title: Rapport om tillämpning av kompensationssystemet för extra kostnader för avsättning för vissa fiskeriprodukter från Azorerna, Madeira, Kanarieöarna och det franska departementet Guyana

eurovoc_concepts:
economic development
financial equalisation
fishery product
peripheral region
regional aid

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION * Tir Bryssel den 22. 07. 1997 KOM(97) 388 slutlig RAPPORT OM TILLÄMPNING AV KOMPENSATIONSSYSTEMET FÖR EXTRA KOSTNADER FÖR AVSÄTTNING FÖR VISSA FISKERIPRODUKTER FRÅN AZORERNA, MADEIRA, KANARIEÖARNA OCH DET FRANSKA DEPARTEMENTET GUYANA (framlagt av kommissionen) INNEHÅLL Förord 1. 1 Inledning 1. 2 Särskilt stöd för avsättning för vissa fiskeprodukter 1. 3 Rapportens innehåll Tillämpning av systemet i berörda regioner I. AZORERNA II. MADEIRA III. KANARIEÖARNA IV. GUYANA 3 4 5 6 16 27 49 p:\uper\projet\005sv. doc FQRQRP Inledning Rådet har genom sina beslut 89/687/EEG1, 91/314/EEG2 och 91/315/EEG3 inrättat särskilda åtgärdsprogram som är anpassade till avlägset belägna områden och ögrupper i gemenskapens yttersta periferi. Dessa program har skapat en lämplig ram för åtgärder inom de olika verksamhetsområden som särskilt bör uppmärksammas när det gäller att u+5ka det gemenskapsstöd som krävs för att minska de permanenta påfrestningarna på dessa regioner (programmen Poseidom, Poseican och Poseima). Programmen syftar till att vid tillämpningen av gemenskapspolitiken beakta dessa regioners särskilda förhållanden och villkor som beror på att de är avlägset belägna och ögrupper. De är ekonomiskt beroende av ett fåtal produkter, de har en dubbel roll som både region inom gemenskapen och territorier belägna bland utvecklingsländerna, vilket påverkar det ekonomiska och sociala livet i dessa regioner. Programmen är en symbol för gemenskapens nödvändiga solidaritet med dessa regioner i yttersta periferin, för att de skall kunna bli en del av den gemensamma marknaden, och de är avsedda som referensramar för tillämpningen av gemenskapspolitiken i dessa regioner. I den gemensamma deklarationen om regionerna i yttersta periferin som är bilagd fördraget om Europeiska unionen erkänns att det krävs särskilda åtgärder för dessa regioner för att göra det möjligt för dem art uppnå den genomsnittliga ekonomiska och sociala nivån inom gemenskapen4. Rådet har antagit en rad program som omfattar ett 1 EGT nr L 399, 30. 12. 1989 2 EGT nr L 171,29. 6. 1991 3 EGT nr L 171,29. 6. 1991 4 Deklarationens fullständiga text lyder : "Konferenser erkänner att de mest avlägsna regionerna i gemenskapens yttersta periferi (de franska utomeuropeiska departementen, Azorerna, Madeira och Kanarieöarna) karaktäriseras av allvarlig strukturell underutveckling som förvärras av flera förhållanden (stora avstånd, ökaraktär, liten yta, svåra topografiska och klimatmässiga förhållanden, ekonomiskt beroende av ett fåtal produkter) som, till följd av sin bestående natur och kumulativa verkan, allvarligt hämmar deras ekonomiska och sociala utveckling. Samtidigt som bestämmelserna i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen och sekundärlagstiftning automatiskt är tillämpliga på de yttersta regionerna, är det konferensens uppfattning att det trots detta är möjligt att besluta om särskilda åtgärder för att bistå dessa regioner i den mån och så länge som det finns ett objektivt behov av att vidta sådana åtgärder med hänsyn till regionernas ekonomiska och sociala utveckling. Sådana åtgärder bör syfta till att fullborda den inre marknaden under hänsynstagande till den regionala verkligheten för att göra det möjligt för de yttersta regionerna att uppnå den genomsnittliga ekonomiska och sociala nivån inom gemenskapen. " p:\uper\projet\005sv. doc 3 flertal näringslivssektorer, däribland fiskesektorn som har en särskild betydelse för dessa regioners socioekonomiska utveckling. faktorer, Flera särskilt de exklusiva ekonomiska zonernas omfattning och sysselsättningen som skapas av den verksamhet som är knuten till sektorn, motiverar ett synsätt inom gemenskapen som beaktar denna omfattning och samtidigt de svårigheter som uppstår på grund av att dessa regioner är avlägset belägna. I detta sammanhang är de särskilda programmen en lämplig ram för att genomföra en rad åtgärder som gör det möjligt för dessa regioner att successivt integreras i den inre marknaden med de fördelar som uppstår när deras ekonomier närmar sig samma utvecklingsnivå som återstoden av gemenskapen. Särskilt stöd för avsättning för vissa fiskeprodukter Avsaknaden av regionala marknader och de extra transportkostnader som redan nämnts medför konstant svåra villkor när det gäller tillgång till försäljningsställen. Det är en situation som är gemensam för de tre regionerna i yttersta periferin. Gemenskapen har därför beslutat att ingripa till förmån för producenterna i dessa regioner när det gäller avsättning för fiskeprodukter, genom att 19925 inrätta ett nytt system som blivit mycket framgångsrikt. Detta system förlängdes 1994 genom rådets förordning (EG) nr 1503/946, som gjorde det möjligt att stödja avsättning för de mest berörda arterna genom försäljning utanför gemenskapen, under förhållanden liknande dem som gäller för de ekonomiska aktörerna på det europeiska fastlandet. När det gäller regionerna Azorerna och Madeira bör det noteras att den lokala konservindustrin har en produktionsvolym som motsvarar nära hälften av exporten och sysselsätter en betydande andel av den aktiva befolkningen. De särskilda förhållandena i dessa regioner, som uppstår eftersom de är små och på grund av den geografiska belägenheten, medför extra kostnader vid produktion och försäljning, vilket försvagar konkurrenssituationen i förhållande till liknande verksamhet på det europeiska fastlandet. Lönenivåerna inom denna sektor är därför betydligt lägre än genomsnittet inom gemenskapen. De avgörande faktorerna är industrins verksamhetsvillkor: extra kostnader för transporter och finansiella kostnader på grund av att produktionsfaktorerna är bundna (framförallt salt, olja och burkar), extra kostnader för energi och försäkringskostnader knutna till transporterna. Detsamma gäller Kanarieöarna där de extra kostnaderna även beror på råvaror, energi och transportkostnad. Situationen är liknande i Guyana där utöver ovannämnda faktorer även särskilda omständigheter tillkommer som gör villkoren för utnyttjande ännu svårare (avsaknad av fartygskrediter för finansiella kostnader, behovet av att upprätta omfattande lager av reservdelar för fartygen, skillnad i inköpspris för fartygen vid kontinentens varv, eftersom ett lokalt utbud saknas, exportkonkurrens från tredje land i Syd- och Centralamerika, som åtnjuter gynnsamma villkor enligt gemenskapsrätten). Den beskrivna situationen kan inte överbryggas på kort tid. Det har 5 Kommissionens beslut av den 30 juli 1992 om beviljande av gemenskapsstöd till vissa särskilda åtgärder för att genomföra Poseima - EGT nr L 248, 28. 8. 1992. 6 EGT nr L 162, 30. 6. 1994 p:\uper\projet\005sv. doc 4 därför visat sig nödvändigt att fortsätta de åtgärder som inletts med hjälp av ett rättsligt instrument som gör det möjligt att införa en stabil referensram för berörda ekonomiska aktörer, vilket också konkretiserats genom rådets förordning (EG) nr 2337/957 som innebär att systemet bibehålls fram till och med den 31 december 1997. Rapportens innehåll fiskeriprodukter I enlighet med artikel 6 i rådets förordning (EG) nr 2337/95 av den 2 oktober 1995, om upprättande ett kompensationssystem för de extra kostnader som vid saluföringen av franska vissa lägen8, är departementet Guyana orsakas av dessa områdens extremt perifera kommissionen skyldig att lägga fram en rapport för Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om tillämpningen av de planerade åtgärderna, i förekommande fall tillsammans med lämpliga förslag. från Azorerna, Madeira, Kanarieöarna och det Föreliggande rapport utgör, inom ramen för de upprättade bestämmelserna, en beskrivning av resultaten av stödsystemet för avsättning för vissa arter som produceras i de berörda regionerna (tonfisk på Azorerna och Madeira, tonfisk, sardiner och makrill på Kanarieöarna och räkor i Guyana). Den redogör även för de särskilda villkor som fiskesektorn för närvarande ställs inför när det gäller arter med betydande avsättning och redogör för gemenskapens framtida åtgärder på området. TILLÄMPNING AV SYSTEMET I BERÖRDA REGIONER 7 EGT nr L 236, 5. 10. 1995 8 Förordning som nämns i föregående punkt. p:\uper\projet\005sv. doc I, AZORERNA 1 Pen allmänna ekonomiska situationen Ögruppen Azorerna består av nio öar, uppdelade på tre grupper - den västra (Flores och Corvo), den mellersta - (Terceira, Graciösa, Säo Jorge, Pico och Faial) och den östra (Säo Miguel och Santa Maria) - som ligger utsträckta i ett långsmalt område i VNV- ÖSÖ riktning, som mäter 630 km gånger 130 km, mellan latituderna 39° 43' 23" n. b. och 36° 55' 43" n. b. , och longituderna 24° 46' 15" v. l. och 31° 16' 24" v. l. , i den södra delen av område 10 enligt Internationella rådet för havsforskning (ICES). Azorerna utgör en geografiskt isolerad region som ligger 1 600 km från den portugisiska fastlandskusten och 4 000 km från Förenta staternas sydkust. Till denna isolering kommer också den stora spridningen av öarna sinsemellan, vilket ytterligare markerar ökaraktären. Öarna Faial och Pico är de som ligger närmast varandra - cirka 6 km, medan de som ligger längst från varandra - nästan 630 km - är Santa Maria och Corvo. Den stora spridningen av öarna och deras isolering från kontinenterna och sinsemellan har gjort att de definieras som en utsträckt exklusiv ekonomisk zon (938 mil km2). Befolkning och sysselsättning Azorernas befolkning som påtagligt sjunkit sedan 1960 låg på totalt 237 795 invånare den 31 december 1991 (datum för den senaste folkräkningen). Enligt beräkningar uppgick befolkningen i slutet av 1994 till 240 520 invånare. Regionens aktiva befolkning uppgick i slutet av tredje kvartalet 1996 till ungefär 94 121 personer, av vilka 89 184 utgjordes av anställda. Andelen arbetslösa i regionen uppgick under det tredje kvartalet 1996 till 5,2 % av den aktiva befolkningen. Azorernas, som ligger långt borta från fastlandsregionerna och både har begränsad yta och befolkning samt en låg bruttonationalprodukt, har de grundläggande kännetecknen för små öekonomier. Produktionen är koncentrerad/specialiserad på produkter från primärsektorn, av vilka några är föremål för industriell beredning. Primärsektorn är klart och tydligt den som uppvisar de bästa avkastningsnivåerna. Öarna utgör en exklusiv ekonomisk zon på 938 000 km. Huvudregionen utnyttjar denna ekonomiska potential genom att effektivt och rationellt dra nytta av havets tillgångar, såväl till självförsörjning som till beredning och export till fastlandet och utlandet. p:\uper\projet\005sv. doc 2. Fiskerisektorns betydelse i regionen Om man ser till fisket i regionen bör man särskilja mellan två verksamheter. Å ena sidan fisket efter tonfisk, som utnyttjas nästan helt och hållet till konservindustrin och är avsedd för export till fastlandet och vissa europeiska länder. Å andra sidan har vi i mycket mindre skala fisket efter olika pelagiska och bottenlevande arter, som är avsedda för intern konsumtion och export av färsk och fryst fisk. Handelsbalansen för fiskeriprodukter är mycket positiv och har kommit att utvecklas i fördelaktig riktning. Exporten av fiskeriprodukter utgör nästan 60 % av regionens totala export, med Italien som främsta kund. Handelsbalans (1000 esc. ) 1994 1995 PRODUKTER Imp. Exp. Saldo Imp. Exp. Saldo Fisk, blötdjur och kräftdjur 756 031 269 109 618 893 2015619 1 396 726 till Produkter livsmedelsindustrin (Tonfiskkonserver) Andra produkten ) TOTALT 2 203 308 1 949 488 1 549 646 1 549 646 0 -63 2 435 0 -2 435 2 959 339 2 218 34 621 328 3 565 265 2 943 937 Handel med utlandet IMPORT EXPORT PRODUKTER 1989 1994 1989 1994 lOOO(esc) % lOOO(esc) % lOOO(esc) % lOOO(esc) % Fisk, blötdjur 234 500 2,4 % 740 805 5,2 % "2 413 000 56,1 % 2 959 339 58,4 % kräftdjur och konserver Andra produkter TOTALT 9 637 300 97,6 % 13 432 143 94,8 % 1 889 000 43,9 % 2 105 207 41,6% 9 871 800 100,0 % 14 172 948 100,0 % 4 302 000 100,0 % 5 064 546 100,0 % (*) Innefattar import av fiskefartyg. p:\uper\projet\005sv. doc Allmän beskrivning av fiskerisektorn Fiskezoner Fiskeansträngningen på Azorerna är koncentrerad till fiskezoner på mindre än 500 m djup (kustbältet och fiskebankarna), vanligtvis utmärkta som potentiella fiskezoner. Härifrån kommer nästan all bottenlevande fisk och den största delen av de pelagiska arterna, särskilt den tonfisk som landas i regionens hamnar. Vad beträffar den exklusiva ekonomiska zonen Azorernas inneboende möjligheter måste man ta hänsyn till följande faktorer: Den exklusiva ekonomiska zonen Azorernas tillgångar står långt ifrån i proportion till dess storlek, eftersom den är beroende av en mängd faktorer som till stor del begränsar dess inneboende möjligheter (särskilt i jämförelse med zonerna på kontinentalsockeln): - avsaknaden av kontinentalsockel, - förekomsten av fiskebankar som är utspridda på oceanplatån och skilda åt av stora djup, vilka utgör ett hinder för de bottenlevande arternas vandring liksom den troliga förekomsten av undre lager, - de kuperade och karakteristiskt djupa bottnarna som på ett ofördelaktigt sätt avgör villkoren för ekosystemet. - ögruppens geografiska läge som gör den till en zon som är utsatt för instabila naturförhållanden, - tillflödet av vattenmassor från söder som utgör en osäker miljöfaktor, - den låga primäravkastningen i denna zon jämfört med den på kontinentalsockeln, -De azoriska fiskarnas utnyttjande av den exklusiva ekonomiska zonen Azorernas tillgångar kommer emellertid att ökas avsevärt, särskilt genom moderniseringen av flera områden inom sektorn. Fiskeflottan Typ av fartyg och vad som kännetecknar dem Regionens fiskeflotta är alltjämt bristfällig och otillräcklig, om vi skall ta hänsyn till den exklusiva ekonomiska zonens geografiska utsträckning. För närvarande utgörs fiskeflottan av cirka 1 747 fartyg med en total lastkapacitet i storleksordningen 13 063 registerton. p:\uper\projet\005sv. doc Azorernas fiskeflotta - tonnage och maskinstyrka Område ZON SEGMENT SITUATION DEN 30. 06. 96 AZORERNA Kustzoner och Polyvalenta Nr 1745 Res. 11 80 Maskinstvrkaa 44 766 gemenskansvatten Havsgående Internationella vatten och tredje lands vatten 2 1 583 2 354 TOTAL 1747 13 063 47 120 Maskinstyrka i kilowatt Det stora flertalet är små fartyg som verkar nära kustbältet eller mycket nära kusten och som ägnar sig åt att fånga små bottenlevande arter som taggmakrill och spansk makrill, med motorer på under 75 kilowatt som tar fångster av storleksordningen några hundra kilo och därför betecknas som utövare av "lokalfiske". Det finns cirka 268 fartyg av något större dimensioner och större räckvidd som betecknas som utövare av "kustfiske". De verkar i allmänhet nära kusten, men de största ur denna kategori närmar sig de "bankar" som är belägna inom 200-milszonen. Deras verksamhet utgörs av fiske av tonfisk och andra vandrande och bottenlevande arter. Fiskeflottan för tonfisk utgörs för närvarande av 34 fartyg, av vilka 15 är oberoende redares egendom och 19 direkt eller indirekt hyrs ut av konservföretagen. En stor del av dessa fartyg förfogar över förvaringsmöjligheter av fångsten genom nedsänkning i is, vilket möjliggör att man kan ligga ute och fiska cirka åtta dagar i följd. Huvudsakliga fångsttekniker Sätten att utöva fiske varierar mycket mellan fartyg för lokal- och kustfiske, och ofta används flera sätt på samma fartyg. Man kan dela upp fångstteknikerna i tre kategorier: krok-, nät- och instängningstekniker. Redskapen krok, ringnot, masknät och fällor har införts längs hela kusten. Något som också har betydelse, om än mer lokal sådan, är drivnät. De olika fångstteknikerna används för fiske av bestämda arter; till exempel används nät och spö särskilt för tonfisk och trål för att fånga bottenlevande fisk som kummel, vrakfisk, pagell, teleskopabborre och havsbraxen. Sysselsättning Storleken på den direkta sysselsättningen inom fiskeflottan ligger på 4,400 man som arbetar till sjöss och innefattar fiskare och andra yrkesgrupper. Med tanke på att antalet p:\uper\projet\005sv. doc sysselsatta aktiva anställda 1995 låg på 87 888 personer uppskattas 5 % av befolkningen vara direkt knutna till fisket. Den största delen av fiskarna verkar på fartyg inom lokalfisket, ofta på deltid. Inom kustfisket arbetar nästan samtliga yrkesfiskare på heltid. Antal registrerade fiskare ÅR 1992 1993 1994 ANTAL 4 436 4 433 4 081 1995 4 420 På senare år har stora ansträngningar gjorts på området för yrkesutbildning. Fiskehamnar Betydelse och läge Den geografiska spridningen av den azoriska ögruppen gör att det finns fiskehamnar längs hela kusten. För närvarande finns det 49 fungerande hamnar, som till största delen är av mycket små dimensioner. Bara tre hamnar, de på Ponta Delgada (Doca), Santa Cruz (Horta) och Praia da Vitöria (fortfarande under uppförande) - erbjuder säkert skydd under alla förhållanden tack vare konstgjorda, skyddande pirer för fartyg med stor dräktighet. I praktiken kan ingen utveckling av fisket ske om det inte finns hamnar som är utrustade med goda arbetsförhållanden. Härav följer att det är nödvändigt med mycket stora investeringar i hamnarnas infrastrukturer. De viktigaste landade arterna På Azorerna är fisket efter tonfisk och liknande arter mycket viktigt och utgör cirka 57 % av de landade arterna. Fångsten varierar alltefter år beroende på de onormala miljöförhållanden som bekräftats i Nordatlanten, vilket man kan lägga märke till i översikten som följer. Azorerna är för övrigt en av de regioner inom gemenskapen som fiskar mest tonfisk på gemenskapsvatten. De bottenlevande fiskarterna utgör 26 % av den fisk som levereras färsk. De viktigaste arterna bland dessa är kummel, teleskopabborre, vrakfisk, havsruda, chokladhaj, pagell och vit svärdfisk, av vilka man landar ungefar 3,200 ton. Bland de små pelagiska arterna utmärker sig den viktiga taggmakrillen, som man fångar omkring 2000 ton av. Av blötdjur och kräftdjur utmärker sig endast liten bläckfisk, som man under 1995 fångade 250 ton av. p:\uper\projet\005sv. doc 10 Landad fisk på Azorerna (utveckling) Enhet: ton. ARTER 1992 1993 1994 1995 TONFISK 6216 10 676 6 591 11 689 Storögd tonfisk 2 439 4 158 1 895 Bon it Vit tonfisk Andra BLÖTDJUR Liten bläckfisk Andra KRÄFTDJUR 2 554 2 243 3 360 1 209 4 275 1 335 14 89 76 13 42 0 117 108 9 34 1 124 113 10 22 4915 592 6 183 0 261 250 11 24 ANDRA ARTER 7 550 7 808 8012 8 482 Kummel Teleskopabborre Spansk makrill Vrakfisk Taggmakrill Havsål Svärdfisk Havsruda Chokladhaj Pagell Vit svärdfisk Andra TOTALT 442 575 304 234 327 652 265 309 284 698 353 428 290 581 474 240 1 255 1 739 1 781 1 820 339 344 611 761 431 255 320 404 357 591 430 264 312 288 388 309 520 373 266 461 450 321 573 778 1 998 2 149 2 278 2 229 13 897 18 635 14 749 20 457 p:\uper\projet\005sv. doc 11 Frysmagasin På Azorerna finns tre offentliga frysmagasin i bruk i hamnarna Vila do Porto på Santa Maria," Santa Cruz på Faial och Madalena på Pico. Nästan all djupfryst fisk i dessa magasin är avsedd att tillgodose den lokala industrin. Beredning och saluföring Beredning När man på Azorerna talar om beredning av fiskeriprodukter betyder det nästan uteslutande att tala om produktion av tonfiskkonserver. Konservindustrin som infördes på ögruppen för ungefär 60 år sedan omfattar i dag totalt 4 företag som äger fem fabriker utplacerade på fyra olika öar - Säo Miguel, Säo Jorge, Pico och Faial. Dessa företag tävlar på den nationella och internationella marknaden på särskilda villkor som dikteras av det som särskilt kännetecknar den verksamhet som utövas på Azorerna. - Råvaran är säsongsbetonad, fångas helt nära fabrikerna, och nästan all produktion sköts av den lokala industrin, - Övriga tillbehör vid produktionen (olja, vinäger, salt, förpackningar etc. ) är dyrare beroende på kostnaderna för transport och långtidsförvaring, - Energin är dyr och tillgången oregelbunden, vilket nödvändiggör att man inrättar egna anläggningar för att producera elektricitet, vilket är dyrbart och binder kapital som bättre skulle kunna utnyttjas i den direkta produktionsverksamheten. I följande översikt sammanställs den mängd fisk som använts inom den regionala konservindustrin under de senaste fem åren: Mängd beredd fisk 1992 1993 1994 1995 1996 9 985*697 9 509 682 7 568 760 8 592 646 8 597 635 Den ökade produktionskapaciteten och moderniseringen av några fabriker har möjliggjort för företagen att behålla sin export. Den externa marknaden för kvalitetsfisk är de azoriska konservernas viktiga destination, med den italienska marknaden som största kund. På grund av att produktionen av tonfiskkonserver är beskaffad så att den kräver mycket arbetskraft, är denna del av produktionen en viktig arbetsgivare i regionen, särskilt för kvinnlig arbetskraft. p:\uper\projet\005sv. doc 12 Saluföring Saluföringssektorn består av små och medelstora företag, vars verksamhet i grunden består av att exportera färsk eller djupfryst fisk samt tonfiskkonserver. Med undantag av tonfisk, som nästan helt och hållet används i konservproduktionen i azoriska fabriker (emellertid med undantag av arten "vit tonfisk " som helt och hållet går till export), saluförs större delen av den fisk som fångas i azoriska vatten, framför allt den som har ett högre handelsvärde, på den nationella och internationella marknaden. Fiskeflottans och fångsternas utveckling Den azoriska fiskeflottan har genomgått några omstruktureringar såväl vad beträffar tillträde till verksamheten för nya fartyg som nedläggning av andra. Härigenom strävar man efter att förse regionens flotta med fartyg som kan säkerställa att förvaringsförhållandena för fångsten ombord förbättras och rationellt utnyttja havets tillgångar, såväl för självförsörjning som frakt till fastlandet och utlandet. Ökningen av antal verksamma fartyg medför inom kort en ökning av fångstmängderna och följaktligen av den fångst som landas i regionen. Man förutspår att fångsterna kommer att öka enligt följande: Fångstutveckling 1997 1998 1999 2000 9 000 11 500 9 500 12 500 10 000 13 500 10 500 14 500 BOTTENLEVA NDE FISK TONFISK TOTALT 20 500 22 000 23 500 25 000 Vilken verkan tillämpningen av kompensationssystemet fått Situationen före systemets inrättande Genom rådets beslut 91/315/EEG av den 26 juni infördes ett program som särskilt var anpassat för att bemöta Madeiras och Azorernas avlägsna läge och ökaraktär. Senare, då kommissionen genom beslut 99/448/FEG beviljade ett finansiellt stöd till bestämda åtgärder för att bemöta Azorernas och Madeiras avlägsna läge, erkände man att det finns svårigheter hos dessa båda ögrupper som hindrar dem från att fullt ut delta i den inre marknadens dynamik och att de har en eftersatt ekonomi jämfört med andra europeiska regioner. p:\uper\projet\005sv. doc 13 I praktiken innebär de specifika förhållanden för ögruppen Azorerna som bestäms av deras ringa storlek och läge i yttersta periferin en uppenbar merkostnad för produktion och saluföring av konserver, vilket snedvrider konkurrensvillkoren jämfört med liknande verksamheter på det europeiska fastlandet och får klart negativa återverkningar på ersättningsnivåerna inom tonfisksektorn. För en harmonisk tillväxt av sektorn och i syfte att komplettera de investeringar som gjorts på andra områden, var det viktigt att skapa sådana villkor att befintliga industrienheter kunde öka sin produktionskapacitet och på så vis göra dem mer lönsamma och kapabla att ta hand om all fisk som fångats av regionala fartyg. 3. Följder av systemets tillämpning för sysselsättning och exportflöden samt marknadernas reaktioner De stöd som beviljats inom ramen för kompensationssystemet för de förhöjda kostnader som beror på läget i gemenskapens yttersta periferi och avyttringen av bestämda fiskeriprodukter har gjort att en balanserad och varaktig stabilitet möjliggjort för såväl redarna som industrin att hålla sin verksamhet inom godtagbara marginaler. Vid tillämpningen av detta system skapades 240 nya arbetstillfällen i de fyra befintliga företagen. Ett bland dessa ersattes av en ny fabrik belägen nära en zon som är mycket beroende av fisket. Företagens export av hela sin produktion till den externa marknaden, till priser som ligger nära de nationella och europeiska inom samma bransch garanterar de azoriska redarna att alla deras fångster tas om hand av industrin. Det bekräftas att det finns en allmän tillfredsställelse såväl hos redarna som industriägarna vad beträffar tillämpningen av detta system på Azorerna. 4. Identifiering av systemets förmånstagare och mekanismer av administrativ natur Systemets förmånstagare Kompensationssystemets förmånstagare är de redare inom tonfisket vars fartyg var registrerade i regionens hamnar och som utövar sin verksamhet inom de exklusiva ekonomiska till zonerna ögrupperna Azorerna och Madeira, och tonfiskkonservindustrin. Också befraktare av utländska fiskefartyg, som utövar sin verksamhet inom den exklusiva ekonomiska zonen Azorerna, kan bli förmånstagare. ägarna Administrativa åtgärder Till följd av offentliggörandet av rådets beslut 92/448/EEG av den 30 juli, av rådets förordning (EG) 1503/94 av den 27 juni och rådets förordning (EG) nr 2337/95 av den 9 oktober medverkade den självständiga regionen Azorerna genom Regionala sekretariatet för jordbruk och fiske vid utarbetandet och ett senare offentliggörande i Portarias officiella tidning som fastställer normerna för tillämpningen av gemenskapsstöden till konservindustrisektorn. Ansökningar om utbetalning av stöd kan lämnas in varje kvartal av redare och industriägare till det regionala sekretariatet för jordbruk och fiske. Efter granskning av mottagna ansökningar tilldelar detta regionala sekretariat det nationella p:\uper\projet\005sv. doc 14 institutet för stöd till jordbruk och fiske (IFADAP) uppgiften att sköta utbetalningarna enligt vederbörligt organiserade förfaranden. Utbetalningar för de kvantiteter tonfisk som kommer från befraktning och import sker endast vid varje årsskifte, efter slutlig granskning av de leveranser som skett under året. IFADAP är den myndighet som ansvarar för åtgärdens uppföljning och finansiella förvaltning. SLUTSATS Den ovan beskrivna situationen visar att tillämpningen av det system som infördes 1992 för tonfisk har verkställts på ett ganska tillfredsställande sätt, vad beträffar den årliga genomsnittsmängd som fastställdes och med tanke på de förmåner som involverade ekonomiska aktörer drar nytta av. Å andra sidan måste man ta hänsyn till hur man skall hantera de merkostnader som motiverar att detta system finns kvar i ovan beskrivna former. Detta innebär att de betydandeavståndet till marknaden för denna produkt fortsätter att orsaka merkostnader för utnyttjandet som lokala aktörer inte har möjlighet att klara av. Eftersom så är fallet är en fortsatt tillämpning av ersättningssystemet för denna produkt lämplig. 5. Bottenlevande arter vid Azorerna På senare år har produktionen och saluföringen till fastlandet och utlandet av Azorernas bottenlevande arter kommit att få en stor betydelse för den lokala verksamheten. De bottenlevande fiskarterna utgjorde under 1996 29 % av den färska fisken, av vilka de viktigaste arterna var kummel, teleskopabborre, vrakfisk, havsål, havsruda, nordisk beryx, chokladhaj, pagell och vit svärdfisk, med landningar av dessa arter i storleksordningen 3,900 ton. Fångsterna av bottenlevande arter fångas till stor del av Azorernas fiskeflotta. Större delen utgörs av små fartyg som verkar invid kustbältet. Det finns ungefar 268 större fartyg med större rörelsefrihet som förflyttar sig ända till "fiskebankarna" inom den exklusiva ekonomiska zonen. Dessa fartyg sysselsätter direkt 4 000 fiskare, vilket under 1995 utgjorde ungefar 90 % av den till sjöss registrerade arbetskraften det året. Merparten av den fångst som fångas i azoriska vatten, framför allt den som är av högt handelsvärde, saluförs på den nationella och internationella marknaden. I följande översikt framgår vilken fangstmängd som gick till export (bruttovikt = fångst + is + box) via flyg under 1995 och 1996 samt dess främsta destinationer: p:\uper\projet\005sv. doc 15 Export ay färsk fisk DESTINATION Ton % Ton % 1995 1996 USA Kanada Portugisiska fastlandet Madeira Europa Övriga 127 260 3516 101 381 118 2,82 % 5,77 % 78,08 % 2,24 % 8,46 % 2,62 % 155 236 2,950 463 32 123 3,92 % 5,96 % 74,51 % 11,69% 0,81 % 3,11 % TOTALT 4 503 100,00 % 3,959 100,00 % Exporten av bottenlevande arter belastas av merkostnader beroende på flygtransporten (det enda transportsättet som möjliggör att fångsten når konsumenterna utan att undergå förändringar i fråga om kvalitet) i form av en minimiavgift för transport som tas ut av det flygbolag som har monopol på förbindelserna med fastlandet och på arbeten som rör emballering och luftkonditionering (isotermiska boxar och is). För att ge kompensation för denna situation tycks det vara lämpligt att inom området för Poseima-programmet godkänna en intervention som kan kompensera de merkostnader och nackdelar som beror ,på ökaraktären och det ytterst perifera läget vid export av färsk fisk till fastlandet och utlandet. De arter som skall inbegripas är av högt handelsvärde och de mest eftersökta på konsumentmarknaderna som havsruda (inklusive pagell), vrakfisk, nordisk beryx, teleskopabborre och vit svärdfisk. Genomsnittet för den årliga exporten ligger på ungefar 3 500 ton. IL MADEIRA 1. Den allmänna ekonomiska situationen i regionen Stommen i den autonoma regionen Madeiras produktion visar på ett tydligt yttre beroende. Madeira ligger i nordöstra Atlanten, mellan 30° V 38" och 33° T 34" nordlig bredd och 15° 51' 11" och 17° 15' 52" västlig längd. p:\upertprojet\005sv. doc 16 Om vi utgår från ön Madeiras yttersta punkter och de yttersta punkterna i de geografiskt mest närliggande områdena ser vi att ön La Palma i Kanarieöarna ligger närmast, på cirka 400 km avstånd, följt av Cabo Sin på den afrikanska kusten, cirka 625 km, och Lissabon, omkring 950 km. Avståndet som skiljer regionen från den europeiska huvudstaden - Bryssel - är ungefar 2 700 km fågelvägen. Dessa avstånd visar att Madeira, utöver att vara en öregion, är ett av de mest perifera områdena i Europa och i Europeiska gemenskapen. Regionen utgörs av en ögrupp som består av de bebodda öarna Madeira och Porto Santo och av en samling småöar som bildar Ilhas Désertas och Ilhas Selvagens. Ogruppens sammanlagda yta är cirka 779 km. Samtliga öar har vulkaniskt ursprung, med branta och buktande kustlinjer, kuperade landformer och djupa dalar. Madeira är den största ön i arkipelagen och här återfinns så gott som hela regionens befolkning. Av dess totala yta kan cirka 34 % utnyttjas för bosättning och jordbruk. Naturligt begränsande faktorer - Extremt kuperad terräng, branta dalsidor till följd av kraftig erosion. - I allmänhet mager jordmån. - Böljande kust som här och var höjer sig som mycket höga branter. - Havsbotten som stupar tvärt utanför kusten. Viktigaste följder - Ökade kostnader och tidsförlust på grund av den kuperade terrängen, vilken begränsar möjligheterna att skapa arbetstillfällen och byggande. - Svårigheter i planeringen av arbeten och byggen som kräver jordtransporter, på grund av den sammansatta och varierade jordskorpan på vissa platser i regionen. - Minskade möjligheter att främja sol- och badturism på grund av att lämpliga stränder för direkt nyttjande av havet saknas. - Relativt knappa fiskeresurser, beroende på den brant sluttande havsbottnen, vilket har till följd att vattnen är fattiga på plankton. Faktorer som bestäms av regionens läge Kännetecken - Ökaraktär. - Stora avstånd till kontinenten, det ytterst perifera läget. p:\uper\projet\005sv. doc 17 Viktigaste fö^der - Isolering och långsam utvecklingstakt, något som ger en mängd återverkningar på regionens liv i dess helhet (ekonomi, socialt nätverk, arbetskraftens kompetens, utbildning etc). - Specifikt regionala problem, vissa svårigheter att formulera dessa och infoga dem i politiken och programmen nationellt och inom gemenskapen. Faktorer förknippade med det förflutna (före självständigheten) Kännetecken - Begränsade investeringar. - Centralisering. Viktigaste följder (från och med självständigheten) - Svagt utvecklat och sårbart ekonomiskt nätverk. - Dåliga förbindelser inom regionen, vilket senare har tvingat fram stora investeringar. - Betydligt lägre levnadsstandard än hos befolkningen i övriga landet. - Starkt yttre beroende. Befolkning och sysselsättning Även om alla slags åtgärder och instrument under utvecklingsprocessen på Madeira och Porto Santo hela tiden har syftat till att först och främst gynna befolkningen är det utan tvekan så att en majoritet av människorna på de båda öarna fortfarande utmärks av sin låga levnadsnivå. Det är framför allt på områden som löner, utbildning, yrkesutbildning och olika kriterier på välstånd som regionen ännu har en lång väg att gå för att uppnå en levnadsstandard som skulle placera befolkningen på samma nivå som de övriga ländernas, till och med de minst utvecklade, inom Europeiska gemenskapen. Regionen har under de senaste fem åren visat en försiktig befolkningstillväxt (0,7 %), vilket betyder att ögruppen för närvarande (1996) har 255 100 invånare, och en befolkningstäthet på 327,5 invånare/km. Arbetslösheten ligger på 4,68 %, vilket motsvarar 5 238 personer. Sysselsättningsnivån är 43,9 %. Indelningen av de sysselsatta i de olika huvudnäringarna ser ut på följande sätt: tjänstesektorn (60,6 %), industrisektorn (27,7 %) och jordbrukssektorn (11,7 %). p:\uper\projet\005sv. doc 18 Det kan nämnas att praktiskt taget hela den yrkesverksamma befolkningen i huvudstaden Funchal, där nästan hälften av ögruppens invånare är bosatta, är sysselsatt inom tjänstesektorn. Det i att lätt landsbygdskommunerna på ön Madeira. förstå primärnäringens betydelse är också Den exklusiva ekonomiska zonen Regionen förfogar över en exklusiv ekonomisk zon på cirka 110 000 nautiska kvadratmil, mer än 500 gånger större än dess landyta. Topografiskt kännetecknas den av frånvaron av kontinentalsockel, en begränsad kontinentalbrant och en djuphavsslätt som ligger på i genomsnitt 4 000 m djup och som mest sträcker sig till cirka 5 400 m djup. Djuphavsbottnens enformighet bryts här och var av mindre områden med en del undervattensgrund, som även brukar kallas för bankar. 2. Fiskerinäringen i regionen Verksamhetens lokala betydelse för varje ö i relation till den totala ekonomiska verksamheten Den absolut största och viktigaste delen av fiskerinäringen är koncentrerad till två landsbygdskommuner, nämligen Câmara de Lobos och Machico. Antalet fiskare, affärsmän, arbetare inom industrin och tjänstemän i statsförvaltningen som är direkt knutna till denna näringsgren är 2 150, vilket motsvarar 2% av den yrkesverksamma befolkningen. En jämförelse med andra näringsgrenar Madeiras ekonomi uppvisar, på grund av de begränsningar som nämnts ovan, ett starkt yttre beroende och en mycket negativ handelsbalans. Såväl jordbruks- som industrisektorn vilar i de flesta fall på en bräcklig struktur. Med tanke på de permanenta svårigheter som några av dessa näringsgrenar dras med spelar fiskberedningssektorn en framträdande roll när det gäller exporten, utöver att öka värdet hos produkterna, med de fördelar som det ger för ekonomin i allmänhet och för fiskerinäringen i synnerhet, nämligen beträffande avsättning för produkter, sysselsättning och lönsamhet. Beskrivning av befintlig infrastruktur Fiskehamnar Den viktigaste landningshamnen ligger i Funchal och omsätter omkring 10 000 ton färsk fisk per år, vilket motsvarar cirka 95 % av den landade fisken i regionen. Andra betydelsefulla hamnar, med hänsyn till mängd landad fisk, är de i Porto Santo, Caniçal och Câmara de Lobos. Ytterligare en hamn, belägen i Porto Novo i Santa Cruz kommun, har nyligen byggts ut och moderniserats och är i huvudsak avsedd för landning av fisk direkt till de fiskeriproduktsfabriker som finns i området. p:\uper\projet\005sv. doc 19 Kylanläggningar Av regionens tolv hamnar är endast fem försedda med kylanläggningar. Utöver dessa har regionstyrelsen förvärvat en kylanläggning i Santa Cruz kommun, och som efter att ha fått vissa förbättringar togs i drift 1993. De tjänster som erbjuds vid kylmagasinen är frysning, lagring, kylning och försäljning av is. Nästan all fryst fisk går till den regionala industrin. Överskottet går till industrier på Azorerna och fastlandet. Fiskeflotta oeh fiskemetoder Den regionala fiskeflottan består av små fartyg och uppgår till sammanlagt 538 stycken. räckvidd, otillräckliga Den övervägande delen utgörs av navigationshjälpmedel och utrustning för att finna fisken och bristfälliga förhållanden för besättning och i fråga om säkerhet och lagring av fiskefångster ombord. träbåtar med liten De minsta båtarna används främst för att fånga olika arter med metrev och krok. De fartyg som är avsedda för fiske av svärdfisk är något större, med en längd på 8-15 meter, och använder släpdörj. Ringnot används för att fånga små pelagiska arter. Det finns 5 fartyg som har tillstånd att använda denna metod. Tonfiskfartygen är större än de övriga, med en längd på 18-30 meter, och tonfisken fångas med hjälp av nät och spö. Så gott som samtliga fartyg bedriver fiske i kustbältet och i vatten tillhörande de portugisiska exklusiva zonerna. Landad fisk Tabellen nedan visar volymen av den landade tonfisken och svärdfisken i förhållande till volymen av all landad fisk i regionens hamnar. p:\uper\projet\005sv. doc 20 Landad fisk på Madeira 1992-1996 Art 1992 1993 1994 volym (%) värde (%) volym (%) värde (%) volym (%) värde (%) tonfisk 8 095 61,5 1 068 49,1 4 752 45,7 567 35,3 5 245 50,8 709 38,2 svärdfisk 2 812 21,4 676 31,2 3 466 33,6 640 39,9 3 132 30,3 683 36,8 övriga 2 261 17,1 426 19,5 2 151 20,7 400 24,8 1968 19,1 467 25 totait 13 168 100 2 170 100 10 342 100 1607 100 10 345 100 1859 100 Art 1995 1996 volym (%) värde (%) volym (%) värde (%) tonfisk 8 851 64,1 1 205 54,4 6331 54,0 1 180 52,0 svärdfisk 3 432 25,0 634 28,6 3 279 28,0 662 29,2 övriga totalt 1 484 10,9 380 17,0 2 116 18,0 429 18,8 13 767 100 2 219 100 11726 100 2 271 100 Konseryindustrip Den regionala konservindustrin består för närvarande av fyra fabriker. Produktionskapaciteten hos dessa fabriksenheter ligger på omkring 40 ton råvara per dag och i genomsnitt cirka 4 000 ton per år, med undantag av 1992 då produktionen översteg 6 200 ton. Det skall påpekas att två av dessa anläggningar inledde sin produktion i början av 1997, varför siffrorna ovan bör komma att ändras avsevärt under innevarande år. Så gott som samtliga framställda produkter är av regionalt ursprung och har fångats av fartyg som är registrerade i regionens hamnar. Den råvara som används är i huvudsak tonfisk och liknande och slutmålet för den färdiga produkten är gemenskapsmarknaden. Antalet sysselsatta inom denna industri uppgår till 395 personer. p:\uper\projet\005sv. doc 21 Tillämpning av Poseima-programmet 1992-1996 (tonfisk) År Produktion (kg) Värde (escudos) Regional Import Totalt Näringsidk are Fartygsägar e Totalt 1992 6 207 893 1993 3 408 040 0 0 6 270 893 203 804 023 0 203 804 023 3 408 040 22 152 260 88 609 040 110 761 300 1994 3 036 512 772 076 3 758 588 27 888 723 90 132 676 118 012 400 1995 5 538 966 0 5 538 966 41054 816 164 235 881 205 290 697 1996 2 387 872 112 460 2 500 332 21 867 012 70 802 793 88 505 868 Totalt 20 642 238 834 536 21 476 774 316 766 834 413 771 390 730 538 224 Industriell beredning av fisk Tonfiskindustrin i sin helhet är utan tvekan den viktigaste delen i Madeiras fiskerinäring. Omkring 1 000 personer uppskattas vara direkt eller indirekt sysselsatta inom denna sektor. För närvarande är fyra beredningsföretag verksamma, vilkas produkter helt och hållet är avsedda för de portugisiska och italienska marknaderna. De villkor som ligger till grund för skapandet av gemenskapsstöd till tonfisksektorn uppfylls alltjämt, eftersom ögruppens specifika förhållanden inte har ändrats, vilka innebär merkostnader för produktion och saluföring av varorna, med negativa återverkningar på lönsamhetsnivån i sektorn. Den skrivelse som utarbetades och lades fram 1992 i samband med den första studien som ledde fram till att ett stödsystem till denna sektor inrättades gäller ännu utan ändringar. Inom sektorn finns även en fabrik för filetering av svärdfisk. fabriksenhet Denna avslutade 1997. i full drift beräknas bli 7-8 ton råvara per dag, för en Produktionskapaciteten framställning av 3-4 ton färdig vara. Näringsidkarna är mycket nöjda med den uppskattning varan har vunnit, såväl på den regionala marknaden som på de andra marknader där den har presenterats och de tror att handeln har utmärkta framtidsutsikter. försöksverksamhet i början sin av Fabriken ger sysselsättning åt 45 personer, de flesta kvinnor. Ytterligare några företag har etablerats, med produktion i liten skala, men som ändå bidrar till en positiv utveckling av denna sektor. p:\uper\projet\005sv. doc 22 Det finns anledning att hoppas att fler initiativ av det här slaget skall komma att förverkligas inom en nära framtid. Resultat av gemenskapens kompensationssystem för merkostnader Situationen innan kompensationerna infördes När Europeiska gemenskapernas råd 1991 genom beslut 91/315/EEG inrättade ett särskilt åtgärdsprogram för att bemöta Madeiras och Azorernas avlägsna läge och ökaraktär och kommissionen året därpå genom beslut 92/448/EEG beviljade ett gemenskapsstöd för vissa särskilda åtgärder för att bemöta Madeiras och Azorernas avlägsna läge och ökaraktär, särskilda underutvecklingsproblem som hindrar dessa båda ögrupper från att delta fullt ut i aktiviteten i den inre marknaden utan även de nackdelar som beror på deras geografiska situation, deras speciella orografi, de stora bristerna i infrastrukturen och den allmänna ekonomiska eftersläpningen. erkände man förekomsten några bara inta av För Madeiras och i synnerhet dess fiskerinärings vidkommande märktes i slutet av 1980- talet och i början av 1990-talet de första positiva resultaten av åtgärderna för att modernisera flottan, genom ökade fångster, framför allt av tonfisk. Detta ledde till att överskott uppstod, på grund av dålig industriell infrastruktur, vilket skapade allvarliga problem för producenterna beträffande avyttring och prisnivå. som För att få till stånd en harmonisk tillväxt av sektorn och för att komplettera de investeringar (hamninfrastruktur, redan hade gjorts på andra områden kylanläggningar och fiskeflotta) var det nödvändigt att skapa förutsättningar för att inrätta fabriksenheter, inriktade särskilt på att tillvarata den volym tonfisk som fiskeflottan klarade av att fånga. För att denna utvecklingsstrategi skulle lyckas var det nödvändigt att skapa förutsättningar för lönsamhet för fabriksenheterna, som hade stora driftskostnader, beroende på bland annat ökaraktären och avlägsenheten, som det var viktigt att avhjälpa. Tillväxten av sektorn, inom vilken det 1991 endast fanns en fabrik i drift och 1996 fanns fyra verksamma, är alltså förenad med tillämpningen av Poseima, som gör att fabrikerna i regionen och de på fastlandet kan konkurrera på lika villkor. 3. Tillämpningen av kompensationssystemet och dess konsekvenser sysselsättningen, exportflödet, marknadens agerande for Som redan har påpekats var det inte av någon slump som konservfabriker med normal åretruntdrift etablerades vid samma tidpunkt som Poseima började tillämpas. Dessa stöd har gett sektorn en hållbar stabilitet och låtit såväl ägare av konservfabriker som fartygsägare få acceptabla marginaler för sina verksamheter. Under den period som Poseima har tillämpats 'lar redan omkring 300 arbetstillfällen skapats, i de tre företag som inledde sin verksamhet under 1990-talet. Om dessa företag lyckas få avsättning för sina varor på exportmarknaden kommer de att behöva tillgodoses med råvaror, vilket gör att all den fisk som inte går till konsumtion blir ämnad för industriell beredning och att det dessutom kan förekomma att man byter p:\uper\prqjet\005sv. doc 23 fiskekvot med Azorerna när den lokala produktionen inte räcker till, vilket ger fartygsägarna en garanti, såtillvida att de kan få full avsättning för den fångade tonfisken. Kort sagt har konservexporten mellan 1990 och 1996 fyrdubblats och sysselsättningen inom sektorn har ökat i samma grad, och vad som är viktigare, ökningen har varit stabil. Tonfiskmarknadens uppträdande har varit bestående, vilket har konstaterats med stor belåtenhet av såväl fiskare och fartygsägare som av ägarna av de regionala konservfabrikerna. De sistnämnda har till och med börjat bygga en ny fabrik, för att ersätta den äldsta av de enheter som nu är i drift. 4. Vilka är förmanstagarna till kompensationssystemet och hur administrationen? fungerar Förmanstagarna är de samma och administrationen fungerar på samma sätt som på Azorerna (se ovan). SLUTSATSER Den situation som har beskrivits ovan visar att tillämpningen av kompensationssystemet, som infördes 1992, beträffande tonfisk har skett på ett mycket tillfredsställande sätt, med hänsyn till den genomsnittliga fångstmängd per år som har kunnat fastställas och med tanke på vinsterna för de inblandade ekonomiska aktörerna. Å andra sidan måste man komma ihåg att problemen som skapade de merkostnader som berättigar till kompensationsstödet kvarstår på de sätt som beskrivits tidigare. Detta innebär att produktens ansenliga avstånd från marknaden fortsätter att skapa merkostnader för bedrivande av verksamheten, något som de lokala aktörerna inte kan göra någonting åt. Därför är tillämpningen av kompensationerna för denna produkt alltjämt berättigade. 5. Svärdfisken i Madeiraregionen Fisket av svärdfisk i vattnen runt Madeira har gamla anor och omkring 40 % av yrkesfiskarna försörjer sig på denna verksamhet. Landningarna av denna art ligger på runt 3 500 ton per år och motsvarar ungefär 1/3 av de totala fiskfångsterna som landas i regionens hamnar. Att döma av de vetenskapliga undersökningar som har gjorts i samband med att arten har fångats finns det inga som helst tecken på en negativ utveckling av beståndet, vilket bevisas av att den genomsnittliga fångstvikten och fångststorleken har legat på en jämn nivå under femton år. Svärdfisken är en art som kan betraktas som underutnyttjad. Faktiskt har utnyttjandet genomgått avsevärda förändringar under de senaste åren. Antalet fartyg i fiskeflottan har minskat och även antalet fiskedagar per år har blivit färre. Sålunda kan man konstatera en nedgång i fiskeansträngningen från och med 1992. Denna lämpliga fiskeansträngning påverkar skyddsåtgärder rörande den här sortens fiske, vilka har välkomnats av den regionala förvaltningen och vilka går ut på att kontrollera antalet fiskedagar och antalet fisketurer under lekperioden. Det bör emellertid påpekas att det alltid är enbart fullvuxna individer som fångas, något som också bekräftas av att ingen ung fisk förekommer på det djup där fångsterna görs. storlek. Därutöver inte beståndets finns p:\uper\projet\005sv. doc 24 Beträffande den regionala konsumtionen utgör svärdfisken ett av de viktigaste inslagen i kosten på Madeira. Den är också tämligen uppskattad på exportmarknaden. Exportmarknaden är den huvudsakliga destinationsorten för denna produkt, och exporten utgör 90 % av den del av råvarorna som går till industriell beredning. Fram till innevarande år begränsades fångsterna av svärdfisk till hur mycket färsk fisk den regionala marknaden klarade av att ta till sig, eftersom det inte fanns någon industriell beredning alls. För att bemöta denna situation, och härigenom skapa möjligheter till ökade fångster, godkändes tre fabriksprojekt för beredning och saluföring av denna art. Europeiska gemenskapen har godkänt och deltar i dessa projekt, som man också anser uppfyller ytterligare en viktig aspekt, nämligen att ge ökad sysselsättning i det här fallet åt cirka 60 personer, huvudsakligen unga kvinnor, något som på ett konkret sätt bidrar till att få folk att stanna kvar i sina hemorter. Dessa tre fabriker har tillsammans en total kapacitet att bereda max 2 000 ton råvara svärdfisk per år. De tre fabriksenheterna, av vilka två redan är i drift och den tredje på väg att bli färdig, bedriver verksamhet för filetering och frysning, och producerar framför allt för den europeiska marknaden men även i viss mån för tredje land. De speciella förhållandena i ögruppen som kännetecknas av små dimensioner och det ytterst perifera läget, medför emellertid uppenbara merkostnader i produktionen och saluföringen av produkterna, vilket försämrar möjligheterna att konkurrera med liknande verksamheter på den europeiska kontinenten och har klart negativa återverkningar på lönsamheten och sysselsättningen inom denna sektor i regionen. SLUTSATSER Merkostnaderna i saluförandet av denna art finns på de områden där de ekonomiska aktörerna är verksamma. Dessa merkostnader härrör från utgifter för sjötransport (inklusive försäkringar), de särskilt höga energikostnaderna och lagring av råvara och färdig produkt. Dessa omständigheter borde utgöra ett tillräckligt skäl för en gemenskapsåtgärd som kompenserar merkostnaderna för avyttringen av denna art. I enlighet med de gjorda beräkningarna i storleksordningen 1 800 ton, vilket motsvarar den mängd råvara som ingår i produktionen avsedd för export. skulle det uppskattade värdet baseras på en årlig volym 6. Förutsättningarna på Madeira att exportera spansk makrill Fisket av spansk makrill (Scomber japonicus) i vatiien runt Madeira har en lång historia, och det finns även en tradition på beredningsområdet, även om man sedan 1985 av olika skäl inte har använt sig av denna art i konservproduktionen. Fem manuellt tillverkade fartyg har licens att fånga makrill med ringnot och cirka 90 fiskare är beroende av denna verksamhet för sin inkomst. p:\uper\projet\005sv. doc 25 Fångsterna förr om åren uppgick till omkring 1 000-1 200 ton per år, vilket motsvarar ett bruttovärde av ungefar 100-120 miljoner escudos. Konsumtionen av färsk makrill är obetydlig och det är därför nödvändigt att exportera fisken. I och med att en ny konservfabrik, som ger sysselsättning åt 170 personer, kan man förvänta sig en ökning av fångstvolymerna, eftersom tillgången i havet är mycket stor. Därtill kommer att betingelserna för beredning och avyttring på marknaden på alla sätt liknar dem för tonfisksektorn. Under det första kvartalet 1997 noterades en stark tillväxt för till beredningsfabrikerna för tonfisk, och bidrar härigenom till upprätthållandet eller ökningen av verksamhetsnivån, vilket är viktigt för bevarandet av sysselsättningen, produkten, förädlingsvärdet och näringens konkurrenskraft. för makrill och den utgör ett komplement industriell beredning Fångsterna under innevarande år bör komma att uppgå till omkring 2 000 ton. Den industriella produktionen är helt inriktad på export till Italien. De speciella förhållandena i arkipelagen ger emellertid upphov till betydande merkostnader i produktionen och saluförandet av varan, vilket försämrar möjligheterna att konkurrera med liknande verksamheter på den europeiska kontinenten och får klart negativa återverkningar på lönsamheten och sysselsättningen i regionen. till följd av Merkostnaderna för avyttringen av denna art härrör från utgifter sjötransporter som går tomma och transporter av tillsatsämnen, lagring, elenergi samt försäkringar och klareringskostnader i samband med transporter. SLUTSATSER Med hänsyn till förutsättningarna för produktion och avyttring av denna art vore en gemenskapsåtgärd i form av kompensation för konstaterade merkostnader avseende den volym som bereds och exporteras (2 000 ton) synnerligen önskvärd. Denna produktion spelar ingen stor roll för näringen i sin helhet men ur ett socioekonomiskt perspektiv är den av stor betydelse, nämligen beträffande sysselsättningen. p:\uper\projet\005sv. doc 26 III. KANARIEÖARNA INLEDNING Fisket har historiskt sett varit en betydande ekonomisk verksamhet på Kanarieöarna genom ögruppens placering mitt i havet i ett mycket fördelaktigt klimat. Den östligaste delen av ögruppen ligger 115 km från den afrikanska kusten och den nordligaste delen 1 100 km från Cadiz, den närmaste hamnen på det spanska fastlandet. Avståndet till Madrid, den största marknaden för fiskkonsumtion med 172 000 ton per år, äi i 600 km. Ögruppen består av sju öar uppdelade på två provinser, Las Palmas och Santa Cruz, med en total yta på 7 273 km vilket utgör 1,44 % av hela Spaniens yta. Det småskaliga och kustnära fisket har samexisterat i mer än trehundra år med fisket vid den sahariska fiskebanken, vars verksamhet i viss mån har förmörkat det mycket mer begränsade småskaliga och kustnära fisket med mindre resurser. Fisket har således haft en stor betydelse på öarna och varit en av de grundläggande ekonomiska resurserna. På vissa öar som Lanzarote är fisket den näst viktigaste näringsverksamheten efter turismen. Kusterna på de olika öarna är till största delen branta, varför de erbjuder få vikar, bukter och ankringsplatser. Det finns inga plater mellan öarna, utan vattendjupet mellan dem överstiger 3 000 m på vissa ställen. Arkipelagens bottnar består i sin tur av basisk bergrund och lava, fulla av kratrar, vilket gör det omöjligt att tråla, något som är vanligt i andra hav. Fiskarterna i havet kring öarna undervattensgeologi har en unik sammansättning. liksom bottenförhållandena och i ögruppens Djupen kring öarna rymmer mer än 350 fiskarter, ett antal som är ovanligt i andra delar av Atlanten. Dessa arter anpassar sig bra till den oregelbundna bottenstrukturen i vattnet kring arkipelagen vilket beror på de mikroklimat som existerar i djupen mellan öarna. Denna artrikedom i dessa näringsfattiga vattnen och i mikroklimaten i havet kring öarna beror på två faktorer: 1. De fiskarter som är speciella för norra Europa, Medelhavet och det tropiska Amerika når öarna tack vare att Kanarieöarnas kalla strömmar möter strömmarna från Gibraltar sund. 2. Arter från den afrikanska kusten når öarna på grund av de ständiga passadvindarna från Atlanten, vilka ändrar riktning vid mötet med vindarna från Sahara och för havsströmmen mot västra Kanarieöarna. Vattnen vid Kanarieöarna innehåller två typer av fiskarter: De bottenlevande arterna varierar men finns inte i sådan mängd att de gör industriell produktion möjlig. p:\uper\projet\005sv. doc 27 De pelagiska arterna, eller ytlevande arter såsom tonfisk, oxögonfisk, makrill, taggmakrill och sardiner, vilka strömmar till öarna i stora mängder. Kanarieöarnas vatten har speciella egenskaper beträffande salthalt och temperatur. Temperaturen ökar ju längre vattnet kommer från den afrikanska kusten, och blir upp till sex grader Celsius högre än temperaturen i samma vatten utmed den afrikanska kusten. Denna skillnad gör att havsfaunan vid öarna är annorlunda jämfört med den som finns utmed den afrikanska kusten, särskilt djupare än 200 m, beroende på mötet mellan undervattensströmmarna från Medelhavet och Atlanten. Det speciella med havets orografi och bristen på fiskeresurser i vattnen mellan öarna avgör att egentligen endast 5 % av fångsterna sker i de kanariska vattnen. Resten har traditionellt sett fiskats vid den sahariska fiskebanken. När dessa fångstområden 1975 hamnade under mauretansk och marockansk jurisdiktion blev fiskeflottan baserad på öarna tvungen att periodiskt förhandla om fångstvolym, reducera flottans storlek och betala licensavgifter för fiskerätten förutom att samarbeta på tekniska, yrkesmässiga och industriella områden med dessa länder. Dessa omständigheter medförde osäkerhetsmoment i den kanariska fiskesektorn. Bland de ovan nämnda resurserna på öarna är de pelagiska fiskarterna de viktigaste resurskällorna för det småskaliga fisket. Deras närvaro i de kanariska vattnen är säsongsbetonad och varierar till och med från år till år. De mest representativa pelagiska arterna är tonfiskarten thunnus obesus, bonit (katsuwonus pelamis), albacor (thunnus alalunga), tonfisk (thunnus thynnus) och gulfenad tonfisk (thunnus albacares). En betydande del av fiskeflottan som har öarna som bas, fiskar i de västafrikanska vattnen och fångar till stor del bläckfisk men även sardin, kummel, räkor, ansjovis och andra arter. Bläckfisken är den viktigaste resursen i den norra delen av Västafrika, såväl för fångstvolymen som för dess stora ekonomiska värde. Fångstområdena för bläckfisk ligger mellan Cabo Bojador och Kap Verde (Senegal). De viktigaste bläckfiskarterna är krake, sepia och kalmar. Krake hör till en enda art, Octopus vulgaris, medan sepia hör till sepiafamiljen med sina varianter officinalis, hieredda och berttheloti. Kalmar slutligen representeras av arterna loligo vulgaris och loligo forbesi. p:\uper\projet\005sv. doc 28 SOCIOEKONOMISKA FAKTA OM SEKTORN Är 1995 var Kanarieöarnas totala befolkning 1 601 498 invånare. Den arbetsföra befolkningen uppgick till 647 200 invånare. 518 000 personer var sysselsatta och 129 200 arbetslösa. Sysselsättningsnivån var 50 %. Andelen anställningar 40 %. Arbetslösheten uppgick till 23,73%. BNP fördelar sig på 5 % för jordbruket och fisket, 9 % för industrin, 7 % för byggnadsindustrin och 79 % för tjänstesektorn. Enligt aktuell kurs för pesetan uppgår BNP per capita och år till 1 719 167 pesetas. Fiskesektorn på Kanarieöarna står för 2 % av öarnas BNP. Kanarieöarnas flotta består enligt uppgifter från Secretaria General de Pesca Maritima av följande: Antal fartyg BEI TOTAL KW 2 472,10 1 220,10 1353 5 148,65 27 078,13 142 35 503,09 94 239,49 Kombinationsfartyg och bottentrålare i gemenskapsvatten Notfartyg, havstrålare, nättrålare etc. kring Kanarieöarna och i gemenskapsvatten Trålare och kombinationsfartyg på internationellt eller tredje lands vatten Notfartyg, havstrålare, nättrålare etc på internationellt eller tredje lands vatten 57 7 251,86 19 792,08 SUMMA 1554 48 375,70 142 329,81 Fiskarna i det småskaliga fisket utgör 53 % av den arbetsföra befolkning som sysslar med fiske även om de står för endast 23 % av produktionen. Resten hör till industriflottan. p:\uper\projet\005sv. doc 29 Enligt 1996 års uppgifter landades 74 946 ton färsk fisk och 153 053 ton fryst fisk. Anacefs industrifiskeflotta, ansluten till OPP 43, består av 156 fartyg på i genomsnitt 280 BRT med en sammanlagd besättning på 2 550 man och genererar ytterligare sysselsättning på omkring 12 000 arbetstillfällen Deras bläckfiskfångster ligger på omkring 50 000 ton per år, bortsett från år 1995 på grund av de problem som avtalet med Marocko gav upphov till. 50 % av fångsterna går till Japan och 50 % till EU-länder (varav 60 % till spanska fastlandet och 40 % till Italien, Portugal och Grekland). Sardinflottan med landningshamn i Arrecife på Lanzarote består av 8 fartyg på omkring 4 500 BRT med en sammanlagd besättning på 184 man. Fångsterna under 1996 låg på 122 000 ton fördelade på följande sätt: 93 % till förädling, 5 % till konserver och 2 % till djupfrysning. Den slutliga mottagaren för 90 % av såväl konserverna som den djupfrysta fisken är det spanska fastlandet och 100% av den förädlade fisken går till Lanzarotes fiskeindustri. Tonfiskflottan består av 60 fartyg på totalt 3 000 BRT och 400 besättningsmän. Tonfiskfångsterna uppgår till 20 000 ton per år. Den största delen går som färsk fisk till fastlandet och därefter är exporten till Japan och USA viktigast, bortsett från den del som går till konservindustrin. Det finns två fabriker på land, belägna på Lanzarote. En av dessa är bolaget Agramar, som förutom fiskmjöl och fiskolja hanterar färsk och djupfryst tonfisk. Man har genom sina frysanläggningar en djupfrysningskapacitet på 750 ton per dag och lagerkapacitet på 3 000 ton. Bolaget förfogar också över en isfabrik som producerar 140 ton per dag. Agramar sysselsätter direkt eller indirekt 315 personer. Fabriken har i år kapacitet att förädla 750 ton råvaror per dygn och har konstruerat en maskin som producerar drickbart vatten. En annan av Agramars verksamheter är saluföring av tonfisk, vilken brukar fraktas färsk till fastlandet och frysas ned för senare försäljning om det inte finns tillräcklig efterfrågan. Förra året inleddes försök med att rensa fisken och skära ut ryggpartiet som förpackades i plast och såldes framför allt i Las Palmas. Experimentet var tillfredsställande. Den andra fabriken är bolaget Garavilla som sysslar med konservering av sardiner och tonfisk med en produktion under 1996 på något mer än 200 000 sardinburkar, varav 50 % konsumerades på den europeiska marknaden. Resten skickades till tredje land. Garavilla sysselsätter direkt och indirekt 450 personer Konsumtionen av sardinkonserver i Spanien är relativt hög, även om Kanarieöarna har mycket svårt att konkurrera, på grund av den stora extrakostnaden per kilo som transporten till fastlandet innebär. Dessutom måste man till transporten lägga andra nödvändiga produktionsfaktorer som också drar ner konkurrenskraften: blecket till burkarna fraktas från fastlandet, kartongerna på Tenerife är jämförelsevis dyra, priset för dricksvattnet på Lanzarote etc. p:\uper\projet\005sv. doc 30 Beroende på fångsternas säsongkaraktär som ackumuleras i månaderna september till november och som praktiskt taget upphör mellan januari och maj är djupfrysningen en nödvändighet som innebär en högre kostnad. Av fiskmjölsproduktionen går 10 % till fastlandet, 40 % till EU och övriga 50 % skickas till Fjärran Östern. De viktigaste konkurrenterna är Chile och Peru. Vad gäller olja, går 20 % av den totala produktionen till det spanska fastlandet. Resten går till EU och nordiska länder där det används till mediciner, kosmetika och livsmedel. På dessa marknader är kvaliteten mycket viktig (mätt som jodinnehåll och surhetsgrad). Europeiska unionen har karaktäriserat Kanarieöarna som en lämplig zon för vattenbruk. Detta dras sedan tio år med stora svårigheter på grund av klimatet och de meteorologiska förhållandena. Man har redan tvingats överge produktionen av piggvar och languster, vilket gör att endast havsbraxen och havsabborre finns kvar. För dessa har man bara nått 20 % av den i FUP förutsedda produktionen. Av denna produktion går 80 % till Europa, företrädesvis till Italien. För vissa hamnar krävs också kranar för lossning av fisken och vågar direkt på kajerna för att kunna minska transportkostnaderna och kvalitetsförlusten p. g. a. att fisken måste föras långt ifrån lossningsplatsen för invägning. Trots dessa brister i infrastrukturen har det under de senaste åren har skett en mycket påtaglig förbättring vad gäller kylanläggningar. Fryskapaciteten i Santa Cruz de Tenerife är dock fortfarande lägre än behovet. Därför tvingas tonfiskflottan tvingas lossa i andra hamnar. Hamnen i Puerto de La Luz i Las Palmas tog 1995 emot 2 490 fiskefartyg på totalt 1 640 347 BRT med 225 950 ton fisk. p:\uper\projet\005sv. doc 31 UTVÄRDERING AV KONKURRENSEN MED GRANNLÄNDERNA INOM FISKESEKTORN De senaste årens utveckling av den marockanska exporten till Spanien, den största konkurrenten till den kanariska flottan, visar en jämn ökning från 25 859 ton 1986, med ett totalt värde av 5 509 miljoner pesetas, till 54 887 ton med ett värde av 23 501 miljoner pesetas. Viktigast är djupfryst bläckfisk med omkring 16 000 ton per år, en produktion som klart konkurrerar med motsvarande sektor på Kanarieöarnas breddgrad. Marockos förhållanden med total tullfrihet sedan 1987 vid införande av produkter till EU till följd av samarbetsavtalet, har gett landets produkter en gynnsammare hantering än de kanariska produkterna fram till dessa produkters totala integration i tullordningen 1993. Den japanska marknaden, ett av de viktigaste målen för de marockanska produkterna, har en fördelaktigare tullordning för de marockanska produkterna än för de kanariska då de senare lyder under den tullordning som tillämpas gentemot EU. Samtidigt måste påpekas, att Marockos produktionskostnader generellt sett ligger betydligt lägre än produktionskostnaderna i EU och följaktligen även på Kanarieöarna. Man kan sluta sig till att Marockos fiskesektor de senaste åren, tack vare de fördelaktiga lägre förhållandena som dess produkter möter på världsmarknaden och de produktionskostnaderna, påverkat den kanariska sektorn starkt negativt. Mauretanien nekar 1995 fortfarande EU:s fartyg tillträde till dess vatten. Emellertid lyckades man i november utverka tillstånd av Mauretanien att komma in med 18 bläckfiskfartyg, vilket delvis kompenserade det första halvårets minskning som orsakades av avtalet mellan EU och Marocko. SLUTSATSER Om någon av de negativa egenskaperna särskilt framträder i analysen av den kanariska fiskesektorn är det dess ständiga beroendeställning. - Beroendet av fångstplatser, framför allt de marockanska. - Beroendet av ett fåtal marknader, företrädesvis den japanska. - Beroendet av reducerade transportmöjligheter, en ofrånkomlig egenskap beroende på dess ökaraktär. - Beroendet av en enda emballagefabrik. p:\uper\projet\005sv. doc 32 - Beroendet av en enda konservfabrik. Men denna beroendeställning är inte den enda ogynnsamma omständigheten, eftersom en rad förändringar i konsumtionsmönstren gör att primärsektorn måste "producera" med högre kvalitet och mindre resurser. Kvalitets- och produktivitetsförbättringar framtvingar hela tiden ökade kostnader. Dessa kostnader blir dessutom mycket högre genom de långa avstånden till följd av det fysiskt isolerade läget. Den industriella fiskesektorn på Kanarieöarna har fått utstå en gradvis inskränkning och nästan dukat under i konkurrensen med tredje lands industri, vilken skyddas genom sina socioekonomiska särdrag (utvecklingsländer, deltagare i samarbetsavtal etc). Vi talar således om en ekonomisk sektor i Europa vars geografiska villkor tvingar till en hård konkurrens med länder som befinner sig i en utvecklingsfas och med vilka jämlika villkor bara kan nås genom kompensation för det isolerade läget och avståndet till de platser där de fysiska affärerna äger rum. p:\uper\projet\005sv. doc 33 ANALYS AV EXTRAKOSTNADER FÖR VARJE SEKTOR SEKTORN FÖR FÄRSK OCH DJUPFRYST TONFISK Tonfisk, som är mycket viktig sett till fångstvolymen, fiskas endast med krok, men med stor effektivitet. Framtiden för Kanarieöarnas fiskeriverksamhet beror i hög grad på utvecklingen av detta fiske och speciellt på hur man kan underlätta tonfiskförsäljningen i allmänhet. Fisket av tonfisk kan vara avgörande för det mer eller mindre intensiva användandet av resurserna i havet. Extrakostnaderna beror huvudsakligen på inkluderar försäkringar, hanteringskostnader samt hamn- och flygplatsavgifter för denna typ av transporter. Dessa kostnader uppgår för färsk tonfisk till 33,61 % av den totala kostnaden och för djupfryst tonfisk till 13,08 %. Man måste beakta att flygtransport är den enda möjligheten för öarna att frakta fisken till konsumenterna utan kvalitetsförsämringar. transportkostnader, vilka Nedan följer uppgifter för de senaste årens produktion i ton, liksom stöd som utbetalats med tillämpning av förordningen 2337/95, såväl för färsk tonfisk som för djupfryst. Poseican-stöd 1. - Ansökningar om stöd (ton) ÅR 1992 1993 1994 1995 TONFISK Antal ansökningar 194 174 186 172 Färsk Djupfryst TOTALT 4 095 4 903 11185 11703 7 184 2 746 1420 872 11279 7 649 12 605 12 575 p:\uper\projet\005sv. doc 34 2 - Beviljat stöd (ton) ÅR 1992 1993 1994 1995 TONFISK Antal ansökningar 194 174 186 172 UTBETALDA STÖDBELOPP 1) Saluföring av färsk tonfisk Färsk Djupfryst TOTALT 4 095 4 903 10 400 10 400 7 184 2 746 1420 872 11 279 7 649 11 820 11272 7G Antal ansökn. Ton Ecu/ton Ecu totalt Kurs Pesetas pesetas /ecu totalt 1992 125 4 095 150 614 250 149 91 697 547 1993 149 4 903 150 735 450 158 116 185 276 1994 190 10 400 125 1300 000 193 250 947 312 1995 149 10 400 151 1570 400 167 263 020 883 p:\uper\projet\005sv. doc 35 2) Djupfryst tonfisk Åi Antal ansökn. Ton Ecu/ton Ecu totalt Kurs pesetas /Ecu Pesetas totalt 192 151 7 184 50 359 200 149 53 625 849 2 746 50 137 300 158 21692 228 43 1 420 45 63 900 192 12 287 932 1992 1993 1994 1995 23 786 54 42 444 168 7 118 993 p:\uper\projet\005sv. doc 36 ANALYS AV EXTRAKOSTNADER FÖR VARJE SEKTOR Sektorerna för djupfryst och konserverad sardin och makrill Sardinsäsongen varar endast sju månader, från juni till december, i överensstämmelse med sardinens biologiska cykel. Det är därför nödvändigt att lagra råvaror och förädlade produkter för att kunna sälja produkterna året om. Detta motiverar en högre finansiell kostnad för lagerhållning, jämfört med fiskkonservfabrikerna på fastlandet, vilka kan vara i drift hela året med ett brett sortiment fiskeprodukter. DJUPFRYST SARDIN OCH MAKRILL Förutom de finansiella extrakostnader måste man också beakta extrakostnader för energi, förpackningar och emballage vilket är dyrare på Kanarieöarna än på Iberiska halvön och som medför en prisökning på 15 % för produkten. Till detta skall läggas de redan nämnda kostnaderna för havstransporter uteslutande på grund av regionens ökaraktär, vilka också inkluderar försäkrings- och expedieringskostnader samt hamnavgifter och som uppgår till 42,22 % av de totala kostnaderna, fob. Nedan följer uppgifter om fångster i ton och beviljade stödbelopp under de senaste åren genom tillämpning av förordning 2337/95. KONSERVERAD SARDIN OCH MAKRILL Skillnaden i kostnader mellan Iberiska halvön och Kanarieöarna gäller praktiskt taget alla nödvändiga produktionsfaktorer. Förutom att kostnaden för råvaran är lägre på Kanarieöarna (som exempel är priset per kilo för närvarande 219 pesetas lägre för Kanarieöarnas produkter), är såväl energi, förpackningar som maskinavskrivningar dyrare och de finansiella kostnaderna högre på ögruppen. Som framgår av följande tabell, är prisskillnaden för energi upp till 9 pesetas, för förpackningar 297 pesetas, för maskinavskrivningar 5 pesetas och för finansiella kostnader 325 pesetas. p:\uper\projet\005sv. doc 37 KANARIEÖARNA 114 1847 71 FASTLANDET 105 1550 66 1200 875 Energi Förpackningar Avskrivningar Maskiner Finansiella kostnader AVSKRIVNINGAR Extrakostnader för avskrivningar beror på två faktorer: A. Ett högre värde på maskiner och utrustning till följd av transporter till öarna och resor för tekniker och montörer för att starta upp anläggningarna. B. Det årliga avskrivningsbeloppet måste baseras på endast sex månaders verksamhet. GENERELLA OCH FINANSIELLA KOSTNADER De generella och finansiella kostnaderna överstiger de för fabriker på fastlandet beroende på att det är ett säsongsarbete under sju månader (juni-december) vilket följer sardinens biologiska cykel och framför allt regionens ökaraktär, vilken innebär transporter av hjälpmateriel, (som förpackningar, olja etc. ). Allt detta medför lagerhållning för att kunna tillgodose produktionen, liksom lagerhållning av förädlade produkter för tolv månaders avsättning. a^ Generella kostnader De delar som förorsakar dessa kostnader är följande: A) Reparationer och underhåll av maskiner och anläggningar, genom extrakostnader för reservdelar liksom teknisk hjälp genom arbetskraft utifrån, från andra öar eller fastlandet. för beräkning av B) Försäkringar. Extrakostnader försäkringspremier för såväl fast egendom som lager, reservdelar, råvaror och förädlade produkter. för ett högre basbelopp C) Kommunikationer. Högre konsumtion genom ett intensivare användande av telefon och fax, liksom försändelser av dokument och små reservdelar. D) Kostnader för administration och resor till fastlandet. Extrakostnader för hjälp genom tjänster avseende internrevision, administratörer och tekniker från det egna företaget liksom resor för personal från öarna till fastlandet. b) Finansiella kostnader Extrakostnader för lagerhållning av råvaror (burkar, emballage, lådor, olja, såser, förseglingar och andra delar), förädlade produkter och reservdelar för maskiner och p:\uper\projet\005sv. doc 38 utrustning för att garantera en väl fungerande produktionsutrustning, produktionsprocess och konkurrenskraftig vaksamhet gentemot marknaden. Till de extrakostnader som här har påvisats skall hela tiden läggas nödvändiga sjötransportkostnader, vilka är speciellt stora för denna produktion på grund av dess "dubbla ökaraktär", dess öbaserade produktion på Lanzarote, medan utskeppningen sker från en annan ö, Gran Canaria eller Tenerife. Nedan följer de figurer som visar tonvolymer och ansökta och beviljade stödbelopp i tillämpning av rådets förordning 2337/95. Sardinproduktion under säsongerna 1993 till 1996. ton KONSERVER DJUPFRYST 1993 1994 1995 1996 6 634 6 694 6 501 2 530 3 583 677 2 563 * Genom problem med Marocko Posejçan-stQd 1) Ansökningar om stöd (ton ) Ar 1992 1993 1994 1995 SARDIN/MAKRILL I Antal ansökningar Förädling Djupfrysning TOTALT 3 3 4 3 5 984 6 506 9 721 1 000 7Ô6Ï 9 136 13 337 1 676 f~Ö77 2 630 3 616 676 39 p:\uper\projet\005sv. doc 2) Beviljat stöd (ton ) SARDIN/MAKRILL TG Antal ansökningar Förädling Djupfrysning TOTALT 1992 1993 1994 1995 rxr 5 984 6 506 9 721 1077 2 630 3 616 1000 676 7 061 9 136 13 337 1 676 SUMMA BEVILJAT STÖD 3) Sardiner/Makrill för förädling Ton Ecu/ton Totalt ecu Kurs pesetas/ecu Totalt pesetas 1992 5 984 100 598 400 149 89 336 735 1993 6 506 100 650 600 158 102 790 289 1994 9 721 85 826 285 192 158 912 089 1995 1000 103 103 000 160 16 521075 4) Sardiner/Makrill för djupfrysning Ton Ecu/ton Totalt ecu Kurs pesetas/ecu Totalt pesetas 1992 1077 50 53 850 149 8 039 803 1993 2 630 50 131 500 158 20 773 308 1994 3 616 45 162 720 192 31293 818 1995 676 54 36 504 167 6 098 440 p:\uper\projet\005sv. doc 40 1992 1993 1994 1995 Ton Pesetas Ton Pesetas Ton Pesetas Ton Pesetas SARDIN Förädlad. 5 984 89 336 735 6 506 102 790 289 9 721 158 912 089 1000 16 521075 Djupfryst 1077 8 039 803 2 630 20 773 308 3 616 31293 818 676 6 098 440 TOTALT 7 061 97 376 538 9 136 123 563 597 13 337 190 205 907 1676 22 619 515 p:\uper\projet\005sv. doc 41 SLUTSATSER Den situation som har beskrivits på de tidigare sidorna visar att tillämpningen av systemet som fastställdes 1992 har fungerat synnerligen tillfredsställande för alla berörda fiskarter, såväl vid beräkningar av den produktion som drar nytta av systemet som för funktionen av detsamma. Den nytta de berörda ekonomiska aktörerna haft av detta system har gjort det möjligt för de berörda sektorerna att bibehålla en lämplig nivå på produktion och utveckling. De extra höga produktionskostnaderna för ögruppen, vilka har analyserats ovan, har inte ändrats och kommer inte att ändras inom en nära framtid. Orsaken till kostnaderna är nämligen de problem som det perifera läget förorsakar de kanariska producenterna. Det är därför uppenbart att försäljning av produkterna, enligt analys ovan, även i fortsättningen får dessa fastlandet. Dessa jämfört med producenterna på tilläggskostnader kan öarnas producenter inte klara att betala själva. tilläggskostnader fortsatt tillämpning av ett kompensationssystem Därför är en täcka tilläggskostnaderna helt berättigat för att underlätta saluföringen av produkterna på den europeiska marknaden, för att ge öproducenterna tillträde till den inre marknaden på samma villkor som fastlandets producenter. Det skulle vara omöjligt att nå samma villkor utan det stöd som det nuvarande systemet ger sektorn. för att p:\uper\projet\005sv. doc 42 ANALYS AV EXTRAKOSTNADER FÖR VARJE SEKTOR SEKTORN FÖR VATTENBRUK De första undersökningarna om fiskodlingar på Kanarieöarna inleddes 1978. Den självständiga regionen Kanarieöarna fastställde som en av sina prioriterade åtgärder att utveckla fiskodlingar, efter det att man väl hade fått bekräftat att dessa var möjliga att införa och slagit fast deras betydelse för att variera en ytterst ensidig ekonomi, baserad på några få verksamheter och produkter och med en fiskesektor med allvarliga strukturella problem och på märkbar tillbakagång. Dr* första programmet för vattenbruk som Spanien överlämnade till kommissionen för femårsperioden 1987-1991. bifölls genom beslut av kommissionen den 11 december 1987 (nr L 4, 7. 1. 1988). Målet för Spanien, och för Kanarieöarna inom det spanska kungariket, var att mot slutet av perioden uppnå följande årliga produktionsvolymer: TON ART TOTALT SPANIEN TOTALT KANARIEÖARNA Havsbraxen Havsabborre Piggvar 7 500 6 000 4 700 1400 500 200 I slutet av det första fleråriga utvecklingsprogrammet för vattenbruk, biföll kommissionen genom beslut av den 20 december 1991 (nr L 29, 5. 2. 1992) det andra fleråriga utvecklingsprogrammet, som Spanien ingav för perioden 1992-1996. För denna bibehöll man som mål samma årliga produktionsvolym som i det tidigare fleråriga utvecklingsprogrammet för havsbraxen och piggvar och reducerade den anvisade produktionsvolymen för havsabborre till något mer än hälften. Dessa tre arter bedömdes vara av störst intresse för Kanarieöarna. Under 1990-talet har det inom fiskodlingsverksamheten knappt hänt något annat än överlåtelser, delningar och omstruktureringar av några av de initiala projekten. Resultaten uppvisar en tydlig stagnation i främjande av nya projekt och en påtaglig försening i förverkligandet av de godkända projekten. Därför befinner sig sektorn långt ifrån de produktionsmål som förutsattes i FUP efter det att tio år har förflutit sedan det officiella stödet från Europeiska unionen, Spanien och Kanaiieöarna till vattenbruket inleddes. Emellertid har de företag som, med stöd av Fonden för fiskets utveckling och nationellt stöd, etablerade sig i sektorn lyckats utveckla en stabil produktion med en volym i ton som har ökat för varje år trots att de lidit av en allvarlig konkurrensnackdel. Denna beror på att man fram till nu inte kompenserat vattenbrukssektorn för de extra kostnader som p:\uper\projet\005sv. doc 43 beror på öläget och de speciella egenskaper som kännetecknar Kanarieöarnas perifera läge. Nedan följer en beskrivning av en rad sociala, ekonomiska och tekniska aspekter som visar på det avgörande inflytande som avståndet och andra väsentliga faktorer har beroende på öarnas perifera läge. 1. Sociala och ekonomiska aspekter Alla vattenbruksanläggningar på Kanarieöarna är belägna i zoner som är "i hög grad beroende av fisket" enligt ett betänkande från kommissionen 1992. Följaktligen är det i dessa områden som fiskets omstrukturering drabbar det sociala livet allra hårdast. Bland möjligheterna till ändrade försörjningsmöjligheter för den befolkning som är beroende av fisket förordar gemenskapens initiativ "Fiske" (nr C 180, 01. 07. 1994) en diversifiering av fiskeriverksamheten, då det är uppenbart att det mycket arbetskraftsintensiva vattenbruket kan bli en verksamhet som absorberar en viktig del av den befolkning som blivit arbetslös sedan fiskeriverksamheten upphört. Av de tolv projekt som presenterades mellan 1986 och 1989 på Kanarieöarna har endast fyra utvecklats. Detta initiala misslyckande gällde inte alla företag, tack vare de höga priser som noterades i början av 1990-talet och som mildrade de negativa effekterna av kostnaderna p. g. a. avstånd och ökaraktär. Tyvärr har priserna, och därmed marginalerna, gått ned och transportkostnaden blir därmed en väsentlig konkurrensbegränsande faktor. Spaniens största industri för produktion av fiskmjöl, en väsentlig ingrediens i fodermedel, ligger på Kanarieöarna. Det är väl känt att sektorn är under omstrukturering. Utan tvekan kommer utvecklingen av en stark vattenbrukssektor på öarna att underlätta denna besvärliga process. I slutet av 1999 går det nuvarande fiskeavtalet mellan Marocko och Europeiska unionen ut. Om det, vilket är troligt, uppstår svårigheter med att förnya avtalet kommer besättningarna på de mer än 170 fartyg, som är baserade på Kanarieöarna och som är helt och hållet beroende av de fångstplatser som avtalet gäller, att mista sina arbeten. Med dessa förutsättningar förefaller det vara ett dåligt alternativ att låta en undersektor som vattenbruket försvinna. Tekniska aspekter Nedan beskrivs extrakostnader, enkelt kvantifierbara och specificerade för fiskodlingen: l. Fjskyngel Skillnaderna i kostnader för import av fiskyngel beror framför allt på transporter och försäkringar. Trots att frakten försäkras på lämpligt sätt, bryts sättfiskcykeln om massdöd inträffar i en sändning. Resultatet blir att produktionen upphör under flera månader. Beroende på den starka konkurrensen mellan producenterna kan varje avbrott innebära en förlust av marknadsandelar. p:\uper\projet\005sv. doc 44 Vid anläggningarna på fastlandet kan en ny sändning fiskar levereras på några få dagar, om en olycka av detta slag inträffar. På Kanarieöarna är emellertid den kortaste leveranstiden två månader. En annan sak är att de långa transporterna ger upphov till en dödlighet på 10 % (det normala på fastlandet ligger under 2 %) och högre grad av missbildningar och sjuklighet, vars effekter företaget får stå för eftersom detta inte kan observeras vid leverans av fiskarna. 2. Fodermedel På grund av de långsamma leveranserna till öarna är minimilagren flera gånger större än vid liknande anläggningar i resten av Europeiska unionen. Denna faktor skapar konkurrensnackdelar, eftersom det kostar att finansiera lagren, och fodermedlens kvalitet minskar, eftersom det gäller mycket känsliga produkter. Skillnaderna i transportkostnader är en annan källa till extrakostnader. 3. Transporter På marknaden för havsbraxen och havsabborre är produktkvaliteten det viktigaste. För att säkra kvaliteten, har de kanariska producenterna kostnader som för övriga producenter är obetydliga. Man behöver t. ex. större mängder is (upp till 20 % av produktvikten) till en medelkostnad av 8 000 pesetas per ton, till vilket skall läggas den extra isens del av fraktkostnaden. Andra exempel har att göra med emballagets hållfasthet, upprätthållandet av kylkedjan i de successiva omlastningarna etc. Säkerhetsföreskrifterna vid flygtransporter kräver en extra inplastning som inte är nödvändig för landtransporter. Det är också nödvändigt att beakta problemet med transporter mellan öarna. Dessa måste ske med båt, till kostnader som är långt högre än motsvarande vid fastlandstransporter. 4. Andra kostnader Avståndet och ökaraktären visar sig inte enbart i driftkostnader. De påverkar också kostnaderna för fasta anläggningar och på andra icke ekonomiskt kvantifierbara faktorer: tekniköverföring, informationskampanjer, öppnande av nya marknader, etc. Inom den kanariska fiskesektorn är vattenbruket den verksamhet som är mest beroende av tillförsel av produktionsfaktorer utifrån. 5. Tullhinder ikraftträdandet av den inre marknaden har inte fastlandsprodukterna några Efter kostnader av denna typ varken vid produktion eller vid utförsel. Alla Kanarieöarnas sändningar måste passera tullarna med påföljande administrativa kostnader. I dag kan en fiskkonserv lämna Cådiz och anlända till Rom utan att passera någon kontroll, medan den som sänds ifrån ögruppen måste gå igenom flera kontroller och uppfylla villkoren enligt gällande tullordning inom unionen (DUA). p:\uper\projet\005sv. doc 45 6. Emballage För flygtransporter till den europeiska marknaden krävs en extra kartonglåda och ett plastomslag för varje låda medan fastlandsmarknaden enbart behöver plastomslag. 3. Slutsats Poseican-programmet, enligt den definitionen det har fått, kan och bör skydda de kanariska vattenbruksprodukterna då dessa helt och hållet inryms i syftet med programmet, eftersom de är drabbade av de konkurrensnackdelar som avståndet från de viktigaste punkterna för leveranser av råvaror och saluföring av produkterna innebär, i lika hög grad som ögruppens jordbruks- och fiskeprodukter. p:\uper\projet\005sv. doc 46 ANALYS AV EXTRAKOSTNADER FÖR VARJE SEKTOR SEKTORN FÖR BLÄCKFISK, SOLEIDOS OCH TANDBRAXEN Vid Kanarieöarnas fullständiga inträde i gemenskapen 1991 var den japanska marknaden den viktigaste mottagaren av den industriella fiskeflottans export (den utgjordes till största delen av bläckfisk, men också till en viss procent tandbraxen och soleidos). När Kanarieöarna anslöt sig helt och hållet till gemenskapspolitiken började Japan att tillämpa tullavgifter som klart översteg dem som tillämpades på kanariska flottans huvudsakliga konkurrenter, speciellt på Marocko. Inför denna situation vidtog rådet en tillfällig åtgärd med målet att kompensera dessa skillnader i tullavgifter. Två förordningar från rådet har fastställt stödet mellan 1993 och 1997, med en årlig budget av 3,6 miljoner ecu för att subventionera en produktion på 30 000 ton, med 108 ecu per ton. Samtidigt antogs inom Poseiprogrammet en annan förordning av rådet, genom vilken en kompensationsordning fastslogs för tilläggskostnaderna på grund av Kanarieöarnas och Franska Guyanas perifera läge. Denna förordning har förnyats vid flera tillfallen, senast genom rådets förordning 2337/95. inrymma Det har aldrig varit ett mål bläckfiskproduktionen, vars procentuella export till den europeiska marknaden var obetydlig, i förordningen om kompensation för saluföring av vissa fiskeprodukter från Kanarieöarna. för de spanska myndigheterna att Emellertid har marknaden under de senaste åren efterfrågat bläckfiskprodukter i så varierande grad att exporten av den kanariska produktionen i nuläget befinner sig i en brytningspunkt, genom att för närvarande nästan hälften av produktionen exporteras till den europeiska marknaden. I ett framtidsperspektiv kvarstår tendensen till ökning av denna export, till men för den japanska marknaden. Man bör också observera att den japanska marknaden de senaste åren köpt upp enbart småkrake medan övrig produktion går till Europeiska unionen. Denna ändring av exporten visas av den volym i ton som för närvarande säljs på den europeiska marknaden, omkring 22 000 ton i genomsnitt under de sex senaste åren, vilket inkluderar försäljning av bläckfisk, soleidos och tandbraxen. Det är mycket nära den kvantitet på 30 000 ton som exporteras till den japanska marknaden. Bland medlemsstaterna går exporten framför allt till Spanien, Italien, Grekland, Nederländerna och Förenade kungariket. Inom en nära framtid kommer denna exportvolym till EU att bli än mer betydande, eftersom man förutser en minskning av fiskelicenser i marockanskt fiskevatten med 10 % per år. Det innebär en förflyttning av delar av fiskeflottan till mauretanska vatten, där sammansättningen av fångster är helt annorlunda och innebär ökade fångster av arter som exporteras till gemenskapsmarknaden. Det är därför rimligt att räkna med en försäljning till EU på 25 000 ton i framtiden. p:\uper\projet\005sv. doc 47 Man bör observera att det handlar om en mycket viktig flotta, bestående av 135 fartyg som sysselsätter omkring 2 300 personer till havs och omkring 10 000 personer på land, vilka arbetar nära Kanarieöarna i de marockanska och mauretanska vattnen. Det är denna nya verklighet för sektorn som leder till kravet på att dessa fiskarter (som är drabbade av samma extrakostnader för transporter, förpackning, tjänster, avskrivningar för maskiner etc. ) inryms i den framtida förordningen som efter den 31 december 1997 skall ersätta rådets förordning 2337/95. Eftersom såväl rådets förordning 712/97 om införande av en särskild åtgärd till förmån för bläckfiskprodukter med stadigvarande verksamhet på Kanarieöarna, som förordning 2337/95 om upprättande av ett kompensationssystem för de extra kostnader som vid saluföringen av vissa fiskeriprodukter från Azorerna, Madeira, Kanarieöarna och det franska departementet Guyana orsakas av dessa områdens extremt perifera lägen, går ut den 31 december 1997, finns här ett utmärkt tillfälle att överge övergångsbestämmelser som etablerades 1993 som en specifik åtgärd för bläckfisket, och att fortsätta arbetet med att införliva sektorn i Posei-systemet som fastslagits för fiskeprodukter i allmänhet. Genom detta skulle man inte bara uppnå en större samstämmighet i de beviljade stöden till sektorn utan också en mer trogen avspegling av den aktuella verkligheten för sektorn, vars export har påverkats djupt av Kanarieöarnas fullständiga integration i Europeiska unionen och som idag har sin största intäktskälla på den gemensamma marknaden med en tendens till en än större ökning i framtiden. p:\uper\projet\005sv. doc 48 IV GUYANA Den allmänna socioekonomiska situationen Det franska utomeuropeiska departementet Guyana ligger i ekvatorialområdet mellan Surinam och Brasilien och har en yta på 83 534 km. Befolkningen uppskattas i dag till 160 000 invånare. Utöver den starka demografiska utvecklingen kännetecknas befolkningen av att den är ung. mer än hälften av invånarna var under 25 år 1990 och var tredje invånare under 15 år. Huvuddelen av befolkningen är koncentrerad till kusten och de stora gränsfloderna varav hälften i Cayenne. Mellan 1982 och 1990 ökade den aktiva befolkningen från 31 200 till 48 700, vilket motsvarar en ökning på 56 %. Andelen arbetslösa är emellertid fortfarande mycket hög (21 %) och BNP per capita är endast 39 % av Frankrikes. Fiskesektorn på Guyana Sektorn inom Guyanas ekonomi Guyanas exklusiva ekonomiska zon täcker en yta på 130 140 km. Guyana har en rak kust huvudsakligen bestående av mangroveskog som bryts av flodmynningar av varierande storlek. Kontinentalsockeln är stor (40 000 km ) och sluttar sakta mot öppet hav. Den fysiska miljön vid kusten är gynnsam för rika fiskbestånd, i anslutning till tillflödet av sötvatten från stora flodmynningar där trålfiske kan bedrivas. Två typer av resurser finns i dessa vatten: • räkor som utgör det huvudsakliga måtet för fiskeansträngningen, tack vare överflödet på kontinentalsockeln, • småskaligt fiske med inriktning på s. k. "vit" fisk. Fisket intar en mycket viktig plats i departementets ekonomi. Det är en av Guyanas grundläggande verksamheter med en uppskattad produktion på ca FRF 250 miljoner per år. Med FRF 200 miljoner i exporterat värde står fisket, huvudsakligen tack vare räkorna, för en fjärdedel av de totala exportintäkterna av varor från Guyana. Tabellen nedan visar omfattningen av de största exportprodukterna från Guyana. p:\uper\projet\005sv. doc 49 Export Ton 1991 1992 1993 1994 1995 19 660 29 369 23 845 22 702 23 221 918 781 1078 1 187 4 068 3 801 3 038 3 813 1 161 3 597 9 625 19451 16 844 10 868 13 619 5 049 5 335 2 884 6 385 4 843 1 2 1 2 Totalt produkter största Fisk Räkor Ris Trä Guld legeringar obearbetat guld och av Arbetstillfällen i anslutning till räkfisket Med 146 bemannade fiskebåtar i Guyana, varav 65 räktrålare, sysselsatte fiskesektorn i början av 1997 ca 614 personer, varav nära 400 ombord på räktrålarna. Av dessa 614 personer arbetade 57 % ombord och 43 % på land. 50 personer som arbetar lokalt som direkta underleverantörer är kyltekniker, svetsare, anställda inom fiskindustrin etc. I början av 1996 uppskattades den yrkesverksamma befolkningen till 56 140 personer av den totala befolkningen på 160 000 invånare. Det säger något om betydelsen av räksektorn som sysselsätter 1,1 % av de yrkesverksamma. Infrastruktur Fiskehamnen i Larivot (fisKeauktioner) räknat moderniseringen inleddes 1996. ligger på femte plats bland de franska fiskehamnarna i lossat värde. Räktrålarna utgår från denna hamn där Fångsterna kan antingen sorteras och frysas ombord eller bearbetas i fabrik. Huvuddelen av fångsten säljs sedan djupfryst på export. Branschen omfattar flera organisationer. Den regionala havsfiskekommittén är den organisation som är representativ för sektorn. Den organiserar de industriellt verksamma fartygsägarna, fiskare som bedriver småskaligt fiske, besättningar, förädlare och fiskgrossister, kooperativ och anställda. Den har egna befogenheter i territorialvattnet kunna vidta åtgärder som förstärker gemenskapsvillkoren eller nationella bestämmelser. för att p:\uper\projet\005sv. doc 50 Under 1996 inrättades i Guyana två nationellt erkända producentorganisationer genom för tillämpning av gemenskapsbestämmelser om organisation av marknaden havsprodukter för åtgärder som är av intresse för räk- och fiskesektorn. Utöver fiskarkooperativet förfogar Guyana över kooperativa strukturer vid kusten som bidrar till att organisera yrket genom att successivt ansvara för kollektiva tjänster (tillhandahållande av is, bränsle, distribution av fisken. ). Räkfiske - en reglerad verksamhet resurser finns huvudsakligen på Räkfiskets fyra platser vid kusten, men fiskeansträngningen är koncentrerad till kontinentalsockeln. För att garantera förnyelse av bestånden har en tillåten totalfångst (TAC) av räkor fastställts årligen sedan 1985. Sedan 1988 har vissa till arter på kontinentalsluttningen utanför TAC och med högre försäljningspriser på de europeiska marknaderna. sin fiske verksamhet fartyg utvidgat Räkfiskets produktion Antalet fartyg som i genomsnitt faktiskt är verksamma varje år är betydligt lägre än antalet bemannade fartyg. Av 67 bemannade trålare i början av 1995 uppgick antalet fartyg i genomsnitt i området till 51 under hela året (jämfört med 46 under 1994). Räkfiskets verksamhet 1991 1992 1993 1994 1995 1996 72 56 72 58 70 57 66 46 68 51 68 62 Antal räkfiskefartyg tillåtna fartyg Antal genomsnitt området i i Totalfångst ton) (i 3 653 4 208 3 431 4 241 4 343 4 344 Guyanas produktion utgjorde under 1995 0,16 % av världsproduktionen av räkor (0,22 % om man beaktar endast icke-odlade räkor). Världsmarknaden kännetecknas av en ökad efterfrågan, men även av en snabb utveckling av produktionen av odlade räkor. Fiskodlingamr är huvudsakligen belägna i Sydostasien och i Sydamerika och utnyttjar därmed de relativt låga produktionskostnaderna. Försäljningspriset på världsmarknaden har därför sjunkit avsevärt och tvingat Guyanas besättningar att minska sina marginaler för att även fortsättningsvis få avsättning för sin produktion. p:\uper\projet\005sv. doc 51 Under 1995 noterades emellertid en viss ökning av genomsnittskurserna för räkor. Denna utveckling gjorde att Guyanas export endast minskade med 1 % under 1995 trots att den sjönk med 6 % i volym. Geografisk fördelning av exporten i volym 1991 1992 ton 1993 1994 1995 Frankrike (europeiska delen) Antillerna varav: Guadeloupe Martinique Spanien Italien Förenade kungariket Övrigt Totalt 3 258,9 3 443,0 2 712,8 3 376,7 3 039,0 143,4 180,8 228,8 339,9 349,0 21,0 122,4 80,6 327,0 173,6 39,7 141,1 41,6 6,7 50,2 52,6 74,8 59,7 176,2 265,1 289,3 74,1 13,5 0,0 93,8 191,0 0,0 0,0 3,1 0,0 0,0 18,1 0,3 79,1 8,5 3 983,8 3 801,4 3 037,7 3 813,5 3 597,1 Under perioden 1993-1996 ökade exportvolymen med 24%. I Europa är de största marknaderna Frankrike och genom vidareexport även Spanien, Portugal och Italien. Bland de största lokala produkterna som exporteras (havsprodukter, ris, trä, guld, frukt) är räkexporten störst med 44,5 % under 1995 och 38,7 % under 1996. Priserna i Frankrike pressas av import från länderna i Asien och Sydamerika. Räkorna från Guyana konkurrerar även med räkor av hög kvalitet från till exempel Madagaskar där självkostnadspriset är betydligt lägre. Man bör för övrigt notera konsekvenserna av gemenskapens allmänna preferenssystem som omfattar sänkningar av tullavgifter eller till och med avgiftsbefrielse. Det är fallet med räkor från de andinska länderna och länderna i Centralamerika pga. stödet till drogbekämpning. Gemenskapen har dessutom nyligen tillåtit en självständig kvot för avgiftsfri import av 6 000 ton räkor. Detta system tenderar att sänka priserna på europeiska marknaderna. p:\uper\projet\005sv. doc 52 Ovanstående uppgifter sammantaget ger följande uppskattning: - sedan 1992 har produktionen ökat för att sedan stabiliseras, - mellan 1993 och 1996 ökade exporten med 24% i volym och med 17% i värde. Destinationerna har blivit fler, särskilt efter 1994 (Spanien, Portugal, Italien. utöver Frankrike), tendensen på medellång sikt förefaller snarare gynnsam i det hänseendet. Den årliga volymen har stabiliserats kring 4 200 ton, - samtidigt har emellertid konkurrensen hårdnat på den internationella marknaden med en ökande produktion i länderna i Central- och Sydamerika, Sydostasien och Madagaskar där självkostnadspriset självfallet är betydligt lägre. Stormarknaderna i Frankrike pressar dessutom priserna genom att utnyttja dessa nya inköpsmöjligheter, - gemenskapen underlättar för konkurrerande produkter att få tillträde till marknaden genom att tillåta självständiga avgiftsfria tullkvoter på 6 000 ton under 1997 och för 12 månader, - den omfattande omstruktureringen av företagen som inleddes under 1994 fortsätter, vilket visar på branschens möjligheter till ett nytt uppsving efter saneringen, - antalet arbetstillfällen har därför inte minskat utan varaktigt bibehållits kring 600, inbegripet sjömän, personal på land och direkta underleverantörer, - flottans verksamhet har slutligen ökat och andelen fartyg till havs har stigit från 81 % till 91 % mellan 1993 och 1996. Sammanställningen av en situation som både är dynamisk och sårbar får inte innebära att man underskattar den roll som gemenskapens stödsystem till avsättningen spelar. Systemet ger företagen ett avsevärt stöd i de flesta fall och låter samtidigt konkurrensen och konkurrenskraften utöva sin stimulerande effekt. Det råder ingen tvekan om att utan detta stöd skulle en mängd arbetstillfällen ha försvunnit och flera företag skulle ha övertagits av utländska intressen. Ur biologisk synvinkel förbättrar systemet förvaltningen av tillgångarna, och utan systemet skulle jakten på lönsamhet genom antalet producerade ton, snarare än genom ett fiske styrt mot de kategorier som bäst uppskattas vid export, ha ökat andelen små räkor i den totala fångsten på bekostnad av resursens varaktighet. Uppskattning och uppräkning av extra kostnader Det är lämpligt att erinra om att fiske av tropiska räkor i Guyana inte har någon motsvarighet inom Europeiska unionen och uppskattningen av de extra kostnaderna för företag belägna där kan därför endast göras utifrån en analys av de kostnader som en likvärdig verksamhet i moderlandet skulle medföra. Denna uppskattning har tidigare år gjorts genom att man skiljer på småskalig och industriell verksamhet. p:\uper\projet\005sv. doc 53 Vid uppräkning av de extra kostnaderna för 1997 blev det emellertid nödvändigt att beakta konsekvenserna av omstruktureringsplanen för den småskaliga sektorn som inleddes i slutet av 1995. Denna plan innebär att de trålare som används för småskaligt fiske, som hittills använts direkt av ägaren ombord, under 1998 köps upp av ett halvstatligt företag. På kort sikt kommer hela Guyanas fiskeflotta att användas industriellt. Detta leder till en mer heterogen fiskeflotta med produktionskostnader som i genomsnitt skiljer sig från den tidigare industriella fiskeflottan. Mottagare av stöd och mekanismer för distribution av stödet Förvaltningen av gemenskapens stöd har anförtrotts fonden för insatser för och organisation av marknaderna för fiskeprodukter och fiskodling (FIOM), en offentlig organisation vars målsättning är att förbättra och reglera marknaderna för fiskeprodukter och vattenbruk. En årlig utredning anger villkor och regler för utbetalning av stödet som inrättats inom ramen för kompensationssystemet. Där anges mottagare, stödets belopp, villkoren för att komma i fråga för stödet, fördelningen av kompensationen mellan mottagarna samt inlämnande av handlingar för att begära stöd. Varje mottagare av stöd skall via departementets ansvarige för havsfrågor till FIOM överlämna: - en begäran om utbetalning, - en sammanställning av produktionen med hänsyn till den utvalda produktionens beskaffenhet, för beräkning av besättningens ersättning samt exporthandlingar som lämnats till tullen, - en sammanställning över varor som lämnats till försäljning, - kopia av samtliga fakturor för försäljning av räkor. Utbetalningen av stödet sker efter lokal kontroll av de ansvariga för havsfrågor, och central kontroll av FIOM, innan order om utbetalning görs. I sin egenskap av Frankrikes kontakt för EUGFJ-garantin inom fiskesektorn förfogar FIOM dessutom över fyra inspektörer som utifrån ett fastställt program kan kontrollera stödet. Dessa ramar för utbetalningarna är de bästa garantierna för att gemenskapsreglerna efterlevs. p:\uper\projet\005sv. doc 54 ISSN 1024-4506 KOM(97) 388 slutlig DOKUMENT sv 03 08 07 13 Katalognummer : CB-CO-97-390-SV-C ISBN 92-78-23044-8 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer T. -9. Q8S Luxemburg