenen Unternehmen die in der Verordnung festgelegte Umsatzschwelle von 250 Mio. Ecu auf Gemeinschaftsebene nicht erreichen, fa¤llt der Zusammenschlu(cid:223) dem Umfang nach nicht unter die Fusionskontrollvorschriften der Gemeinschaft. Folglich sind die nationalen Kartellbeho¤rden › im vorliegenden Fall das deutsche Bundeskartellamt › fu¤r den Zusammenschlu(cid:223) zusta¤ndig. Das Bundeskartellamt hat eine Pru¤fung eingeleitet, in deren Rahmen Kunden und Wettbewerber der beteiligten Unternehmen aufgefordert wurden, sich zu der Transaktion zu a¤u(cid:223)ern. Die Kommission schla¤gt dem Herrn Abgeordneten vor, sich an das Bundeskartellamt zu wenden, wenn er der Sache weiter nachgehen mo¤chte. (1) ABl. L 395 vom 30. 12. 1989


title: VERORDENING (EG) Nr. 1178/97 VAN DE COMMISSIE van 26 juni 1997 tot vaststelling van forfaitaire invoerwaarden voor de bepaling van de invoerprijzen van bepaalde soorten groenten en fruit

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
import price
pip fruit
stone fruit


title: Neuvoston päätelmät 26 päivältä kesäkuuta 1997, komission tiedonanto yhteisön ulkoisesta kauppapolitiikasta standardien ja vaatimustenmukaisuuden arvioinnin alalla

eurovoc_concepts:
foreign trade
harmonisation of standards
mutual recognition principle
technical regulations
trade policy

formats: html pdf print

text: 11. 1. 2001 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 8/1 I (Tiedonantoja) NEUVOSTO NEUVOSTON PA¨ A¨ TELMA¨ T 26 päivältä kesäkuuta 1997, komission tiedonanto yhteisön ulkoisesta kauppapolitiikasta standardien ja vaatimustenmukai- suuden arvioinnin alalla (2001/C 8/01) Neuvosto korostaa, että on tärkeää vähentää maailman- 1. markkinoilla olevia teknisiä esteitä ja estää uusien esteiden syntyminen, jotta helpotettaisiin yhteisön kauppaa ja tuottei- den markkinoille pääsyä, mikä edistäisi vientiä ja loisi työpaik- koja. 2. Neuvosto on samaa mieltä siitä, että tämän tavoitteen saavuttamiseksi kokonaisvaltaisen, johdonmukaisen ja toimin- nallisen ulkoisen strategian toteuttaminen on tärkeää. Kysei- seen strategiaan olisi sisällyttävä alakohtaisten ja maantieteellis- ten painopistealueiden säännöllinen arviointi, jossa otetaan huomioon kaupalliset edut sekä strategian tulosten arviointi. Tämän ulkoisen strategian toteuttaminen ei saisi kuitenkaan haitata oikeutettuja pyrkimyksiä parantaa terveyden, turvalli- suuden ja ympäristön suojelua eikä vaarantaa yhteismarkkinoi- den sääntelyjärjestelmää. Siinä on myös otettava huomioon yhteisön sitoutuminen monenväliseen kauppajärjestelmään. 3. Yhteisöllä on käytettävissään monipuolinen kokoelma välineitä ja toimintamalleja: Maailman kauppajärjestön kaupan teknisiä esteitä koskeva sopimus, standardien ja teknisten säännösten yhdenmukaistaminen, vaatimustenmukaisuuden arvioinnin vastavuoroista tunnustamista koskevat sopimukset, tekninen apu ja toiminta sääntelyä koskevan yhteistyön alalla. Tavoitteeksi olisi asetettava sopivimpien välineiden ja toiminta- mallien määrittely ja niiden koordinoidun käytön varmista- minen. suuden arvioinnin alalla sekä kyseisellä alalla noudatettavaa strategiaa. Myös neuvosto katsoo, että yhteisön tavoitteisiin olisi sisällyttävä: – monenvälisissä puitteissa sen varmistaminen, että kaikki osapuolet panevat täysimääräisesti täytäntöön kaupan teknisiä esteitä koskevan WTO-sopimuksen, sekä kahden- välisissä puitteissa vastaavat sopimukset tai muut esteiden vähentämiseen tarkoitetut toimenpiteet, – – – – standardien, säännösten ja vaatimustenmukaisuuden ar- viointimenettelyjen kansainvälisen yhdenmukaistamisen edistäminen, vaatimustenmukaisuuden arviointia koskevien sopimus- ten neuvotteleminen, jotta vähennettäisiin testaus- ja varmentamiskustannuksia muilla markkinoilla, koordinoinnin ja johdonmukaisuuden parantaminen yh- teisön ja jäsenvaltioiden teknisen avun ohjelmien välillä sen varmistamiseksi, että kumppanuusmaiden sääntely- järjestelmät ovat avoimet ja edistävät paremmin ulkoisen kaupan tavoitteita, sääntelyä koskeva yhteistyö, jolla on määrä yhdenmukais- taa säännöksiä ja standardeja muiden kauppakumppanei- den kanssa. Neuvosto pitää tätä tavoitetta ensisijaisena ja suhtautuu 4. myönteisesti komission tiedonantoon, joka koskee yhteisön ulkoista kauppapolitiikkaa standardien ja vaatimustenmukai- 5. Neuvosto on tyytyväinen tiedonannon V jaksossa annet- tujen suositusten yleislinjaan ja haluaa korostaa seuraavia tekijöitä, jotka sen mielestä olisi tuotava esiin yhteisön strate- giassa. C 8/2 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 11. 1. 2001 STANDARDEIHIN JA VAATIMUSTENMUKAISUU- DEN ARVIOINTIIN LIITTYVA¨ T KYSYMYKSET – A – – – B – Neuvosto on tyytyväinen WTO:n ministerikokouksessa Singaporessa joulukuussa 1996 hyväksyttyyn kaupan teknisiä esteitä käsittelevän komitean selontekoon. Neu- vosto korostaa myös, että on tärkeää tarkistaa joka kolmas vuosi uuden, kaupan teknisiä esteitä koskevan sopimuksen toimivuutta ja täytäntöönpanoa; tarkistuksen on määrä tapahtua vuoden 1997 loppuun mennessä, ja neuvosto toteaa yhteisön toimittaneen äskettäin ehdotuk- sia asiaa hoitavalle WTO:n komitealle. Tältä osin neuvosto katsoo, että kansainvälisten standar- dien ja säännösten laajempi käyttö on tärkeää kaupan teknisten esteiden poistamisen kannalta, ja on tietoinen WTO:n ja kansainvälisten standardointijärjestöjen välisen kiinteän suhteen merkityksestä; neuvosto toteaa myös, että on tärkeää kannustaa kauppakumppaneita vahvista- maan kansainväliseen ja eurooppalaiseen käytäntöön perustuvia tai niiden kanssa yhteensopivia standardeja ja sääntelytoimia, mukaan lukien pakollisten säännösten antaminen yleisten vaatimusten muodossa yhteisön ”uu- teen lähestymistapaan” liittyvien direktiivien mukaisesti, sekä kannustaa järjestelyjä, joiden avulla alueelliset ja kansalliset standardointijärjestöt voivat sopia yhteistyöstä yhteensopivien tulosten varmistamiseksi kansainvälisten standardointijärjestöjen kanssa sekä tarpeettoman pääl- lekkäisyyden poistamiseksi. Kun harkitaan, olisiko yhteisön osallistuttava ja missä tilanteissa tiiviimmin kansainvälisten sääntöjä ja standar- deja laativien elinten työhön, neuvosto kehottaa komis- siota tutkimaan tällaisen osallistumisen vaikutusta käy- tännössä toimivallan jakoon kansallisten ja eurooppalais- ten elinten välillä. Neuvosto pitää olennaisena sitä, että yhteisö määrittää edelleen maantieteellisiä ja alakohtaisia painopistealoja. Neuvosto kehottaa komissiota toimittamaan tarpeelliset tiedot kyseisten painopistealueiden määrittämiseksi sekä niiden että tavoitteiden saavuttamisessa käytettyjen keino- jen uudelleenarvioimiseksi säännöllisin väliajoin. VAATIMUSTENMUKAISUUDEN KOSKEVAT SOPIMUKSET ARVIOINTIA Neuvosto painottaa, että yhdenmukaistamista koskevia aloitteita ja vastavuoroista tunnustamista koskevia sopi- muksia olisi tehtävä tapauskohtaisesti. Koska teollisuus kuitenkin pitää standardien ja sääntelyn laajempaa kan- sainvälistä yhdenmukaistamista tärkeänä, yhteisön olisi varmistettava, että vastavuoroista tunnustamista koskevat sopimukset tätä päämäärää aina kun se on mahdollista. tukevat Neuvosto toteaa, että neuvottelut vaatimustenmukaisuu- den arviointia koskevien sopimusten vastavuoroisesta tunnustamisesta, mukaan lukien Keski- ja Itä-Euroopan maiden (Kide-maat) kanssa tehtävät vaatimustenmukai- suuden arviointia koskevat Eurooppa-sopimukset, käy- dään neuvoston laatimien erityisten neuvotteluohjeiden mukaisesti. Erityisesti vaatimustenmukaisuuden arviointia koskevien Eurooppa-sopimusten osalta neuvosto katsoo, että neu- votteluissa olisi varmistettava asteittainen yhdenmukais- taminen yhteisön oikeuden kanssa sovitun aikataulun mukaisesti. Lisäksi neuvosto pyytää, että komissio tekee lisäneuvotte- luja aloittaessaan arvioinnin mahdollisista kaupallisista vaikutuksista. Kyseinen arviointi olisi otettava huomioon valittaessa aloja, jotka alusta alkaen sisällytetään vaati- mustenmukaisuuden arviointia koskeviin sopimuksiin. Neuvosto odottaa myös sopimusten tasapuolisuuden pikaista arviointia sekä kaupallisella tasolla että markki- noille pääsyn osalta. C – – TEKNISET AVUSTUSOHJELMAT STANDARDOIN- NIN JA VARMENTAMISEN ALALLA Neuvosto korostaa, että teknisissä avustusohjelmissa olisi mahdollisuuksien mukaan kannustettava standardien ja säännösten kansainvälistä yhdenmukaistamista, mikä hel- pottaa vastavuoroista tunnustamista, jotta varmistetaan vapaa kauppa ja taataan samalla korkeatasoinen tervey- den, turvallisuuden ja ympäristön suojelu sekä lujitetaan sääntely-yhteistyön muita muotoja. Neuvosto painottaa sitä, että eurooppalaisten tai kansallis- ten järjestöjen ja jäsenvaltioiden sääntelyviranomaisten olisi osallistuttava paljon laajemmin teknisiin avustusoh- jelmiin. Päällekkäisyyksien välttämiseksi kahdenvälisten ja yhteisön ohjelmien olisi oltava avoimempia ja keskenään yhdenmukaisempia. Lisäksi neuvosto kannattaa suositus- ta, jonka mukaan yhteisön ohjelmissa on varmistettava niiden riippumaton tarkistaminen. D SA¨ A¨ NTELYA¨ KOSKEVA YHTEISTYO¨ – Neuvosto toteaa, että sääntely-yhteistyössä tarvitaan kah- denvälistä toimintaa standardoinnin ja varmentamisen osalta, tämän kuitenkaan rajoittamatta kansainvälisiä vel- voitteita. Kyseisessä toiminnassa olisi pääasiassa pyrittävä luotava perusta lisäämään avoimuutta, ja siinä olisi 11. 1. 2001 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 8/3 osapuolten keskinäiselle yhteisymmärrykselle. Tämän pi- täisi myös helpottaa kansainvälisen yhdenmukaistamisen puitteissa tehtävää työtä. Joka tapauksessa neuvoston olisi asianmukaisesti osallistuttava toimintaan, ja sille olisi tiedotettava kaikesta edistymisestä ja toimien tuottamista tuloksista, myös alakohtaisten ja maantieteellisten paino- pistealueiden määrittelemisestä. – Neuvosto katsoo myös, että koordinointia olisi lisättävä ja että niiden kolmansien maiden kanssa, joita asia koskee, jotta sääntelyä olisi aloitettava jatkuva vuoropuhelu, koskevista kysymyksistä ja suurimmilla markkinoilla ole- vista esteistä saataisiin paremmin tietoa ja jotta voitaisiin seurata sääntelyssä tapahtuvia muutoksia sekä vaikuttaa niihin. E 113-KOMITEAN TEKNISEN TYO¨ RYHMA¨ N VAL- TUUKSIEN LAAJENTAMINEN Neuvosto kehottaa 113 artiklan mukaista komiteaa toteutta- maan kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että yhteisön ulkoista kauppapolitiikkaa standardien ja vaatimus- tenmukaisuuden alalla toteututetaan kokonaisvaltaisella, yhte- näisellä ja toimivalla tavalla. Näihin toimenpiteisiin olisi kuuluttava nykyisen teknisen työ- ryhmän valtuuksien laajentaminen siinä määrin, kuin se on tarpeen yhtenäisen politiikan varmistamiseksi


title: REGULAMENTO (CE) Nº 1174/97 DA COMISSÃO de 26 de Junho de 1997 que fixa as restituições à produção nos sectores dos cereais e do arroz

eurovoc_concepts:
cereals
production refund
rice
starch


title: KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1172/97 af 26. juni 1997 om ændring af forordning (EØF) nr. 2219/92 om gennemførelsesbestemmelser for den særlige forsyningsordning for Madeira vedrørende mejeriprodukter samt hvad angår støtten

eurovoc_concepts:
Madeira
export refund
milk
milk product
supply


title: WRITTEN QUESTION No. 2293/97 by Konstantinos HATZIDAKIS to the Commission. Reduction in the amount of the Community premium for sheep and goats in Greece

eurovoc_concepts:
EU aid
Greece
agricultural guidance
goatmeat
market prices
price increase
production aid
sheepmeat
slaughter premium

text: C 60/120 FI Euroopan yhteiso¤jen virallinen lehti 25. 2. 98 (98/C 60/202) KIRJALLINEN KYSYMYS P-2293/97 esitta¤ja¤(t): Konstantinos Hatzidakis (PPE) › komissiolle (26. kesa¤kuuta 1997) Aihe: Yhteiso¤n vuohi- ja lammaspalkkioiden pienenta¤minen Kreikassa Komission vastaus kirjalliseen kysymykseeni P-1783/97 (1) (cid:148)yhteiso¤n vuohi- ja lammaspalkkioiden pienenta¤mi- sesta¤ Kreikassa(cid:148) osoittaa selva¤sti, etta¤ tiedot, jotka esitin kysymyksessa¤ni, on ymma¤rretty va¤a¤rin. En puhunut vuohien ja lampaiden teurastuskustannusten noususta vaan vuohen- ja lampaanlihan hinnannoususta yhteiso¤n markkinoilla. Ta¤ma¤n ta¤smennyksen valossa ja ottaen huomioon sen, etta¤ komissio myo¤nta¤a¤ yhtena¤ismarkkinoil- la tapahtuneen tuntuvan hintojen kohoamisen muttei anna tarkkoja tietoja kehityksesta¤ kansallisilla, alueellisilla ja paikallisilla markkinoilla, erityisesti Kreikassa, haluaisin tiedustella komissiolta uudelleen, millaisten ja miten ja mista¤ kera¤ttyjen tietojen perusteella komissio on todennut, etta¤ myo¤s Kreikassa vuohen- ja lampaanlihan hinta kohosi vastaavasti ja niin paljon, etta¤ palkkioiden huomattava alentaminen oli oikeutettua? Ottaen huomioon kyseisen pa¤a¤to¤ksen tuottajille aiheuttamat valtavat vaikeudet, haluaisin lisa¤ksi tiedustella, onko mahdollista myo¤nta¤a¤ poikkeuksia sellaisille alueille, joilla vuohien ja lampaiden teurastuskustannukset kiista¤ma¤tto¤ma¤sti eiva¤t ole nousseet, tai ainakin perinteisesti ongelmallisille alueille kuten saarialueet, joiden kuljetus- ja tuotantokustannukset ovat yleisesti paljon korkeammat? (1) EYVL C, 45, 10. 2. 1998, sivu 102. Komission ja¤senen Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (22. heina¤kuuta 1997) Komissio on ma¤a¤ritta¤nyt jokaisen viidentoista ja¤senvaltion osalta luettelon edustavista markkinoista, jotka ilmoittavat sille viikottain koko yhteiso¤n alueella ka¤yta¤va¤a¤ kauppaa parhaiten edustavaa tuotantoa parhaiten edustavan vakiolaadun markkinahinnat. Luettelot markkinoista ja kuvaus tuotteista, joiden hinnat on ilmoitet- tava, ovat 15. toukokuuta 1986 annetussa asetuksessa (ETY) N:o 1481/86 (1), jota on viimeksi muutettu 9. joulukuuta 1996 annetulla asetuksella (EY) N:o 2344/96 (2) tuoreiden tai ja¤a¤hdytettyjen karitsanruhojen yhteiso¤n edustavilla markkinoilla todettujen hintojen ma¤a¤ritta¤misesta¤ ja tiettyjen muiden yhteiso¤n lampaanruhojen laatujen hintojen yhteenvedosta. Kreikan osalta vakiolaatua edustavat ruhopainoltaan 12(cid:150)16-kiloiset karitsat, ja hinnat kera¤ta¤a¤n seitsema¤sta¤ paikasta (Ateena, Ioninna, Xeres, Komotini, Larissa, Tripoli ja Chania). Vuotuisena keskiarvona Kreikassa vakiolaatua edustava hinta on noussut 5,2 prosenttia vuoden 1995 373,3 ecusta sataa kiloa kohti 392,7 ecuun sataa kiloa kohti vuonna 1996. Komissio haluaa muistuttaa arvoisalle parlamentin ja¤senelle, etta¤ ta¤ma¤n sektorin asetuksissa sa¤a¤deta¤a¤n, etta¤ uuhista ja vuohista maksettavan palkkion laskemisessa ei pida¤ ottaa huomioon markkinahintojen eroavuuksia ja¤senvaltioiden va¤lilla¤, vaan palkkio on sama (vuodesta 1992 la¤htien), ja se lasketaan yhteiso¤n vakiolaadun keskima¤a¤ra¤isen markkinahinnan kehityksen perusteella. Komissio ei aio ehdottaa neuvostolle sa¤a¤nno¤sten muuttamista siiten, etta¤ huomioon otettaisiin paikallisia erityispiirteita¤ hinnan tai tuotantokustannusten suhteen. (1) EYVL L 130, 16. 5. 1986. (2) EYVL L 319, 10. 12. 1996. (98/C 60/203) KIRJALLINEN KYSYMYS P-2294/97 esitta¤ja¤(t): Nikitas Kaklamanis (UPE) › komissiolle (26. kesa¤kuuta 1997) Aihe: Ihmisoikeuksia koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen loukkaukset Turkin toimesta ja EU:lta vaadittavat vastatoimet Strasbourgissa toimiva Euroopan ihmisoikeustuomioistuin teki Loizidou vastaan Turkki -asiassa (40/1993/ 435/514) 18. joulukuuta 1996 pa¤a¤to¤ksen, jonka mukaan epa¤a¤ma¤lla¤ kanteen nostajalta oikeuden omaisuuteensa


title: Communication from the Commission - Financial services: enhancing consumer confidence - Follow-up to the Green Paper on 'Financial services: meeting consumers' expectations'

eurovoc_concepts:
competition
consumer protection
financial institution
financial market
single market

text: COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES Brussels, 26. 06. 1997 COM(97) 309 final COMMUNICATION FROM THE COMMISSION FINANCIAL SERVICES: ENHANCING CONSUMER CONFIDENCE Follow-up to the Green Paper on 'FinancialServices: Meeting Consumers' Expectations" Introduction This Communication sets out the results of the consultation on the Commission's Green Paper of May 1996 on "Financial services: meeting consumers' expectations"1 and provides the Commission's response. The number and quality of responses to the Green Paper consultation, which ran until the end of October 1996, have been impressive. The results of the Study into the Impact and Effectiveness of the Single Market2 became available after the presentation of the Green Paper. Two of the studies undertaken by independent consultants assessed the impact of the Single Market on banking and insurance. Since the results of the study are relevant to the consultation on the Green Paper, they are included in an Annex. In a number of cases, action has already been taken to tackle some of the problems that were the identified Commission takes the view that further initiatives are needed to give full effect to the Single Market and to meet consumers' expectations. (for example on cross-border payments3). In other cases, however, Summary of the Green Paper The Green Paper was published on 22 May 1996. Its main aim was to invite comments on the extent to which the existing framework of financial services legislation provides an adequate level of consumer protection or whether any further initiatives are appropriate. The Green Paper was divided into three Parts. In Part I, the Commission indicated to what extent the interests of the consumer had been taken into account in Community legislation. In Part II, a number of concerns that had already become apparent were identified. In Part III, the Green Paper considered briefly future trends in the marketing of financial services, including distance trading. In particular, the Green Paper drew attention to a number of problems encountered by consumers that it argued needed to be examined carefully to see what action should be taken to remedy them. These problems included the refusal to sell financial services to non residents; the poor quality of service; the lack of information; and the activities of unregulated intermediaries. The Green Paper argued that the distance contracts of financial services merited special attention. It also invited comments on whether the introduction of new technology and new marketing techniques in the area of financial services required additional consumer protection rules. 1 COM(96) 209 final of 22 May 1996. 2 COM(96) 520 final of 30 October 1996. 3 O. I. N° L 43 of 14 February 1997, page 25. Z Summary of the comments and main concerns The Green Paper succeeded in its objective of triggering a wide-ranging debate involving the banking, insurance and securities sectors, consumer and user groups as well as national authorities. All in all, the Commission has received more than 140 contributions (representing over 1,500 pages). The Commission also organised a hearing at which more than 200 representatives from interested parties participated. Not surprisingly, the response to the consultation identified differences of view between the main parties about the implications for consumers as well as on the way forward. The financial services industry generally emphasised the need to ensure the full functioning of the Single Market: existing directives need to be properly implemented and fair competition achieved. The importance of encouraging innovation in products and services and the development of new (electronic) delivery channels which will change conventional client- supplier relationships was underscored. Such innovation is in the interest of both the industry and the consumer. The Economic and Monetary Union and the Information Society bring major challenges for the industry. Prudence should be exercised before new (legislative) measures are to be proposed. If there is a need for action to strengthen consumer rights, priority should be given to voluntary initiatives. Consumer and user groups generally acknowledged that the stability and trustworthiness of the financial and monetary system in the EU, established by the legislation on financial services, was beneficial to both consumers and service providers. But there was serious criticism of the specific consumer protection content of the current legislation. These groups also deplored the absence of an overriding approach to consumer protection in the Single Market for financial services. It was argued that, on the demand side, the market is characterised by disparity (individual consumers, weak consumer mobilisation on the one hand, and global players on the other) and that consumers often lack technical expertise on products of an increasingly complex nature. Furthermore, some legal provisions in use in other sectors are not applicable (e. g. distance contracts). The role of consumers therefore needed to be reinforced. The views of national authorities were somewhere between these two approaches: in some cases, more weight was given to industry requirements (suggesting more flexible solutions and the complete functioning of the Single Market); in others, emphasising the requests made by the consumer side (for further measures to protect their interests, for example on distance contracts). The European Parliament adopted its report on the Green Paper on 19 February 19974. The Parliament argued for a balanced approach, emphasising importance of open competition, whilst at the same time giving support to the consumer groups' position on the present legislation. The Parliament looked for a two-pronged approach: a framework regulation on issues common to all or most financial services (such as information and market transparency, protection of legal rights, competence and integrity of intermediaries, and the right of access to services) and specific directives on, notably, distance contracts of financial services. the Parliament Resolution of 17 February 1997 on the Commission Green Paper on financial services - meeting consumers' expectations, PE 220. 154/fin. The Economic and Social Committee (ESC) adopted its Opinion on 30 October 19965. In its opinion, the Committee sought the adoption of a White Paper on consumer policy in the financial services sector, highlighting the main consumer needs (such as right to information, legal protection and redress) as well as the measures to be adopted. In particular, the ESC expressed support for directives on distance contracts of financial services, mortgage credit, insurance contracts and electronic payments. The Commission's overall approach The Commission has carefully analysed the contributions in the light of the results of the 1996 impact Study6. The contribution made by the Single Market in financial services has been generally beneficial: it has promoted competition and increased consumer choice. Stringent supervision of the activities of EU financial service providers by Member States' authorities has reinforced the financial strength of the sector. A stable and reliable financial services industry remains vital for the confidence of the consumer who entrusts his or her money to it. Yet, it is also clear that more remains to be done to ensure that consumers reap the full benefits and to tackle remaining problems. The first task - and one that is not confined to financial services - is to ensure that existing legislation is implemented and enforced. The Single Market is based on confidence. Proper enforcement of common rules is the only way to achieve this goal. There are still delays in the implementation of crucial legislation in insurance and investment services, as confirmed in the Action Plan for the Single Market7. Enforcement of legislation and Treaty rules will remain a priority for the Commission. Second, the provision of cross-border financial services is still beset by too many obstacles. Different tax structures and differences in tax treatment across borders, in particular in the area of insurance and mortgage credit, can act as an impediment to the working of the Single Market. National rules adopted to protect the "general good" that disregard the principles established by the Court of Justice for the application of this concept can also create new hurdles to trade, stifling competition, restricting choice and raising costs for the consumer. Where genuine concerns are at stake, the integrity of the Single Market may require Community harmonisation to achieve the twin objectives of a high level of consumer protection in the EU and unrestricted access to the Single Market. In some cases, solutions can be found through voluntary co-operation between the interested parties: this should be encouraged as much as possible. However, voluntary action is sometimes not enough: action also needs to be taken either by the Member States or at the level of the Union. 5 O. J. N° C 56 of 24 February 1997, page 76. 6 See footnote n° 2. 7 CSE(97)1 final of 4 June 1997. Furthermore, the Commission is committed to encourage intensively the development of Electronic Commerce, as announced in its Communication on A European Initiative in Electronic Commerce8. Electronic Commerce offers enormous opportunities for cross-border trading in Europe and for improving international competitiveness and all the more so in the context of the european monetary union. A clear regulatory framework will give consumers the confidence to use it and businesses the incentive to make the necessary investment. Apart from the well-known benefits expected from the introduction of the Single Currency, the changeover to the euro will greatly contribute to the increase of transborder activity by ensuring price transparency and better competition between service providers. Indeed, to facilitate the transition from national currencies to the euro, the Commission has adopted two draft regulations on the legal statute of the euro, including the principle of continuity of contracts. To respond to these issues and to the comments generally expressed by consumer groups, the Commission considers that it is as much a change of attitude which is called for as a targeted programme of legislation. This Communication therefore sets out a number of proposals for new or amended directives. Legislation is not, however, appropriate for all the problems identified. Other means, notably a dialogue between the industry and consumers, are more appropriate to improve information, market transparency and the potential for resolving consumer problems and complaints. Action must be undertaken quickly to agree such measures and to see that they work efficiently. The detailed points raised The consultation highlighted a number of issues which merit particular attention. In the case of each issue, the specific comments made by interested parties are summarised, and the Commission then gives its response. a) Distance contracts for financial services The use of distance contracts of financial services is growing rapidly. Direct marketing of car insurance products and investment, for example, is already well established in a number of European countries. Open computer networks such as the Internet are likely to prove the key medium for distance trading of financial products9. With the further spread of personal computers in Community households and the surge of additional communication facilities, the "virtual" bank is becoming a distribution channel that is highly attractive for both consumers and, given the expected efficiency gains, the providers of financial products. COM(97) 157 of 16 April 1997. This is also addressed in the Commission Communication on a European Commerce (COM(97) 157 of 16 April 1997). Initiative in Electronic Such developments create new opportunities both for consumers and for the providers of financial services. But there are also risks. The main concerns raised in the consultation by consumer groups relate to toe law applicable; the need for information for customers; the possibility of cooling-off periods (where appropriate); the threat of inertia selling; and unsolicited selling. Initiatives taken at national level to protect the consumer need to be consistent with one another, Test they differ substantially and thus fragment the Single Market aad inhibit cross-border activity. The financial services industry has repeatedly expressed concern about such developments. The Commission recognises that there is a need to provide for consumer protection in the case of distance contracts for financial services. It will help to raise the confidence of consumers whilst enabling providers of financial services to market their products without unnecessary obstacles across'the EU as a whole. The general distance contracts Directive10 does not cover financial services, although they were included in the original and amended Commission proposals. Therefore, the Commission indicated that it would examine the need for and content of binding legislation specific to this area. It was considered that, given the increasing complexity and diversity of the European financial sector, the consumer protection aspect of financial services in general and the particular question of distance contracts merited specific consideration. In the light of the above consultation, and having regard to the Parliament's Resolution of 17 February 1997, the Commission has decided to make a proposal for a specific Directive covering financial services by autumn 1997. This proposal confirms the differences between distance contracts in financial services and other types of distance contracts covered in the general Directive. These differences include the right to withdraw a contract, which is not appropriate if the price of the financial product depends on market fluctuations or if the contract has already come into effect (such as in motor insurance). The proposal will also take account of measures that have already been proposed. These include, in particular, the Directive11 concerning the processing of personal data and the protection of privacy in the telecommunications, sector ("ISDN Directive"), where the objective is to remove barriers to the free movement of services, personal data and telecommunication equipment. This particularly concerns provisions on the use of certain in relation telecommunications services for the purpose of direct marketing. the protection of subscribers to b) Lack of consumer information and means of redress Competition cannot work effectively unless there is clear information for consumers, and there are adequate opportunities for redress. Although existing directives already provide for consumer information relating to some services (e. g. on consumer credit, cross-border credit transfers and life insurance), the consultation has shown that there is sometimes a lack of information or the information provided is not fully comprehensive or clear. In some cases, the legislation does not provide for adequate means for redress. Consumers must have confidence that rapid and reliable means of redress are available in the event of disputes, particularly where low amounts are involved. 10 Directive 97/7/EC on the protection of consumers in respect of distance contracts, O. J. N°L 144 of 4 June 1997, page 19. 11 Council Common Position N° 57/96, O. J. N° C 315 of 24 October 1996, page 30. 6 The Commission takes the view that, before considering legal initiatives on the provision of information, interested parties should be given the opportunity to agree on improvements to the situation. Those most closely involved know best what information is useful to consumers whilst avoiding unnecessarily onerous requirements on financial institutions in terms of information provision (the costs of which will ultimately be passed on to the consumer). Rapid progress is called for through a constructive dialogue between European financial industry associations and consumer representatives, with a view to promoting solutions such as codes of conduct, wherever possible. Such dialogue has recently been launched for certain sectors, but now needs to be expanded. In arriving at any non-legislative agreement, however, the Commission would expect that full account be taken of the level of consumer protection that is already available and that particular emphasis be paid to the clarity and accuracy of the information to be provided. The Commission therefore calls for a clear commitment from the industry and consumers to agree voluntarily improvements in the provision of information. Progress in implementing any agreements will be monitored over the next 18 months (i. e. before mid-1999). If sufficient progress is not voluntarily made during this period on all or any specific aspects, the Commission will propose further initiatives, including legislation, as it has done, for example, in the area of cross-border credit transfers. To improve the access for consumers to redress, the Commission seeks a clear commitment from the industry to set up or complete schemes, in co-operation with consumers, that deal with consumer complaints. The first results of this dialogue will be presented to the Commission by end-1997. The Commission will also encourage more intensive co-operation between representatives of different ombudsman schemes with a view to exchanging experiences and best practice. The Commission will again monitor progress in the period to mid-1999, to assess whether problems can be adequately solved on a self-regulatory basis or whether further initiatives, including legislation, are necessary. c) Refusal to sell financial services The consultation identified two distinct problems: refusal to sell financial services to non residents in some cases; and a lack of access to financial services, inter alia for low income people. On the first problem, in the vast majority of cases, providers off^r financial services across borders because it is in their commercial interest to do so. However, there are genuine commercial reasons for financial service providers not to sell their services to non-residents. For example, there may be uncertainty about the level of risk involved in motor and life insurance. There may also be difficulty in assessing the financial standing of the buyer. Alternatively, there may be a disproportionate cost to the seller, such as the lack of a distribution network or the need to appoint a fiscal representative. The Commission recognises that private companies are free to decide with whom to do business, provided that the exercice of this freedom does not give rise to anti-competitive behaviour. However, when Community legislation is infringed, the Commission will take appropriate action, in co-operation with the Member States, including infringement procedures. Access to a bank account is one of the primary needs of life like electricity or a telephone. But there are still many European citizens who are not able to obtain a bank account or any other financial services, ^teps have already been taken in a number of Member States to improve the situation for social policy reasons. For example, in some Member States financial institutions have signed up to codes of conduct designed to solve the problem. The Commission supports such efforts at national level, which is where any action required needs to be. d) Unregulated intermediaries Both industry and consumer groups have reported cases of "aggressive selling" and of illegal activities by unregulated intermediaries. Cases of this kind cause considerable distress to consumers; they als,o harm the reputation of the financial institutions on behalf of whom these intermediaries act. A number of specific problems have been identified: it may not be clear for which company an intermediary acts; the information provided by the intermediary may not be clear or adequate; the cost of credit facilities offered by the intermediary may be much higher than the market average; the intermediary may lack the competence and integrity needed to provide sensible advice; there is also a risk that intermediaries could take advantage of consumers who are in a precarious financial position, and to whom alternative sources of credit are not available. A basic distinction needs to be made between financial intermediaries and insurance intermediaries. With the exception of activities falling within the scope of the consumer credit directive, the activities of financial intermediaries are not at present covered by Community directives, nor subject to the supervisory regime, although they may be regulated at national level. On the other hand, insurance intermediaries, an important link in the distribution of insurance products, have been regulated to a limited extent at EU level. Both the industry and consumer groups who responded to the Green Paper considered that an EU initiative is required to maintain the "good reputation" of the financial services sector, on the grounds that national regulations differ substantially and may not be fully effective, particularly when financial services are being sold across borders. Furthermore, existing national rules applying to these intermediaries, to the extent that they differ significantly, may constitute a barrier to the free provision of services cross-borders. Therefore, for financial intermediaries, the Commission is currently considering regulation, also taking into account the results of a study carried out in 199612 in this field, to deal with: 1) access to the profession (for example, qualification requirements, compulsory licensing or registration); 2) the exercise of the activity (for example, rules enhancing the proper submission of information to the customer); and 3) the relationship between the credit institution and the intermediary. 12 "Etude sur le rôle et les activities des intermédiaires de crédit aux consommateurs", by F. Domont-Naert and P. Dejemeppe, September 1996. 8 insurance intermediaries, the Council adopted a Directive13 For in 1976 allowing intermediaries to establish themselves in another Member State or to provide services on a cross-border basis. Member States which do have conditions in place for access and exercise of the profession must accept as equivalent the relevant practical experience and qualifications of a foreign intermediary or accept its statements of good repute and financial standing. The Commission has also adopted a Recommendation14 on the status and professionalism of the insurance intermediary. The Recommendation encourages Member States to lay down rules regulating the profession; to register persons meeting the professional requirements; and to make a distinction between dependent and independent intermediaries. The vast majority of Member States now have rules in place which wholly or partially meet the objectives of the Recommendation. Only two countries (Denmark and Germany) have no rules in this area. The Commission will review the Directive and the extent of implementation of the principles set out in the Recommendation, and consider whether further steps are needed, including the possibility of widening the scope of the Directive in respect of the access and exercise of the profession. e) Consumer credit The existing directives on consumer credit already provide a general framework on consumer protection. Taking account of developments in the market, the Commission published a report15 in May 1995 on the application of the 1987 consumer credit Directive16, indicating possible areas for improving the existing framework and bringing it up to date. Furthermore, the Commission published a report17 in April 1996 on the application of the 1990 Directive concerning the calculation of the Annual Percentage Rate of Charge (APR)18. In April 1996, the Commission proposed a Directive19 amending the 1987 Directive (as amended by the 1990 Directive) mainly involving the introduction of a single, Community mathematical formula calculating the APR, on which the Consumer Council of 10 April 1997 reached a Common Position20. Furthermore, the Council decided that it is appropriate to study without delay to what extent a further degree of harmonisation of the cost elements of consumer credit is necessary and agreed on a declaration inviting the Commission to entrust a group of ad hoc experts with such a study. The Council is to be informed regularly on the progress made. The Commission has presented an amended proposal21, taking into account the European Parliament's Opinion at first reading of 20 February 199722, the political agreement of the Council of 25 November 1996 and the ESC Opinion of 26 13 O. J. N° L 26 of 31 January 1977, page 14. 14 O. J. N° L 19 of 28 January 1992, page 32. 15 COM(95) 117 final of 11 May 1995. 16 O. J. N° L 42 of 12 February 1987, page 48. 17 COM (96) 79 final of 12 April 1996. 18 O. J. N° L 61 of 10 March 1990, page 14. 19 O. J. N° C 235 of 13 August 1996, page 8. 20 Doc. 7313/97, CONSOM 33 of 14 April 1997. 21 O. J. N°C 137 of 3 May 1997, page 9. 22 Parliament Resolution of 20 February 1997, PE 257. 006. September 199623. During the consultation, consumer groups have argued that the 1987 Directive on consumer credit needs to cover all forms of credit, including innovative forms, and that it needs to deal with the problem of over-indebtedness. In reviewing the 1987 Directive, the Commission will take account of the comments of the interested parties. Concerning the problem of over-indebtedness, certain pilot projects will be implemented as from 1998, some of which will aim at improving consumer information and education. f) Mortgage credit The financial industry has recognised that the Single Market for mortgage credit is still at an embryonic stage of development. It believes that this is due to differences in the treatment of taxes, differences in subsidy arrangements and in national laws on property. Furthermore, it is generally recognised that any action to enhance consumer protection will not of itself remove such obstacles. However, consumer groups have argued that in this sector, the potential offered by the Single Market is yet to be fully exploited: there is a lack of information; difficulties in making meaningful comparisons (especially on the cost of mortgage credit); and differences between national regulations on consumer protection. To allow the consumer to benefit from the Single Market, consumer groups argued that such barriers should be removed and a minimum set of harmonised rules should be introduced. The issues of information and its quality will be included in the dialogue between the industry and consumers. Any further initiative in this area must take account of the wide diversity of mortgage credit in the EU. Therefore, before taking any further initiative at the beginning of 1998, the Commission will consider the results of works launched. g) Victims of car accidents abroad Consumer and industry groups have both called for the removal of the remaining barriers to the free movement of insurance products. In particular, they considered that there should be a Commission initiative to protect residents of one Member States who have suffered loss or injury caused by a vehicle registered and insured in a Member State other than that of their residence. The European Parliament has also passed a resolution requesting the Commission to improve the situation for such victims. The Commission agrees that there is a need for action and will therefore propose a Directive (the Fourth Motor Insurance Directive) by autumn 1997. This will provide that a direct action of the victim to the insurer should be introduced throughout the EU and that claims representatives will be nominated. Information centres will also be established to deal with the business of motor vehicle insurers in general. The adoption of this Directive should make a significant contribution to solving the problem. 23 O. J. N° C 30 of 30 January 1997, page 94. 10 h) Insurance contracts The consumer and industry respondents to the Green Paper considered that further measures are necessary to set common minimum requirements for insurance contracts to consumers: such measures should make it easier for consumers to compare insurance contracts across borders without any harmonisation of contract law leading to an undesirable standardisation of products and to a stifling of innovation. This issue will be included in the dialogue between the industry and consumers. i) Payment services Acceptance by consumers and achieving total confidence are essential for the introduction and success of any new means of payment. Transparent and secure electronic payment mechanisms in turn will facilitate the changeover to the Single Currency, in particular throughout the transitional period. In November 1988, the Commission adopted a Recommendation24 which set out minimum responsibility and liability standards for the relationship between issuers and holders of payment cards. In the case of traditional bank- access products (i. e. credit, debit and deferred debit payment cards), the responses to the Green Paper indicated that the Recommendation has, in general, been followed by the industry although in some Member States more efforts need to be made. However, consumer groups stressed problems arising with some provisions, particularly the extent of the parties' respective liabilities in the event of the loss or theft of a payment instrument, and the burden of proof in the event of disputes. In the case of innovative bank-access products, the consultation indicated that the Recommendation has not been as widely implemented. Moreover, the provisions on the parties' respective responsibilities need to be reinforced by requirements on adequate consumer information and on access to effective means of redress. Furthermore, a completely new generation of products, i. e. electronic-money products, has emerged since the 1988 Recommendation was adopted. Indeed, electronic money products differ from remote access products in that they can normally be used without requiring access to an account. 24 O. J. N°L 3 17 of 24 November 1988, page 55. 11 As a first step the Commission intends to up-date (by autumn 1997) the 1988 Recommendation, taking into account the development of electronic money products. The Recommendation will be revised in the following areas: • • • it will lay down minimum transparency requirements that should apply to all new means of payment, i. e. the minimum information that must be provided to holders/users in advance (contracts) and, to the extent necessary, subsequent transaction (statements); to the it will call for the creation of complaints and redress procedures applying to all new means of payments, to address consumer complaints related to the service/product concerned; and it will set out the parties' respective obligations and liabilities applying to remote access products, which are intended to support and give weight to the objective of greater transparency. Failing appropriate implementation of the up-dated Recommendation before the end of 1998, the Commission intends to replace it by a binding instrument. Furthermore, the Commission, the EMI and the Member States are currently considering the appropriate framework for the issuance of electronic money. In the light of this discussion the Commission intends to present by the end of 1997 (i. e. the target date for completion of the work) a proposal for a Directive on the issuance of electronic money, so as to ensure the stability and soundness of issuers of such payment products. Following this proposal, the Commission will assess (in the course of 1998) whether there will be any need for additional legislative initiatives in the area of payment services as may be necessary to safeguard consumer interests. Conclusions The Green Paper has stimulated a major debate. This has led to a greatly enhanced understanding of consumer expectations in financial services and how such expectations are currently met. In this Communication the Commission has summarised the responses received and identified particular problems which need to be addressed. In some cases, solutions can be found through voluntary co-operation between the interested parties: this should be encouraged as much as possible. However, voluntary action is sometimes not enough: action needs to be taken either by the Member States or at the level of the Union. The Communication sets out the Commission's views as to what action needs to be taken, by when and at what level. The summary of the action is set out hereafter. 12 Topics Action Deadline Distance contracts financial services for proposal for a Directive proposal by autumn 1997 Unregulated financial Directive under consideration decision on further action intermediaries by early 1998 Insurance intermediaries up-date the 1976 Directive proposal by early 1998 Visitors insurance Consumer and redress - motor proposal for a Directive proposal by autumn 1997 information agreements arranged between industry and consumers. The Commission will monitor Commission by end-1997 progress; if insufficient, it will propose legislation first results of the dialogue the to be presented to New means of payment the Commission adoption by 1988 autumn 1997; assessment The of progress by end-1998 and of extend the up-date coverage Recommendation. Commission will monitor progress in the Member States; if insufficient, it will propose a Directive to complement the the provisions Recommendation (in addition, a proposal for a Directive on the electronic money is under preparation) issuance of of Consumer credit review the 1987 Directive proposal by mid-1998 Over-indebtedness Mortgage credit monitor situation at national pilot projects on over- level and consider feasibility of be pilot projects indebtedness implemented as from 1998 to information on mortgage credit decision on further action will be discussed in the context by early 1998 of the dialogue on consumer redress. information Further measures may be taken in light of work. and Access services to financial monitor situation in Member Assessment of the situation States before mid-1999 /? Annex The impact of the Single Market on banking and insurance In analysing the results of the study into the impact and effectiveness of the Single Market on banking and insurance, two important points should be noted. First, it is relatively early to review the impact of the Single Market on this sector. Banking services generally were liberalised in 1993; the market for insurance services dates only from July 1994; the liberalisation of investment services is even more recent and dates only from January 1996. The dynamic process of change is continuing. The second point is that the Single Market programme has not been the only source of impact on the financial services sector. The effects of the economic cycle and technological changes have also inevitably had an impact. Nonetheless, the studies have attempted to sift out the Single Market's particular contribution to the development of financial services in the European Union. The study on banking shows a small but noticeable impact in the form of a more competitive market-driven banking environment facilitated by the Single Market programme. Many trade barriers have been removed; the clearest effects are in the Southern Member States. Whilst most of the impact is in wholesale banking, with reduced prices for corporate loans, competition has also increased in the retail market. Consumers now have a wider range of products and services to choose from, e. g. direct banking and capital redemption products. Prices of several banking products have converged at a lower level: e. g. the price range of credit cards has narrowed by about 30%. The study also shows a slight fall in the price of retail loans and mortgages, retail deposit prices and fee levels. However, large price differences remain for current accounts and personal equity-transaction costs, e. g. over 100% for cross-border credit transfers in 1994. In the insurance sector, which accounts for 7% of the EU's GDP, the picture is mixed. The Third Directives have removed restrictions on tariffs and advertising, making it easier for insurance firms to set up operations outside their home market and for consumers to purchase insurance services across borders. In the non-life sector, the market is now more open and new entrants have already started to offer their products (e. g. in motor insurance). Nonetheless, important obstacles still prevent the Single Market from delivering its full potential to consumers. In life-assurance, for example, the absence of tax harmonisation is one of the main reasons which hinder consumers from buying foreign policies. The principal aim underpinning the Single Market legislative measures related to financial services is open competition. Open competition is the spur to competitiveness and the key to a vigorous economy. It is the consumer's best friend. In a number of ways, market mechanisms in the financial services sector are not yet working optimally. Several reasons can be given. First, there are still important delays in the transposition of directives by the Member States, although the situation has improved recently (currently, 72% of directives in banking and 85% in insurance have been implemented by all Member States). The Commission has launched infringement procedures (17 in banking and 12 in insurance) against Member States for late or incomplete transposition. A number of cases (3 in insurance) are before the Court of Justice. M Second, local rules, often justified and defended as being in the "general good" to protect the consumer, still remain in place. Adapting products and marketing to fit these different rules is a serious disincentive to the industry to engage in cross-border activities. Everyone - consumers, producers and distributors - suffers from over-rigid or too divergent rules as they tend to reduce or eliminate competition. To clarify the scope for local "general good" provisions the Commission will soon adopt a Communication covering the banking sector. Work on a Communication for the insurance sector is in hand. Third, additional obstacles to the Single Market in financial services result from the different tax treatment given to certain financial products or services (e. g. mortgage credit). The advantages of cross-border shopping can be offset by the fact that the taxation regime remains that of the country where the consumer has his residence. As has been stressed in the Green Paper, progress on taxation has been limited. However, the Commission will continue to press for removal of fiscal obstacles to the operation of the Single Market, in particular for financial services. This will undoubtedly be one of the topics for discussion in the newly created Taxation Policy Group of high-level representatives of Finance Ministers, chaired by Commissioner Monti. /> ISSN 0254-1475 COM(97) 309 final DOCUMENTS EN 09 10 06 Catalogue number : CB-C0-97-336-EN-C ISBN 92-78-21949-5 Office for Official Publications of the European Communities L-2985 Luxembourg /G


title: Forslag til Rådets afgørelse om indgåelse af konventionen om grænseoverskridende virkninger af industriulykker

eurovoc_concepts:
accident prevention
dangerous substance
environmental protection
industrial hazard
international convention

formats: html pdf pdfa1b print

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 26. 06. 1997 KOM(97) 330 endelig udg. 97/0180 (CNS) Forslag til RÅDETS AFGØRELSE om indgåelse af konventionen om grænseoverskridende virkninger af industriulykker (forelagt af Kommissionen) rftr ** ' 1 ir' '*'f f* W'f'"'. ' >? > • Yt ' * * * *>• * -^ «OM fri» ?«4f: Ml fil *&T*?W •. Si-1 ''C w åwh< ' i l l * ]. le » V-t t1, :,* BEGRUNDELSE 1. Den 18. marts 1992 blev der i Helsinki, Finland, undertegnet en konvention under De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa om grænseoverskridende virkninger af industriulykker af 26 lande, herunder 14 EF- medlemsstater, samt af selve Fællesskabet. 2. 3. 4. 5. I overensstemmelse med artikel 30, stk. 1, træder denne konvention i kraft dagen efter den dag, hvor det sekstende ratifikations-, accept-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrument er blevet deponeret. Konventionen om grænseoverskridende virkninger af industriulykker blev udarbejdet under hensyntagen til blandt andet de relevante bestemmelser i slutakten fra Konferencen om Sikkerhed og Samarbejde i Europa (CSCE) samt bestemmelserne i erklæringen fra De Forenede Nationers Miljøkonference, særlig princip nr. 21. Konventionen om grænseoverskridende virkninger af industriulykker definerer en række foranstaltninger med henblik på at beskytte mennesker og miljø om virkningerne fra industriulykker og at fremme et aktivt internationalt samarbejde mellem de kontraherede parter før, under og efter en ulykke. Arbejdet med udarbejdelse af et udkast til konvention blev i udstrakt grad påvirket af fællesskabspolitikken for risikostyring i forbindelse med større uheld, hvor farlige stoffer er involveret, samt af lovgivningen på dette område, navnlig Rådets direktiv 82/501/EØF af 24. juni 1982, om risikoen for større uheld i forbindelse med en række industrielle aktiviteter 1 og Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer^ , og under hensyntagen til princippet om at 'forureneren betaler', som er det generelle princip for international miljøret. Det ser følgelig ud til, at Fællesskabet og dets medlemsstater har de juridiske og tekniske instrumenter til at opfylde deres forpligtelser i medfør af konventionen. Kommissionen finder det derfor ønskeligt, at Fællesskabet og medlemsstaterne, på hvert af deres respektive kompetenceområder, så hurtigt som muligt indleder deres ratifikations-, accept-, godkendelses- eller tiltrædelsesprocedure. 6. De foranstaltninger, konventionen indeholder, bidrager til at imødekomme målsætningerne for Fællesskabets miljøpolitik. 1 EFT L 320 af 5. 8. 1982, ændret ved direktiv 87/216/EØF (EFT L 85 af 28. 3. 1987), direktiv 88/61 O/EØF (EFT I 336 af 7. 12. 1988) og direktiv 91/692/EØF (EFT L 377 af 31. 12. 1991). 2 RFTL 010 af 14. 01. 1997. Følgelig skal afgørelsen baseres på artikel 130 R, stk. 4, sammen med artikel 228, stk. 2 og stk. 3, første afsnit, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. Konventionen om grænseoverskridende virkninger af industriulykker forbyder ikke, at der fremsættes forbehold, og heller ikke nogen bestemmelse om, at der kun kan fremsættes specifikke forbehold. I overensstemmelse med Wienerkonventionen om traktatretten kan Fællesskabet således fremsætte forbehold ved godkendelse af konventionen, forudsat disse forbehold ikke strider imod konventionens formål. For visse stoffer (brom, methanol, oxygen og miljøfarlige stoffer) er de i Rådets direktiv 96/82/EF fastsatte grænsemængder forskellige fra dem, der er anført i bilag I, del 1, til konventionen. Det er i øjeblikket imidlertid ikke muligt at ændre Rådets direktiv 96/82/EF med henblik på at vedtage de grænsemængder, der er nævnt i bilag I, del 1, til konventionen. For derfor at kunne godkende konventionen og for at undgå at krænke konventionens bestemmelser må Fællesskabet derfor fremsætte forbehold vedrørende de grænsemængder, der er anført i bilag I, del 1, til konventionen, for så vidt angår de ovenfor nævnte stoffer. Forslag til RÅDETS AFGØRELSE af om indgåelse af konventionen om grænseoverskridende virkninger af industriulykker RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 130 R, stk. 4, sammen med artikel 228, stk. 2, første punktum, og stk. 3, første afsnit, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, ud fra følgende betragtninger: Kommissionen deltog på Fællesskabets vegne i forhandlingerne med henblik på indgåelse af konventionen om grænseoverskridende virkninger af industri ulykker; konventionen blev undertegnet i Helsinki den 18. marts 1992 på Fællesskabets vegne; formålet med konventionen er at beskytte mennesker og miljø mod industriulykker, der måtte forårsage grænseoverskridende virkninger, og fremme aktivt internationalt samarbejde mellem de kontraherende parter før, under og efter denne type ulykker; indgåelse af konventionen er et led i Fællesskabets deltagelse i internationale foranstaltninger til miljøbeskyttelse, som det blev anbefalet af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, i deres resolution af 1. februar 19931 om Det Europæiske Fællesskabs femte handlingsprogram på miljøområdet; i henhold til principperne i traktatens artikel 130 R, er risikostyring i forbindelse med større uheld med farlige stoffer væsentlig for alle medlemsstater på grund af sådanne industriulykkers grænseoverskridende virkninger for miljø og mennesker: Rådets direktiv 82/501/EØF af 24. juni 1982 om risikoen for større uheld i forbindelse med en række industrielle aktiviteter^ og Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer^ sigter mod at forebygge, at der opstår risiko for større uheld, samt at begrænse følgerne for mennesker og miljø, at disse direktiver indeholder bestemmelser om grænseoverskridende samarbejde; Fællesskabet bør følgelig godkende konventionen; for visse stoffers vedkommende (brom, methanol, oxygen og miljøfarlige stoffer) er de tærskelmængder, der er fastsat i Rådets direktiv 96/82/EF, forskellige fra dem, der er anført i bilag I, del 1, til konventionen; 1 EFT C 138 af 17. 5. 1993. EFT L 320 af 5. 8. 1982, ændret ved direktiv 87/216/EØF (EFT L 85 af 28. 3. 1987), direktiv 88/610/EØF (EFT 1 336 af 7. 12. 1988) og direktiv 91/692/EØF (EFT L 377 af 31. 12. 1991). EFTL 10 af 14. 1. 1997. 4- det vil for de ovenfor nævnte stoffer ikke være muligt at anvende de tærskelmængder, der er anført i bilag I, del 1, til konventionen; for at kunne godkende konventionen, må der derfor fremsættes nogle forbehold; for at konventionen kan træde i kraft så hurtigt som muligt, bør de medlemsstater, der har undertegnet den, snarest muligt færdiggøre deres procedurer for ratifikation, accept eller godkendelse af konventionen, for at Fællesskabet og medlemsstaterne kan deponere deres ratifikations-, accept- eller godkendelsesinstrumenter - VEDTAGET FØLGENDE AFGØRELSE: Artikel 1 Konventionen om grænseoverskridende virkninger af industriulykker, der blev undertegnet i Helsinki den 18. marts 1992, godkendes på Det Europæiske Fællesskabs vegne med de forbehold, der er anført i bilag I til denne afgørelse. Teksten til konventionen er knyttet til denne afgørelse. Artikel 2 Formanden bemyndiges til at udpege den eller de personer, der har beføjelse til på Fællesskabets vegne at deponere godkendelsesinstrumentet på FN's Generalsekretariat i overensstemmelse med konventionen. I forbindelse med deponeringen af godkendelsesinstrumentet og af de forbehold, der er anført i bilag I, vil Fællesskabet deponere den i bilag II anførte kompetenceerklæring. Denne afgørelse offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Artikel 3 Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Formand MLAOI FORBEHOLD Det Europæiske Fællesskab forbeholder sig: i) ii) for så vidt angår de tærskelmængder, der er anført i bilag I, del 1, nr. 3,4 og 5, til konventionen, for brom (meget giftigt stof) at anvende en tærskelmængde på 100 t, for metanol (giftigt stof) en tærskelmængde på 5 0001 og for ilt (oxiderende stof) en tærskelmængde på 2 0001; for så vidt angår de tærskelmængder, der er anført i bilag I, del 1, nr. 8, til konventionen, for de miljøfarlige stoffer at anvende tærskelmængder på 5001 (risikosætning R50-531 : "meget giftig for organismer, der lever i vand; kan forårsage uønskede langtidsvirkninger i vandmiljøet") og tærskelmængder på 2 0001 (risikosætning R51-532 : "meget giftig for organismer, der lever i vand; kan forårsage uønskede langtidsvirkninger i vandmiljøet"). 1 2 Stoffer, der klassificeres ifølge direktiv 67/548/EØF af 27. juni 1967 om tilnærmelse af lovgivning om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer (EFT nr. 196 af 16. 8. 1967, s. I ; direktivet senest ændret ved direktiv 93/105/EF (EFT L 294 af 30. 11. 1993, s. 21 )). Jf. fodnote I ovenfor. BILAG TI ERKLÆRING FRA DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB, I OVERENSSTEMMELSE MED ARTIKEL 29, STK. 4,1 KONVENTIONEN OM GRÆNSEOVERSKRIDENDE VIRKNINGER AF INDUSTRIULYKKER, OM RÆKKEVIDDEN AF DETS KOMPETENCER I overensstemmelse med EF-traktaten, særlig artikel 130 R, stk. 1 og 2, er målene og principperne for Fællesskabets miljøpolitik navnlig bevarelse og beskyttelse af miljøkvaliteten og af menneskers sundhed gennem forebyggende foranstaltninger. Med disse mål for øje vedtog Rådet direktiv 82/501/EØF af 24. juni 1982 om risikoen for større uheld i forbindelse med en række industrielle aktiviteter 1 og Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer^. Disse foranstaltninger har som formål at forebygge større uheld med farlige stoffer og begrænse virkningerne heraf for mennesker og miljø og dækker de områder, der er genstand for konventionen om grænseoverskridende virkninger af industriulykker. I overensstemmelse med EF-traktatens artikel 130 R, stk. 4, kan Fællesskabet indgå internationale aftaler inden for rammerne af dets kompetenceområde som fastsat i artikel 130 Rådet og i de bestemmelser, der er vedtaget i medfør heraf. EFT L 320 af 5. 8. 1982, ændret ved direktiv 87/216/EØF (EFT L 85 af 28. 3. 1987), direktiv 88/61 O/EØF (EFT I 336 af 7. 12. 1988) og direktiv 91/692/EØF (EFT L 377 af 31. 12. 1991). EFTL 10 af 14. 1. 1997. 1- ISSN 0254-1459 KOM(97) 330 endelig udg. DOKUMENTER DA 14 11 15 01 Katalognummer : CB-C0-97-326-DA-C ISBN 92-78-21836-7 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg 8


title: Règlement (CE) n° 1526/97 du Conseil du 26 juin 1997 concernant l'administration du système de double contrôle sans limite quantitative à l'exportation de certains produits sidérurgiques couverts par les traités CECA et CE d'Ukraine dans la Communauté européenne

eurovoc_concepts:
European treaties
Ukraine
customs document
customs regulations
import policy
iron and steel product

formats: html pdfa1b print


title: Reglamento (CE) n° 1526/97 del Consejo de 26 de junio de 1997 relativo a la gestión del sistema de doble control sin límites cuantitativos con respecto a las exportaciones de determinados productos siderúrgicos incluidos en los Tratados CE y CECA, desde Ucrania a la Comunidad Europea


title: Ψήφισμα σχετικά με την Ανακοίνωση της Επιτροπής προς το Συμβούλιο, το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο, την Οικονομική και Κοινωνική Επιτροπή και την Επιτροπή των Περιφερειών σχετικά με τη "Μάθηση στην Κοινωνία των Πληροφοριών" Σχέδιο Δράσης για μια Ευρωπαϊκή Πρωτοβουλία στον Τομέα της Εκπαίδευσης (1996-1998) (COM(96)0471 C4-0528/96)

eurovoc_concepts:
action programme
education
educational system
exchange of information
information network
information technology
teacher training
teaching curriculum

formats: html print


title: VERORDENING (EG) Nr. 1162/97 VAN DE COMMISSIE van 26 juni 1997 tot wederinvoering van het preferentiële douanerecht bij invoer van eenbloemige anjers (standaard) van oorsprong uit Israël

eurovoc_concepts:
Israel
floriculture
import
restoration of customs duties
tariff preference


title: Règlement (CE) nº 1185/97 de la Commission du 26 juin 1997 modifiant le règlement (CE) nº 677/97 limitant la durée de validité des certificats d'exportation pour certains produits transformés à base de céréales

eurovoc_concepts:
cereal product
customs formalities
export licence
glucose
processed food product


title: Решение на Съвета от 26 юни 1997година относно наблюдение на прилагането на актовете, приети в областта на убежището

eurovoc_concepts:
EU act
UNHCR
exchange of information
legislation
political asylum
report

formats: html pdf print xhtml

text: 50 BG Официален вестник на Европейския съюз 19/т. 1 31997D0420 7. 7. 1997 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ L 178/6 РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА от 26 юни 1997година относно наблюдение на прилагането на актовете, приети в областта на убежището (97/420/ПВР) СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, — всякакви трудности, които се срещат при приемането на раз- поредби, политики и практически мерки, като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член К. 3, параграф 2, буква а) от него, като взе предвид приоритетната работна програма, приета от Съвета на 30 ноември 1993 г. , която по-специално призовава за подготовката на годишен доклад относно достиженията в областта на правосъдието и вътрешните работи и Резолюцията на Съвета от 14 октомври 1996 г. , която установява приоритетите за сътруд- ничество в областта на правосъдието и вътрешните работи за периода от 1 юли 1996 година до 30 юни 1998 г. (1), като взе предвид резолюциите на Европейския парламент, приети в областта на убежището, като има предвид член К. 1, параграф 1 от Договора постановява, че държавите-членки следва да приемат политиката в областта за убежището като въпрос от общ интерес; като има предвид, че наблюдението на прилагането от страна на държавите-членки разкрива практическия ефект от работата на Съвета по тези въпроси и дава полезна информация за бъдещата му работа, актовете област тази на в РЕШИ: Член 1 който Председателството изпраща всяка година на държавите-членки въпросник, как държавите-членки прилагат актовете в областта на убежището, които са приети от Съвета и от министрите, които отговарят за имиграцията. изготвен покаже цел да с е Въпросникът включва следните точки: — разпоредби, политики и практически мерки, които са приети през предходната година от държавите-членки във всяка от областите, обхванати от съответните актове по първия параг- раф, — възможността за приемане в близко бъдеще на разпоредби, политики и практически мерки в областите по първото тире, — практическо приложение на горепосочените актове, разпо- редби, политики и практически мерки и всички срещнати трудности в тази връзка. Член 2 Въз основа на въпросника по член 1 държавите-членки изготвят информационна документ, в който може да посочат, или да включат съответни части, от документите, които са предоставени на Центъра за информация, обсъждане и обмен по въпросите на убежището (CIREA). Член 3 Генералният секретариат на Съвета превежда информационните документи по член 2 и ги изпраща до всички държави-членки и на Комисията. Освен това той подготвя обобщен доклад, които се основава на информационните документи. Член 4 Въз основа на обобщения доклад и други свързани с това материали, например получени от ВКБООН, а при необходимост и от неправителствени организации, председателството съвместно с Комисията и след консултация с ВКБООН изготвя доклад с анализ, в който се преценява дали inter alia съществуват въпроси, които между обмен изискват държавите-членки и дали са необходими допълнителни мерки. допълнителен становища на (1) ОВ С 319, 26. 10. 1996 г. стр. 1. Този доклад се разглежда в рамките на Съвета с оглед неговото изпращане за преценка от Съвета. 19/т. 1 BG Официален вестник на Европейския съюз 51 Председателството се допитва до становището на ВКБООН относно доклада и гарантира всички коментарии да бъдат изпратени на държавите-членки. Първият въпросник обхваща периода на прилагане до 1 юли 1997 година. Член 5 Съставено в Люксембург на 26 юни 1997 година. Въпросникът се изпраща на държавите-членки всяка година преди 1 юли, а държавите-членки изпращат своите информационни документи преди 1 октомври същата година. За Съвета Председател H. VAN MIERLO


title: REGLAMENTO (CE) N° 1176/97 DE LA COMISIÓN de 26 de junio de 1997 por el que se fijan las restituciones aplicables a la exportación de piensos compuestos a base de cereales

eurovoc_concepts:
animal nutrition
cereal product
export refund


title: 97/420/JBZ: Besluit van de Raad van 26 juni 1997 inzake het volgen van de tenuitvoerlegging van aangenomen besluiten betreffende asiel


title: Regulamento (CE) nº 1165/97 da Comissão de 26 de Junho de 1997 que altera o Regulamento (CE) nº 1600/95 que estabelece regras de execução do regime de importação e que abre contingentes pautais no sector do leite e dos produtos lácteos

eurovoc_concepts:
butter
cheese
import licence
skimmed milk powder
tariff quota


title: Kommissionens förordning (EG) nr 1185/97 av den 26 juni 1997 om ändring av förordning (EG) nr 677/97 om begränsning av giltighetstiden för exportlicenser för vissa bearbetade produkter av spannmål


title: Muutettu ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi yhteisön SOKRATES-toimintaohjelmasta tehdyn päätöksen 819/95/EY muuttamisesta

eurovoc_concepts:
EU financing
European cooperation
action programme
education policy
student mobility

formats: pdf pdfa1b print

text: •Ill; U'î A '•if II fi" EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 26. 06. 1997 KOM(97) 338 lopull. 97/0103 (COD) Muutettu ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI yhteisön SOKRATES-toimintaohjelmasta tehdyn päätöksen 819/95/EY muuttamisesta (komission EY:n perustamissopimuksen 189 A (2) artiklan nojalla esittämä) •'I'M 1 Ï ' i ii I '» •'lïf m ii hi ï ' L i- > K 'ii'i'ii ii i 4 f * i" 1. Johdanto PERUSTELUT 1. 1. Komissio esitti 14. maaliskuuta 1997 EY:n perustamissopimuksen 126 ja 127 artiklan nojalla parlamentin ja neuvoston uutta yhteispäätöstä edellyttävän päätösehdotuksen1, jolla muutetaan yhteisön koulutusalan SOKRATES-toimintaohjelmasta tehtyä päätöstä2. Ainoa ehdotettu muutos on ohjelman lisääminen. Komissio ehdottaa 50 miljoonan ecun lisäystä, jolloin kokonaismääräraha vuosina 1995-99 olisi 900 miljoonaa ecua 850 miljoonan ecun asemesta. Komission ehdotus toimitettiin Euroopan parlamentille ja neuvostolle 14. maaliskuuta 1997. rahoituspuitteiden 1. 2. Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa 28. toukokuuta 19973. Tässä lausunnossa talous- ja sosiaalikomitea korostaa ohjelman tärkeyttä, arvioi, että talousarvion kurinalaisuudenkin aikana olisi annettava etusija ohjelmille, jotka lähentävät unionia ja kansalaisia toisiinsa, on tyytyväinen siitä, että komissio ehdottaa rahoituspuitteiden lisäystä mutta ei kuitenkaan pidä ehdotettua lisäystä riittävänä (mitään muuta lukua ei silti ehdoteta tilalle). 1. 3. Neuvosto pyysi alueiden komiteaa toimittamaan lausuntonsa 19. syyskuuta 1997. 1. 4. Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä 12. kesäkuuta 19974. Tämä tarkistusta komission esittämään alkuperäiseen tekstiin. Tarkistuksista viisi koskee päätöksen johdanto-osan perustelukappaleita ja yksi koskee varsinaista päätöstä, ja siinä korotetaan rahoituspuitteita 100 miljoonalla eculla 50 miljoonan ecun asemesta. lausunto sisältää 6 1. 5. Komissio voi hyväksyä kaksi perustelukappaleita koskevaa tarkistusta sellaisenaan. Kolme muuta perustelukappaleita koskevaa tarkistusta ovat periaatteessa hyväksyttäviä, kunhan niihin toimituksellisia muutoksia, ja ne on sisällytetty komission muutettuun ehdotukseen. tässä Varsinaista päätöstä koskevaa vaiheessa. tarkistusta ei voida hyväksyä tehdään 1. 6. Komissio perustelee kantaansa tarkistuksiin jäljempänä kohdassa 3. Liitteessä I on alkuperäinen ehdotus (vasemmanpuoleinen sarake) ja muutettu ehdotus (oikeanpuoleinen sarake) kokonaisuudessaan. KOM(97)99 lopull. 14. 3. 1997 2 Yhteisön SOKRATES-toimintaohjelmasta 14 päivänä maaliskuuta 1995 tehty Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 819/95/EY, EYVL N:o L 87, 20. 4. 1995, s. 10 SOC/337, CES 593/97 - 97/0103 COD, 28. 5. 1997 3 4 2. Ehdotuksen tarkoitus Ehdotus käsittää ajanjakson 1995-1999 ja sitä sovelletaan 15 jäsenvaltioon ja tavoitteena on edistää jäsenmaihin. Sen yleisenä Euroopan korkealaatuista koulutusta tukemalla yhteistyötä ja kehittämällä eurooppalaista ulottuvuutta kaikilla koulutusaloilla. liikkuvuutta, talousalueen lisäämällä SOKRATESTA pidetään yhtenä tärkeimmistä tekijöistä tuotaessa Eurooppaa lähemmäksi kansalaista ja toisaalta parannettaessa henkisten voimavarojen laatua unionin kilpailukyvyn lisäämiseksi ja työllisyyden edistämiseksi. Euroopan koulutusyhteisö on ottanut sen hyvin myönteisesti vastaan. SOKRATES muodostaa myös tukipylvään yhteisön laajentumisessa muualle Eurooppaan, sillä se antaa Keski- ja Kyprokselle mahdollisuuden osallistua strategisesti tärkeisiin ohjelmiin jo ennen liittymistä. Itä-Euroopan assosioituneille maille ja rahoituspuitteita käsiteltiin Euroopan parlamentin Ohjelman ja neuvoston välisessä sovittelumenettelyssä jo silloin, kun ohjelmaa koskevaa päätöstä oltiin tekemässä. Hyväksytty summa oli huomattavasti komission alkuperäistä ehdotusta pienempi. Sovittelumenettelyn lopuksi Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio sopivat seuraavasta: "Euroopan parlamentti ja neuvosto arvioivat ohjelmalla saavutettuja tuloksia kahden vuoden kuluttua ohjelman käynnistymisestä. Tätä tarkoitusta varten komissio jättää niille kertomuksen, jonka liitteenä ovat komission aiheellisina pitämät ehdotukset, mukaan lukien 6. maaliskuuta 1995 annetun yhteisen julistuksen5 tarkoittamia lainsäätäjän vahvistamia rahoituspuitteita koskevat ehdotukset. Euroopan parlamentti ja neuvosto tekevät päätöksensä näiden ehdotusten osalta mahdollisimman nopeasti. "6 julistuksessa annettujen valtuuksien perusteella komissio Yhteisessä laati kertomuksen SOKRATES-ohjelman kahdesta ensimmäisestä vuodesta (1995 ja 1996)7, johon liittyi päätösehdotus ohjelman rahoituspuitteiden muuttamisesta, jotta ohjelma voisi jatkossa saavuttaa tavoitteensa. Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission julistus, 6. maaliskuuta 1995 (95/C 293/03), EYVL N:oC293, 8. 11. 1995, s. 4 Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission yhteinen julistus koskien Euroopan parlamentin ja neuvoston 14 päivänä maaliskuuta 1995 tekemää päätöstä N:o 819/95/EY yhteisön SOKRATES- toimintaohjelmasta, EYVLN:o L 132, 16. 6. 1995, s. 18 Asiakirja KOM(97) 99 lopull. , 14. 3. 1997 3 3. Komission kanta Euroopan parlamentin hyväksyttyihin tarkistuksiin ensimmäisessä käsittelyssä 3. 1. Hyväksytyt tarkistukset Komissio hyväksyy tarkistukset 1, 2 (muutettu hieman toimituksellisesti), 3 (muutettu hieman toimituksellisesti). Syyt tähän ovat seuraavat: (muutettu hieman toimituksellisesti) ja 5 • • • • lisätä tarvetta eurooppalaiselle jotka Tarkistus 1: Tarkistus viittaa komission aloitteisiin, vahvistavat koulutusalan yhteistyölle annettavaa rahoitusta. Tarkistuksen viimeinen osa jonka Euroopan parlamentti haluaisi antaa koskee etusijaa, yhteisön todistanut toimille koulutusalalla. Komissio on itse antavansa tälle alalle etusijan ehdottamalla SOKRATES-ohjelman lisäystä, huolimatta siitä erittäin vähäisestä rahoituspuitteiden rahoitusnäkymien talousarviossa kasvusta, otsakkeelle 3. Tarkistus ei kuitenkaan viittaa muihin kuin Euroopan parlamentin päätöslauselmiin. ehdotetaan jota Tarkistus 2: Tällä tarkistuksella pyritään tukemaan komission väitteitä niistä vaikutuksista, joita olisi ohjelman rahoituksen pysymisellä ennallaan ja liian vähäisellä korottamisella tai tukien jatkuvalla alentamisella. Tämä varsinkin myönnettyjen tarkistus hyväksyttiin, kun sitä muutettiin hieman niin, että korotuksen hylkäämisen vaikutusta on arvioitu tasapainoisemmin. Keski- Tarkistus 3: Komissio itse kiinnitti perusteluissaan huomiota niihin joita talousarvio vaikutuksiin, Itä-Euroopan ja assosioituneiden maiden ja Kyproksen mukaan ottaminen SOKRATES-ohjelmaan voisi aiheuttaa jäsenvaltioiden laitoksille. Tämä vaikutus olisi myös otettava huomioon seuraavan jakson aikana. Sen vuoksi tämä tarkistus hyväksyttiin, kun siihen oli tehty toimituksellinen muutos. Jos uusista osallistujamaista pieni tulevien henkilöiden ja laitosten osallistumiseen suoraan liittyvät kustannukset maksetaan kunkin maan rahoitusosuudesta, yhteistyö uusien maiden kanssa voisi johtaa tällä hetkellä SOKRATES- huomattaviin ohjelmaan kustannuksiin. Tarkistusta muutettiin hieman sen huomioon ottamiseksi, että ohjelmaa ei ole vielä laajennettu uusiin maihin, vaan tämä tapahtuu vasta vuoden 1997 toisella puoliskolla. osallistuvien maiden laitosten tarkistuksessa viitataan asiaankuuluvasti Tarkistus 5: Tässä joiden avulla komission esittämässä talousarviojärjestelyihin, päätösluonnoksessa ehdotettu lisäys voidaan rahoittaa, ja siksi tarkistus hieman toimituksellisesti). oli muutettu hyväksyttiin (kun sitä ^ 3. 2. Periaatteessa hyväksyttävät tarkistukset Tarkistus 4 vaikuttaa periaatteessa hyväksyttävältä. Komission mielestä riittävästi huomioon siihen sisältyvät perustelut otetaan kuitenkin tarkistuksissa 2 ja 3, jotka komissio on hyväksynyt pienin muutoksin. Siksi komissio hylkäsi tarkistuksen 4. 3. 3. Tarkistukset, joita ei voida hyväksyä Vaikka komissio arvioi, että uudet perustelukappaleet vahvistavat komission perusteluja rahoituspuitteiden lisäämiseksi, komissio ei voi tässä vaiheessa hyväksyä tarkistusta 6, jossa määrärahojen lisäystä suurennetaan. Komissio on erittäin tietoinen siitä, että voimassa olevat rahoitusnäkymät olisivat periaatteessa antaneet mahdollisuuden selvästi komission ehdottamaa lisäystä suuremmalle summalle. Komissio arvioi kuitenkin, että talousarvion kurinalaisuuden jatkuessa olisi hätiköityä ehdottaa suurempaa lisäystä. 4. Päätelmät Komissio suosittaa, että Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyvät liitteessä I olevan muutetun ehdotuksen. 5~ Muutettu ehdotus EUROOP. W PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI yhteisön SOKRATES-toimintaohjelmasta tehdyn päätöksen 819/95/EY muuttamisesta LIITE Alkuperäinen ehdotus1 Muutettu ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS muuttamaton yhteisön SOKRATES-toimintaohjelmasta tehdyn päätöksen 819/95/EY^ muuttamisesta EUROOPAN EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka PARLAMENTTI" JÄ~ muuttamaton ~~~ huomioon yhteisön ottavat perustamissopimuksen ja erityisesti sen 126 ja 127 artiklan, Euroopan ottavat huomioon komission ehdotuksen-^, ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon^, ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon-*, noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä", sekä katsovat, että 14 päivänä maaliskuuta neuvoston Euroopan päätöksessä 819/95/EY vahvistetaan yhteisön SOKRATES-toim intaohjelma, 1995 ja parlamentin tehdyssä muuttamaton kyseisen päätöksen 7 artiklassa vahvistetaan muuttamaton ohjelman ajanjaksolle 1. 1. 1995-31. 12. 1999, täytäntöönpanon rahoituspuitteet EYVLNroC 113, 11. 4. 1997. s. 14 EYVL N:oLS7, 20. 4. 1995. s. 10 : 3 4 5 6 päätöstä neuvoston julistuksessa koskevassa ja säädetään, edellä mainittua 14 päivänä maaliskuuta 1995 Euroopan tehtyä komission parlamentin, yhteisessä että Euroopan parlamentti ja neuvosto arvioivat ohjelmalla kahden vuoden kuluttua ohjelman käynnistymisestä; tätä tarkoitusta varten komissio jättää niille kertomuksen, jonka liitteenä ovat komission aiheellisina pitämät ehdotukset mukaan lukien 6. maaliskuuta 1995 annetussa yhteisessä saavutettuja tuloksia tarkoitetut rahoituspuitteita lainsäätäjän julistuksessa^ vahvistamia koskevat ehdotukset; Euroopan parlamentti ja neuvosto tekevät päätöksensä näiden ehdotusten osalta mahdollisimman nopeasti^, ja oppiminen. Euroopan parlamentti on toivonut ohjelman määrärahojen lisäämistä päätöslauselmassaan komission valkoisesta kirjasta koulutuksesta Kohti "Opettaminen kognitiivista yhteiskuntaa" (KOM(95)590)g sekä päätöslauselmassaan komission vihreästä kirjasta "Koulutus-ammattikoulutus-tutkimus. Kansainvälisen esteet" fKOMf96M62Ylfl: päätöslauselmassaan vuoden 1998 talousarviomenettelyn suuntaviivoista^ parlamentti prioriteettinaan nuorisoa ja koulutusta koskevien ohjelmien edistämisen. liikkuvuuden yhtenä esitti edellä mainitun yhteisen julistuksen nojalla jätetyssä komission kertomuksessa12 esitetään erinomaiset joita ohjelmalla on saavutettu ensimmäisen kahden vuoden aikana sen käynnistymisestä, tulokset, muuttamaton 7 Varainhoitoa koskevien säännösten sisällyttämisestä säädöksiin 6 päivänä maaliskuuta 1995 annettu Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission julistus (95/C 293/03), EYVL N:oC 293, 8. 11. 1995, s. 4 8 EYVL N:oL 132, 16. 6. 1995, s. 18 9 PE 257. 132, 12. 3. 1997, s. 47 10 PE 259. 215, 14. 5. 1997, s. 66 11 PE 225. 133, 13. 3. 1997, s. 78 12 KOM(97)99 lopull. , 14. 3. 1997 V ohjelma on saanut erityisen hyvän vastaanoton koulutusyhteisössä, ja sen eteenpäin pyrkivää suuntausta on edelleen edistettävä kohti asetettujen tavoitteiden saavuttamista, muuttamaton tuen tarve on jo monta kertaa käytettävissä olevia varoja suurempi ja jatkaa edelleen kasvuaan, muuttamaton tarpeen varmistaa, rahoituksen on kriittinen massa säilytetään ja että samalla varmistetaan. tuettavien yhteistyötoimintojen laatu ei heikkene. että että hankkeille myönnettävän tuen jatkuvuus on taattava hankkeiden kehittämisvaiheessa, ja riittävästi samalla on kuitenkin varattava varoja uusien hankkeiden toimintojen turvattava ohjelman tukemiseen ja mahdollisuudet innovatiiviseen toimintaan, ja siten vaikuttaa ja tämän vuoksi on tarpeen mukauttaa ohjelman avulla jotta rahoituspuitteita, kyettäisiin täyttämään ohjelman vahvistamispäätöksessä esitetyt tavoitteet, ohjelman edelleen onnistumiseen hankkeiden ohjelman vaikuttaa se. jos prosenttiosuutta tuettujen joudutaan alentamaan ja myös jos hankkeille tietyn myönnetty vuosittainen olisi kriittisen vahingollinen pääasiassa epäsuotuisimmassa asemassa olevien tahojen hankkeille: näin ollen on tarpeen varmistaa, että rahoituksen kriittinen massa säilytetään, tuki laskee alle, millä kynnyksen vaikutus muuttamaton suunnitelmien mukaan Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneet maat jâ Kypros voisivat osallistua ohjelmaan vuodesta 1998 alkaen: niiden rahoitusosuus voisi merkitä sitä, että unionin osuus on vastavuoroisen takaamiseksi unionin poliittisten tavoitteiden mukaisesti, annettava liikkuvuuden vastaava muuttamaton voidaan lisärahoitus rahoitusnäkymien kokonaisrahoituspuitteisiin kahtena oleviin määrärahoihin. varainhoitovuonna otsakkeen sisällyttää. 2 sekä kyseisenä käytettävissä g OVAT PÄÄTTÄNEET SEURAAVAA: muuttamaton 1 artikla Korvataan 14 päivänä maaliskuuta 1995 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 819/95/EY 7 artiklan 1 kohta seuraavasti: muuttamaton "Tämän ohjelman toteuttamiseen myönnetyt rahoituspuitteet tarkoitetulle kaudelle vahvistetaan 900 miljoonaksi ecuksi. " 1 artiklassa 2 artikla Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. muuttamaton ISSN 1024-4492 KOM(97) 338 lopullinen ASIAKIRJAT FI 16 Luettelonumero : CB-CO-97-332-FI-C ISBN 92-78-21910-X Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg JUO


title: Resolución sobre el Informe Anual de la Comisión relativo al Fondo de Cohesión 1995 (COM(96)0388 C4-0509/96)

eurovoc_concepts:
Cohesion Fund
activity report
economic and social cohesion


title: COMMISSION REGULATION (EC) No 1176/97 of 26 June 1997 fixing the export refunds on cereal-based compound feedingstuffs


title: Rådets konklusioner af 26. juni 1997 — Meddelelse fra Kommissionen om Fællesskabets handelspolitik over for tredjelande i spørgsmål om standarder og overensstemmelsesvurdering

text: 11. 1. 2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 8/1 I (Meddelelser) RÅDET RÅDETS KONKLUSIONER af 26. juni 1997 Meddelelse fra Kommissionen om Fællesskabets handelspolitik over for tredjelande i spørgsmål om standarder og overensstemmelsesvurdering (2001/C 8/01) Rådet bekræfter på ny, at det er vigtigt at mindske nogle 1. af de tekniske hindringer på verdensmarkederne og forhindre, at der dukker nye op, for at lette Fællesskabets handel og markedsadgang for produkter, hvorved eksporten fremmes, og der kan skabes arbejdspladser. 2. Med henblik herpå finder Rådet det vigtigt, at der gennemføres en generel, sammenhængende og operationel strategi over for tredjelandene. En sådan strategi skal omfatte regelmæssig vurdering af sektorielle og geografiske prioriteter under hensyntagen til handelsmæssige interesser samt evalu- ering af resultaterne. Strategien over for tredjelandene bør imidlertid ikke gennemføres på bekostning af legitime ønsker om bedre beskyttelse af sundhed, sikkerhed og miljø eller anfægte det indre markeds forskriftsordning. Endvidere bør der tages hensyn til Fællesskabets forpligtelser inden for rammerne af det multilaterale handelssystem. 3. Fællesskabet har mange forskellige instrumenter og poli- tikker til sin rådighed: WTO-aftalen om tekniske handelshin- dringer, harmoniseringen af standarder og tekniske forskrifter, aftaler om gensidig anerkendelse af overensstemmelsesvurde- ring (MRA), faglig bistand og aktioner inden for forskrifts- samarbejdet. Målet bør være at fastlægge, hvilke instrumenter og politikker der er mest hensigtsmæssige, og sikre en samordnet anvendelse heraf. stemmelsesvurderingspolitik og -strategi på dette område. Det tilslutter sig fuldt ud, at Fællesskabets mål bør omfatte: — konsolidering inden for den multilaterale ramme af alle medlemsstaters fuldstændige gennemførelse af WTO- aftalen om tekniske handelshindringer og, inden for den bilaterale ramme, af tilsvarende aftaler eller andre foranstaltninger med henblik på at mindske hindringerne — fremme af international harmonisering af standarder, forskrifter og overensstemmelsesvurderingsprocedurer — forhandlinger om indgåelse af aftaler om overensstem- melsesvurdering for at nedbringe udgifterne til afprøvning og certificering på andre markeder — bedre samordning og sammenhæng mellem Fællesskabets og medlemsstaternes programmer for faglig bistand for at sikre, at partnernes forskriftsordninger er gennemsigti- ge og dermed i højere grad opfylder eksterne handelspoli- tiske målsætninger — etablering af et samarbejde med henblik på at harmonisere forskrifter og standarder med andre handelspartnere. 4. Med denne prioritet in mente hilser Rådet med tilfredshed Kommissionens meddelelse om Fællesskabets handelspolitik over for tredjelande i spørgsmålet om standarder og overens- 5. Rådet kan tilslutte sig de generelle principper i anbefalin- gerne i meddelelsens afsnit V og vil gerne understrege følgende aspekter, som efter dets opfattelse bør træde i forgrunden i Fællesskabets strategi. C 8/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11. 1. 2001 A. HVAD ANGÅR SPØRGSMÅL OM STANDARDER OG OVERENSSTEMMELSESVURDERING — Rådet hilser med tilfredshed den rapport fra Udvalget vedrørende Tekniske Handelshindringer, som blev vedta- get på WTO-ministermødet i december i Singapore. Det understreger desuden betydningen af den undersøgelse af anvendelsen og gennemførelsen af den nye aftale om tekniske handelshindringer, som skal finde sted efter tre år i 1997, og erindrer om de forslag, Fællesskabet for nylig har forelagt det relevante WTO-udvalg. Rådet erkender i den forbindelse, at følgende foranstalt- ninger er af betydning for afskaffelsen af tekniske handels- hindringer: en mere udbredt anvendelse af internationale standarder og forskrifter; en nøje defineret forbindelse mellem WTO og internationale standardiseringsorganer; tilskyndelse af handelspartnerne til at vedtage standarder og forskrifter efter en model, der er baseret på eller er forenelig med international og europæisk praksis, herunder at udstede bindende forskrifter med generelle krav på linje med Fællesskabets direktiver, der er vedtaget efter »den nye metode«; fremme af arrangementer, hvor- ved regionale og nationale standardiseringsorganer bliver enige om et samarbejde, der skal sikre, at resultaterne er forenelige med de internationale standardiseringsorganer, og at man undgår unødvendigt dobbeltarbejde. inddrages tættere i arbejdet i — Rådet opfordrer Kommissionen til, når den skal tage stilling til, om og under hvilke omstændigheder Fællesska- internationale bet skal organer, som udarbejder regler/standarder, at undersøge de praktiske følger af en sådan inddragelse under hensyn- tagen til spørgsmålet om kompetencedeling mellem nationale og europæiske organer. — Rådet finder det vigtigt, at Fællesskabet opstiller flere geografiske og sektorspecifikke prioriteter. Det henstiller til Kommissionen, at den tilvejebringer de elementer, der er nødvendige for at identificere sådanne prioriteter, og at den med jævne mellemrum tager disse prioriteter samt midlerne til at opfylde dem op til fornyet vurdering. B. HVAD ANGÅR AFTALER OM OVERENSSTEMMELSES- VURDERING — Rådet noterer sig, at forhandlingerne om gensidig an- erkendelse af aftaler om overensstemmelsesvurdering, herunder europæiske aftaler med landene i Central- og Østeuropa (CØEL) om overensstemmelsesvurdering, vil blive ført i henhold til de særlige forhandlingsdirektiver, der er vedtaget af Rådet. Rådet finder navnlig i de tilfælde, hvor der forhandles europæiske aftaler om overensstemmelsesvurdering, at der bør sikres en gradvis tilpasning til gældende fælles- skabsret efter en vedtaget tidsplan. Rådet opfordrer desuden Kommissionen til at forelægge en vurdering af de potentielle følgevirkninger for hande- len, hver gang der indledes nye forhandlinger. Denne vurdering skal lægges til grund for udvælgelsen af de sektorer, som de pågældende aftaler om overensstemmel- sesvurdering i første omgang skal omfatte. Rådet forven- ter også en rettidig evaluering af, hvor afbalancerede aftalerne er — både på det handelsmæssige plan og hvad angår markedsadgang. C. HVAD ANGÅR FAGLIGE BISTANDSPROGRAMMER VEDRØRENDE STANDARDISERING OG CERTIFICE- RING — Rådet understreger, at formålet med de faglige bistands- programmer bør være at fremme international harmoni- sering af standarder og forskrifter, at lette gensidig anerkendelse, når det er muligt, for derigennem at sikre fri handel, samtidig med at der skabes sikkerhed for et højt sundheds-, sikkerheds- og miljøbeskyttelsesniveau, samt at styrke andre former for forskriftssamarbejde. — Rådet betoner, at EU- eller nationale organisationer og medlemsstaternes forskriftsmyndigheder i meget højere grad bør involveres i udarbejdelsen af faglige bistandspro- grammer. For at undgå dobbeltarbejde skal såvel de bilaterale programmer som fællesskabsprogrammerne være mere gennemsigtige, og der skal sikres større sammenhæng mellem disse programmer. Endvidere støt- ter Rådet anbefalingen om, at der i fællesskabsprogram- merne skal være fastlagt bestemmelser om uafhængig evaluering. — Rådet understreger, at harmoniseringsinitiativer og aftaler om gensidig anerkendelse bør fortsættes ud fra saglige hensyn. I kraft af den vægt, industrien lægger på større international harmonisering af standarder og forskrifter, bør Fællesskabet imidlertid sikre, at aftaler om gensidig anerkendelse støtter dette mål, når det er muligt. D. HVAD ANGÅR FORSKRIFTSSAMARBEJDE — Rådet bekræfter på ny, at der med forbehold af internatio- nale forpligtelser skal tages bilaterale initiativer til sam- arbejde om standardisering og certificering. Sådanne 11. 1. 2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 8/3 initiativer skal især tage sigte på større gennemsigtighed og bane vej for gensidig forståelse mellem parterne. Dette skulle også lette det arbejde, der udføres som led i den internationale harmonisering. Under alle omstændighe- der vil Rådet skulle inddrages på passende vis og holdes løbende underrettet om forløbet og resultaterne af de foranstaltninger, der træffes, herunder fastlæggelsen af sektorspecifikke og geografiske prioriteter. markeder og for at følge og påvirke de forskriftsmæssige ændringer, der sker. E. HVAD ANGÅR UDVIDELSEN AF MANDATET TIL DEN TEKNISKE GRUPPE UNDER ARTIKEL 113-UDVALGET Rådet pålægger artikel 113-udvalget at træffe alle nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre, at Fællesskabets handelspolitik over for tredjelande i spørgsmålet om standar- der og overensstemmelsesvurdering gennemføres på grundlag af en generel, sammenhængende og operationel strategi. — Rådet er også af den opfattelse, at koordineringen bør styrkes, og at der bør indledes en løbende dialog med de berørte tredjelande for at nå til større forståelse af de forskriftsmæssige problemer og hindringer på de vigtigste Gennemførelsen af sådanne foranstaltninger indebærer, at mandatet for Den Tekniske Gruppe under Artikel 113- udvalget udvides i det omfang, det er nødvendigt for at sikre sammenhængen i denne politik


title: Regolamento (CE) n. 1164/97 della Commissione del 26 giugno 1997 che stabilisce, per la campagna di commercializzazione 1996/1997, l'importo definitivo dell'aiuto per i foraggi essiccati

eurovoc_concepts:
EU aid
aid system
common organisation of markets
fodder


title: KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1182/97 af 26. juni 1997 om fastsættelse af maksimumsrestitutionen ved udførsel af sleben middelkornet ris og sleben langkornet ris A inden for rammerne af den i forordning (EF) nr. 1631/96 omhandlede licitation

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
rice