title: Rådets Direktiv 97/26/EF af 2. juni 1997 om ændring af direktiv 91/439/EØF om kørekort

eurovoc_concepts:
driving licence
exchange of information
maritime transport
pollution from ships
prevention of pollution
transport of dangerous goods
transport safety

formats: html pdfa1b print


title: 97/357/ZVSP: Zajedničko stajalište Vijeća od 2. lipnja 1997. o Albaniji na temelju članka J.2 Ugovora o Europskoj uniji

eurovoc_concepts:
Albania
EU aid
Eurostat
civil defence
election
humanitarian aid

text: L_1997153HR. 01000401. xml 18/Sv. 007 HR Službeni list Europske unije 3 31997E0357 L 153/4 SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE 02. 06. 1997. ZAJEDNIČKO STAJALIŠTE VIJEĆA od 2. lipnja 1997. o Albaniji na temelju članka J. 2 Ugovora o Europskoj uniji (97/357/ZVSP) VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak J. 2, budući da je Albanija uključena u regionalni pristup kojeg je Vijeće odredilo u svojim zaključcima od 26. veljače 1996. ; podsjećajući na Sporazum o trgovini te trgovinskoj i ekonomskoj suradnji između Europske ekonomske zajednice i Republike Albanije (1); budući da je Vijeće 24. ožujka 1997. ponovno potvrdilo odlučnost Unije da odigra važnu ulogu pri pomoći Albaniji na putu ka političkoj i ekonomskoj stabilnosti; budući da je Vijeće odlučilo da će Unija sudjelovati unutar koordinacijskog okvira Organizacije za europsku sigurnost i suradnju, (OESS); budući da je Stalno vijeće OESS-a u Europi 27. ožujka 1997. odlučilo uvesti nazočnost OESS-a u Albaniji; budući da je Vijeće sigurnosti Ujedinjenih naroda u svojoj Rezoluciji 1101 od 28. ožujka 1997. pozdravilo ponudu nekih država članica UN-a za uspostavom privremenih i ograničenih multinacionalnih zaštitnih snaga u Albaniji; budući da su međunarodne zaštitne snage, (Multinational Protection Force — MNPF), postale spremne za djelovanje; budući da je Vijeće 29. travnja 1997. izrazilo svoju potporu nastojanjima Zapadnoeuropske unije, (ZEU), i Vijeća Europe da doprinesu ponovnoj uspostavi učinkovitih policijskih snaga u Albaniji, USVOJILO JE OVO ZAJEDNIČKO STAJALIŠTE: Članak 1. Europska unija će pomoći Albaniji unutar koordinacijskog okvira OESS-a, vlastitim djelovanjem i nazočnošću na tom području promičući demokratski proces, ponovnu uspostavu političke stabilnosti i unutarnje sigurnosti te pri provedbi slobodnih i poštenih izbora. Ona nastavlja pružati i humanitarnu pomoć te potporu gospodarskim reformama. U tom kontekstu Unija se usklađuje s ostalim međunarodnim organizacijama, uključujući ZEU i Vijeće Europe. Unija usklađuje svoje djelovanje s međunarodnim zaštitnim snagama da bi omogućila sigurnu i brzu dostavu humanitarne pomoći i pomogla stvoriti sigurno okruženje za zadatke međunarodnih organizacija u Albaniji. Članak 2. Vijeće prihvaća da Komisija u ime Europske zajednice: — odgovara na neposredne potrebe albanskog stanovništva, dostavljajući hranu i lijekove putem Ureda za humanitarnu pomoć Europske zajednice, — razmatra usmjeravanje pomoći iz programa Phare na područja koja su izravno povezana s učvršćenjem demokracije, ponovnim pokretanjem gospodarske djelatnosti i jačanjem javne uprave u Albaniji, — usklađuje pružanje financijske pomoći s međunarodnim financijskim institucijama, — je spremna doprinijeti inicijativi ZEU-a i Vijeća Europe u okviru mandata Međunarodne savjetodavne policijske misije koji ima za cilj ponovnu uspostavu učinkovitih policijskih snaga u Albaniji, — je spremna poduprijeti aktivnosti OESS-a za pružanje pomoći pri izborima i njihovom nadgledanju. Članak 3. Unija je spremna pružiti pomoć pri održavanju ranih slobodnih i poštenih parlamentarnih izbora, a posebno na području njihovog nadgledanja. Posebno značenje pridaje se ulozi slobodnih albanskih sredstava javnog priopćavanja u predizbornom informiranju. U tom će smislu Unija što hitnije odlučiti o mogućim načinima davanja svog doprinosa. Članak 4. Unija je spremna razmotriti sazivanje međunarodne konferencije o Albaniji u dogledno vrijeme i pod odgovarajućim okolnostima, na koju bi bile pozvane međunarodne financijske institucije, OESS, Ujedinjeni narodi i treće zemlje. Članak 5. Ovo Zajedničko stajalište proizvodi učinke od dana usvajanja. Članak 6. Ovo će se Zajedničko stajalište objaviti u Službenom listu. Sastavljeno u Luxembourgu 2. lipnja 1997. Za Vijeće Predsjednik H. VAN MIERLO (1)  SL L 343, 25. 11. 1992. , str. 2


title: Komission kertomus neuvostolle yleisestä tullietuusjärjestelmästä annettujen neuvoston asetusten N:o 3281/94 ja 1256/96 8 artiklan 2 kohdan perusteella - Yhteenveto ITTO:ssa, OECD:ssä ja WTO:ssa tehdyistä tutkimuksista, jotka koskevat kansainvälisen kaupan ja ympäristön välistä suhdetta

eurovoc_concepts:
generalised preferences
international trade
report
social norm

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 02. 06. 1997 KOM(97) 260 lopull. KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE YLEISESTÄ TULLIETUUSJÄRJESTELMÄSTÄ ANNETTUJEN NEUVOSTON ASETUSTEN N:0 3281/94 JA 1256/96 7 ARTIKLAN 2 KOHDAN PERUSTEELLA Yhteenveto OECDissä, ILO:ssa ja WTOrssa tehdyistä tutkimuksista, jotka koskevat kansainvälisen kaupan ja sosiaalialan normien välisiä suhteita KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE YLEISESTÄ TULLIETUUSJÄRJESTELMÄSTÄ ANNETTUJEN NEUVOSTON ASETUSTEN 3281/94 JA 1256/96 8 ARTIKLAN 2 KOHDAN PERUSTEELLA Yhteenveto ITTOissa, OECD-. ssä ja WTO:ssa tehdyistä tutkimuksista, jotka koskevat kansainvälisen kaupan ja ympäristön välistä suhdetta KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE YLEISESTÄ TULLIETUUSJÄRJESTELMÄSTÄ ANNETTUJEN NEUVOSTON ASETUSTEN N:0 3281/94 JA 1256/96 7 ARTIKLAN 2 KOHDAN PERUSTEELLA Yhteenveto OECDrssä, ILOrssa ja WTOrssa tehdyistä tutkimuksista, jotka koskevat kansainvälisen kaupan ja sosiaalialan normien välisiä suhteita tuottamansa liikkuvuuden vapautuminen ja pääoman kansainvälisen tehokkuuden parantumisen myötä teknologinen edistys Kaupan lisääntymisen, mahdollistavat työllisyyden kasvuun ja köyhyyden vähenemisen, mutta ne eivät takaa kehitystä kohti oikeudenmukaisuutta. Tämän vuoksi Euroopan unioni pyrkii Kööpenhaminan huippukokouksessa määritellyn suuntaviivan mukaisesti kiinnittämään kansainvälisessä yhteisössä enemmän huomiota maailmanlaajuistumisen sosiaalisiin näkökohtiin. Uruguayn kierroksen päättymisen jälkeen vuonna 1994 keskustelua on käyty yhä enemmän kansainvälisen kaupan sosiaalisesta ulottuvuudesta ja siitä, kuinka sosiaalialan perusnormien puutetta voidaan vähentää maailmanlaajuisesti. Euroopan unioni tekee työtä todellisen edistyksen saavuttamiseksi tässä asiassa. talouskasvun ja työjärjestön yleissopimusten lisääminen yhteisön yleiseen tullietuusjärjestelmään merkitsi Kannustavan sosiaalilausekkeen edistysaskelta normien edistämisessä kansainvälisessä kaupassa. Yleinen tullietuusjärjestelmä on ensimmäinen tällaisen lausekkeen sisältävä oikeudellinen väline yhteisön tasolla. 19 päivänä joulukuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen N:o 3281/94 ja 20 päivänä kesäkuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen N:o 1256/96 7 artiklan nojalla voidaan 1 päivästä tammikuuta 1998 alkaen myöntää hakemuksen perusteella lisäetuuksia sellaisille maille, jotka tosiasiallisesti soveltavat Maailman ja kollektiivisen sääntöjä neuvotteluoikeuden periaatteiden soveltamista koskevat yleissopimukset n:o 87 ja n:o 98 sekä työhön pääsemiseksi vaadittavaa vähimmäisikää koskeva yleissopimus n:o 138). Tämä lauseke on kuitenkin vielä pantava täytäntöön ja sen voimaantuloa edeltää kaksi asetuksen 7 artiklan 2 kohdassa määriteltyä vaihetta. Neuvoston on tutkittava komission kertomus sellaisten tutkimusten tuloksista, jotka on tehty kansainvälisen kaupan ja kansainvälisesti tunnustettujen sosiaalialan normien suhteesta Maailman kauppajärjestössä, ILO:ssa ja OECD:ssä. Se on tämän kertomuksen tarkoitus. Lisäksi neuvoston on tämän kertomuksen jälkeen tutkittava komission ehdotus täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista kannustusmenettelyjen säännöistä. (järjestäytymisoikeuden laajuudesta ja niiden Kansainvälisissä elimissä tehtyjen tutkimuksia koskevan komission kertomuksen perusteella tehdyn neuvoston tutkimuksen myönteinen lopputulos ei tietenkään ole ennakkoedellytys, jolla voitaisiin rajoittaa komission aloiteoikeutta asiassa, sillä komission on tehtävä ehdotus periaatteessa jo olemassa olevan järjestelmän täytäntöönpanosta. Koska neuvoston asiaa koskevan tutkimusten tuloksen katsotaan kuitenkin olevan yhtenä perusteena komission ehdotukselle, se laaditaan vasta tästä kertomuksesta käydyn keskustelun jälkeen. Komission ehdotusta on lisäksi tarkasteltava yleisen tullietuusjärjestelmän vaikutuksen yleistä tasapuolisuutta koskevan arvioinnin kannalta ja erityisesti etuuksien asteittaisen vähentämismenettelyn (mukaan lukien 6 artiklan soveltaminen) ja vähemmän kehittyneitä maita suosivien erityistoimenpiteiden yhteisvaikutuksen kannalta. 4. OECD Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön sihteeristö sai kesäkuussa 1994 toimeksiannon tehdä tutkimus aiheesta "kauppa, työllisyys ja kansainvälisesti tunnustetut työelämän normit, jossa käsitellään myös peruskäsitteitä, kaupan ja investointien vaihteluita koskevaa empiiristä tietoa ja nykyisiä järjestelmiä korkeampien työelämän normien edistämiseksi maailmanlaajuisesti ". Keskustelut käytiin kauppakomitean ja työllisyys-, työvoima- ja sosiaaliasiain komitean yhteisissä kokouksissa tiiviissä yhteistyössä OECD:n muiden toimivaltaisten komiteoiden ja osastojen sekä muiden kansainvälisten järjestöjen, erityisesti ILO:n työtoimiston kanssa. Kokouksissa käytiin poikkeuksellisen pitkiä ja vilkkaita keskusteluja käsiteltyjen aiheiden poliittisuus ja erityinen arkuus huomioon ottaen. Tämä kolmesta osasta koostuva tutkimus valmistui vuonna 1996 ja sen tarkoituksena oli määritellä, onko ihmisten perusoikeuksiin kuuluvien työelämän normien sekä kaupan ja investointien suuntausten ja niitä koskevien politiikkojen välillä yhteyksiä ja arvioida menetelmiä, joilla sosiaalialan normeja voidaan edistää maailmanlaajuisesti. I. PERUSOIKEUDET Tutkimuksen ensimmäisessä osassa käsitellään työelämän normeja OECD:hen kuuluvissa ja tietyissä sen ulkopuolisissa maissa. Perusnormit ja muut normit on määritelty erikseen. Työelämän perusnormit koskevat seuraavia asioita: • järjestäytymisoikeus ja kollektiivinen neuvotteluoikeus, toisin sanoen työntekijöiden oikeus kuulua valitsemaansa ammattiyhdistykseen ja neuvotella vapaasti työehdoista työnantajien kanssa; lapsia hyväksikäyttävän työn, kuten velkavankeuden ja lapsen turvallisuuden ja terveyden vaarantavan työn, lakkauttaminen; • • pakkotyön, kuten orjuuden ja pakollisen työn kieltäminen; syrjinnän kieltäminen työssä, toisin sanoen kaikkien työntekijöiden oikeus yhtäläiseen kunnioitukseen ja kohteluun. Edellä mainitut ovat ILO:n laajimmin ratifioituja normeja. Niitä käytetään, koska ne edustavat sellaisia periaatteita, joita kaikkien maiden hallitusten oikeutetusti odotetaan noudattavan, olipa niiden kehitysaste mikä hyvänsä. Näillä normeilla voi olla suora vaikutus työolojen parantamiseen ja ne voivat myös olla muiden normien perustana, jotka voivat merkittävästi vaikuttaa sosiaaliseen liittyvät periaatteet ovat selvästi esillä ILO:n kehitykseen. Nämä sosiaalialan normeihin yleissopimuksissa. ILO:n yleissopimukset n:o 87, n:o 98, n:o 29, n:o 105 ja n:o 111 ovat tärkeää d lähdeaineistoa työelämän perusnormien valvonnassa ja kunnioittamisessa, vaikka niitä ei olekaan ratifioitu kaikkialla. Lapsityövoiman osalta tärkeä uudistus on pyrkiä lapsityövoiman hyväksikäytön muotojen lakkauttamiseen lapsityövoiman käytön lakkauttamisen sijasta. Tämä ero tehtiin OECD:n tekemässä tutkimuksessa korostamaan sitä seikkaa, että lapsityövoiman lakkauttaminen ei ole ainoastaan ihmisoikeuksiin liittyvä perusoikeus vaan että se riippuu laajalti kyseisen maan kehitysasteesta. lakkauttaa lapsityövoima vähitellen (yleissopimus n:o 138), Koska ILO:n tarkoituksena on lyhyemmällä aikavälillä sovellettava normi. Lapsityövoiman katsottiin laatia hyväksikäytön käsite mahdollistaa lapsityön kaikkein vakavimman väärinkäytön tehokkaan torjumisen ilman, että minkään maan kehitysaste on sille esteenä. Tästä syystä ILO:n pitäisi täydentää yleissopimusta n:o 138 tekemällä lapsityövoiman vakavimpia väärinkäytöksiä koskeva yleissopimus. tarpeelliseksi II. MAHDOLLISET YHTEYDET TYÖELÄMÄN PERUSNORMIEN JA ERÄIDEN TALOUDEN TEKIJÖIDEN VÄLILLÄ toisessa osassa käsitellään työelämän perusnormien, kaupan, Tutkimuksen investointien, talouskehityksen ja työllisyyden välisiä yhteyksiä. Tutkimuksen avulla on voitu vasta eräisiin kysymyksiin. Onko sosiaalialan perusnormien, viennin kilpailukyvyn ja kansainvälisen erikoistumisen välillä yhteys? Voivatko kansainvälisen kaupan ja investointien avautuminen ja talouskasvu johtaa palkkatason ja sosiaalialan normien paranemiseen? Mikä on sosiaalialan normien vaikutus investointeihin? Minkälainen on sosiaalialan normien ja työllisyyden välinen yhteys? tehty vain vähän empiiristä tutkimusta, joka käsittelee melkein kokonaan Aiheesta on järjestäytymisoikeutta ja kollektiivista neuvotteluoikeutta. Tämä johtuu muita perusnormeja koskevien tietojen puutteesta ja perusnormien noudattamisen ja talouden eri ilmiöiden välisen yhteyden määrittelemisessä ilmenneistä teknisistä vaikeuksista. Taloustutkimuksessa tehtiin kuitenkin seuraavat päätelmät. 1. Kehitysmailla ei ole mitään syytä pelätä, että edellä mainitut sosiaalialan normit voisivat millään lailla vaikuttaa kielteisesti niiden talouksien tulokseen tai niiden kilpailukykyyn kansainvälisillä markkinoilla. Ei ole todisteita siitä, että niiden valtioiden, joiden sosiaalialan normit ovat heikot, vienti pärjäisi paremmin kuin niiden valtioiden, joiden sosiaalialan normit ovat paremmat. Useat maat ovat tuloksen parantamiseksi. Tutkimuksessa vahvistetaan kuitenkin, että on hyvin todennäköistä, että perusnormien rikkomiseen liittyvät taloudelliset kustannukset nousevat suuremmiksi kuin mahdolliset lyhyen aikavälin edut. rikkoneet perusnormeja kaupan tarkoituksellisesti 2. Työelämän perusnormien noudattaminen voi lieventää protektionistisia paineita ja siten edistää vapaakauppaa. Ammattiyhdistystoiminnan ja kollektiivisen neuvotteluoikeuden edistyminen eivät koskaan ole olleet kaupan vapauttamisen esteitä. Kestävien ja onnistuneiden kaupan uudistusten kollektiivisen neuvotteluoikeuden välillä on synergiaa. ammattiyhdistystoiminnan edistymisen vapauden ja ja 3 3. Kehitysmaat voivat vahvistaa sosiaalialan normeja ilman pelkoa siitä, että sillä on kielteisiä vaikutuksia ulkomaisten investointien virtaan. Empiirisessä tutkimuksessa osoitettiin, että 73 prosenttia vuoden 1993 suorista ulkomaisista investoinneista suuntautui niihin OECD-maihin, jotka yleensä kunnioittivat työelämän perusnormeja sekä lainsäädännössä että käytännössä. Työelämän perusnormit eivät vaikuttaneet suurimpaan osaan OECD-maiden yritysten tekemistä investointipäätöksistä. tutkimuksessa 4. Kehittyneiden maiden osalta työvoimaa käyttävien kehitysmaiden kanssa käytävä kauppa ei vaikuta merkittävästi työttömyyden tai matalien palkkojen kasvuun OECD-maissa. Tutkijat eivät kuitenkaan ole yhtä mieltä kaupan vaikutusten tekijöiden, kuten laajuudesta teknologisen edistyksen ja institutionaalisten muutosten, vaikutukseen. Kaupan rakenteen muuttumisen vaikutusten laajuudesta palkkojen epätasa-arvoisuuteen ollaan myös eri mieltä. työllisyyden alakohtaiseen kehitykseen verrattuna muiden todettiin, että halpaa III. TYÖELÄMÄN PERUSNORMIEN EDISTÄMISJÄRJESTELMÄT MAAILMASSA Tutkimuksen kolmas osa oli epäilemättä kiistellyin. Siinä käsitellään yksityiskohtaisesti työelämän normien edistämiseen käytettyjä nykyisiä menetelmiä ja järjestelmiä ottaen huomioon, että markkinavoimat eivät yksinään voi automaattisesti parantaa perusnormien noudattamista. Käytettävät järjestelmät ovat lähinnä monenvälinen valvonta ja painostus, tekninen yhteistyö, lainoille, investointitakuille ja etuuskohteluun perustuville kauppasopimuksille asetettavat ehdot ja monenvälisiä yrityksiä koskevat säännöt. HLL ILO:n aseman vahvistuminen ILO voi valvoa sosiaalikehyksen laatimista maailmankaupalle, jotta sosiaalialan normeja voidaan soveltaa laajemmin kaikissa maissa. ILO on ihanteellinen järjestö työelämän perusnormien edistämiseen, sillä ILO:lla on järjestelmiä työtä koskevien kansainvälisten yleissopimusten tosiasiallisen soveltamisen valvomiseksi. Järjestäytymisoikeuden osalta on lisäksi olemassa erityisjärjestelmä. Yhdistymisvapauskomitea on ILO: n kaikkia jäsenvaltioita koskevia tapauksia. ILO:n perussäännöissä säädetään valitusmenettelystä tapauksissa, joissa ratifioitua yleissopimusta ei noudateta. OECD:n tekemässä tutkimuksessa käsitellään useita toimenpiteitä, joilla ILO:n asemaa voidaan vahvistaa: toimivaltainen tutkimaan • ILO:n tukeminen sen hallitusten kanssa käymässä suorassa vuoropuhelussa ja sen suorissa yhteyksissä niihin; • normien noudattamisen tukeminen epäsuorana sitoutumisena; • räikeimpään hyväksikäyttöön liittyvien ongelmien kohdistetumpi lapsityövoiman käsitteleminen; 4 • yleissopimusten ratifiointiasteen kasvattaminen. 111. 2. Kehitysyhteistyöohjelmien myötävaikutus Kehitysyhteistyöohjelmat myötävaikuttavat merkittävällä tavalla tiettyjen työelämän perusnormien edistämiseen. Kyseeseen tulevat pääasiallisesti lapsityövoima ja järjestäytymisoikeus. HL 3. Kansainvälisissä järjestöissä ehdotetut järjestelmät III. 3. 1. WTO:n kurinpitotoimenpiteet WTO:n eri järjestelmät on tarkoitettu takaamaan kauppapolitiikkojen ja käytäntöjen noudattaminen. WTO:n jäsenten on saavutettava yksimielisyys tilaisuudesta ja mahdollisuudesta turvautua WTO:n menetelmiin työelämän perusnormien noudattamisen takaamiseksi maailmanlaajuisesti. Tämä tarkoittaisi merkittäviä institutionaalisia muutoksia: artikloita tai menettelyjä olisi tarkistettava, tulkittava uudelleen tai niistä olisi päästävä yksimielisyyteen. Tästä asiasta ei kuitenkaan ole päästy yhteisymmärrykseen. III. 3. 2. Kansainvälisten rahoituslaitosten myöntämät ehdolliset lainat Tutkimuksessa ehdotetaan myös, että kansainvälisen taloudellisen tuen saamisen edellytykseksi asetetaan, että lainaa ottavat valtiot kunnioittavat työntekijöiden perusoikeuksia. Tämä ehdotus on hyvin kiistanalainen. Ongelmana on ensiksi yhtenäisyys: kuinka voidaan käsitellä kaikki oikeuksien loukkaustapaukset ottamalla huomioon ainoastaan monenvälisiä lainoja hakevat maat? Toiseksi, eikö työntekijöiden perusoikeuksien kunnioittamisen asettaminen taloudellisen tuen ehdoksi toimi esteenä näiden maiden talouskehitykselle, millä voi olla kielteisiä vaikutuksia työelämän perusnormien parantamiseen? III. 4. Hallitusten alueelliset ja yksipuoliset toimet 111. 4. 1. Pohjois-Amerikan työtä koskeva yhteistyösopimus Työelämän alalla tapahtuvaa yhteistyötä koskevan Pohjois-Amerikan ANACT-sopimuksen tarkoituksena on parantaa työoloja ja elintasoa Yhdysvalloissa, Meksikossa ja Kanadassa. Sopimuksessa sovelletaan työelämän perusnormeja sekä työterveyttä ja työturvallisuutta ja siirtotyöläisten suojelua koskevia sääntöjä. Sopimuksessa kunkin maan työlainsäädäntö liitetään alueelliseen kauppasopimukseen. Sopimuksessa määrätään sovellettavasta riitatapauksissa mielipide-erojen sovittelumenettelystä, johon voi liittyä kaupallisia seuraamuksia. 111. 4. 2. Etuusjärjestelmät Yleisellä tullietuusjärjestelmällä on hyvin tärkeä asema työelämän perusnormien parantamisessa. Esimerkiksi Yhdysvaltain yleisessä tullietuusjärjestelmässä määritellään edunsaajan asema niiden säännösten perusteella, joita kyseinen valtio soveltaa kansainvälisesti tunnustettujen oikeuksien r myöntämiseksi työntekijöille. Kyseessä on kuitenkin selvästi rankaiseva säännös, joka perustuu etuustodistusjärjestelmään, jonka perusteet eivät välttämättä ole kansainvälisesti tunnustettuja. Tämä antaa Yhdysvaltain hallitukselle hyvin laajan harkintavallan kyseisen todistusjärjestelmän soveltamisessa. Tutkimuksessa käsitellään myös yhteisön yleistä tullietuusjärjestelmää ja sen kahta sosiaalialan normeihin liittyvää lauseketta, kannustusmenettelyä koskevaa lauseketta ja peruuttamista koskevaa lauseketta. III. 4. 3. Kaupan ja työntekijöiden oikeuksien väliset yhteydet Yhdysvalloissa Yhdysvalloissa on useaan otteeseen yritetty antaa joka kieltää kaikkien lapsityövoimalla tuotettujen tai poliittisten vankien tai muiden vankilassa olevien henkilöiden valmistamien tuotteiden maahantuonnin. Vuonna 1974 annetun kaupankäyntiä koskevan Trade Act -asetuksen 301 artikla antaa valtuudet lisäksi tutkia ulkomaiden sellaisia poliittisia lainsäädäntöjä tai käytäntöjä, joiden oletetaan olevan oikeuksia rikkovia, vilpillisiä tai syrjiviä, sekä neuvotella asianomaisten maiden kanssa tilanteen korjaamiseksi. Näiden järjestelmien ulottuvuutta on hyvin vaikea arvioida, sillä niitä ei ole koskaan käytetty suoraan. lainsäädäntöä, HL5. Yritysten toimintaa ohjaavat kansainväliset normit 111. 5. 1. ILO. n kolmikantainen periaatejulistus, joka koskee monikansallisia yrityksiä ja sosiaalipolitiikkaa Tämän julistuksen tarkoituksena on edistää sitä, että monikansalliset yritykset, hallitukset, työnantajat ja työntekijät noudattavat ihmisoikeuksia työssä. Vaikka kyseessä ei olekaan sitova väline, siinä esitetään riitatapausten tutkintamenettely. 111. 5. 2. OECD. n toimintaohje OECD hyväksyi vuonna 1976 toimintaohjeen, johon kuuluvassa Guidelines for Multinational Enterprises -nimisessä asiakirjassa on erinäisiä suosituksia. OECD-maat ehdottavat, että monikansalliset yritykset soveltavat tätä vapaaehtoista toimintaohjetta. Sillä on kaksi tavoitetta: "edistää monikansallisten yritysten mahdollista myönteistä osuutta taloudellisessa ja sosiaalisessa kehityksessä ja niiden toiminnasta aiheutuvien ongelmien supistaminen mahdollisimman vähiin tai ratkaiseminen". Tällä toimintaohjeella on monia etuja. Ensiksi, se ei koske hallitusten elimiä vaan yrityksiä suoraan; toiseksi, siihen ei liity seuraamusjärjestelmää, vaan se perustuu yritysten vapaaehtoiseen sitoutumiseen; kolmanneksi, jokainen hallitus on itse mukana toimintaohjeen suositusten edistämisessä ja parantamisessa. Kansainvälisen kaupan sosiaalisesta ulottuvuudesta tällä hetkellä käytävässä keskustelussa OECD:n tavoite on kyetä hyödyntämään tätä toimintaohjetta sosiaalilausekkeen edistämiseen monenvälisessä järjestelmässä työelämän perusnormien edistämiseksi merkittävällä tavalla. Tämän toimintaohjeen tehokkuus on taattu sillä hetkellä kun se vahvistaa muita, yleisempiä järjestelmiä. III. 5. 3. Yksityistä sektoria koskevat toimintaohjeet Yksityisen sektorin omaksumat vapaaehtoiset eettiset käyttäytymissäännöt voivat myötävaikuttaa työelämän perusnormien kunnioittamiseen. Ne voivat parantaa yrityskuvaa ja siten kannustaa <T kuluttajia ostamaan kyseisen yrityksen tuotteita, mikä taas kannustaa muita yrityksiä noudattamaan normeja markkinaosuuden menettämisen pelosta. Tällä tavalla voidaan vaikuttaa myös tuottajavaltioihin. II 1. 6. Yksityisen sektorin järjestelmät • Moraalinen paine: kuluttajat on saatava vakuuttuneiksi, että ostoperusteena on hinnan ohella käytettävä tuotteiden tuotanto-olosuhteita. Boikottikampanjoilla voidaan tiedottaa eräiden alojen nykyisistä työoloista. • Kulutustavaroiden merkintä. Tässä yhteydessä on huomattava "Rugmark"-aloite, tarkoituksena on merkitä ne lapsityövoimaa. Aloitteen valvontaa koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä on kuitenkin arvosteltu. jonka intialaiset matot, joiden valmistuksessa ei ole käytetty • Investointien olisi oltava yleisen edun mukaisia. PÄÄTELMÄT Vaikka OECD:n sihteeristö on tehnyt erinomaisen tutkimuksen, eri maiden välisten mielipide- erojen vuoksi ei tätä tutkimusta ole voitu hyväksyä. Se kuitenkin esitettiin OECD:n sihteeristön nimissä. Työllisyys-, työvoima- ja sosiaaliasiain komitea ja kauppakomitea ovat sitävastoin esittäneet yhteisen kertomuksen, jossa tuodaan esille OECD-maiden väliset mielipide-erot tietyissä asioissa ja palautetaan mieleen joitakin tutkimuksen suuria saavutuksia, kuten tiettyjen työelämän normien erityinen merkitys ja näiden perusnormien noudattamisen, talouskehityksen ja kaupan keskinäinen yhteensopivuus tunnustaminen. Merkittävin erimielisyys koski WTO:n järjestelmien käyttämistä työelämän perusnormien edistämiseen. ILO:n työryhmä oli tyytyväinen lokakuussa 1996 pitämässään kokouksessa tässä tutkimuksessa olevasta erinomaisesta analyysistä. Kertomuksessa korostetaan useaan otteeseen OECD:n ja ILO:n näkökulmien lähentymistä. Kertomus tukee ILO:n asemaa, tehtävää ja käytettävissä olevia keinoja sosiaalialan perusoikeuksien edistämisessä. sekä ILO:n keskeisen aseman laajentumisen 1 I I LO I sosiaalisen oikeudenmukaisuuden edistämiseksi Kansainvälisen työjärjestön perustaminen vuonna 1919 on osoitus kansainvälisen yhteisön halusta toimia yhteisesti työolojen parantamiseksi kaikkialla maailmassa. Vuoden 1919 jälkeen hyväksytyt 180 ILO:n yleissopimusta muodostavat yhdessä täydellisimmät työelämää koskevat kansainväliset normit. ILO:n toimintaa luonnehtii myös sen käytettävissä olevat kannustustoimenpiteet ja kokemusten vertailemiseksi sekä tekninen apuja koulutusjärjestelmät. tietojen vaihtamiseksi ja elin- ja ILO on hallintoneuvoston kesäkuussa 1994 perustaman kansainvälisen kaupan sosiaalista ulottuvuutta käsittelevän työryhmän puitteissa käynnistänyt tutkimuksen, joka koskee talouden maailmanlaajuistumisen seurauksia työelämän perusnormien noudattamiseen. Työelämän kansainvälisistä perusnormeista ja järjestön normipolitiikan uudistuksesta käydään tärkeitä keskusteluja. Tässä tarkoituksessa DLO:n työtoimiston pääjohtaja Hansenne käynnisti vuonna 1995 kampanjan niiden seitsemän kansainvälisen työtä koskevan yleissopimuksen edistämiseksi, joiden ILO:ssa katsotaan olevan tärkeimpiä (pakollista työtä ja pakkotyötä koskevat yleissopimukset n:o 29 ja n:o 105, järjestäytymisoikeutta ja kollektiivista neuvotteluoikeutta koskevat yleissopimukset n:o 87 ja n:o 98, syrjintäkieltoa koskevat yleissopimukset n:o 100 ja n:o 111 ja työhön pääsemiseksi vaadittavaa vähimmäisikää koskeva yleissopimus n:o 138). Kampanjan myötä on kirjattu 29 uutta ratifiointia. Lapsityövoiman erityisongelman osalta ELO toimii aktiivisesti ennen lapsityövoiman räikeimpiä muotoja koskevan uuden yleissopimuksen hyväksymistä vuonna 1999. ILO:ssa käsitellään parhaillaan myös valvontajärjestelmän vahvistamiseen liittyvää ongelmaa. työelämän kansainvälisten normien noudattamisen I. TUTKIMUS TALOUDEN MAAILMANLAAJUISTUMISEN VAIKUTUKSISTA TYÖELÄMÄN PERUSNORMIEN NOUDATTAMISEEN - KANSAINVÄLISEN KAUPAN SOSIAALISTA ULOTTUVUUTTA KÄSITTELEVÄN TYÖRYHMÄN TULOKSET ILO:n työtoimiston hallintoneuvosto päätti asettaa kesäkuussa 1994 kolmikantaan perustuvan työryhmän (työnantajat, työntekijät ja hallitukset) käsittelemään kaikkia "kansainvälisen kaupan vapauttamisen sosiaaliseen ulottuvuuteen kuuluvia näkökohtia". Työryhmä on avoin kaikille hallintoneuvoston jäsenille. Ottaen huomioon työryhmän melko epätarkka toimeksianto, kesti jonkin aikaa ennen kuin työryhmä pystyi määrittelemään joitakin suuntaviivoja tulevalle työlleen. On kuitenkin korostettava, että työryhmä päätti olla tutkimatta enempää kaupallisia seuraamuksia ja lykätä lisäkeskusteluita sosiaalilausekkeen ja seuraamusjärjestelmän avulla toteutettavasta kansainvälisen kaupan ja sosiaalialan normien välisestä yhteydestä. P Työryhmä näyttää enemmän keskittyvän tutkimaan talouden maailmanlaajuistumisen sosiaalisia seurauksia. Joitakin ehdotuksia on tehty, joista osa on pantu täytäntöön. On myös yleisesti hyväksytty, että työryhmän on kunnioitettava kansainvälisiä määräaikoja ja otettava ne huomioon, sekä kokouksissaan otettava huomioon muissa kansainvälisissä yhteyksissä, kuten WTO:ssa ja OECD:ssä, tehdyt tutkimukset. /. / Kyselylomake maailmanlaajuistumisen vaikutuksien arvioimiseksi ILO jakoi jäsenvaltioilleen kesäkuussa 1996 pidetyn kansainvälisen työtä koskevan konferenssin yhteydessä kyselylomakkeen, jolla arvioidaan maailmanlaajuistumisen ja kaupan vapautumisen vaikutuksia ILO:n sosiaalisiin tavoitteisiin. Lomakkeessa edellytettiin, että jäsenvaltiot kuulevat merkittävimpiä työnantaja- ja työntekijäjärjestöjä. DLO:n työtoimisto vastaanotti 30 päivään lokakuuta 1996 mennessä 136 vastausta 76 maalle annetusta 128 toimeksiannosta. Vähiten kehittyneiltä mailta, etenkään Afrikan mailta, ei saatu juurikaan vastauksia. ILO:n työtoimisto laati kyselylomakkeeseen annettujen ensimmäisten (osittaisten) vastausten perusteella kertomuksen työryhmän kokoukseen marraskuussa 1996. Kertomuksen ensimmäinen tarkastelu tapahtui kuitenkin vasta maaliskuussa 1997. ILO:n työtoimiston kertomuksen sisällön tärkeimmät kohdat esitetään seuraavassa tiivistettynä. 7. 7. 7 Maailmanlaajuistumisen ja kaupan vapautumisen vaikutukset (1985 -1995) Työntekijöillä näyttää yleisesti ottaen olevan kielteisempi käsitys kuin työnantajilla ja hallituksilla erityisesti maailmanlaajuistumisen vaikutuksista työllisyyteen. Kertomuksessa osoitetaan kuitenkin, että työllisyyden määrä kasvoi vuosina 1985 - 1995, kasvun määrän vaihdellessa eräiden maiden muutamasta kasvuun. järjestäytymisvapauden Maailmanlaajuistumisella sitävastoin nauttimiseen sosiaaliturvajärjestelmään kuulumisen osalta. ei näytä olevan merkittävää vaikutusta Arviointieroja määrään. prosenttiyksiköstä prosenttiyksikön työtapaturmien Kenian löytyy sadan eikä yli 7. 7. 2 Suhtautuminen kaupan vapautumiseen ja maailmanlaajuistumiseen On korostettava, että käsityksissä maailmanlaajuistumisen vaikutuksista kansalliseen lainsäädäntöön (erityisesti kun tavoitteena on viennin edistäminen ja ulkomaisten investointien houkutteleminen) sekä hallituksen käytettävissä oleviin keinoihin on myös merkittäviä tulkintaeroja. 1. 1. 3 Kansainvälinen toiminta ja yhteistyö Vastanneista 60 prosenttia oli sitä mieltä, ettei kaupan vapautumisella ja maailmanlaajuistumisella ole ollut merkittävää vaikutusta valtioiden kykyyn ratifioida ja soveltaa työn perusoikeuksia koskevia ILO:n yleissopimuksia tai muita työelämää koskevia normeja. Päinvastoin, tätä näkemystä vastaan esitetyt pääasialliset syyt olivat mm. rakennemukautusta koskevien politiikkojen 9 täytäntöönpanoon ja ulkomaisten rajoitukset. investointien houkuttelemisen välttämättömyyteen liittyvät tässä toteutettavaa tarkoituksessa BLO:n puitteissa Vastanneista 84 prosenttia (joista melkein kaikki olivat työntekijöitä) kannatti työntekijöiden perusoikeuksien maailmanlaajuista tunnustamista ja soveltamista. Vastanneista 69 prosenttia kannatti toimintaa. Muista mainituista instituutioista eniten korostettiin WTO:n asemaa ja vähäisemmissä määrin muita instituutioita kuten OECD:tä, Euroopan unionia, YK:ta, YK:n kauppa- ja kehityskonferenssi UNCTADMa ja myös muita kansainvälisiä rahoituslaitoksia tai alueellisia instituutioita, kuten Afrikan yhtenäisyysjärjestö OUA:ta. Kansainvälisten työelämän normien noudattamisen edistämiseksi esitettiin neljää toimenpidettä: yrityksiä ja teollisuutta koskevia toimintaohjeita, päällysmerkintäjärjestelmän tarkentamista, ammattijärjestöjen, kuluttajien tai muiden valtioista riippumattomien ryhmien järjestämiä soveltamista maan ulkopuolella. tuontitavaroiden boikotteja ja kansallisten lainsäädäntöjen 1. 2 Muita ehdotuksia Työryhmän marraskuussa 1996 pidetyssä kokouksessa tehtiin myös muita kyselylomakkeen suuntaisia ehdotuksia, kuten yleisen tutkimuksen tekemistä ILO:n käytettävissä olevista keinoista jäsenvaltioiden auttamiseksi kansainvälisen kaupan vapautumisen sosiaalisen ulottuvuuden käsittelyssä ja tutkia mahdollisuutta laatia tutkimus työelämän perusnormien noudattamisen myönteisistä taloudellisista vaikutuksista. Kokouksessa ehdotettiin myös maakohtaisia jolla tutkimukseen vapaaehtoisesti osallistuvat maat ovat onnistuneet takaamaan sosiaaliset tavoitteensa talouden maailmanlaajuistumisen kielteisten tai myönteisten vaikutusten osalta. Kuusi maata on jo ilmoittautunut vapaaehtoisiksi. Vielä ei kuitenkaan ole määritelty, miten tutkimus voitaisiin suorittaa erityisesti käytännön tasolla. tutkimuksia, tutkittaisiin joissa tapaa, II. ILOrN NORMATIIVISEN TOIMINNAN TEHOKKUUDEN VAHVISTAMINEN 77. 7 Pääjohtajan kampanja yleissopimusten edistämiseksi tärkeimmiksi katsottujen työtä koskevien kansainvälisten huippukokouksessa mainittujen ILO:ssa vallitsee laaja yksimielisyys jo Kööpenhaminassa järjestetyssä YK:n maailman sosiaalisen koskevan kehityksen yleissopimuksen merkittävyydestä. Sopimukset ovat pakollista työtä ja pakkotyötä koskevat yleissopimukset n:o 29 ja n:o 105, järjestäytymisoikeutta ja kollektiivista neuvotteluoikeutta koskevat yleissopimukset n:o 87 ja n:o 98, syrjinnän kieltoa koskevat yleissopimukset n:o 100 ja n:o 111 ja työhön pääsemiseksi vaadittavaa vähimmäisikää koskeva yleissopimus n:o 138. kansainvälisen seitsemän työtä Näiden yleissopimusten ratifiointiasteet ovat hyvin erilaisia, minkä vuoksi ILO:n työtoimiston pääjohtaja Hansenne päätti maaliskuussa 1995 lähettää kaikille DLO:n jäsenvaltioille näiden seitsemän yleissopimuksen ratifiointia koskevan kirjeen. Kaikkia niitä maita, jotka eivät vielä olleet ratifioineet kaikkia näitä yleissopimuksia, pyydettiin ilmoittamaan, aikovatko ne sen tehdä; myöntävään vastaukseen pyydettiin liitettävän tietoja ratifioinnin aikatauluista ja kieltävään vastaukseen pyydettiin liitettävän jokaisen yleissopimuksen ratifioinnin esteenä olevat syyt. /o Hallintoneuvosto on siitä edistämiskampanjan käsittelevän komission puitteissa). lähtien säännöllisesti työelämän perusnormien tuloksia (oikeudellisia kysymyksiä ja kansainvälisiä työelämän normeja tutkinut tämän Vaikka kaikki ILO:n jäsenvaltiot eivät vielä olekaan vastanneet, kampanjalla on ollut myönteisiä tuloksia, sillä uusia ratifiointeja on kirjattu 29. Kampanjan myötä ovat myös tulleet esille ne vaikeudet, joita ovat kohdanneet eräät jäsenvaltiot, joiden on tarkoitus ratifioida nämä yleissopimukset ja se merkitys, joka ILO:n työtoimiston antamassa teknisessä avussa olisi tälle asialle annettava. IL 2 Lapsityövoiman ongelma Näihin seitsemään tärkeimpään yleissopimukseen kuuluu myös työhön pääsemiseksi vaadittavaa vähimmäisikää koskeva yleissopimus n:o 138, jonka ratifiointi aste on kuitenkin varsin alhainen. Tämän syyksi on usein mainittu yleissopimuksen monimutkaisuus ja soveltumattomuus eräiden kehitysmaiden tilanteeseen. Lisäksi ILO:n työtoimisto on juuri julkaissut eräitä kertomuksia, joiden mukaan lapsityövoiman ja erityisesti sen kaikkein sietämättömimpien muotojen käyttö pahenee maailmanlaajuisesti. Tämän vuoksi ILO. n työtoimisto päätti lisätä lapsityövoiman kesäkuussa 1998 ja kesäkuussa 1999 lapsityövoiman järjestettävän äärimmäisten muotojen välitöntä ja ehdotonta kieltämistä koskevan yleissopimuksen hyväksymiseksi. Päätös tehtiin laajassa yhteisymmärryksessä. työtä käsittelevän kansainvälisen konferenssin asialistalle Tahtoa on normatiivisen tason lisäksi myös teknisen yhteistyön alueella erityisesti vuonna 1991 käynnistetyn lapsityövoiman lakkauttamiseen tähtäävän ja jäsenvaltioiden (ja pian myös Euroopan komission) suorittamiin vapaaehtoisiin maksuihin perustuvan IPEC-ohjelman yhteydessä. II. 3 Yleissopimusten noudattamisen valvontajärjestelmän vahvistaminen ILO:n nykyinen valvontajärjestelmä perustuu pääasiassa jokaisen jäsenvaltion säännöllisesti ratifioimia tarkasteluun. Kertomukset koskevat lähettämien kertomusten yleissopimuksia. Käytössä on myös valitus-/vastalausejärjestelmä, jonka nojalla tehdyt tutkimukset eivät voi johtaa tosiasiallisiin seuraamuksiin. jäsenvaltioiden ILO:ssa tutkitaan parhaillaan useita ehdotuksia kyseisen menettelyn tehostamiseksi. Yksi ehdotus on, että kaikkiin tärkeimmiksi katsottuihin yleissopimuksiin sovelletaan järjestäytymisvapauden osalta käytettävää menettelyä, joka pääasiassa mahdollistaa niitä jäsenvaltiota vastaan tehtyjen valitusten tutkimisen, jotka eivät ole ratifioineet asianomaisia yleissopimuksia. h PÄÄTELMÄT Edellä esitetyt seikat osoittavat, että ILO toimii tarmokkaasti kansainvälisten työelämän normien edistämiseksi ja noudattamiseksi. Kyseinen suuntaus voi ministerikokouksessa vahvistetaan edistämisessä. lisäksi vahvistua siten, että Singaporessa pidettävässä WTO:n ja ILO:n asema näiden normien vakiinnuttamisessa WTO Eräiden WTO:n jäsenvaltioiden painostuksesta huolimatta kansainvälisen kaupan ja sen sosiaalisten ulottuvuuksien, kansainvälisesti tunnustetut sosiaalialan normit mukaan lukien, välisistä suhteista ei vielä ole Marrakechissä huhtikuussa 1994 järjestetyn ministerikokouksen jälkeen keskusteltu yksityiskohtaisesti Maailman kauppajärjestössä. lähentymiseen: joissa pyritään Dublinissa 18. ja 19. päivänä syyskuuta 1996 pidetyn Euroopan unionin kauppaministerien epävirallisessa kokouksessa WTO:n pääjohtaja mainitsi neljä työelämän perusnormeja koskevaa kohtaa, ILO:n liikkeellepanevan aseman tunnustaminen työhön ja työllisyyteen liittyvissä kysymyksissä, alhaisten työvoimakustannusten maiden suhteellisten etujen kyseenalaistamisesta kieltäytyminen ja vakuutus, että kaupallisten seuraamusten mahdollisuutta ei suunnitella. Hän totesi myös, että koska valtuuskuntien välillä on useita mielipide-eroja ja erityisesti koska eräät niistä eivät halua, että WTO:n puitteissa käydään keskustelua sosiaalisista normeista, Singaporen kokouksessa on hyvin vaikea päästä sopimukseen edellä mainittuihin neljään periaatteeseen perustuvasta julistuksesta. työelämän perusnormien noudattaminen, työryhmän tapahtumat vahvistivat osittain hänen kantansa. Epäonnistuminen Myöhemmät asettamisessa, jonka tehtävänä olisi ollut tutkia kansainvälisen kaupan ja sosiaalialan normien välistä yhteyttä ja alueita, joilla WTO voisi toimia yhteistyössä muiden kansainvälisten instituutioiden kanssa näiden normien edistämiseksi, ei anna aihetta toivoa ongelman ratkaisemista maailmanlaajuisesti WTO:n tasolla lyhyellä aikavälillä, eikä edes asiasta käytävää vakavaa keskustelua WTO:n puitteissa. Singaporen kokouksessa annetun ministerien julkilausuma asiaa koskevan kohdan perusteella voidaan kuitenkin päätellä, että asiassa on edistytty: "We renew our commitment to the observance of internationally recognized core labour standards. The International Labour Organization (ILO) is the competent body to set and deal with these standards, and we affirm our support for its work in promoting them. We believe that economic growth and development fostered by increased trade and further trade liberalization contribute to the promotion to these standards. We reject the use of labour standards for protectionist purposes, and agree that the comparative advantage of countries, particularly low-wage developing countries, must in no way be put into question. In this regard, we note that the WTO and ILO Secretariats will continue their existing cooperation. " & Julistuksessa vahvistetaan myös WTO:n jokaisen jäsenvaltion sitoumus noudattaa kansainvälisesti tunnustettuja työelämän normeja ja ILO:n itsestään selvän toimivallan tukeminen perusteiden määrittelemisessä. Julistuksessa hylätään protektionistiset yritykset ja tie on siten avoinna myönteiseen ja kannustavaan lähestymistapaan asian käsittelyssä myös WTO:n ja ILO:n välisen kasvaneen yhteistyön perusteella. Singaporen kokouksen päätelmissä ei suinkaan tuomita yhteisön lähestymistapaa erityisesti yhteisen tullietuusjärjestelmän yhteydessä, vaan niissä voidaan katsoa rohkaistavan tällaista lähestymistapaa. J2> YLEISET PÄÄTELMÄT Sosiaalialan normien ja kansainvälisen kaupan välinen yhteys on otettu esiin useissa yhteyksissä käydyissä keskusteluissa, jotka ovat mahdollistaneet edistymisen eräiden käsitteiden ja eräiden analyysien osalta. Tämä ei kuitenkaan ole mahdollistanut yksimielisyyden saavuttamista kaupan ja sosiaalialan normien välille luotavan yhteyden luonteesta, erityisesti mahdollisten kaupallisten seuraamusten pelosta. Mitä päätelmiä voidaan tehdä tämän kertomuksen tavoitteesta, joka on antaa neuvostolle täytäntöön pantavaa sosiaalilauseketta mahdollisuus maailmanlaajuisessa yhteydessä? Komissio katsoo, että asiasta voidaan tehdä kaksi päätelmää. tullietuusjärjestelmässä tutkia yleisessä 1. Ensiksi on korostettava, että asiasta tehdyssä tutkimuksessa ilmenneet mielipide-erot koskevat pikemminkin käytettyjä menetelmiä kuin tavoitteita. Yksikään osapuoli ei todella kiistä tutkimuksen perustavoitteita, erityisesti Kööpenhaminan huippukokouksessa asetettuja tavoitteita, eivät edes asiasta kaikkein huolestuneimmat kehitysmaat. Monet sitävastoin kieltäytyvät käyttämästä taloudellisia välineitä näiden tavoitteiden saavuttamiseen, koska pelkäävät, että näin päädytään protektionistiseen syöksykierteeseen, jota on mahdotonta hallita ja joka johtaa kehitysmaille luontaisten suhteellisten etujen asettamiseen uudelleen kyseenalaiseksi, vaikka tämä ei olisikaan ollut alun perin tarkoituksena. Tällainen pelko ei ole yllättävä keskustelussa, joka on keskittynyt erityisesti sosiaalilausekkeen kielteiseen ja rankaisevaan puoleen ilman, että myönteisen ja kannustavan lähestymistavan etuihin todella perehdytään. Yhteisön yleisessä tullietuusjärjestelmässä kuitenkin esitetään kehitysmaille puhtaasti kannustavaa lähestymistapaa, joka perustuu yhteistyöhön eikä vastakkainasetteluun. Käydyssä keskustelussa on sosiaalilauseketta tutkittu erityisesti joko talous- ja kauppapolitiikan näkökulmasta (kilpailunäkökohta) tai ihmisoikeuspolitiikan näkökulmasta. Todella vähän on keskusteltu kehityspolitiikasta, johon yhteisen tullietuusjärjestelmän sosiaalilauseke juuri liittyy. Sosiaalilausekkeesta käytävä kansainvälinen keskustelu ei saa johtaa siihen, että yhteisö ei etenisi yhteisen tullietuusjärjestelmän mukaisien kannustusjärjestelmien täytäntöönpanossa. on kaksi mahdollista 2. Yhteisöllä kannustusjärjestelmien täytäntöönpanossa: etusijalle voidaan asettaa joko näiden tavoitteiden toteuttaminen paikan päällä ja todella tehokkaan lausekkeen täytäntöönpano tai poliittisen viestin antaminen ja yksinkertaisemman lausekkeen tosiasiallista tehokkuutta. täytäntöönpano, mikä mahdollisesti heikentää tällaisen lähestymistapaa lausekkeen näiden ILO:n sosiaalialan yleissopimusten käsitteiden ja perusteiden selkeys mahdollistaa ensimmäisen eli paikan päällä tapahtuvan tehokkaan täytäntöönpanon vaihtoehdon suunnittelun. Edunsaajamaiden sosiaalipolitiikan tosiasiallinen kehittyminen edellyttää houkuttelevia lisäetuuksia viejille ja huomattavaa lisäetuusmarginaalia. Valvonnan on myös oltava mahdollista, mikä edellyttää, että jokainen jättämällä periaatejulistuksen, jossa pyydetään lausekkeen soveltamista, ja takaa vastaavasti sen, että jokainen viejä tai tuottaja noudattaa normeja: kaikkia viejiä tai tuottajia ohjattaisiin siten kouluttamalla näiden käytäntöjen omaksumiseen. Tällä tavalla voidaan asiassa saavuttaa todellista edistystä. Ainoastaan vaativat viejiin kohdistuvat valvonta- ja yhteistyömenetelmät merkittävien myönnytysten vastineena voivat taata edistymisen tässä asiassa. sitä koskevan kirjallisen edunsaajamaa hakemuksen tehnyt on KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE YLEISESTÄ TULLIETUUSJÄRJESTELMÄSTÄ ANNETTUJEN NEUVOSTON ASETUSTEN 3281/94 JA 1256/96 8 ARTIKLAN 2 KOHDAN PERUSTEELLA Yhteenveto ITTOrssa, OECDrssä ja WTOrssa tehdyistä tutkimuksista, jotka koskevat kansainvälisen kaupan ja ympäristön välistä suhdetta Kestävä kehitys muodostaa ympäristönsuojelun ja yhteiskunnallisen kehityksen käsittävässä kaksiosaisessa ulottuvuudessaan vastedes kansallisten kehitysstrategioiden ja kansainvälisen yhteistyön tärkeimmän tavoitteen. Kesäkuussa 1992 järjestetty Rion konferenssi oli merkittävä virstanpylväs tässä kehityksessä. Konferenssissa hyväksyttiin Agenda 21, jonka myötä maailman hallitukset sitoutuivat edistämään kansallisen tason kestävää kehitystä ja kansainvälistä yhteistyötä. Kansainvälinen yhteisö tiedostaa tänään metsävarojen merkityksen juuri tässä yhteydessä, sillä ne ovat välttämättömiä sekä ekosysteemeille että ihmisille. Metsien riistäminen on uhka ympäristölle ja näin ollen monien puuntuottajamaiden kehitykselle. Trooppisiin metsiin liittyvää erityisongelmaa on käsitelty erittäin yksityiskohtaisesti ja asiasta on tehty useita aloitteita toimivaltaisissa kansainvälisissä elimissä, joiden toimesta ekologisten kriteerien asettamisessa on saavutettu huomattavaa edistymistä. Niiden tavoitteena ei ole niinkään rajoittaa täydellisen tuhoutumisen estämiseksi, vaan pikemminkin edistää trooppisten luonnon metsien kestävää kehitystä. Tähän päämäärään liittyvät tavoitteet, joiden toteutumiseen pyritään asettamalla ekologisia vaatimuksia yhteisön ekomerkin myöntämiseksi paperille. Tämän vuoksi on tarpeen kannustaa kuluttamaan ensisijaisesti niiltä istutuksilta peräisin olevia trooppisia puita, joilla harjoitetaan hallittua metsänhoitoa. trooppisten puiden hakkuuta metsien kuin pakottaviin Euroopan unioni pyrkii erityisesti trooppisia metsiä suojelevana merkittävänä avunantajana edistämään näiden kestävää kehitystä. Asiaa koskevassa politiikassa on turvauduttava pikemminkin yleisellä kannustaviin tullietuusjärjestelmällä. Ympäristölausekkeen, joka sisältyy 19 päivänä joulukuuta 1994 annetun asetuksen 3281/94 ja 20 päivänä kesäkuuta 1996 annetun asetuksen 1256/96 8 artiklaan, tavoitteena On edistää sellaisten tuotteiden tuontia, joiden tuotannon erityispiirteiden tai menetelmien on kansainvälisesti katsottu edistävän kansainvälisissä ympäristöalan yleissopimuksissa määriteltyjen tavoitteiden saavuttamista. toimenpiteisiin. Tähän yhteisön pyritään Kannustavan ympäristölausekkeen tavoitteena on myöntää ylimääräisiä tullietuuksia kaikille sitä pyytäville maille, jotka pystyvät osoittamaan noudattavansa tosiasiallisesti ympäristöalan kansainvälisiä sääntöjä ja erityisesti trooppisten metsien hoitoa koskevia Kansainvälisen trooppisen puun järjestön (ITTO) sääntöjä. Ympäristölauseke on jo olemassa mutta sitä ei vielä sovelleta. Se tulee voimaan vasta 1. tammikuuta 1998. Tätä varten komission on laadittava kertomus ITTO:ssa, OECD:ssä ja WTO:ssa ja ympäristön välistä suhdetta koskevista tutkimuksista. toteutetuista, kaupan /«r Tämän asiakirjan aiheena olevassa kertomuksessa keskitytään ainoastaan asetuksen 3281/94 8 artiklassa viitattuun alaan ja ympäristölausekkeen täytäntöönpanoa koskevien asiaankuuluvien asiakirjojen perusteella erityisesti siihen, miten metsien kestävää hoitoa aiotaan määritellä ja mitata kansainvälisellä tasolla. Siinä ei kuitenkaan jätetä huomioimatta lausekkeen ulottamista ajan mittaan muihin kansainvälisiin ympäristöalan sääntöihin. Tämän vuoksi on otettava huomioon muut tämän alan kansainväliset yleissopimukset, eli biologista monimuotoisuutta (1992), ilmastonmuutoksia (1992) ja vaarallisia jätteitä (Basel, 1989) koskevat yleissopimukset, vaikka yhdessäkään näistä ympäristölausekkeen sopimuksista täytäntöönpanemiseksi. konkreettista todellista perustaa tarjota ei Komissio antaa neuvostolle kyseisen kertomuksen perusteella ehdotuksen päätökseksi erityisten kannustusmenettelyjen voimakkuudesta ja niiden täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä. Kansainvälisten elinten tutkimuksia koskevan komission kertomuksen perusteella toteutetun neuvoston tutkimuksen myönteinen lopputulos ei tietenkään ole ennakkoedellytys, jolla voitaisiin rajoittaa komission aloiteoikeutta asiassa, sillä komission on tehtävä ehdotus periaatteessa jo olemassa olevan järjestelmän, täytäntöönpanosta. Koska neuvoston asiaa koskevien tutkimusten tuloksen katsotaan kuitenkin olevan yhtenä perusteena komission ehdotukselle, se laaditaan vasta kyseisestä kertomuksesta käydyn keskustelun lisäksi tarkasteltava yleisen tullietuusjärjestelmän vaikutuksen yleisen tasapuolisuuden arvioinnin ja erityisesti etuuksien asteittaisen vähentämismenettelyn (mukaan lukien 6 artiklan soveltaminen) sekä pk-yritysten hyväksi toteutettujen erityistoimenpiteiden yhteisvaikutusten kannalta. jälkeen. Komission ehdotusta olisi ie WTO I Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksen johdanto-osassa tunnustetaan tarve ympäristön säilyttämiseen ja kestävän kehityksen edistämiseen. Yksi WTO:n perusperiaatteista, joka esitettiin Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen yhteydessä on, että monenvälisen kauppajärjestelmän toiminnan, paremman ympäristönsuojelun ja kestävän kehityksen edistämisen välinen yhteys on tiedostettava. Lisäksi vuoden 1997 GATT-sopimuksen XX artiklan b ja g kohdassa sallitaan ehtyvien luonnonvarojen suojeluun liittyvät toimenpiteet sillä edellytyksellä, että nämä toimenpiteet eivät muodosta mielivaltaista syrjintää tai peiteltyjä kaupan esteitä. WTO:n hallintoneuvosto perusti vuoden 1995 alussa muodollisesti kauppaa ja ympäristöä käsittelevän komitean. Se on osaltaan edistänyt töiden toteuttamista kokoontumalla säännöllisesti tarkastelemaan yksityiskohtaisesti kansainvälisen kaupan vapauttamisen ja ympäristönsuojelun välisiä yhteyksiä tutkimaan myös kaikkia mahdollisia keinoja näiden kahden alan ja yhteensovittamiseksi. Kauppaa ja ympäristöä käsittelevä komitea ei kaksi vuotta kestäneistä töistä huolimatta pystynyt ehdottamaan konkreettisia toimenpiteitä joulukuussa 1996 järjestettyä Singaporen ministeritason kokousta varten. Päätelmissään komitea kuitenkin myönsi, että "the multilateral trade system has the capacity to further integrate environmental considerations and enhance its contribution to the promotion of the sustainable development without undermining its open, equitable and non discriminatory character". Komitea antoi myös selvän tukensa kansainväliseen yhteistyöhön ja yksimielisyyteen perustuville monenkeskisille ratkaisuille, joita se piti hallitusten parhaana ja tehokkaimpana keinona kansainvälisten tai maailmanlaajuisten ympäristöongelmien hoitamiseksi. Komitean tätä tarkoitusta varten laatimassa kertomuksessa ei käsitellä kuitenkaan millään tavoin kansainvälisen kaupan ja ympäristönsuojelun välistä suhdetta. Singaporen ministerikokouksessa voitiin näin ollen ainoastaan viitata kauppaa ja ympäristöä käsittelevän komitean töihin korostaen kaupan ja ympäristönsuojelun huomattavamman yhteensovittamisen tarvetta kansallisella tasolla, ilman todellista konkreettista päätelmää muusta kuin komitean töiden jatkamisesta. Tämä ilmenee ministerien julkilausumasta: "The Committee on Trade and Environment has made an important contribution towards fulfilling its Work Programme. The Committee has been examining and will continue to examine, inter alia, the scope of the complementarities between trade liberalisation, economic development and environmental protection. Full implementation of the WTO Agreements will make an important contribution to achieving the objectives of sustainable development. The work of the Committee has underlined the importance of policy co-ordination at the national level in the area of trade and environment. In this connection, the work of the Committee has been enriched by the participation of environmental as well as trade experts from Member governments and the further participation of such experts in the Committee's deliberations would be welcomed. The breadth and complexity of the issues covered by the Committee's Work Programme shows that further work needs to be undertaken on all items of its agenda, as contained in its report. We intend to build on the work accomplished thus far, and therefore direct n the Committee to carry out its work, reporting to the General Council under its existing terms of reference. " It OECD 1 indikaattoreista ja OECD:n neuvostossa hyväksyttiin vuonna 1991 suositus ympäristöalan tiedottamisesta. Siinä suositeltiin sellaisten keskeisten indikaattorien kehittämistä, jotka olisivat varmoja, helposti tulkittavia ja mitattavia sekä päätöksenteon kannalta mielenkiintoisia. OECD- ryhmä on kehittänyt joukon ympäristön tilaa mittaavia indikaattoreita. Näiden 13 aiheen ympärille järjestyneiden suorituskykyä, ympäristökysymysten liittämistä alakohtaisiin politiikkoihin ja ympäristökysymysten liittämistä talouspolitiikkoihin. avulla olisi voitava mitata ympäristön indikaattoreiden OECD:n keskeiset metsävaroja koskevat indikaattorit voidaan esitellä seuraavasti: 1. hakattujen puiden määrä suhteessa tuotantokykyyn, 2. metsien jaottelu puiden määrän ja pinta-alan perusteella, 3. muunnettujen tai tuhottujen metsien osuus kokonaismetsäalasta, 4. hyödynnettyjen ja menestyksekkäästi uudistettujen metsien prosentuaalinen osuus (luonnollinen uudistuminen mukaan lukien), 5. suojeltujen metsien prosentuaalinen osuus kokonaismetsäalasta. OECD:n asettamat vaatimukset osoittautuvat erittäin hyödyllisiksi laadittaessa kertomuksia kunkin arvioida ympäristöalalla. Vaatimusten maan kokonaisvaltaisesti kunkin OECD-maan metsävarojen tilaa. avulla voidaan suorituskyvystä lisäksi OECD:n työt ovat tähän mennessä jääneet suurimmalta osin analyyttiselle tasolle. /9 I ÏTTO Kansainvälinen trooppisen puun järjestö ITTO edistää trooppisten metsien säilyttämistä ja harkittua hyödyntämistä varmistamalla niiden järkevän hoidon, jonka se määrittelee "pysyvien metsien hoitamiseksi ottaen huomioon selkeästi määritellyt, haluttujen hyödykkeiden ja palvelujen pysyvää tuotantoa koskevat tavoitteet vahingoittamatta niiden olennaista arvoa tai vaarantamatta niiden tulevaisuuden tuotantokykyä ja aiheuttamatta epätoivottuja vaikutuksia fyysiselle ja sosiaaliselle ympäristölle". Kansallisella tasolla ITTO määrittelee puolestaan metsäpolitiikan, joka pyrkii kestävyyteen "politiikkana, jolla taataan maan sellaisten metsien kaikkien ekotyyppien kestävyys, jotka ovat tasapainossa ja jotka on jaettu kohtuullisen kokoisiksi pysyviksi metsäpalstoiksi". Mitä metsänhoitoon tulee, sitä pidetään kestävänä "kun se takaa kaikkien tietylle metsälle tunnustettujen tärkeimpien tehtävien jatkumisen sen muita tehtäviä haittaamatta". 1 I. TAVOITE 2000 Kansainvälinen trooppisen puun neuvosto hyväksyi Tavoitteen 2000 kahdeksannessa istunnossaan Balilla toukokuussa 1990. ITTO:n jäsenmaat sitoutuivat tuolloin rajoittamaan vuoteen 2000 mennessä trooppisen puun kaupan puihin, jotka ovat lähtöisin metsistä, joita parannetaan pysyvän tuoton aikaansaamiseksi. ITTO:n neuvoston 20:nnessä istunnossa 15. ja 23. toukokuuta 1996 tuottajat ja kuluttajat pääsivät yksimielisyyteen ennen vuotta 2000 tehtävään välitarkistukseen liittyvästä kysymyksestä. Kestävyysvaatimusten merkityksen tiedostavat tuottajamaat hyväksyivät päätöksen, jonka vaikutukset ovat seuraavat: muodostetaan uudelleen asiantuntijapaneeli, jonka tehtävänä on tarkastella Tavoitteen 2000 saavuttamiseksi tarvittavia kustannuksia ja varoja koskevia arvioita, ja tuottajamaat sitoutuvat toimimaan tulevaisuuden toiminnan ensisijaisilla aloilla ja hyväksyvät edellä tarkoitetut toimet. II. ITTOrN TOIMINTAOHJEET ITTO on antanut luonnollisten ja keinotekoisten trooppisten metsien kestävää parantamista koskevia toimintaohjeita sekä biologisen monimuotoisuuden suojelua trooppisissa puuntuotantometsissä koskevia toimintaohjeita, joiden periaatteet ovat seuraavat: //. /. Kansallinen metsäpolitiikka ITTO suosittelee panemaan täytäntöön sellaisen kansallisen metsäpolitiikan, joka on erottamaton osa kansallista maankäyttöpolitiikkaa ja jolla taataan varojen tasapainoinen käyttö. Tällaisen metsäpolitiikan on katettava: 1 Kansainvälisen trooppisen puun neuvoston vuonna 1992 antama määritelmä, hallitustenvälinen seminaari kestävän metsätalouden kriteereistä ja indikaattoreista Helsingissä elokuussa 1996. Ja 1. metsäpinta-alan nykyinen osuus, 2. nykyisten ja tulevien sukupolvien tarpeet ja toiveet, 3. metsänhoidon asema kansallisessa taloussuunnittelussa, 4. metsäpolitiikan eri tavoitteet ja niiden suhteellinen merkitys, 5. julkisten ja yksityisten metsien vastaava merkitys, 6. ohjelmat biologisen monimuotoisuuden arvioimiseksi kaikilla alueilla. Tätä kansallista politiikkaa on tuettava asiaankuuluvalla lainsäädännöllä, jonka on puolestaan oltava yhdenmukainen muilla aloilla sovellettavien lakien kanssa. Kansallista politiikkaa ja lainsäädäntöä on voitava tarkistaa uusien sosiaalisten, taloudellisten ja ekologisten olojen ja saataville tulevien uusien tietojen tapauksessa. ITTO korostaa, että on tarpeen tehdä tutkimuksia kaikista parannettujen metsien tarjoamista taloudellisista eduista, tarvittavien metsänistutusten sijainnista ja laajuudesta, ympäristönsuojelua koskevista tarpeista, metsätuotteiden kysynnästä, metsäalan kapasiteetista, paikallisten yhteisöjen riippuvuudesta ja kysynnästä niiden taloudellisten, henkisten ja kulttuuristen arvojen suhteen, joita on liitetty metsitettäväksi suunniteltuihin maihin. H. 2. Kansallinen metsäluettelo Metsävaroja ja -pinta-alaa käsittelevässä metsäluettelossa on määriteltävä kaikkien metsien merkitys niiden omistussuhteista riippumatta ja kuvailtava, esitettävä määrällisesti ja tarkkailtava kaikkien puuntuotantometsien biologista monimuotoisuutta. Näitä luetteloita on voitava laajentaa, jotta niihin voitaisiin lisätä sellaisia tietoja, joita ei aiemmin ollut saatavilla. H. 3. Pysyvä metsäala Tiettyjen maa-alueiden on oltava pysyvästi metsän peittämänä. ITTO tarkoittaa tässä yhteydessä erityisesti suojeltavia maita, luonnonsuojelualueiksi varattuja maita, puuta ja muita metsätuotteita tuottavia maita ja maita, joiden tarkoituksena on täyttää useita näistä tavoitteista. Olisi määriteltävä, kartoitettava ja rajoitettava pysyvän metsäalan muodostavat eri tyypit yhteistyössä kyseessä olevien yhteisöjen ja kanssa ja ottaen huomioon niiden vaatimukset. ITTO suosittelee, että luonnonmetsiä ei raivattaisi metsänistutusta varten ellei se ole rationaalisen analyysin mukaisesti välttämätöntä maa-alueen säilyttämiseksi metsän peittämänä. jotka kattavat ITTO:n mukaan olisi myös määriteltävä mahdollisimman laajan metsäpinta-alan, ja ympäröitävä tällaiset alueet lähes luonnontilassa olevilla suojelumetsillä toimintakyvyn säilyttämiseksi. Biologisen monimuotoisuuden heikkenemistä olisi lisäksi rajoitettava säilyttämällä yhteys vahingoittumattomiin metsiin. suojellut alueet, reunavaikutuksen vähentämiseksi ja metsien täydellisesti ekologisen II. 4. Maanomistus ITTO:n periaatteita ja suosituksia sovelletaan kaikkiin metsiin, olivatpa ne valtion tai yksityishenkilöiden omistamia taikka ikimuistoisen nautintaoikeuden alaisia. Ne voidaan panna täytäntöön ainoastaan, jos paikallisyhteisöt ovat hyväksyneet metsien käytön muutokset ja ehdotetut käyttötarkoitukset. £> ILS. Kansalliset metsäviranomaiset Jokaisessa maassa on oltava kansallisia metsäviranomaisia, joiden tehtävänä on varmistaa, että biologisen metsiä monimuotoisuuden säilyttämiseksi. yhdenmukaisesti esimerkiksi hoidetaan kaikkien arvojen, niiden 11. 6. Toteutettavuustutkimukset ITTO suosittelee, että tehdään toteutettavuustutkimuksia, joissa tarkastellaan kaikkia kestävien metsänistutusten ekologisia, sosiaalis-taloudellisia (metsävarojen parempi saatavuus, työpaikkojen luominen, tulojen kasvu mutta myös omistusoikeuksien häiriöt, luonnon arvojen turmeltuminen jne. ) ja institutionaalisia vaikutuksia. teollisuuden kehittyminen, investointimahdollisuudet, 11. 7. Metsänhoito II. 7. 1. suunnittelu Hoitosuunnitelma on välttämätön metsien kestävän hoidon sekä metsänistutusten toteuttamisen ja hoidon kannalta. Metsityssuunnitelman on oltava kaiken toiminnan ja kaikkien hoitoennusteiden perustana. Suunnitelmissa on otettava huomioon seuraavat seikat: metsittämättä ja hakkaamatta jätettävät alueet, metsänhoitojärjestelmän valinta, tuoton säännöstely ja mahdollinen vuosittainen tuotto, luonnos tieverkoista, lastausalueista ja palolinjoista; hoitoluettelot ja kartanpiirustus sekä menettelyt, jotka koskevat maaperän valmistelua, istutusta, hoitoa, eroosion torjuntaa, maan painumista, metsäpalojen ehkäisyä ja torjuntaa, loisten biologista torjuntaa, metsien suojelua loisia, tauteja ja säiden aiheuttamia vahinkoja vastaan, markkina-alueiden kehittämistä. Huomioon on myös otettava hakkuusuunnitelma ja säännökset, joilla pyritään saamaan paikallisyhteisöt nauttimaan kaikista metsän tarjoamista mahdollisuuksista ja tapaoikeuksien tunnustaminen. 77. 7. 2. hakkuut ja nostaminen Hakkuumääräyksillä on merkittävä tehtävä, sillä niiden avulla nostamista ja metsänhoitomenettelyjä voidaan yhdenmukaistaa. ITTO katsoo, että tätä varten olisi täsmennettävä määräyksiä, jotka tai säilytettävien puiden merkitsemistä sekä ohjeita koskevat harvennusta, hakattavien kaatumissuunnasta ja suojautumisesta. Hakkuuaukkojen kokoa olisi lisäksi pienennettävä sekä koneiden käyttö ja säilytettävälle puustolle aiheutuneet vahingot olisi saatava mahdollisimman vähäisiksi. Hakkuiden jälkeen on näin ollen laadittava inventaario ja määriteltävä tarvittaessa vaaditut metsänhoidolliset toimenpiteet. 11. 7. 3. suojelu Pysyviä puuntuotantometsiä on suojeltava toimilta, jotka ovat yhteensopimattomia puiden kestävän tuotannon kanssa. Metsien infrastruktuuritöitä on toteutettava siten, että kasvupaikalle ja muulle ympäristölle aiheutuvat eroosioriskit ja muut vahingot saadaan mahdollisimman pieniksi. Olisi laadittava suunnitelma metsäpalojen torjumiseksi, sillä ne saattavat uhata vakavasti tuottavuutta, ekologista tasapainoa ja metsänistutusten laatua. Olisi myös laadittava kemiallisten tuotteiden käsittelyä ja varastointia koskevat ohjeet. £% 11. 7. 4. oikeudelliset säännökset ITTO:n toimintaohjeissa määrätään oikeudellisista säännöksistä, erityisesti toimilupaa koskevista sopimuksista, yksityisomistuksessa oleviin metsiin tai sellaisiin metsiin, joita koskee ikimuistoinen nautintaoikeus, liittyvistä hakkuuluvista ja takaisin saamista koskevista luvista. II. 7. 5. tutkimus ja seuranta Tavoitteena on antaa korvaukseksi tietoa metsänhoitotoimien yhteensopivuudesta puun kestävän tuotannon tavoitteiden ja metsien muiden käyttömahdollisuuksien kanssa. 11. 8. Sosiaalistaloudelliset näkökohdat jakautuminen Sosiaalistaloudellisella ja rahoituksellisella tasolla on varmistettava kustannusten ja hyötyjen oikeudenmukainen suojelusta vastaavien viranomaisten, metsänomistajien, toimiluvan haltijoiden ja paikallisten yhteisöjen välillä. ITTO vahvistaa, että metsänhoidon ja metsänistutusten onnistuminen riippuu suhteista paikalliseen väestöön. Taloudellinen elinkelpoisuus on välttämätöntä. ITTO aikoo näin ollen osoittaa taloudelliset voitot metsävarojen tuotantokyvyn ylläpitämiseen ja tarkastaa veroja ja metsään liittyviä oikeuksia. III. ITTOrN KRITEERIT JA INDIKAATTORIT1 ITTO:n määritelmän mukaisesti kriteerit ovat tärkeitä näkökohtia, jotka auttavat määrittelemään olennaiset tekijät, joiden avulla metsien kestävää hoitoa voidaan arvioida. Indikaattori on puolestaan laadullinen, määrällinen tai kuvaileva mittari, joka määrittää toteutettavan muutoksen suunnan. Kriteerien ja indikaattoreiden asettamisen tarkoituksena on edistää metsäpolitiikkojen parantamista tai jopa kehittää täysin uusin politiikkoja. Kriteereitä ja indikaattoreita voidaan käyttää apuna tutkimuksessa ja ne voivat ohjata metsään liittyviä käytäntöjä kohti metsien kestävää hoitoa. Lisäksi niiden avulla voidaan määritellä vaaroja ja puutteita. Kansainvälinen trooppisen puun järjestö määritteli Tavoite 2000:n yhteydessä trooppisten metsien kestävän hoidon mittaamista varten tietyn määrän kriteereitä. ITTO:n määritelmän mukaisesti kriteerit auttavat korostamaan hoidon nykyisiä heikkouksia tunnistamaan näin ollen hoitokäytäntöihin liittyvät toteuttamiskelpoiset parannukset. Ne voivat toimia myös perustana standardin mukaisten kertomusten järjestelmälle, jonka avulla helpotetaan yhteistyötä ja avunantoa koskevaa vertailua ja keskustelua. Kriteerit ovat toinen ilmentymä ITTO:n sitoumuksesta saada aikaan trooppisten metsien kestävä hoito. Kriteerit vahvistettiin ITTO:n tuottajajäsenmaiden avuksi niiden arvioidessa edistymistään trooppisen metsän kestävän hoidon ja Tavoitteen 2000 saavuttamisessa. ja ITTO on vahvistanut yhteensä viisi kriteeriä ja 27 indikaattoria sovellettavaksi kansallisella tasolla. Hyväksytyt viisi kriteeriä ovat seuraavat: 1. metsävarojen perusta, 2. metsätuotannon jatkuvuus, 3. ympäristön valvonnan taso, 4. sosiaalis-taloudelliset vaikutukset, 5. institutionaalinen kehys. Trooppisten metsien kestävää hoitoa mittaavat kriteerit, ITTO. n metsäpolitiikka-sarja n. o 3, maaliskuu 1993. o23 Mahdolliset hyväksytyt indikaattorit ovat seuraavat: 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. 10. 11. 12. 13. 14. 15. 16. 17. 18. 19. 20. 21. 22. 23. 24. 25. 26. 27. maankäytön kokonaissuunnittelu ja pysyvän metsäalan muodostuminen; nykyinen pysyvä metsäpinta-ala suhteessa kansallisiin tavoitteisiin; metsityksen tavoitteet, nykyinen ikäryhmiin jako ja metsänistutusten vuosittainen tahti; suojeltavien metsien ja puuntuotantometsien pinta-alat pysyvästä metsäalasta; suojelualueverkon edustavuus ja voimassa oleva tai ehdotettu uusia suojelualueita koskeva ohjelma; kansalliset tuotantotilastot; aiempia metsänhakkuita koskeva asiakirja-aineisto; ehdotettujen hakkuiden jaksoittaisuus tärkeimpien metsätyyppien osalta ja toimilupien tavanomainen kesto; toteutuskelpoisen mahdollisuuden määrittely ensimmäisen, määrätyn ajan kestävän hakkuujakson aikana ja puuntuotantometsien nettopinta-ala; toteutuskelpoisen mahdollisuuden määrittely seuraavien hakkuujaksojen aikana, kasvutekijät ja puuntuotantometsien nettopinta-ala; toteutetut toimenpiteet ensimmäisen ja seuraavien hakkuujaksojen yhdenmukaistamiseksi ja ensimmäisestä hakkuujaksosta toiseen siirtymisen järjestämiseksi; puuntuotantoa eri lähteistä koskevat tavoitteet; olemassa olevat metsänhoitoa koskevat määräykset tärkeimpien metsätyyppien osalta; hoitoa koskevat määräykset muun kuin puuntuotantoon tarkoitetun pysyvän metsäalan muodostavien tekijöiden osalta; nykyiset hoitomääräykset metsäteknologiaan liittyvien töiden osalta, puuntuotantometsissä olevien valuma-alueiden ja muiden suojelu; nykyiset ympäristöntilan arviointimenettelyt; työllisyyden rakenne ja suuntaukset; tulojen syntyminen ja niiden jakotavat; kansantulo ja metsänhoitoon varatut menobudjetit; nykyiset menetelmät sosiaalisen vaikutuksen arvioimiseksi; kansallisen metsäpolitiikan olemassaolo; kansallisen politiikan ja ITTO:n toimintaohjeiden väliset suhteet; lainsäädäntöelinten kyky panna täytäntöön kansallisia metsäpolitiikkoja ja hoitosuunnitelmia; lainsäädäntöelinten kyky säädellä metsien hakkuita ja hallinnoida asiaa koskevia välineitä, kuten toimiluvan myöntämistä koskevia sopimuksia; inhimillisten ja rahoituksellisten voimavarojen kyky kantaa oikeudellinen ja hallinnollinen vastuu metsänhoidosta; paikallisyhteisöjen kuuleminen; nykyinen hoitosuunnitelma ja sen soveltamiseksi laaditut määräykset. Kuusi muuta kriteeriä on määritelty metsänhoitovksikön tasolla: 1. 2. 3. 4. 5. 6. varojen turvaaminen, puuntuotannon jatkuvuus, kasvi-ja eläinkunnan säilyttäminen, ympäristövaikutusten hyväksyttävä taso, sosiaalistaloudelliset edut, kokemukseen perustuva suunnittelu ja mukautukset. Metsänhoitoyksikön tasolla voidaan käyttää 23 indikaattoria: 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. metsävarojen tai hoitoyksikköjen oikeudellinen luokittelu; hoitosuunnitelman olemassaolo; alueen selkeä rajaaminen; laittomien hakkuiden tai toisen alueelle tunkeutumisen toteutuminen tai toteutumatta jääminen; toimilupia koskevien sopimusten kesto; hakkuita koskevien virallisten sääntöjen olemassaolo; maaperän tuottavuus pitkällä aikavälillä; oiV luettelo kasvilajeista ennen hakkuita; kaadettujen puiden määrä ja nostetut määrät hehtaaria kohden; säästettyjen puiden määrä hakkuiden jälkeen; selvitys vuosittain tuotetuista puumääristä; nettotuotantoala; selvitys vuosittain hakatuista pinta-aloista; ekosysteemien suojelu toimilupaa koskevalla alueella tai hoitoyksikössä; kasvustolle aiheutuneiden haittojen laajuus hakkuiden jälkeen; 8. 9. 10. 11. 12. 13. 14. 15. 16. maaperälle aiheutuneiden haittojen laajuus; 17. 18. maaperän eroosion laajuus ja vakavuus; 19. 20. 21. metsätöistä saadun hyödyn luonne ja merkittävyys; 22. 23. vesien suojelua varten annetut säädökset; työllistettyjen henkilöiden määrä; jokitörmien ja muiden suojeltavien valuma-alueiden laajuus ja alueellinen jakautuminen; paikallisyhteisöjen kuuleminen; säädökset, joiden tavoitteena on ottaa metsänhoidossa huomioon metsän perinteiset käyttötarkoitukset. ITTO:lla on erilaisia esittelyalueita muutamissa puuntuottajamaissa, joissa toteutetaan hankkeita trooppisten metsien kestävän hoidon tutkimiseksi ja tarkentamiseksi. Hyväksytyt kriteerit eivät kuitenkaan ole ITTO:n jäsenmaita velvoittavia. Niiden tehtävänä on yksinomaan auttaa määrittelemään hoitomenettelyjen parannuksia. Kriteerit ja indikaattorit ovat äärimmäisen hyödyllisiä välineitä, joilla tuetaan metsänhoidon laadun parantamista erottamattomana osana kestävää kehitystä maissa, joissa niitä käytetään. Näiden kriteerien asettamista ei ole kuitenkaan aina pidetty myönteisenä asiana. Niiden avulla voidaan epäilemättä arvioida valtion yleistä politiikkaa tai metsän hyödyntämistä hoitoyksikön tasolla, mutta niiden avulla ei voida silti mitata yhdenmukaisuutta yksittäisten metsähakkuiden kannustuslausekkeen sääntöjen kanssa. Tämä ei helpota yleisen täytäntöönpanoa, sillä vietyjen tuotteiden ja metsien kestävää hoitoa koskevien sääntöjen mukaisesti käsiteltyjen materiaalien määrittelyn välille ei voida vahvistaa minkäänlaista vuorovaikutusta. Ilman mitattavissa olevaa vuorovaikutusta ympäristönormien soveltaminen voidaan taata maakohtaisesti ainoastaan yleisellä tasolla. tullietuusjärjestelmän IV. PÄÄTELMÄT On varmaa, että ITTO on yksi kansainvälisen tason liikkeelle panevista elimistä "kaupan ja ympäristön" alalla. ITTO:n standardit, joiden tavoitteena on parantaa ympäristöalan kansallisia politiikkoja ja arvioida metsänhoidon käytäntöjä, ovat luultavasti ainoat, jotka ovat tällä hetkellä kansainvälisesti hyväksyttäviä. ITTO:n kriteereitä ei ole kuitenkaan suunniteltu käytäntöjen mittaukseen paikallisella tasolla. Niitä ei voida näin ollen käyttää tuotteiden sertifiointitarkoituksiin. Sertifioinnin ongelmaa käsiteltiin pitkään ITTO:n 20:nnessä istunnossa toukokuussa 1996. ITTO päätti syventää tätä aihetta edelleen ja siirtää keskustelun ITTO:n neuvoston 23:nteen istuntoon, joka pidetään marraskuussa 1997. On lisäksi korostettava asiaa koskevien ITTO:n tutkimusten analysoinnin täydentämiseksi, että kestävää kehitystä käsittelevän toimikunnan suosituksesta Yhdistyneiden kansakuntien talous- ja sosiaalineuvoston vuonna 1995 perustama hallitustenvälinen metsäpaneeli on myös antanut kansainvälisellä tasolla yhteensovitettuja toimintaehdotuksia metsien säilyttämisen ja kestävän hoidon alalla, myös metsien kestävän hoidon kriteereistä ja indikaattoreista, joita olisi kehitettävä kansallisella ja alueellisella tasolla. «K YLEISET PÄÄTELMÄT Edellä esitetystä voidaan tehdä useita päätelmiä, toisaalta yleisen keskustelun kehittymisestä ja toisaalta yleisen tullietuusjärjestelmän ympäristölausekkeen täytäntöönpanosta: 1. Kriteerien ja indikaattorien kehittyminen on aiheuttanut eräitä muutoksia metsää koskeviin käytäntöihin, joiden tavoitteena on metsien kestävä hoito. Kansainväliset aloitteet voivat toimia liikkeelle panevana voimana. Maiden välillä on luotu useita yhteyksiä, joilla edistetään vuorovaikutusta, avautumista, tiedottamista, avoimuutta, osallistumista ja kuulemista koskevia periaatteita. Eri aloitteiden avulla toteutettu työ on osoitus myönteisestä poliittisesta tahdosta konkreettisten tulosten saavuttamiseen. Kriteerien ja indikaattorien kehittäminen on saanut kansainvälisellä tasolla aikaan myönteisiä tuloksia, jotka voidaan tiivistää seuraavasti : • suurempi osallistuminen metsistä käytävään maailmanlaajuiseen vuoropuheluun, • keskustelun suurempi kansainvälisyys kunnioittamalla metsäomaisuutta koskevaa valtioiden itsemääräämisoikeutta, • yhteistoiminnan edistäminen ja keskinäisen luottamuksen parantaminen, • selkeästi määriteltyjen tavoitteiden asteittainen asettaminen, • • • perusmallin luominen vastaavia toimintoja varten. liike yksimielisyyden aikaansaamiseksi, tiedotuksen parantaminen, lausekkeen täytäntöönpanossa. "Kansainvälisesti hyväksyttyjen 2. Mitä tulee ympäristölausekkeeseen, tutkimusten tulos voi vain kannustaa yhteisöä etenemään tekniseen tämän määrittelyyn liittyy kuitenkin eräitä vaikeuksia, jotka voitaisiin ottaa huomioon kannustavan ympäristölausekkeen riippumattomien järjestöjen työt, joita ei voida ottaa huomioon objektiivisina ja kiistämättöminä viittauksina, toimivaltaiset kansainväliset elimet ja erityisesti ITTO eivät ole antaneet sääntöjä, joita voitaisiin käyttää metsänhakkuita koskevan ympäristöllisen edistymisen mittausvälineinä, sillä hyväksytyt kriteerit ovat itse asiassa toimintaohjeita, joita sovelletaan maiden metsäpolitiikkaan, mutta niihin ei sisälly mitään kynnystä niiden tosiasiallisen soveltamisen määrittämiseksi. jätetään huomioimatta valtiosta soveltamisessa. Jos sääntöjen" valvontajärjestelmän Tutkimusten nykyisessä vaiheessa ei siis voida harkita viennin täytäntöönpanoa. Tämä merkitsisi sitä, että yhteisö antaa itse oman tulkintansa ITTO: n toimintaohjeiden soveltamisesta, mikä on vastoin yleisestä tullietuusjärjestelmästä annetun asetuksen 8 artiklaa, tai että se tunnustaa kunkin edunsaajamaan erilaiset tulkinnat, mikä olisi hallitsematonta. Tämän vuoksi on harkittava vaihtoehtoa, jonka mukaisesti ITTO:n kaikkien toimintaohjeiden suuntaan varmistetaan tai maiden pyrkimykset maakohtaisesti. Tällaisessa lähestymistavassa painotetaan enemmän vuoropuhelua ja standardoinnin edistymistä kuin sääntöjen ankaraa noudattamista. On itsestään selvää, että tämä suunnitelma mahdollistaa erittäin yksinkertaisen valvonnan. Sitä vastoin saatu etu voi olla pelkästään symbolinen siinä määrin, että edunsaajat voivat luopua siitä kiinnostuksen puutteessa. Se ei siis ole, päinvastoin kuin sosiaalilauseketta koskeva vaihtoehto, lähestymistapa, joka asettaa etusijalle paikan päällä saavutetut tulokset, vaan pikemminkin poliittinen signaali. noudattaminen tähän 3. On korostettava, että yhteisön on vielä jonkin aikaa tyydyttävä panemaan täytäntöön trooppisista metsistä saatuihin tuotteisiin rajoittunut lauseke. Se on vahinko, sillä tarpeet ovat hyvin suuret c£é muuallakin, erityisesti maataloudessa. 1 Kansainvälisesti tunnustettujen kriteerien vaatimusta ei voida kuitenkaan ohittaa tämän lausekkeen soveltamiseksi. Ainoastaan trooppisen metsän alalla on sitouduttu tähän kehitykseen. Yhteisön on kannustettava muita elimiä kehittämään muita aloja koskevia kriteereitä. 1 Olisi kuitenkin tarkasteltava mahdollisuutta sisällyttää tietyt maataloustuotteet (esimerkiksi katkaravut) tämän lausekkeen soveltamisalaan, jos niitä viljellään tai kasvatetaan oloissa, jotka vastaavat mangrove-metsien kaltaisten metsien kestävän hoidon periaatteita. ISSU 1024-4492 KOM(97) 260 lopullinen ASIAKIRJAT FI 11 05 14 10 Luettelonumero : CB-C0-97-248-FI-C ISBN 92-78-20620-2 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg Jr