eurovoc_concepts:
EU relations
Lithuania
accession to the European Union
economic situation
political situation

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION it * Bryssel den 15. 07. 1997 KOM(97)2007 slutlig Kommissionens yttrande över Litauens ansökan om medlemskap i Europeiska unionen Innehåll A. INLEDNING a) Förord Ansökan om medlemskap Bakgrund till yttrandet Yttrandets innehåll b) Förbindelserna mellan Europeiska unionen och Litauen Historiskt och gcopolitiskt sammanhang Litauens ståndpunkt beträffande Europeiska unionen Avtalsförbindelser Strategin inför anslutningen Handelsförbindelser Allmän bedömning B. KRITERIER FÖR MEDLEMSKAP 1. Politiska kriterier 1. 1 Demokrati och rättsstat Parlamentets och den lagstiftande maktens organisation Bedömning av hur parlamentet fungerar Den verkställande maktens organisation Bedömning av hur den verkställande makten fungerar Den dömande maktens organisation Bedömning av hur den dömande makten fungerar 1. 2 Mänskliga rättigheter och skydd av minoriteter Medborgerliga och politiska rättigheter Ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter Minoriteters rättigheter och skydd 1. 3 Allmän bedömning 2. Ekonomiska kriterier 2. 1 Den ekonomiska situationen Bakgrund Liberalisering Stabilisering av ekonomin Strukturomvandling Den finansiella sektorn Ekonomisk och social utveckling 2. 2 Ekonomin infor medlemskapet Inledning Övergången till fungerande marknadsekonomi Förmåga att hantera konkurrens och marknadskrafter Framtidsutsikter och prioriteringar 2. 3 Allmän bedömning 3. Förmåga att påta sig skyldigheterna medlemskap i samband med ett 3. 1 En gränslös inre marknad De fyra friheterna - Den allmänna ramen - Fri rörlighet för varor - Fri rörlighet för kapital - Fri rörlighet för tjänster - Fri rörlighet för personer - Allmän bedömning Konkurrens 3. 2 Ny teknik och framtidsfrågor Informationssamhäl let Utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor Forskning och teknisk utveckling Telekommunikation Den audiovisuella sektorn 3. 3 Ekonomiska och fiskala frågor Den ekonomiska och monetära unionen Beskattning Statistik 3. 4 Politiken inom olika sektorer Industri Jordbruk Fiske Energi Transport Små och medelstora företag 3. 5 Ekonomisk och social sammanhållning Sysselsättning och sociala frågor Regionalpolitik och sammanhållning 3. 6 Miljö och livskvalitet Miljö Konsumentskydd 3. 7 Rättsliga och inrikes frågor 3. 8 Utrikespolitik Handel och internationella ekonomiska förbindelser Utvecklingssamarbete Tull Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken 3. 9 Finansiella frågor Finansiell kontroll Budgetkonsekvenser 4. Den offentliga förvaltningens förmåga att tillämpa gemenskapens regelverk 4. 1 Den offentliga förvaltningens organisation 4. 2 Administrativ och rättslig kapacitet 4. 3 Allmän bedömning C. SAMMANFATTNING OCH SLUTSATS Bilagor Parlamentets sammansättning Den inre marknaden: Åtgärder enligt vitboken Statistik A. I N L E D N I NG a) F ö r o rd Ansökan om medlemskap Litauen lämnade in sin ansökan om medlemskap i Europeiska unionen den 8 december 1995 och ministerrådet beslutade följaktligen den 29 januari 1996 att tillämpa det förfarande som föreskrivs i artikel O i fördraget, enligt vilken kommissionen skall höras. Mot denna bakgrund avger kommissionen detta yttrande som svar på den begäran som framlades vid Europeiska rådets möte i Madrid i december 1995 om att kommissionen skulle lägga fram sitt yttrande så snart som möjligt efter regeringskonferensen, som inleddes i mars 1996 och avslutades i juni 1997. Bakgrund till yttrandet Litauens ansökan om medlemskap behandlas samtidigt med ansökningar från nio andra associerade länder. Litauens anslutning skall ses som ett led i en historisk process i vilken länderna i Central- och Östeuropa efter mer än 40 år förenar sig med resten av kontinenten och ansluter sig till det område av fred, stabilitet och välstånd som unionen utgör. Europeiska rådet drog följande slutsats i Köpenhamn i juni 1993: "De associerade länder i Central- och Östeuropa som så önskar skall bli medlemmar i unionen. Anslutning kommer att äga rum så snart ett land kan påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför och uppfyller de ekonomiska och politiska villkoren. Ett medlemskap förutsätter att - kandidatlandet har uppnått en institutionell stabilitet som garanterar demokrati, rättssäkerhet, mänskliga rättigheter och respekt för och skydd av minoriteter, - det finns en fungerande marknadsekonomi samt förmåga att hantera konkurrens och marknadskrafter inom unionen, - landet kan påta sig de skyldigheter som följer med ett medlemskap och ansluta sig till målen för den politiska, ekonomiska och monetära unionen. Unionens förmåga att ta emot nya medlemmar, utan att takten i den europeiska integrationen blir lidande, är också en viktig faktor som ligger i både unionens och kandidatländernas allmänna intresse. " I denna förklaring redogjordes i detalj för de politiska och ekonomiska kriterierna för behandlingen av ansökningarna om anslutning från de associerade central- och östeuropeiska länderna. Europeiska rådet hänvisade vid sitt möte i Madrid i december 1995 till behovet av att inom ramen för strategin inför anslutningen "skapa förutsättningar för en gradvis och harmonisk integrering av dessa stater, särskilt genom att utveckla marknadsekonomin, - anpassa de administrativa strukturerna, och skapa stabila ekonomiska och monetära förhållanden". Kommissionen analyserar i sitt yttrande Litauens ansökan separat men med iakttagande av samma kriterier som tillämpas för de andra ansökningar om vilka den skall avge yttranden samtidigt. Därigenom respekteras den önskan som Europeiska rådet uttryckte i Madrid, nämligen att en likvärdig behandling av alla ansökande länder garanteras. "Agenda 2000" inom ramen för sitt Vid sidan av de enskilda yttrandena av en allmän bedömning meddelande anslutningsansökningarna och sina rekommendationer beträffande en strategi för framgångsrik utvidgning av unionen. Samtidigt lägger den fram en bedömning av utvidgningens konsekvenser för unionens politik. lägger kommissionen rådet även fram för Yttrandets innehåll Yttrandet är upplagt med beaktande av slutsatserna från Europeiska rådets möte i Köpenhamn. I yttrandet ingår - en beskrivning av förbindelserna mellan Litauen och unionen fram till nu, särskilt inom ramen för associeringsavtalet, - en analys av situationen vad gäller de politiska förhållanden som Europeiska rådet nämner (demokrati, rättssäkerhet, mänskliga rättigheter, skydd av minoriteter), - en bedömning av Litauens situation och framtidsutsikter vad gäller de ekonomiska förhållanden som Europeiska rådet nämner (marknadsekonomi, förmåga att hantera konkurrens), - en analys av Litauens förmåga att påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför, dvs. att anta unionens regelverk i form av fördraget, sekundärrättcn och politiken på olika områden, och slutligen - en allmän bedömning av Litauens situation och möjligheter att uppfylla villkoren för beträffande rekommendation unionen och en i medlemskap anslutningsförhandlingarna. I samband med bedömningen av Litauen med hänsyn till de ekonomiska kriterierna och till landets förmåga att anta regelverket har kommissionen också gjort en bedömning av framtidsutsikterna: den har försökt uppskatta vilka framsteg som Litauen rimligen kan förväntas göra under de närmaste åren, före anslutningen, med beaktande av att också själva regelverket kommer att fortsätta att utvecklas. Av denna anledning är yttrandet inriktat på ett medellångt tidsperspektiv på omkring fem år, utan att detta innebär en förhandsbedömning av den faktiska tidpunkten för anslutningen. Vid utarbetandet av yttrandet har kommissionen erhållit en mängd upplysningar om Litauens situation från de litauiska myndigheterna, och många andra informationskällor har också använts, däribland medlemsstaterna och ett stort antal organisationer. internationella b) Förbindelserna mellan Europeiska unionen och Litauen Historiskt och geopolitiskt sammanhang Litauen, ett litet land vid Östersjön, har ungefär lika stor befolkning och yta som Irland (3,7 miljoner invånare, 65. 200 km ). Det gränsar mot Ryssland (Kaliningrad), Polen, Vitryssland och Lettland. • Litauen har existerat som stat sedan 1009. Kungariket Litauen grundades är 1251. Under medeltiden utvecklades Litauens ekonomi genom handelsförbindelserna mellan de nordtyska, preussiska och livländska städerna vid Östersjökusten, och landets kontakter med det övriga Europa ökade. Det litauisk-polska samväldet upprättades 1569, men upplöstes 1795, när Ryssland intog hela Litauen. Ryssland behärskade sedan Litauen i över ett århundrade. Den 16 februari 1918 förklarade sig Litauen självständigt, och kämpade sedan både mot sovjetiska och tyska styrkor för att upprätta sin självständighet. Mellan världskrigen var Litauen ett självständigt land som var väl integrerat i världsekonomin. 1940 annekterades Litauen med våld av Sovjetunionen. Därefter var landet ockuperat av Tyskland mellan 1941 och 1944. Sovjetunionen återtog landet år 1944, men detta erkändes inte av de flesta väststaterna. Under den sovjetiska perioden anlades stora industrier i landet, inte minst på grund av Litauens relativt goda infrastruktur och välutbildade arbetskraft. Trots bristen på naturtillgångar var landets energisektor, och jordbruk och särskilt kärnkraften, välutvecklad. Andra viktiga livsmedelsindustri. sektorer var År 1989 tvingades kommunistpartiet, under trycket från allmänheten, att gå med på ett flerpartival. Detta vanns av Sajudis, en nationalistisk rörelse. Litauens högsta råd förklarade landets självständighet återupprättad den 11 mars. Efter våldsamma konfrontationer med sovjetiska trupper under 1990 röstade över 90% av befolkningen för oberoende vid en folkomröstning i februari 1991. I september 1991 erkände Sovjetunionen Litauens självständighet, och de sista sovjetiska trupperna lämnade landet 1992. Litauens ståndpunkt beträffande Europeiska unionen Sedan Litauen återvunnit sin självständighet 1990, har landet aktivt strävat efter att stärka de politiska, ekonomiska och sociala förbindelserna med Europeiska unionen, och att förankra sin säkerhet och stabilitet i de transatlantiska säkerhetssystemen. Litauen ansökte om medlemskap i EU den 8 december 1995. 1 juni 1996 ratificerade Litauens parlament en ändring av artikel 47 i konstitutionen, i syfte att ge utlänningar rätt att äga land för kommersiellt bruk. Litauens önskan att uppnå europeisk integration illustreras av president Algirdas Brazauskas tal till EU:s diplomatkår den 19 april 1997: "De personer som tog initiativet till Romfördraget övervann därmed följderna av andra världskriget enbart i Europas västra delar. I dag har vi chansen att övervinna följderna av det kalla kriget i ett mycket större område. Litauen strävar efter demokrati, fred och välstånd, något som vi med våld varit berövade under långvariga årtionden i det förflutna. Litauen ser sin framtid i ett i enat, säkert och välmående Europa. Fullständigt och oinskränkt medlemskap Europeiska unionen är ett av våra främsta utrikespolitiska mål. Vi anser att antagandet av nya medlemsstater skulle vara ett första steg mot upphävandet en av de svåraste följderna av andra världskriget och det kalla kriget: Europas delning. Man skulle kunna säga att detta skulle vara det avgörande provet på om Europa gjort verkliga framsteg mot enande, och på om vårt tänkande verkligen präglas av den västerländska civilisationens sanna värden, och inte bara av ren pragmatism. Vi är medvetna om att förberedandet av Europa inför det tjugoförsta århundradet inte har med välgörenhet eller altruism att göra. Det är utmärkt att det Europeiska rådet i Köpenhamn fastställde tydliga kriterier för bedömningen av alla kandidatländer. Dessa krav har inte bara betydelse för lösningen av problemen i samband med en anslutning till EU, utan ger oss också en möjlighet att bedöma oss själva i hänseende till framtida utsikter. " Avtalsförbindelser Diplomatiska förbindelser mellan Litauen och EU upprättades den 27 augusti 1991. Ett handels- och sam arbetsavtal slöts den 11 maj 1992 och trädde i kraft år 1993. Dagens avtalsförbindelser regeras av ett frihandelsavtal som undertecknades den 18 juli 1994 och trädde i kraft den 1 januari 1995. Detta avtal syftar till att under en övergångsperiod pä upp till sex år upprätta frihandel mellan EU och Litauen, på asymmetrisk grund. Vissa sektorer (främst textil, jordbruksprodukter och fiskeriprodukter) regleras av särskilda bestämmelser. Avtalet omfattar även bestämmelser om betalningar, konkurrens och tillnärmning av lagstiftning. Ett Europaavtal med Litauen förhandlades fram under första hälften av 1995 och undertecknades den 12 juni 1995. Litauen ratificerade avtalet den 5 augusti 1996. Det kommer att träda i kraft så snart det ratificerats av alla medlemsstater. Europaavtalet kommer då att ersätta avtalet om handel och samarbete och frihandelsavtalet. Så snart Europaavtalet träder i kraft, kommer det att utgöra den rättsliga grunden för förbindelserna mellan Litauen och unionen. Avtalet skall utgöra en ram för politisk dialog, främja utvecklingen av handelsrelationer och ekonomiska kontakter mellan parterna, utgöra grunden för gemenskapens tekniska och finansiella stöd samt bidra till att stegvis integrera Litauen i unionen. Avtalets institutionella ram tillhandahåller de mekanismer som krävs för att genomföra, förvalta och övervaka alla aspekter av relationerna mellan parterna. Underkommittéer behandlar frågor pä teknisk nivå. Pä högre nivå utgör associationskommittén ett forum för genomgripande diskussioner, som ofta leder till att man finner lösningar på problem som uppkommit i samband med relationernas allmänna art och deras avtalet. Associationsrådet framtidsutsikter, och kan utvärdera Litauens utveckling i fråga om förberedelserna för anslutningen. skall övervaka premiärministern Under 1996 upprättade regeringen en regeringskommission för Europeisk integration, den med europeiska integrationspolitiken. Samordningen av all verksamhet som berör integrationsfrågor utförs av utrikesministeriets byrå för Europeisk integration. 1997 upprättades ett nytt ministerium för Europafrågor, som skall övervaka och kontrollera att landets lagförslag är förenliga med EG-rätten. Under början av 1997 upprättades en ministerieövergripande ordförande, främja som för att delegation för förhandling och integration i Europeiska unionen. Denna delegation häller för närvarande på att lägga sista handen vid en nationell strategi för Europeisk integration, som omfattar mål och tidsplaner. Strategin inför en anslutning Genomförande av frihandelsavtalet Frihandelsavtalet fungerar helt och hållet i enlighet med den avtalade tidsplanen. I väntan på antagandet av ett tilläggsprotokoll (som för närvarande håller på att utarbetas) har autonoma åtgärder antagits för jordbruksprodukter, bearbetade jordbruksprodukter, textilier och fiskeriprodukter i syfte att anpassa avtalet till unionens utvidgning och Uruguayrundans resultat. För närvarande utarbetas bestämmelser om företag och statligt stöd. Ett nytt protokoll om ursprungsrcgler trädde i kraft den 1 april 1997, vilket möjliggör Europaövcrgripandc kumulcring av ursprungsrcgler. För närvarande pägär diskussioner om förlängning av protokoll I om textilhandel utöver den 31 december 1997, när protokollet löper ut. I mars 1997 nåddes en överenskommelse om fastställandet av den jordbrukskomponent som skall tillämpas för jordbruksprodukter med ursprung i gemenskapen, i enlighet med protokoll 2. Andra viktiga frågor som diskuteras i samband med avtalet är tillnärmning av lagstiftningen och strategin inför en anslutning, den makroekonomiska utvecklingen, Litauens till gemenskapens program, tullsamarbete, certifierings- och standardiseringsfrågor, samarbete inom ramen för tredje pelaren samt handels frågor. De gemensamma kommittéerna, den interparlamentariska kommittén och de tekniska arbetsgrupperna har sammanträtt regelbundet. förbindelser med sina grannar, tillträde I kommissionens vitbok från 1995 om den inre marknaden fastställs den lagstiftning som kandidatländerna måste införliva och genomföra för att kunna tillämpa gemenskapens regelverk, samt nödvändiga förutsättningar för genomförandet av den inre marknaden (de s. k. fas l-åtgärderna) som måste prioriteras. Litauen har gjort stora framsteg på detta område. Tio arbetsgrupper har upprättats i de berörda ministerierna. Dessa skall behandla genomförandet av rekommendationerna ratificerade parlamentet ett nationellt program för harmonisering av lagar, som omfattar tidsplaner för harmonisering av Litauens lagstiftning med EU-rätten. Detta är del av en allmän strategi för tillnärmning av lagstiftningen, som går ut på att EG-rätten om den inre marknaden skall träda i kraft, senast 2000. På en rad områden, bland annat bankväsen, försäkring, tull, beskattning, transport, miljö och konsumentskydd, har framsteg redan gjorts. i vitboken. 1 september 1996 Frihandelsavtalet mellan EG och Litauen fungerar väl. Alla problem som uppstått har kunnat lösas smidigt och konstruktivt. Samarbetet inom vissa sektorer går redan längre än vad som avses i avtalet. Detta utgör en god grund för det ökade samarbete och det tilltagande genomförande av EG-lagstiftningen som kommer att krävas inom ramen för Europaavtalet. Den strukturerade dialoeen Litauen har deltagit i den strukturerade dialogen sedan Europeiska rådets möte i Cannes 1995. Litauen har deltagit aktivt både i den politiska dialogen och i övriga delar av den strukturerade dialogen. Phare EU:s tekniska och finansiella stöd till Litauen inleddes i samband med 1991 års Tacis- program, och har sedan 1992 genomförts inom ramen för Pharc-programmct. Under perioden 1992-1996 erhöll landet 179 miljoner ecu frän Phare, och för 1997 anslogs 46 miljoner ecu. Reformer av rättsväsende och förvaltning, infrastruktur, omstrukturering och privatisering samt frågor rörande tredje pelaren har hört till de viktigaste sektorerna för programverksamheten. Phare har haft särskilt stort inflytande på utvecklingen av små och medelstora företag samt på reformen av skatte- och tullsystemet. I samband med genomförandet av det gränsöverskridande samarbetsprogrammet har över 15 miljoner ecu anslagits sedan 1994, främst för investeringar i infrastruktur och förvaltningen av den östra gränsen med Vitryssland. I fråga om kontraktsslutande och utbetalningar har Litauen visat en hög absorptionsförmåga. Deltagande i gemenskapens program Litauen kommer att få rätt att delta i gemenskapens program så snart Europaavtalet träder i kraft. Landet har redan ansökt om att få delta i Socrates, Leonardo, Media, Ungdom för Europa, Save II, Raphael, Kaleidoscope, Life och Ariane. I sin budget för 1998 har Litauen avsatt medel för att klara de finansiella åtaganden som ett deltagande skulle medföra. Handelsförbindelser Handeln mellan Litauen och unionen har utvecklats raskt. Mellan 1992 och 1994 mer än tredubblades unionens export, till 724 miljoner ecu. Under samma period ökade Litauens export till unionen med 30 %, till 750 miljoner ecu. EU:s viktigaste exportprodukter är maskiner och elektrisk utrustning, jordbruksprodukter och textilier. Litauens främsta exportvaror är mineraler, basprodukter och kemikalier. Litauens handel med f. d. Sovjetunionen är i dag ungefär jämförbar med landets handel med EU. Sedan frihandelsavtalet mellan Litauen, Lettland och Estland trädde i kraft för industriprodukter, i januari 1996, och för jordbruksprodukter, år 1997, väntas handeln mellan dessa tre länder öka avsevärt. Handeln med Polen har ökat markant sedan avtalet om vänskap och samarbete mellan Litauen och Polen och ett frihandelsavtal slöts år 1996. Litauen planerar dessutom att gå med i CEFTA under 1997. Allmän bedömning Sedan landet återvann sin självständighet har förbindelserna mellan Litauen och unionen utvecklats väl. Inga förseningar väntas i samband med införandet av frihandel senast år 2000, i överensstämmelse med frihandelsavtalet. De olika frågor som behandlats inom ramen för frihandelsavtalet har lösts på ett tillfredsställande sätt. Samarbetet kommer att öka ytterligare när Europaavtalet med Litauen träder i kraft. 10 B. KRITERIER FÖR MEDLEMSKAP 1. Politiska kriterier Vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn fastställdes ett antal "politiska" kriterier för de central- och östeuropeiska kandidatländernas anslutning: länderna skall ha "stabila institutioner som utgör en garanti för demokrati, rättssäkerhet, mänskliga rättigheter och respekt för och skydd av minoriteter". För att kunna utföra den begärda bedömningen har Europeiska kommissionen använt sig av ett flertal informationskällor: de litauiska myndigheternas svar pä det frågeformulär som kommissionen skickade ut i april 1996, uppföljning av bilaterala möten, analyser från medlemsstaternas ambassader och kommissionens delegation, bedömningar som gjorts av internationella organisationer (särskilt Europarådet och OSSE), rapporter från icke-statliga organisationer osv. I denna analys görs en systematisk undersökning av de viktigaste aspekterna av statsmakternas organisation och sätt att fungera och av mekanismerna för skydd av de grundläggande rättigheterna. Analysen är inte enbart en rent formell beskrivning utan ett försök att bedöma hur demokratin och rättsstaten i själva verket fungerar. Denna bedömning avser situationen i juni 1997. Det görs ingen grundlig genomgång av tidigare förändringar eller förändringar som eventuellt aviserats för framtiden, även om avsikten att reformera en viss sektor oftast har tagits i beaktande vid bedömningen. Läget inom förvaltningen nämns bara kort här och utvecklas vidare i kapitel 4. 1. 1 Demokrati och rättsstat Litauen antog genom folkomröstning i oktober 1992 en ny konstitution som innebar inrättandet av en parlamentarisk demokrati. De litauiska institutionerna fungerar på ett regelrätt sätt, och de olika myndigheterna är angelägna om att hålla sig inom sina kompetensområden och att samarbeta med varandra. Parlamentets och den lagstiftande maktens organisation Parlamentet har en enda kammare, seimas, med 141 ledamöter. De väljs för fyra år i taget genom ett blandat valsystem: 71 i enmansvalkretsar i två omgångar, och de resterande 70 genom proportionell fördelning av hela rikets röster med en småpartigräns på 5 % ( 4% före 1996). De etniska minoriteterna är inte längre garanterade representation genom speciella regler (före 1996 krävdes bara 2 % av rösterna för att en minoritetslista skulle bli representerad i parlamentet). ledamöter väljs enligt majoritetsprincipen Seimas kan besluta att anordna nyval om två tredjedelar av ledamöterna så begär. Presidenten kan likaså upplösa parlamentet om det vägrar att godkänna en ny regering, eller om seimas i en förtroendeomröstning begärd av regeringen beslutar att avsätta densamma. En upplösning av parlamentet far inte ske under de sex sista månaderna av presidentens mandattid eller om nyval till parlamentet har ägt rum under de sex senaste månaderna. 11 Parlamentsledamöterna åtnjuter sedvanlig immunitet. Oct är vedertaget att oppositionen deltar i de parlamentariska institutionernas verksamhet. Detta deltagande har bland annat tagit sig uttryck i inrättandet av parlamentariska undcrsökningsutskott där samtliga politiska grupperingar är företrädda. Det stora antalet politiska partier (i det senaste parlamentsvalet i november 1996 ställde 24 partier upp med kandidater) vittnar om att det råder ett reellt flerpartisystem i Litauen. Partierna får inget ekonomiskt stöd från staten, men ett förslag om detta håller för närvarande på att diskuteras i seimas. Seimas utövar den lagstiftande makten men delar sin initiativrätt med presidenten, regeringen och minst 50 000 väljare, vilka samtliga har rätt att lägga fram lagförslag som seimas är skyldigt att behandla. Regeringen äger rätt att utfärda förordningar, men uteslutande för att trygga tillämpningen av lagarna. Presidenten har makt att vidta de åtgärder som är nödvändiga vid angrepp utifrån eller vid undantagstillstånd, dock med skyldighet att underställa dem seimas nästkommande möte. Folkomröstning kan anordnas pä begäran av parlamentet eller av minst 300 000 väljare "i viktigare frågor för rikets och folkets fortlevnad" (artikel 9 i konstitutionen). Detta förfarande har hittills utnyttjats vid sju tillfällen. Bedömning av hur parlamentet fungerar 1992 och 1996 års val var fria och rättvisa, och båda gångerna skedde en maktväxling (första gången till demokratiska arbetarpartiet och andra gången till en konservativ koalition). Parlamentet fungerar under tillfredsställande förhållanden: dess maktbefogenheter respekteras, och oppositionen deltar på sedvanligt sätt i verksamheten. Den verkställande maktens organisation Presidenten väljs i allmänna och direkta val för en ämbetstid av fem år med möjlighet till återval för ytterligare en period. Om presidenten förklarar seimas upplöst kan det nyvalda parlamentet genom till presidentämbetet. Presidenten utövar de maktbefogenheter som traditionellt tillkommer en statschef. ledamöterna utlysa nyval tredjedelars majoritet av tvä Regeringen är ansvarig inför seimas och består av en premiärminister och ministrar, vilka tillsätts av presidenten sedan regeringen erhållit parlamentets förtroende. Presidenten kan också, på begäran av premiärministern, avsätta en minister. Ministrarna är individuellt ansvariga inför parlamentet. Deras straffansvar får utredas enbart efter godkännande av seimas eller, vid tidpunkter då parlamentet inte är sammankallat till session, av presidenten. Landets förvaltning är baserat på ett system där den centrala statsförvaltningen har regionala förvaltningar på motsvarande länsnivå (tio stycken). Dessa förvaltningar ansvarar för genomförandet av de beslut och den politik som antagits centralt. Varje 12 sådant län leds av en guvernör som tillsätts av regeringen. Han bistås av en församling av ordförandena och vice ordförandena för kommunfullmäktige i sitt län. I Litauen finns bara en nivå av lokala förvaltningsenheter: kommunerna (56 stycken fördelade pä 44 landsbygdskommuner och 12 städer). De styrs av kommunfullmäktige, som väljs i allmänna val för en treårsperiod, och av en ordförande, som utses av kommunfullmäktige. Deras verksamhet kontrolleras av en regeringsrepresentant utsedd på länsnivå, men denne står inte under guvernörens makt. De litauiska lokala förvaltningsenheterna har ganska stort självstyre och är ekonomiskt självständiga. För Litauens offentliga förvaltning gäller en lag antagen 1995 som gör åtskillnad mellan tjänstemän utnämnda av den sittande regeringen (vilka saknar anställningsskydd) och fast anställda tjänstemän. Litauen har en offentlighetslag för förvaltningen. Försvarsmakten, de hemliga organen och polisen står under offentlig kontroll. Polisen har omorganiserats för att bättre passa sina nya uppgifter (särskilt i fråga om bekämpandet av den organiserade brottsligheten). Bedömning av hur den verkställande makten fungerar Den verkställande makten fungerar under tillfredsställande förhållanden. De lokala förvaltningsenheterna åtnjuter visst självstyre även om statsförvaltningen på länsnivå tycks förfoga över viktiga befogenheter i fråga om den lokala förvaltningen. Trots att de offentliga tjänstemännen skyddas av en lag, där deras rättigheter och skyldigheter är fastlagda, existerar det än i dag en obalans mellan rättigheterna, som i praktiken har utvidgats, och skyldigheterna, som fortfarande i stor utsträckning är formella. Framför allt saknas en lämplig mekanism för att kunna omsätta de offentliga tjänstemännens ansvar i praktiken, och den omständigheten försvårar ett effektivt bekämpande av korruptionen. Icke desto mindre pågår för närvarande en diskussion i seimas om en etiklag för den offentliga förvaltningen, och regeringen har deklarerat sin avsikt att inrätta kontrollmyndigheter med uppdrag att behandla klagomål som framställs mot myndigheterna. Polisen är sedan början av 1997 indragen i en reformprocess som skall göra den bättre lämpad att genomföra sina traditionella uppgifter och ge den kapacitet att tackla nya (bekämpande av organiserad brottslighet och kontroll av skatteuppbörd). För närvarande håller man på att införa system för utvärdering av polisens verksamhet och metoder för att ställa polismän inför ansvar. Den dömande maktens organisation De litauiska domstolarnas situation är sådan att de kan hävda sitt oberoende. Förvisso använder den verkställande och lagstiftande makten sitt inflytande vid tillsättningen av tillsätter presidenten dem med parlamentets domarna (för appellationsdomstolen samtycke, för distriktsdomstolar och lokala domstolar presidenten ensam och för domarna i högsta domstolen parlamentet pä presidentens rekommendation). Dock finns en särskild ämbetsmannanämnd som lägger fram rekommendationer till presidenten för eller alla beslut som (tillsättningar, befordringar, rör domarkåren förflyttningar 13 entlediganden). Ämbetsmännen äger inte rätt att delta i partiers eller politiska organisationers verksamhet. Åklagarväsendet leds av riksåklagaren som tillsätts och avsätts av parlamentet och som är ansvarig inför detta. Åklagarna är ansvariga inför domstolarna för de handlingar de utför under loppet av rättegångsprocesserna. I fråga om myndighetsbeslut har, om minst en femtedel av parlamentsledamöterna begär det, författningsdomstolen befogenhet att granska huruvida presidentens och regeringens handlingar är förenliga med konstitutionen. De litauiska myndigheterna häller för närvarande också på att utarbeta en lag om förvaltningens lagöverträdelser och om det administrativa förfarandet slag så att man skall kunna dra den offentliga förvaltningens handlingar inför domstol. Konstitutionen ger också möjlighet att inrätta specialdomstolar för denna typ av mål (artikel 111). inrättade i mars 1994 parlamentariska ombudsmän (fem "kontrollörer" Litauen utnämndes för en fyraårsperiod av seimas i december 1994). De har befogenhet att utreda de klagomål som inlämnats mot förvaltningen, försvarsmakten och kommunerna, och de kan på grundval av sina utredningar ta till rättsliga medel för att begära den anklagade offentliga tjänstemannens avsked. Däremot får ombudsmännen inte anhängiggöra några klagomål beträffande presidenten, regeringen eller domstolarna. ledamöterna tredjedel av i domstolen). Författningsdomstolen ansvarar Författningsdomstolen, som inrättades 1993, består av nio domare utnämnda för en tid av nio år som inte kan förlängas. Parlamentet utnämner domarna på förslag av presidenten, seimas talman och ordföranden i högsta domstolen (var och en av dessa lämnar förslag på en för övervakningen av att fördrag och lagar är förenliga med konstitutionen. Talan vid domstolen kan väckas av presidenten, av femtedel av parlamentsledamöterna eller av domstolarna. Domstolen prövar också frågor rörande president- och parlamentsval och presidentens eventuella oförmåga att utöva sitt ämbete samt prövar riksrättsåtal (impeachment), som kan riktas mot ledamöter i seimas eller mot andra personer som innehar offentliga ämbeten. Författningsdomstolens beslut är slutgiltiga, utom i fråga om ett internationellt fördrags förenlighet med konstitutionen, i vilket fall seimas kan upphäva domstolens "slutsatser" (artikel 107 tredje stycket i konstitutionen). regeringen, av en Bedömning av hur den dömande makten fungerar Det största problemet med det litauiska domstolsväsendet är den långa tid som det tar att avkunna domar. Bristen på kvalificerade liksom 1995 års reform av domstolsväsendet, som ledde till ett system med fyra instanser, är de huvudsakliga anledningarna till denna situation. Situationen är särskilt akut i handelsdomstolarna, där överbelastningen utgör ett hinder bl. a. för behandlingen av konkursmål. jurister Åklagarmyndigheten tycks i dag också vara överbelastad på grund av avsaknaden av en tydlig beskrivning av dess uppgifter. Detta bidrar i sin tur till längre handläggningstider, särskilt i fråga om häktningsbeslut (se nedan). 1. 2 Mänskliga rättigheter och skydd av minoriteter 14 rättigheter respekteras. Dessa Litauen har infört inhemsk lagstiftning för att säkerställa att mänskliga rättigheter och genom minoriteters internationella konventioner, främst Europeiska konventionen om skydd lör de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, samt de viktigaste tilläggsprotokollen till denna konvention. Denna konvention med protokoll tillhör gemenskapens regelverk enligt artikel F i Fördraget om Europeiska unionen; varje stat som önskar ansluta sig till Europeiska unionen måste först ha ratificerat konventionen. skyddas ocksä rättigheter Litauen har varit medlem av Europarådet sedan maj 1993 och ratificerade i juni 1995 Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt de flesta av tilläggsprotokollen (med undantag för protokoll nr 6 om dödsstraff). Litauen ger också enskilda rätt att vända sig till Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna om de anser att deras rättigheter enligt konventionen har kränkts. Bland övriga viktiga konventioner om skydd för mänskliga rättigheter och minoriteters rättigheter har Litauen undertecknat, men inte ratificerat, konventionen mot tortyr samt ramkonventionen om minoriteters rättigheter. Landet har ännu inte undertecknat Europeiska sociala stadgan. Däremot har del ratificerat de viktigare FN-konventioncrna om mänskliga rättigheter. Artikel 138 i konstitutionen föreskriver att internationella fördrag som ratificerats av seimas omedelbart blir en del av intern litauisk rätt. Medborgerliga och politiska rättigheter I den litauiska konstitutionen finns inskrivet att alla medborgare har rätt att vända sig till riktiga i domstolssystemet och avsaknaden fram domstol. Trögheten förfaranden för att ställa offentliga tjänstemän och poliser inför ansvar utgör allvarliga hinder för en effektiv tillämpning av denna rätt. Dessutom är bristen på jurister ett hinder när det gäller alla medborgares rätt till juridisk hjälp (artikel 31 i konstitutionen). till nu av Litauen har inte avskaffat dödsstraffet, som senaste gången verkställdes under 1995. Efter denna tidpunkt har presidenten beslutat om ett moratorium, och inför seimas har nyligen lagts fram ett nytt förslag till strafflag där dödsstraffet inte finns med. Förslagen om att avskaffa dödsstraffet stöter emellertid på ett kraftigt motstånd från den allmänna opinionen. Rätten att inte hållas godtyckligt frihetsberövad är införd genom att anhållningstiden är begränsad till 72 timmar varefter den misstänkte skall åtalas eller försättas på fri fot. Denna frist får emellertid förlängas till två månader om personen är misstänkt för att ha begått ett "grövre brott". Men i så fall skall den misstänkte ställas inför en domare inom loppet av 48 timmar efter gripandet för beslut om anhållningstiden. De litauiska myndigheterna medger av undantagsbestämmelse: den finns kvar interimistiskt och får inte tillämpas efter den 30 juni 1997. bestämmelse karaktär denna själva har att Alla medborgare över 18 år är tillförsäkrade rösträtt. Föreningsfriheten och rätten till fredliga sammankomster är också garanterad genom 300 konstitutionen svårighet. För närvarande och utövas utan finns över 15 sammanslutningar verksamma, vilka pä grund av sin karaktär av ideella organisationer är befriade från samhälleliga skatter. Att det råder reell yttrandefrihet i Litauen framgår av den stora mångfalden inom media, såväl tryckta som audiovisuella (en statlig TV-kanal och fyra privata, plus åtskilliga lokala kanaler). Lagen från juli 1996 garanterar medias och journalisters oberoende gentemot de offentliga myndigheterna. Således består de tre reglerande organ som inrättats genom denna lag och som har i uppdrag att reglera denna sektor till övervägande del av företrädare för branschen. På samma sätt har en ombudsman inrättats för att handha förtalsärenden och alla klagomål som framkommer på grund av medias verksamhet. Lagen ger också rätt till spridning av uppgifter om offentliga personers privatliv om uppgifterna är av sådan karaktär att de kan beröra befolkningens situation. Äganderätten är i dag garanterad, och expropriation får inte tillgripas annat än när det ligger i allmänt intresse och i så fall mot rimlig och pä förhand bestämd ersättning. Likaså har det litauiska parlamentet i juni 1996 ändrat artikel 47 i konstitutionen så att medborgare i medlemsstaterna i Europeiska unionen och i G 24 kan förvärva fast egendom. Parlamentet har nyligen antagit en lag om ett system för ersättning till de personer som berövats egendom av nazisterna under andra världskriget eller av kommunistregimen. Presidenten har nyss begärt att seimas skall ompröva detta lagförslag i syfte att garantera rättigheterna hos de nuvarande besittningshavama av vissa egendomar som är föremål för återlämnande. Slutligen är fastighetsregistret inte alltid fullständigt och är behäftat med en osäkerhet rörande äganderätten till jord i vissa områden. Privatlivets helgd är normalt garanterad såtillvida att husrannsakan och åtgärder i form av brevkontroll och avlyssning kräver tillstånd i förväg från åklagarmyndigheten eller en domare. För närvarande kan man emellertid konstatera att användningen av detta slags åtgärder utan föregående tillstånd håller på att öka inom ramen för bekämpandet av den organiserade brottsligheten. Det måste fastställas en ordentlig rättslig grund som gör att dessa åtgärder kan genomföras med tillfredsställande rättssäkerhet och verkan. asylsökande När det gäller års ratificerade Litauen Genèvekonvention om flyktingar, och därigenom kunde man börja tillämpa 1995 års lag med bestämmelser och förfaranden för dessa personer. De första asylansökningarna som underkastades denna nya ordning behandlades i maj 1997. När det gäller inhysning av och bistånd till asylsökande är förhållandena i dag tillfredsställande. januari 1997 1951 i i framstår fängelserna som mer bekymmersam. En Situationen av kriminalvårdssystemet, vars nuvarande tillstånd är sådant att det hindrar Litauen från att ratificera Europakonventionen mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling, skall genomföras under 1997. Reformen består i huvudsak av införandet av en lag om verkställighet av påföljder och en kriminalvårdslag samt av inrättandet av nya kriminalvårdsanstalter (två nya är planerade i år). reform Litauen saknar ändamålsenlig lagstiftning mot barnpornografi och barnprostitution liksom mot sexuella övergrepp som begås mot barn. De icke-statliga organisationer som finns på det här området har därför med statligt stöd vidtagit konkreta åtgärder för skydd av barn som är utsatta för övergrepp. 16 för deras förhållningssätt Det finns slutligen anledning att påminna om den kritik som riktats mot de litauiska nazistiska myndigheterna krigsförbrytare som lever i landet (se t. ex. fallet Alexandras Lileikis). Ej heller har myndigheterna i Vilnius hållit sitt löfte att upphäva de bestämmelser om upprättelse av personer misstänkta för brott mot mänskligheten vilka oegentligt beviljades av sovjetmakten. Riksåklagaren har dock till Högsta domstolen hänskjutit ett fall med 20 personer som omfattas av sådana bestämmelser. beträffande litauiska de Ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter Rätten till existensminimum och social trygghet är inskriven i konstitutionen. Den fackliga friheten är erkänd. Den fackliga mångfalden är också tryggad med omkring 80 organisationer i nuläget. Däremot förefaller organisationsgraden inte vara sä hög. Strejkrätten är garanterad, utom för offentliga tjänstemän med funktioner som är av särskild betydelse för befolkningen. Det förfarande som lagen föreskriver för utövandet av denna rätt är emellertid så komplicerat att bara ett begränsat antal av dessa kravyttringar har ägt rum på de villkor som lagen kräver. Utbildningsfriheten och religionsfriheten är garanterade i Litauen. Det är dock nödvändigt med åtgärder för polisiärt skydd av den judiska befolkningsgruppens kultplatser mot bakgrund av de sporadiska vandaliseringsdåd som har begåtts mot de judiska begravningsplatserna i Kaunas, Vilnius och Klaipeda. Minoriteters rättigheter och skydd De etniska minoritetsgrupperna utgör nära 20 % av Litauens befolkning; de största är polacker (9 %) och ryssar (8 %). Minoriteterna kan skyddas först och främst genom olika internationella normer. Litauen har inte ratificerat Europarådets ramkonvention om minoriteter. Vad gäller Europarådets rekommendation 1201 är den inte juridiskt bindande. Den litauiska konstitutionen erkänner de individuella rättigheterna för personer som tillhör minoritetsgrupper (språk, kultur och traditioner) men inga kollektiva rättigheter som gör att grupperna blir erkända som politiskt organiserade gemenskaper. Således saknas det särskilda bestämmelser för minoritetemas representation i parlamentet: ett parti som företräder den polska minoriteten fick ett mandat i det senaste valet i november 1996 efter att ha klarat den vanliga femprocentsgränsen, och fem ledamöter från minoritetsgrupperna blev valda på rikspartiemas listor (tre för de konservativa, en för arbetarpartiet och en för socialdemokraterna). Likväl äger minoriteterna rätt att sköta sina kultur- och utbildningsfrågor, och inom regeringen bevakas dessa frågor av byrån för etniska minoriteter och regionala problem. Situationen för minoriteterna i Litauen är på det hela taget tillfredsställande. Härtill har 1991 års medborgarskapslag bidragit starkt. Genom den beviljas medborgarskap till alla personer som har hemvist på litauiskt territorium, utan några begränsningar baserade pä nationellt ursprung, på hur länge man bott i landet eller på kunskaperna i litauiska. Därför innehar i dag nära 90 % av de personer som tillhör någon etnisk minoritet litauiskt medborgarskap. 17 När det gäller medborgarnas möjlighet att uttrycka sig pä sitt eget språk i sitt umgänge med myndigheterna existerar denna i de områden där den aktuella minoriteten utgör en betydande del av befolkningen. I sädana områden har vägskyltarna ocksä text pä bägge språken. Däremot är det inte möjligt att begagna sig av ett minoritetsspråk inför domstol utan anlitande av tolk. Det offentliga ger stöd till de etniska minoritetemas språk och kultur. Regeringen ger bidrag till etniska minoriteters skolor och har inrättat ett program för långsiktigt stöd till dessa skolor. Sålunda fullgör 14,6 % av eleverna sin skolgång i skolor med undervisning på ett minoritetsspråk. På samma sätt finns speciella antagningskvotcr för elever frän minoritetsgrupper som söker till högre utbildning. Minoriteterna har dessutom tillgäng till en mängd media på det egna språket, och rikskanalcrna sänder ocksä program för de olika nationaliteterna. De klagomål som har framförts av minoriteter kommer nästan uteslutande från polacker. De kritiserar svårigheten att få tillträde till offentliga jobb, i synnerhet på höga befattningar, hindren för att använda polska språket samt den nya indelningen i förvaltningsdistrikt i Vilniusområdet, vilken har reducerat den polska minoritetens betydelse. Dessa problem är isolerade och ger inte anledning att ifrågasätta en situation som på det hela taget är gynnsam. 18 1. 3 Allmän bedömning Litauens politiska institutioner fungerar normalt och på ett stabilt sätt. De respekterar gränserna för sina befogenheter och samarbetar med varandra. Valen 1992 och 1996 var fria och rättvisa och medgav båda gångerna maktskifte i ordnade former. Oppositionen deltar på normalt vis i institutionemas arbete. Arbetet med att förbättra det sätt på vilket rättsväsendet fungerar och att intensifiera kampen mot korruption måste fortsätta i oförminskad takt. Det finns inga större problem vad beträffar respekten för de grundläggande rättigheterna. Litauen uppvisar en demokratisk stats kännetecken, med stabila institutioner som garanterar rättsstatliga principer och de mänskliga rättigheterna samt respekten för och skyddet av minoriteter. 19 2. Ekonomiska kriterier Vid bedömningen av Litauens ekonomiska situation och framtidsutsikter utgår kommissionen särskilt från Europeiska rådets slutsatser från mötet i Köpenhamn i juni 1993, i vilka det anges att ett medlemskap i unionen förutsätter att "det finns en fungerande marknadsekonomi samt förmåga att hantera konkurrens och marknadskrafter inom unionen". I denna del av yttrandet ges således en kortfattad översikt över den ekonomiska situationen och bakgrunden och därefter en genomgång av Litauens framsteg i fråga om de viktigaste inslagen i den ekonomiska övergången (liberalisering av pris- och handelssystemet, stabilisering av ekonomin, stmkturomvandling, reform av den finansiella sektorn) samt av landets ekonomiska och sociala utveckling. Slutligen ges en allmän bedömning av landets situation i förhållande till de kriterier som fastlagts av Europeiska rådet och en genomgång av framtidsutsikter och prioriteringar för ytterligare reformer. 2. 1 Den ekonomiska situationen Bakgrund Litauen, med en befolkning på 3,7 miljoner, har en bruttonationalprodukt (BNP) som uppgår till 14 miljarder ecu (uttryckt i köpkraftsparitet). Landets befolkning motsvarar 1 % av unionens befolkning, medan ekonomin endast motsvarar omkring 0,2 %. Landets BNP per capita är cirka 24 % av unionens genomsnitt. Den genomsnittliga månadslönen är omkring 140 ecu. Litauen har ansökt om medlemskap i Världshandelsorganisationen (WTO). Framsteg i den ekonomiska övergången Under mellankrigstiden var Litauen en självständig stat som var starkt integrerad i världsekonomin. 1940 tvångsannekterades landet av Sovjetunionen, och som en följd av detta landets jämförelsevis väl utbyggda infördes centralplanering. Tack vare stora och utvecklade infrastruktur och välutbildade arbetskraft hade industriföretag etablerats i Litauen. Trots bristen på naturtillgångar lades särskild tonvikt vid utbyggnaden av energisektorn, och den nådde tillräcklig kapacitet för att tillfredsställa energibehovet hos huvuddelen av Sovjetunionens baltiska region. Andra traditionellt viktiga sektorer var jordbruket och framför allt livsmedelsindustrin. Litauens storföretag var starkt beroende av resten av Sovjetunionen, både för anskaffning av råvaror och energi och för avsättning av färdiga produkter. Industrin var mottagare av betydande indirekta subventioner under den här perioden, eftersom systemet med centralt bestämda priser gjorde att industrin kunde importera sina insats varor till priser långt under världsmarknadsnivå - en fördel som gick förlorad i och med självständigheten. relativt Även om Litauen inledde perestrojkaperiodens ekonomiska övergång under sovjetiskt styre, har den omständighet att landet återvann sin självständighet så sent som 1991 fördröjt igångsättandet av fullgångna reformer. Att man måste bygga upp en självständig stats institutioner och rättssystem har spätt på svårigheterna ordentligt för övergången till marknadsekonomi. Trots det satte man omedelbart efter självständigheten i gång med om omfattande privatiseringsprogram, liberaliserings- även och 20 tog mycket privatiseringsprogrammet längre planerat. i början det värsta produktionsfall som Omställningen av ekonomin registrerats i Central- och Östeuropa, samtidigt som inflationen skenade iväg. Först efter att den nya inhemska valutan och sedelfonden införts 1993-1994 kunde den ekonomiska nedgången hejdas. ursprungligen framkallade tid än Före självständigheten fanns praktiskt taget ingen privat sektor. Industrisektorn bestod av statliga storföretag, och jordbruket var helt och hållet kollektiviserat. Ett voucherbaserat privatiseringsprogram sattes i gång 1991, och genom det lyckades man relativt snabbt privatisera såväl den viktiga jordbrukssektorn som alla små och medelstora företag. I de större industriföretagen behöll staten viktiga intressen, och i företag av central betydelse (kraftproduktion, järnvägar, telekommunikation och oljeraffinering) tilläts inget privat inflytande alls. Myndigheterna redovisar att den privata sektorns andel av BNP är omkring 65 %, men den siffran innehåller många bolag med stora statliga ägarintressen. 1996 inleddes en andra privatiseringsetapp som innehåller flera modeller, däribland en kontantbetalningsmodell. Även om det ännu är för tidigt att utvärdera resultaten, är privatiseringen en av de nya regeringens politiska prioriteringar. Den har inlett utförsäljningsförfaranden för flera av de tidigare nämnda företagen av central betydelse. Utländska direktinvesteringar Inflödet av utländska direktinvesteringar har varit lågt, med ett genomsnittligt ärligt flera, bland annat inflöde på ca 1 % av BNP (källa: EBRD). Orsakerna är makroekonomisk instabilitet och den låga takten i den kontantbaserade privatiseringen och andra strukturreformer. De politiska förändringar som nyligen skett (se nedan) skulle kunna leda till en klar förbättring av läget i framtiden. Ekonomisk struktur I Litauen har jordbruket alltid varit en viktig sektor. De senaste åren har emellertid produktionen fallit våldsamt: från 27,7 % av bruttoförädlingsvärdet 1990 till i runda tal 9 % 1995. En snabb privatisering i kombination med återlämnande av äganderätten till mark har lett till en väldigt gyttrig ägarstruktur, vilket i sin tur resulterat i låg produktivitet. Myndigheterna håller uppe sektoms lönsamhet genom betydande subventioner. Därför har produktionsraset inte återspeglats i en motsvarande nedgång av sysselsättningen, och fortfarande över 20 % av arbetskraften. För att sektorn skall kunna klara internationell konkurrens återstår fortfarande betydande strukturomvandlingsinsatscr, som säkert kommer att få stora effekter reformåtgärder: produktionssubventionema håller på att skäras ner och ersättas av inkomststöd. sysselsättningen. Den nya jordbrukssektorn regeringen har sysselsätter infört för fortfarande en viktig ekonomisk sektor, även om dess andel av Industrin är bruttoförädlingsvärdet sjönk från 32,8 % 1990 till 29 % 1995. De sysselsatta inom industrin utgör över en femtedel av hela arbetskraften. De viktigaste industribranscherna är livsmedelsindustrin (30 %) och oljeraffinering (19,4 %), även om den sistnämnda branschen förlorat i betydelse eftersom Ryssland inte längre anlitar landets raffinaderi. De stora energiintensiva tillverkningsindustrierna har fått börja tampas med en kraftig prisökning på insatsvaroma, eftersom Ryssland börjat ta ut världsmarknadspriser för traditionella råvaror och energi, samtidigt exportmarknader. Sektoms övergång från energiintensiv produktion för sovjetmarknader tappat de flesta av som de sina 21 till produktion av högkvalitativa varor för västmarknader, mer i linje med naturliga förutsättningar, är fortfarande inte avslutad. landets Under sovjetstyret kännetecknades tjänstesektorn av att den var underutvecklad. Följaktligen sjönk produktionen i tjänstesektorn mindre än inom jordbmk och industri, och dess andel av brutto förädlingsvärdet nära fördubblades på fem år till 55 % 1995. Reformeringen av skattesystemet och den snabba ökningen av antalet privata småföretag har lett till betydande svårigheter för statistikmyndigheten när det gäller att registrera all ekonomisk verksamhet, och för skattemyndigheten att ta ut skatter. Följaktligen har den informella sektorn blivit mycket betydande. Viktiga indikatorer på den ekonomiska strukturen (alla uppgifter gäller för 1996 såvida annat inte anges) Befolkning BNP per capita miljoner ecu (KKS) (1995) / % av genomsnittet för EU-15 % (1995) Jordbrukets andel av bruttoförädlingsvärdet sysselsättningen % (1995) %(1995) Bruttoutlandsskuld/BNP Export av varor och tjänster/BNP ( 1995) Ackumulerade utländska direktinvesteringar* miljarder ecu ecu per capita 3,7 4 100 24 9,4 23,8 15,6 52,4 0,23 65 Omräknat enligt växelkursen vid utgången av år 1996 (1 ecu = 1,25299 USD). Källor: Kommissionen, nationella källor, EBRD, IMF. Liberalisering Prissystem Prissättningen avreglerades nästan fullständigt 1991 1992. Regleringar finns kvar för priser på energi och bostäder samt på vissa priser inom kollektivtrafik och samhällsservice. Varor och tjänster med reglerade priser svarade för omkring 10 % av innehållet i konsumentprisindexkorgen. 22 Handelspolitik Litauens utrikeshandclssystcm är relativt liberalt, eftersom alla ickc-tariffåra regleringar avskaffades under 1991-1992. Den genomsnittliga vägda tullen är mycket måttlig med sina 4,3 % (1995) och med tullfrihet för de allra flesta produkter. Det har emellertid skett en viss omsvängning i handelspolitiken under tryck från inflytelserika intressegrupper. Under de senaste två åren har importtullarna på vissa jordbruksvaror sänkts långsammare än tidigare aviserat. Å andra sidan har gemenskapen sagt ja till en begäran från Litauen om ytterligare handelsliberalisering i fråga om textilier. Litauen har också frihandelsavtal med EFTA, Lettland och Estland samt med de flesta enskilda medlemsländerna i Centraleuropeiska frihandelsavtalet (CEFTA). När Litauen väl anslutits till Världshandelsorganisationen (WTO), dit det lämnat in ansökan om medlemskap, kommer landet att uppfylla alla formella villkor för att bli medlem av CEFTA. Valutapolitik Införandet av den nya inhemska valutan, lilas, skedde i flera steg. Först ersattes den ryska rubcln i oktober 1992 av talonas, som fick flyta fritt. Talonas fortsatte till en början att sjunka i värde men stabiliserades efter en åtstramning av penningpolitiken. Därefter infördes i juni 1993 litas, som den 1 april 1994 knöts till den amerikanska dollarn enligt en växelkurs på 4 litas per dollar. Samtidigt inrättades en sedelfondsmekanism för att höja trovärdigheten hos växelkurskopplingen (se nedan). Den litauiska centralbanken har befogenhet att justera kopplingen när det behövs. Litas är fullständigt konvertibel för löpande utlandsbetalningar, och det finns praktiskt taget inga begränsningar i fråga om bytesbalanstransaktioner. Personer får öppna konton i utländska valutor oberoende av om de har hemvist i Litauen eller inte. Centralbanken har nyligen aviserat att penningpolitikens ramar och valutasystemet kommer att ändras under de kommande åren. Avsikten är att successivt avveckla sedelfondssystemet, medan växelkurskopplingen skulle behållas oförändrad. Först i slutskedet av övergången till den nya politiken, som inte skulle starta förrän efter 1999, skulle växelkurskopplingen till dollarn successivt ersättas av en koppling till euron. till en början Stabilisering av ekonomin Situationen inom landet Övergången från kommandoekonomi till marknadsekonomi och, vad som är viktigare, för anskaffning av upplösningen av de nära förbindelserna med Sovjetunionen insatsvaror och avsättning av produktion, framkallade ett våldsamt produktionsfall i industrin och jordbruket under de första åren av självständigheten, vilket ledde till att real BNP krympte med nästan 60 % mellan 1990 och slutet av 1993. Med början 1994 kunde den ekonomiska nedgången hejdas; den ekonomiska tillväxten tog fart på nytt och uppnådde 3 % 1995. Preliminära siffror visar att takten i den ekonomiska tillväxten fortsatte att öka under 1996, trots följderna av den svåra bankkrisen i december 1995. Om strukturreformerna av ekonomin fortsätter borde det vara möjligt att klara en liknande eller till och med högre tillväxttakt under de kommande åren. 23 Inflationen skenade iväg 1992, inte enbart som en följd av den snabba prisavregleringen och den chockartade förändringen av handelsförhållandena, utan också på grund av det faktum att valutan för hölls knuten för länge till den snabbt fallande ryska rubeln. I mitten av 1993 gjordes ett första konkret försök att minska inflationen genom att lämna rubelområdet och införa en ny valuta, litas. De här effekterna förstärktes genom införandet av en sedelfond i april 1994, som allvarligt begränsar centralbankens manöverutrymme. Som ett resultat av detta kunde hyperinflationen hejdas. Inflationen vid periodens slut sjönk våldsamt till mindre än 50 % i slutet av 1994, och därefter avtog den successivt för att hamna på 13 % vid slutet av 1996. Inflationstakten fortsatte att gå ner ända in i de första månaderna av 1997. Den här nedåtgående trenden kan förväntas fortsätta. De återhållsamma löneökningarna och valutans reala appreciering, som verkar återhållande på importpriserna, har sannolikt varit av central betydelse för den snabba minskningen av inflationstakten. De justeringar som förväntas i fråga om det relativa priset på energiprodukter kommer att leda till ett visst fortsatt inflationstryck. av till guld- 100 % åtminstone Genom sedel fondssystemet är litas knuten till dollarn, och den monetära basen behöver stödjas utlandsvalutarcscrvcr. Centralbanksfinansiering av budgetunderskottet är inte möjlig, och kreditgivningen till banksektorn från centralbanken - i dess roll som långivare i sista instans - är begränsad till det belopp som finns i utländska reserver utöver dem som behövs för fullständigt stöd av den monetära basen. Centralbanken utnyttjade denna yttersta möjlighet för att pumpa in ytterligare likviditet i ekonomin efter bankkrisen i december 1995, vilket skulle kunna förklara varför krisens negativa effekt på den ekonomiska tillväxten förblev begränsad, trots det faktum att en fjärdedel av ekonomins sparande frös inne i de stängda bankerna. och Viktiga ekonomiska trender Real BNP- tillväxt Inflationstakt årligt genomsnitt december till december Arbetslöshet vid årets slut % % % % 1994 1995 1996 1,0 3,0 3,6 72,2 39,6 24,6 45,1 35,7 13,1 4,5 7,3 6,2 offentliga Den sparande Bytesbalanssaldo Skuld/export ILO:s definition sektoms finansiella i % av BNP -1,7 -1,8 -2,5 i % av BNP -2,1 -10,3 -8,2 % 20,7 25,9 29,8 i % av BNP 1,4 0,9 1,0 Inflöde av utländska direktinvesteringar Källor: Kommissionen, nationella källor, EBRD. 24 litauiska centralbanken har nyligen Den för penningpolitiken. I en första etapp skulle centralbanken börja påverka likviditeten genom att ingripa mer aktivt på marknaden för statsskuldväxlar, samtidigt som sedelfondens och den fasta växelkursens allmänna principer bibehålls. Sedelfondsmekanismen skulle inte avskaffas förrän i etapp två, medan växelkurskopplingen skulle behållas oförändrad fram till etapp tre, som inte skulle starta förrän efter 1999. ändringar ramarna aviserat av till att sedellöndsmekanismcn Trots de kraftigt minskade skatteintäkterna har Litauen lyckats hålla budgetunderskottet inte medger på en måttlig nivå. Med hänsyn centralbanksfinansiering av budgetunderskottet var det nödvändigt att vid flera tillfällen kompensera intäktsutfallet genom ytterligare utgiftsnedskämingar. Kapitaltillskottet till de statliga bankerna och lägre skatteintäkter än väntat resulterade i ett större underskott än planerat 1996, nämligen 2,5 %. Därför är myndigheterna nu i färd med att utöka skattebasen och förbättra skatteuppbörden och skatteförvaltningen på lämpligt sätt för att fa ner budgetunderskottet ordentligt under 1997. för det svaga Situationen gentemot utlandet Som en följd av utbrytningen ur Sovjetunionen, dit 95 % av landets export gick, tappade Litauen nästan 70 % av sin export under självständighetens två första år, vilket ledde till en snabb ökning av handelsunderskottet till 6 % av BNP 1993. Handelsbalansen började sedermera förbättras successivt p. g. a. undervärderingen av den reala växelkursen vid tidpunkten ekonomiska sedelfonden strukturomvandlingen. Den senaste utvecklingen av handelsbalansen är svår att bedöma p. g. a. viktiga förändringar i de statiska metoderna vilket gör det omöjligt att göra jämförelser med data frän tiden före 1995. Tillgängliga siffror visar på kraftiga ökningar av både import och export, vilket leder till en liten förbättring av 1996 års handelsbalans mätt som andel av BNP. införandet p. g. a. och den för av Litauen har snabbt byggt upp en valutareserv, i huvudsak genom statlig upplåning utomlands och, i mindre utsträckning, utländska direktinvesteringar. Den minskning i reserven som uppstod efter bankkrisen och som uppgick till 20 % i mars 1996 hade nästan helt eliminerats i augusti. Litas har nu stöd av en reserv på omkring 2,5 månaders import värde. Litauens utlandsskuld har ökat kraftigt sedan 1993 men är fortfarande blygsam med i runda tal 15 % av BNP i slutet av 1996. En stor andel (omkring 40 %) av de krediter som hittills tagits emot har gått till att finansiera inköp av olja och gas, medan bara omkring en fjärdedel av lånen har använts till att finansiera investeringsprojekt. Strukturomvandling Utrikeshandel Litauen är en liten, öppen ekonomi med en varuexport som uppgick till över 40 % av BNP 1996. Litauen har varit relativt framgångsrikt när det gäller att ställa om sin handel till Västeuropa. De andelar av landets utrikeshandel som nu går till f. d. Sovjetunionen och Europeiska unionen är ungefär lika stora. Litauen är emellertid fortfarande starkt beroende av oljeimport från Ryssland på grund av tekniska och logistiska begränsningar. Den geografiska omställningen av handeln har åtföljts av en betydelsefull förändring i sammansättningen av exporten och importen. Medan andelen jordbmksvaror, maskiner 25 och textilier har sjunkit betydligt, har exporten av kemikalier, trä och metaller vuxit i betydelse. Omställningen av exporten har varit framgångsrik pä de senare områdena och på textilområdet. Dessa omställningar visar tydligt vilka svårigheter som tidigare betydelsefulla industribranscher möter när det gäller att vinna insteg på västmarknader. De litauiska myndigheterna är för närvarande i färd med att inrätta en serie åtgärder och institutioner för att främja exporten. De omfattar ett organ för exportfrämjande, en system för exportförsäkring och exportgarantier samt upprättandet av handelskontor i de viktigaste handelspartnerländerna. Arbetsmarknad framkallade ekonomins kollaps inte någon snabb ökning av den Till en början registrerade arbetslösheten. För att kompensera för den minskade produktionen tillgrep arbetsgivarna obetald ledighet och kortare arbetstid i stället för alt friställa arbetskraft; för det senare var möjligheterna begränsade enligt lagen fram till oktober 1992. Först under andra hälften av 1994 började den registrerade arbetslösheten stiga för att i början av 1996 nå en topp på 8,3 % av den arbetsföra befolkningen. På senare tid har den registrerade arbetslösheten åter gått tillbaka och nådde 6,2 % i slutet av 1996. Vissa med landsbygdsområden arbetslöshetsnivåer på över 20 %. Den sammanlagda arbetslösheten fortsatte att vara relativt låg jämfört med många centraleuropeiska länder med övergångsekonomier, detta som en konsekvens av den betydande minskningen av andelen deltagande i arbetskraften - från omkring 90 % 1991 till 83 % 1995. oproportionerligt emellertid drabbade hårt är Minimilönen är nu ca 86 ecu genomsnittliga lönenivån. Offentliga finanser i månaden, vilket motsvarar ungefär halva den Reformeringen av Litauens skattesystem, från det sovjetstatliga intäktsbaserade systemet, som i huvudsak bestod av skatter på företagens omsättning, till ett skattesystem anpassat för en marknadsekonomi, har lett till ett stort bortfall i statens inkomster: medan de samlade statsinkomsterna uppgick till knappt 44 % av BNP 1990, hade de 1995 sjunkit så lågt som till 25 % av BNP. Trots det har nu merparten av de nödvändiga instrumenten införts genom skattereformen. Momsen infördes på ett tidigt stadium, och momssatsen höjdes till 18 % 1994. Momsen, inkomstskatten för privatpersoner och vinstskatten för bolag urholkas alla genom många undantag. Skatteförvaltningen saknar också erfarenhet när det gäller att lokalisera skattskyldiga i den snabbt växande privata sektorn. Därför håller myndigheterna för närvarande på med att ta bort en rad undantag i fråga om moms och att höja skattesatserna på vissa livsmedel och på bränsle. Vidare ämnar regeringen bekämpa skatteflykt och smuggling på ett kraftfullare sätt för att vända den nedåtgående trenden i fråga om offentliga intäkter. Trots denna betydande nedgång i statsinkomsterna kunde underskottet hällas nere genom en stram förvaltning av likvida medel, med utgiftsnedskärningar närhelst intäkterna inte räckte till. Den omständighet att sedelfondssystemet utesluter centralbanksfinansiering av budgetunderskottet tvingar också regeringen att föra en trovärdig skattepolitik genom att hålla en välbalanserad budget. Som ett resultat av detta sjönk statsutgifterna från omkring 40 % av BNP 1990 till knappt 28 % 1995. Fördelningen av statsutgifterna har genomgått en avsevärd förändring. Företagssubventionema skars ned kraftigt från 14 % av BNP 26 riktade till så litet som 1,3 % 1995 (huvudsakligen till jordbruket och 1990 energisektorn). Den sistnämnda siffran visar emellertid inte det faktiska statliga stödet, eftersom företagen samlat på sig skatteskulder och skulder för energi leveranser. Vidare kommer sannolikt en del av banksystemets osäkra lån till företag att omvandlas till en skuld för staten - som en följd av framtida kapitaltillskott eller, i händelse av en bankkrasch, ersättning till sparare. De offentliga utgifterna domineras nu av löner och av transfereringar till hushåll, i huvudsak i form av pensioner. Sammantaget svarar dessa två kategorier för knappt två tredjedelar av de samlade statsutgifterna. Trots den fortsatta pressen nedåt på utgifterna har de offentliga investeringarna legat kvar på omkring 3 % av BNP. Moderniseringen av den offentliga infrastrukturen kan trots det kräva en ökning av de offentliga kapitalutgiftema. Ett socialt trygghetssystem har skapats baserat på arbetsgivar- och egenavgifter. Arbetsgivarna bidrar med en arbetsgivaravgift uppgående till 30 % av lönesumman, och de anställda med 1 %. Pensionerna är den största utgiftskategorin i det sociala trygghetssystemet. Trots systemets rådande balans finns det risk för att det kommer att bli ohållbart på medellång sikt. Även om pensionsåldern höjs successivt kommer befolkningens åldersförskjutning och en relativt generös metod för beräkning av pensionsförmånerna att göra det svårt att vidmakthålla det nuvarande systemet. Företagssektorn: privatisering och omstrukturering avföretag Den första etappen i Litauens voucherbaserade privatisering avslutades 1995, knappt fyra år efter att den inleddes. Under denna period privatiserades 85 % av tänkbara objekt. Denna siffra var typisk för de flesta sektorerna i ekonomin. Enligt officiella beräkningar var den privata sektoms andel av BNP 68 % 1996. I den siffran ingår emellertid ett stort antal företag som fortfarande har statligt delägande. locka fram de som behövs struktur. Att finansieringsmedel Det voucherbaserade privatiseringsprogrammet har ännu inte bidragit speciellt mycket till omstruktureringen av företagen, delvis beroende på vissa särdrag i den litauiska ekonomins för omstruktureringen är ett särskilt utmanande problem i en situation där staten delar ut företag gratis till befolkningen. Tillgången på långfristigt kapital för omstmkturering har emellertid också begränsats av banksektorns svaghet och avsaknaden av ordentliga inflöden av utländska direktinvesteringar, vilka har fortsatt ligga så lågt som knappt 1 % av BNP under de senaste åren. Vidare ägs nu de privatiserade bolagen i stor utsträckning av arbetstagarkooperativ, som tenderar att favorisera anställningstrygghet på kort sikt framför omstmkturering. Även om den strama finans- och penningpolitiken har satt stor press på företagen att omstrukturera, har det fortsatta direkta och indirekta stödet till viktiga sektorer som energi och jordbruk bromsat omstruktureringen inom dessa sektorer. Slutligen har avsaknaden av en verkningsfull konkurslagstiftning hittills inneburit att motivationen för omstmkturering varit låg. Eftersom den voucherbaserade privatiseringen inte ledde till tillräcklig omstmkturering av företagen, har myndigheterna tagit ett annat grepp på privatiseringsetapp två: man säljer ut tillgångarna mot kontant betalning. På det sättet vill man också locka till sig mer utländska investeringar. Den ursprungliga listan över företag som skulle privatiseras var ganska begränsad, men myndigheterna har nyligen lagt till ett antal företag av central betydelse från fmans-, energi-, telekommunikations- och transportsektorerna, där bl. a. det teleoperatören inhemska flygbolaget Lithuanian Airlines, större statliga banker och Lietuvos Telekomas ingår. 27 Den finansiella sektorn ett där den tudelat litauiska inrättades banksystem, 1992 centralbankens affärsbanksoperationer har skilts åt från dess centralbanksfunktioner. I det inledande skedet av reformen av finanssektorn upplevde Litauen en betydande ökning av antalet finansinstitut, eftersom kapitalkrav och sundhetsregler inte var särskilt stränga. Trots det förblev sektorn mycket koncentrerad, och de fyra största bankerna hade omkring två tredjedelar av alla insatta medel, medan de tre största bankerna fortfarande var statligt ägda. De flesta bankerna var underkapitaliseradc och hade en betydande portfölj av osäkra lån, som ofta var politiskt anvisade. Till en början åts realvärdet av dessa lån snabbt upp av hög inflation, men när inflationen successivt sjönk, konfronterades bankerna med likviditetsproblem. Genom 1994 års lag om affärsbanker fick den litauiska centralbanken vidsträckta befogenheter att utöva tillsyn över banksystemet och tillämpa sundhetsregler. Denna stramare kontroll tvingade ett stort antal mindre banker att inleda konkurser, och staten måste stödja vissa medelstora banker med extra medel. För närvarande är 28 banker registrerade hos centralbanken, men bara 12 av dem är verksamma på marknaden. Staten har majoritetsintresse i tre banker: Jordbruksbanken, Statliga affärsbanken och Sparbanken. Staten är också delägare i 16 affärsbanker. Utländska investerare svarar för omkring 16 % av kapitalet i banksektorn. Det råder förmånliga villkor för etablering av utländska dotterbolag, och lagändringar som infördes 1996 ger utländska banker möjlighet att öppna filialer i Litauen. En bankkris utbröt i december 1995, då en stor och tvä medelstora affärsbanker med omkring 25 % av det sammanlagda värdet av insatta medel, befanns vara konkursmässiga. Vidare framkom det av revisionsrapporter att två av de statsägda större bankerna också skulle behöva kapitaltillskott för att uppfylla kraven på kapitaltäckning. Myndigheterna tvekade under de första månaderna av 1996 om huruvida man skulle avveckla eller rädda bankerna men beslöt slutligen att återförstatliga den största stängda banken, att ge kapitaltillskott till bankerna i statlig ägo, vilka nu har nära tre fjärdedelar av alla insatta medel, och att bilda ett speciellt förvaltningsbolag för att ta över de osäkra lånen från problembanker. Det har nyligen meddelats att två av de statsägda bankerna kommer konkursmässiga Innovationsbanken håller på att avvecklas (och spararna far ersättning). Dessutom har en ny lag om insättningsgaranti godkänts, enligt vilken ersättningen skall betalas ut för små tillgodohavanden i de stängda bankerna. Övriga banker kommer att få rätt att ingå i det nya garantisystemet bara om de uppfyller centralbankens sundhetsregler. Kostnaderna i statsbudgeten för omstruktureringen av bankerna kommer delvis att finansieras genom stöd från Världsbanken. omstruktureras 1997. Den privatiseras och att Banksystemet är fortfarande sårbart, och bankerna uppvisar fortfarande dåliga siffror eftersom deras resultat påverkas negativt av behovet att skriva av osäkra lån och att klara ökande konkurrens. Reglerings- och tillsynsbestämmelser har skärpts som en följd av bankkrisen, och åtgärder har vidtagits för att förbättra bankemas flöde av information om kreditrisker. Förlängda i banksystemet eftersom två tredjedelar av banklånen har en löptid på mindre än ett år. Antalet lån som förlängts för finansiering av investeringsprojekt är dock i stigande. löptider existerar ännu bara i begränsad omfattning Den litauiska börsen inledde sin verksamhet 1993 som en följd av privatiseringen av statliga företag och statlig egendom. Börsvärdet är mycket lågt (omkring 2 % av BNP) och omsättningen är ännu liten. Aktiemarknadens roll som alternativ finansieringskälla för företagssektorn är blygsam. Det har på senare tid funnits intresse hos företag att 28 skaffa fram kapital genom att ge ut obligationer med kort löptid. Andrahandsmarknaden för statliga värdepapper är inte stor, även om det görs ansträngningar för att stimulera den. En ny försäkringslag torde hjälpa upp Litauens försäkringsmarknad. Företag och privatpersoner har rätt att dra av försäkringsavgifter från sina skatter. Lagen har en protektionistisk aspekt: när utländska försäkringsbolag önskar komma in på marknaden kan de bara göra det genom ett anbudsförfarande och måste visa att inget inhemskt bolag är i stånd att åta sig uppdraget. Ekonomisk och social utveckling Sociala indikatorer Litauen är ett litet land med 3,7 miljoner invånare. Även om befolkningen fortfarande är ung - 60 % är under 40 år - har födelsetalet börjat falla brant på senare år. Den förväntade livslängden vid födseln var 62,8 år 1994. Arbetskraften är välutbildad och befolkningsandelen som genomgår utbildning är jämförbar med siffrorna i de flesta medlemsstater. Omkring en tredjedel av arbetskraften har genomgått högre utbildning (inklusive yrkeshögskolor). Lärarna har dock låga löner och kan hitta bättre betalda jobb i andra sektorer. Med tiden kan detta leda till en försvagning av utbildningssystemet. Skillnader mellan olika sektorer stad och landsbygd blir allt större. Sysselsättningen i Skillnaderna mellan inte avslutade omstruktureringen av landsbygdsområden påverkas av den ännu jordbmkssektom. följderna av omstruktureringen av företagen, men det kompenseras delvis av tjänstesektorns tillväxt i städerna. Konsekvensen blir att vissa landsbygdsområden drabbats oproportionerligt hårt av arbetslöshet med arbetslöshetsnivåer på över 20 %. stadsregionema måste man få bukt med I 2. 2. Ekonomin inför medlemskapet Inledning Europeiska rådet i Köpenhamn 1993 fastställde de villkor som de associerade länderna i Central- och Östeuropa måste uppfylla för att kunna anslutas till unionen. De ekonomiska kriterierna är • förekomsten av en fungerande marknadsekonomi, och • förmågan att hantera konkurrens och marknadskrafter inom unionen. Dessa kriterier hänger samman. För det första kommer en fungerande marknadsekonomi att bättre kunna hantera konkurrenstryck. För det andra gäller med tanke på medlemskap i unionen att den fungerande marknaden utgörs av den inre marknaden. Utan integrering i den inre marknaden skulle ett medlemskap i EU förlora sin ekonomiska motivering, både för Litauen och för dess partner. För ett kandidatland är det följaktligen väsentligt att anta gemenskapens regelverk, särskilt i fråga om den inre marknaden, och att varaktigt förbinda sig att uppfylla medlemskapets ekonomiska skyldigheter. Detta oåterkalleliga åtagande är nödvändigt för 29 att säkerställa att alla delar av den utvidgade inre marknaden även i fortsättningen kommer att omfattas av gemensamma regler. Förmågan att anta regelverket har många aspekter. Å ena sidan måste Litauen vara i stånd att uppfylla medlemskapets ekonomiska skyldigheter, så att den inre marknaden fungerar friktionsfritt och rättvist. Å andra sidan förutsätter Litauens förmåga att fullt ut dra nytta av den inre marknadens konkurrenstryck att det gmndl äggande ekonomiska klimatet är gynnsamt samt att landets ekonomi är flexibel och förfogar över en tillräcklig mängd mänskliga och fysiska resurser, särskilt infrastruktur. Om detta inte finns kommer vissa grupper i samhället sannolikt att betrakta konkurrenstrycket som alldeles för intensivt, och det kommer att ställas krav på skyddsåtgärder, som i fall de genomförs skulle undergräva den inre marknaden. Ett kandidatlands förmåga och beslutsamhet att anta och genomföra regelverket kommer att vara av avgörande betydelse, eftersom de fördelar och nackdelar som följer kanske kommer att spridas ojämnt över tiden och över olika branscher och samhällsgrupper. En brett baserad samstämmighet om vilka förändringar av den ekonomiska politiken som krävs till följd av ett medlemskap i unionen samt en historia som visar att landet konsekvent genomfört ekonomiska reformer trots tryck från intressegrupper minskar risken för att landet inte kommer att kunna uppfylla medlemskapets ekonomiska skyldigheter. Vad gäller de offentliga myndigheterna förutsätter ett medlemskap i unionen att det finns en administrativ och rättslig förmåga att överföra och genomföra den omfattande tekniska lagstiftning som behövs för att undanröja hinder för fri rörlighet inom unionen och säkerställa att den inre marknaden fungerar. Dessa aspekter undersöks i kommande kapitel. Vad gäller enskilda företags konkurrenskraft är konsekvenserna av att regelverket antas avhängiga av företagens förmåga att anpassa sig till det nya ekonomiska klimatet. Övergången till en fungerande marknadsekonomi En marknadsekonomi förutsätter att jämvikt mellan utbud och efterfrågan bestäms av marknadskraftemas fria växelverkan. En marknadsekonomi fungerar när rättssystemet, inbegripet reglerna för äganderätt, är på plats och kan genomdrivas. Marknadsekonomins prestationsförmåga underlättas och förbättras genom makroekonomisk stabilitet och en viss grad av samstämmighet om grunddragen i den ekonomiska politiken. En välutvecklad finanssektor och avsaknad av betydande hinder för marknadstillträde och - utträde bidrar till att höja ekonomins effektivitet. Goda framsteg i genomförandet av Europaavtalet borde också bidra till att komplettera marknadsekonomins funktion. I sin övergång till marknadsekonomi har Litauen gjort betydande framsteg i fråga om liberalisering och stabilisering av ekonomin. Införandet av en sedelfond, liberaliseringen av finansmarknaderna, öppnandet för utländska transaktioner och minskningen av underskottet i statsfinanserna har haft ordentliga stabiliserande effekter. Avreglering av priser, voucher- och kontantbaserad privatisering, öppnande för handel, reformering av lagstiftning, utbyggnad av institutioner och nettoförbättring av den sociala tryggheten har också genomförts eller är på väg att genomföras. Investeringsklimatet är ganska liberalt. Men den mer grundläggande omstruktureringen av ekonomin och bytet till en väg med högre tillväxt har försenats. Ännu har inga verkliga "hårda budgetbegränsningar" införts (i själva verket skulle det kräva att förlustbringande företag blev medvetna om att de inte, 30 till skillnad från fömt, hålls under armarna av myndigheterna). Skatteuppbörden fungerar dåligt; det finns ett växande skuldberg, särskilt inom energisektorn; konkursförfarandena har fungerat dåligt och den kontantbaserade privatiseringen som skulle in strategiska investerare har getts prioritet först på senare tid. locka och samhällsservice Administrativa regleringar finns kvar för energi- och bostadssektorn. Vissa priser pä transporter (när kapitalåteranskaffhingen är inkluderad i kostnadsberäkningen). En konkurrensmyndighet företagsmonopolen. har nyligen Konkurrenstrycket som kommer av det liberala handelsklimatet är inte tillräckligt för att få ner de mycket höga vinstmarginalerna i återförsäljarledet ordentligt. inrättats, men den saknar verklig makt att bryta produktionskostnaderna understiger Återlämnandet av egendom har hämmats p. g. a. administrativa och juridiska svårigheter, liksom av nedbantningar av statsbudgetens anslag för ersättningar till tidigare markägare. Ett fastighetsregister håller på att byggas upp, men processen är av sådan natur att den tar lång tid. Osäkerheten kring vilka som är lagliga ägare till sådana egendomar som ännu kan vara aktuella för återlämnande till de ursprungliga ägarna fortsätter att komplicera ett antal privatiseringsärenden. Med tanke på sina förberedelser för ett medlemskap i EU ändrade Litauen emellertid i augusti 1996 artikel 47 i sin konstitution för att göra det möjligt för utlänningar att köpa mark i kommersiellt syfte. Litauens banksystem är fortfarande sårbart: merparten av bankerna är underkapitaliserade och sitter fortfarande på en stor mängd osäkra lån. Regeringen har nyligen aviserat en plan för omstmkturering av banksektorn. I den ingår privatisering och kapitaltillskott samt avveckling av konkursmässiga banker. Först när denna omstruktureringsetapp är slutförd, kan förtroendet för det finansiella systemet återupprättas, och finanssektorn kan börja fylla sin funktion som förmedlande länk mellan sparande och investerande. Det var nödvändigt att inrätta en offentlig förvaltning efter självständigheten. Vidare innebär övergången till marknadsekonomi väldiga utmaningar när det gäller att anpassa statliga institutioner och regelverket. Vissa framsteg har gjorts, men många områden konkurs- kräver och konkurrenslagstiftning, näringslagstiftningen, däribland i fråga om tillståndskrav, etc. fastighetsregister, kommande ytterligare förenkling perioden: insatser under den av en Förmåga att hantera konkurrens och marknadskrafter Det är svårt, några år före ett eventuellt medlemskap och innan Litauen har antagit och genomfört den större delen av gemenskapens lagstiftning, att bilda sig en definitiv uppfattning om landets förmåga att uppfylla detta kriterium. Det är dock möjligt att fastställa vissa drag i landets utveckling som kan ge viss vägledning om den sannolika förmågan att hantera konkurrens och marknadskrafter inom unionen. Detta fömtsätter en stabil makroekonomisk ram inom vilken enskilda ekonomiska aktörer kan fatta beslut i ett klimat som kännetecknas av en rimlig grad av förutsägbarhet. Det måste finnas en tillräcklig mängd mänskliga och fysiska resurser, inbegripet infrastruktur, som utgör grunden för enskilda företags förmåga att anpassa sig till det ökade konkurrenstrycket på den inre marknaden. Företag mästc investera för att höja sin effektivitet, så att de både kan konkurrera på hemmamarknaden och dra nytta av de stordriftsfördelar inre marknaden. Denna tillträdet anpassningsförmåga kommer att vara desto större, ju mer företagen har tillgång till till den följer som av 31 investeringskapital, ju högre skicklighet deras arbetskraft har och ju mer framgång de har vad gäller innovationer. Vidare kommer en ekonomi att bättre kunna uppfylla medlemskapets skyldigheter ju högre grad av ekonomisk integrering med unionen som uppnås före anslutningen. Ju mer ett land redan är integrerat med unionen, desto mindre är den ytterligare omstmkturering som ett medlemskap kräver. Nivån på den ekonomiska integreringen är relaterad till både spännvidden i och volymen av handeln med medlemsstaterna. De direkta fördelama av tillträdet till den inre marknaden kan ocksä vara större i de sektorer där det finns en ganska betydande andel små företag, eftersom dessa företag i relativt högre grad påverkas av hinder för handeln. av Införandet sedel fondssystemet och minskningen Litauen har under senare år gjort betydande framsteg i fråga om stabiliseringen av sin ekonomi. i stadsbudgeten har skapat förutsättningarna för ett stabilare ekonomiskt klimat. Det sätt på vilket ekonomin kunnat svälja de negativa verkningarna av en relativt svår bankkris vittnar om uthålligheten illustreras också av finansmarknademas påtagliga gillande av myndighetemas planer på att successivt avskaffa sedelfondssystemet. framstegen. Denna uthållighet av obalansen i I allmänhet har omstruktureringen av företagen, vilken är av central betydelse när det gäller att få ekonomin konkurrenskraftig på den inre marknaden, inte lett till tillräckliga framsteg, huvudsakligen som en följd av bristen på kapital, som i sin tur beror på den relativt låga nivån på utländska direktinvesteringar och den svaga banksektorn. Avsaknaden av hårda budgetbegränsningar, det faktum att voucherbaserad privatisering gått till en inre krets och frånvaron av ett trovärdigt konkurshot har heller inte bidragit till omstmktureringen av företagen. Därför måste betydande anpassningar fortfarande göras vilka förmodligen främst skulle leda till högre arbetslöshet, snarare än ytterligare i en ond cirkel, d ä r, ett gammalt produktionsminskningar. Litauen har fastnat anläggningskapital förlorade innebär marknadsandelar, minskad lönsamhet och därigenom små möjligheter att finansiera investeringar i omstmkturering. Det finns ändå en möjlighet att denna onda cirkel kan brytas genom den nya av privatiseringsprocessen, vilket skulle kunna locka in betydande mängder av utländska direktinvesteringar. Det skulle inte bara dra in de finansiella medel som behövs för innovation av nya produkter och bättre omstmktureringen utan också bidra företagsledning. Ett större utländskt inslag i ekonomin skulle också öka företagens kunskaper om kraven i gemenskapens regelverk för den inre marknaden, och det skulle underlätta inträdet på densamma. föråldrade och kostnadskrävande produkter, att påskynda genomförandet regeringens politik till tillverkningssektorn ingick, och en kollektiviserad Litauens arv från sovjettiden bestod huvudsakligen av en storskalig tillverkningssektor, jordbrukssektor. där den viktiga energiindustrin Lönsamheten till i världsmarknadspriserna på de importerade insatsvarorna till sektorn, och av förlusten av de flesta av sektoms avsättningsmarknader. Förmågan hos dessa företag att ställa om sin försäljning till västmarknader är begränsad p. g. a. föråldrad teknik och låg kvalitet. Den underkapitaliserade privatiserade jordbrukssektorn är också i behov av en ordentlig omstmkturering. har hämmats anpassningen svårt av Konkurrensförmågan hos de sektorer som har kunnat konkurrera på utlandsmarknaderna till (i huvudsak med textilier, kemikalier, raffinerad olja och livsmedel) beror 32 övervägande del på låga lönekostnader. I fallet livsmedel spelar den höga skyddsnivån för jordbmkssektom också en roll. Det är också möjligt att Litauen fortfarande drar nytta av en något undervärderad valuta, trots att dess realvärde stigit oavbrutet. För att kompensera för det förväntade gradvisa urholkandet av dessa konkurrensfördelar föreligger ett omedelbart behov att öka produktiviteten och att diversifiera produktionen i riktning mot sektorer som ligger mer i linje med Litauens naturliga förutsättningar. Med de rätta ekonomiska stimulansåtgärderna på plats skulle en sådan process underlättas av den relativt höga nivån på Litauens humankapital och FoU-verksamhet. Framtidsutsikter och prioriteringar från (IMF) och att Internationella valutafonden Under de allra senaste åren har politiken ofta i betydande grad styrts av behovet att få inrikta sig på kortsiktiga stöd stabiliseringsfrågor. Den nya regeringen är i färd med att utarbeta en tydligare ekonomisk strategi på medellång sikt. En handlingsplan för 1997-2000 har aviserats, och den innehåller åtgärder till närings- och stabilisering av banksektorn och investeringsverksamhet, förbättringar av levnadsstandarden. Ett nytt ministerium för Europafrågor har inrättats med ansvar för utländska direktinvesteringar och exportfrämjande åtgärder, storskalig privatisering och tillnärmning av lagar. snabbare privatisering, stram budgetpolitik, stimulanser för en Planen för att lösa problemen i banksektorn från krisen i december 1995 har hittills fungerat väl. Kombinationen av privatisering, avveckling och kapitaltillskott borde kunna gynna en ytterligare konsolidering av sektorn. Ändå kan, så länge som den osäkra situationen inte är helt löst, ytterligare budgettryck uppstå, eftersom hela sektorn fortfarande förväntade konsolideringen av banksektorn, som kommer allteftersom sundhetsreglema anpassas till gängse internationella nivåer, kommer att kräva att myndigheterna håller fast ordentligt vid de strategier de meddelat. likviditetsproblem och osäkra är drabbad av lån. Den Etapp två av privatiseringen är utformad för att locka köpare som har den kompetens och de medel som behövs, och målet är att öka företagens rationalisera förvaltningen, införa innovation av nya produkter och att utveckla den framtida strategin för näringslivet. För att dra till sig tillräckligt intresse från lämpliga investerare måste myndigheterna uppfylla sitt åtagande att avhända sig den faktiska kontrollen av de företag som skall säljas ut. lönsamhet, I energisektorn driver omodem teknik, överskottskapacitet, ineffektiv prissättning, dåligt system för betalningsindrivning och politiska ingrepp de offentliga energibolagen till kroniska underskott och ger inte mycket stimulans till att driva företagen vinstorienterat eller hushålla med energi. Fram till nu har sektorn alltid förorsakat en kraftig åderlåtning av de offentliga finanserna. Beslutet att ta med en del företag från energisektorn på privatiseringslistan är ett viktigt steg i riktning mot en lösning av problemen i sektorn. Med hänsyn till problemens omfattning kan omstruktureringsprocessen i energisektorn ändå att komma ta lång tid och kan få vittomfattande verkningar på andra sektorer om indrivningen av betalningarna för energi räkningarna blir effektivare. Så länge Litauens konkurrensförmåga förblir orubbad och handelsbalansen hålls på acceptabel nivå, kan sedelfonden fortsätta fylla sin funktion som stabiliserande faktor, Men om inflödena av kapital inte längre kan finansiera underskottet i betalningsbalansen, vilket också var det som hände i början av 1996 efter bankkrisen, minskar reserverna, och 33 penningmängden krymper p. g. a. sedel fondssystemet, och detta sammantaget ger sammandragande effekter pä hela ekonomin. Därför behöver omstruktureringen av industrin och produktivitetsökningarna ske snabbt och utan avbrott om man skall bibehålla den makroekonomiska balansen. Detta kommer att bli ännu akutare när längre kommer att kunna spela sin inte sedelfonden stabiliserande roll. successivt avskaffas och Med ett avskaffande av sedelfonden kommer centralbankens möjlighet till diskretionär penningpolitik att öka kraftigt så att den kan utjämna fluktuationer på penningmarknaden. Den naturliga följden blir att de ekonomiska aktörerna behöver övertygas om att dessa utvidgade befogenheter kommer alt användas klokt och förståndigt för att garantera fortsatt makroekonomisk stabilitet. 2. 3 Allmän bedömning Litauen har gjort betydande framsteg när det gäller att införa marknadsekonomi. Handeln och priserna har i stor utsträckning liberaliserats och betydande framsteg har gjorts på området makroekonomisk stabilisering. Ytterligare framsteg måste emellertid göras, särskilt när det gäller prisanpassning, storskalig privatisering samt konkursförfaranden. Det huvudinslag som fortfarande saknas är genomdrivande av finansiell disciplin för företagen. Litauen skulle få allvarliga svårigheter att på medellång sikt hantera konkurrenstrycket och marknadskrafterna i unionen. De påtagliga förbättringarna inom politiken under senare tid skulle, om de upprätthålls, påskynda införandet av marknadsekonomi och stärka konkurrenskraften. Det krävs dock fortfarande stora omstruktureringar av företagen. Jordbruket måste moderniseras och banksektorn är fortfarande svag. 34 3. Förmåga att påta sig skyldigheterna i samband med ett medlemskap Vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn angavs bland kriterierna för anslutning att "landet kan påta sig de skyldigheter som följer med ett medlemskap och ansluta sig till målen för den politiska, ekonomiska och monetära unionen". sin ansökan om medlemskap på grundval av Genom fördraget har Litauen reservationslöst godtagit unionens grundläggande syften, inbegripet dess politik och instrument. I detta kapitel behandlas Litauens förmåga alt fullgöra de skyldigheter som följer med ett medlemskap, dvs. att anta den rättsliga och institutionella struktur (regelverket) genom vilken unionen förverkligar sina mål. Unionens utveckling har medfört att regelverket gradvis har blivit allt mer omfattande, och det utgör nu en större utmaning för framtida anslutningar än vad som var fallet i det förflutna. Litauens förmåga att genomföra regelverket kommer att vara avgörande för dess möjligheter till ett framgångsrikt medlemskap i unionen. I de följande avsnitten granskas inom varje större område av unionens verksamhet nuläget och framtidsutsikterna för Litauens del. Utgångspunkten för beskrivningen och analysen är en kort sammanfattning av regelverket, med uppgifter om Europaavtalets och vitbokens varje är verksamhetsområde en kortfattad bedömning av Litauens förmåga att på medellång sikt fullgöra de skyldigheter som följer med ett medlemskap. relevanta. Slutligen bestämmelser där dessa görs för 3. 1 En gränslös inre marknad Unionens inre marknad definieras i fördragets artikel 7a som ett område utan inre gränser där fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital säkerställs. Den inre marknaden, som är av central betydelse för gemenskapens integrationsprocess, har som grund en öppen marknadsekonomi där det skall råda full konkurrens och ekonomisk och social sammanhållning. Ett effektivt genomförande av de friheter som är inskrivna i fördraget fömtsätter inte bara att viktiga principer respekteras, som till exempel principen om icke-diskriminering och principen om ömsesidigt erkännande av nationella bestämmelser - så som dessa principer uttolkats av domstolen - utan också en samtidig och effektiv tillämpning av en rad specifika gemensamma bestämmelser. Syftet med dessa specifika bestämmelser är särskilt att sörja för säkerhet och folkhälsa, miljöskydd och konsumentskydd, bevarandet av allmänhetens förtroende i nom, tjänstesektorn och garantier för att personer som utövar vissa specialiserade yrken har lämpliga kvalifikationer, samt vidare att vid behov införa eller samordna vissa reglerings- och övervakningsmekanismer, mekanismer som innebär att alla de kontroller och systematiska inspektioner som behövs för att säkerställa att reglerna följs sker inom marknaden och inte när de nationella gränserna passeras. Det är viktigt att gemenskapslagstiftningen införlivas effektivt med nationell lagstiftning, men än viktigare är att den genomförs korrekt i praktiken av lämpliga administrativa och rättsliga stmkturer i medlemsstaterna och att den följs av företagen. Detta är nödvändigt för att kunna etablera det ömsesidiga förtroende som krävs för att den inre marknaden skall fungera. 35 Det är viktigt att detta kapitel läses tillsammans med framför allt de kapitel som handlar om socialpolitik, miljö, konsumentskydd och politiken för specifika sektorer. Pe fyra friheterna Kandidatländerna skall uppläggning: ta över gemenskapens regelverk stegvis enligt följande - Associeringsavtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater och Litauen undertecknades 1995 och håller på att ratificeras. För de fyra friheterna och tillnärmningen av lagstiftningen föreskrivs särskilt i avtalet en omedelbar eller stegvis tillämpning av vissa ömsesidiga eller icke ömsesidiga skyldigheter när det gäller framför allt etableringsrätt, nationell behandling, frihandel, immaterialrättigheter och offentlig upphandling. - I den vitbok, KOM (95) 163 slutlig, som kommissionen lade fram 1995, med riktlinjer avsedda att hjälpa kandidatländerna att förbereda sig inför integreringen med den inre marknaden, avgränsas den berörda lagstiftningen mera snävt. Där anges de områden och "nyckelåtgärder" som direkt inverkar på den fria rörligheten för varor, tjänster, kapital och personer och redovisas de förutsättningar som krävs för att de skall kunna tillämpas, däribland de rättsliga och organisatoriska strukturerna. Tjugotre av gemenskapens aktivitetsomräden tas upp i vitboken och åtgärderna i fråga delas upp i två faser allt efter prioritetsgrad; en arbetsplan fastställs sålunda för perioden inför anslutningen. TAIEX ("Technical Assistance and Information Exchange Office" - kontoret för lämna kompletterande och riktat tekniskt bistånd inom de lagstiftningsområden som täcks av vitboken. En databas över lagstiftningen har nyligen upprättats av TAIEX. tekniskt stöd och informationsutbyte) inrättades för att - Anslutningen till Europeiska unionen innebär att kandidatländerna måste införliva och genomföra hela gemenskapens regelverk. I detta avseende bör understrykas att den handlingsplan för den inre marknaden som lades fram inför Europeiska rådet i Amsterdam anger de prioriterade åtgärder som är nödvändiga för att med hänsyn till införandet av den gemensamma valutan förbättra den inre marknadens funktion i ett EU med femton medlemsstater. Detta kommer med nödvändighet att innebära successiva förändringar av regelverket. Den allmänna ramen för hur skall fungera ekonomin Företagen skall, oavsett verksamhetsområde, kunna utöva sin verksamhet på gmndval av gemensamma regler. Dessa gemensamma regler är viktiga, för de fastställer den allmänna ramen allmänna konkurrensfömtsättningama. Inom detta område återfinns, förutom konkurrensreglerna (statliga företag, statsstöd) och beskattningsreglerna som tas upp i andra avsnitt i detta yttrande, bestämmelserna om öppnandet av offentlig upphandling av anläggningsarbeten, varor och tjänster, om harmonisering av bestämmelserna på det immaterialrättsliga området (inklusive Europapatent) och om harmonisering av bestämmelserna om bolagsrätt och redovisningsrätt, vidare bestämmelserna om skydd av personuppgifter samt om överföring av lagföring och erkännande av domar (konventioner med stöd av artikel 220 i fördraget). därmed och de Översikt 36 En ny lag om offentlig upphandling antogs av det litauiska parlamentet 1996. Denna nya lag är avsedd att omfatta alla typer av upphandling och reglerar förfarandet för tilldelning av kontrakt inom alla sektorer, under förutsättning att allmänna medel används. En byrå för offentlig upphandling har inrättats för att svara för handläggningen av olika frägor rörande politiken för offentlig upphandling och för att övervaka genomdrivandet av lagstiftningen. antagits 1992 och 1993. Civilrätten På området industriell äganderätt har nya lagar om patentskydd, varumärken och intellektuella mönsterskydd äganderätten. Ett förslag till en ny lag, i överensstämmelse med gemenskapens regelverk, väntas under 1997. De handelsrelaterade aspektema av immaterialrätter (TRIPs) kommer att till WTO i ( Världshandelsorgani s ati onen). reglerar den för Litauen anslutningen och med tillämpliga vara Bolagsrätten regleras genom ett antal författningar. Flera olika bolagsformer erkänns, däribland publika och privata aktiebolag och investmentbolag. Per den 3 juni 1996 fanns det ungefär 32 000 företag registrerade. Publika aktiebolag far emittera aktier, och finansiering via aktier är vanligt förekommande. Aktieägare skyddas i lagen. Kravet på ett visst minimikapital är reglerat i lag, och det finns bestämmelser om skydd av ett företags maximala kapital. Det finns särskilda skyldigheter vad gäller skydd av kreditgivare. Företagen är skyldiga att offentliggöra information om viktigare händelser och det förs ett centralt register med uppgifter om varje företag. Allmänheten har rätt att mot en gmndavgift ta del av uppgifterna i registret. Grundprinciperna för företagens årsredovisning ges i lagen om redovisningsprinciper från 1992 samt i olika förordningar och meddelanden. Behörighetskrav för revisorer fastställs av finansministeriet. Ett revisions- och redovisningsinstitut inrättades 1996. Institutet kommer att bistå vid utformandet av nationella redovisningsprinciper och det kommer att ha ansvaret för utbildningen av revisorer samt för prov för yrkesbehörighet. I Litauen finns en lag, antagen den 11 juni 1996, som rör skyddet av personuppgifter. Denna text ger behörighet till en myndighet som har ansvaret för att kontrollera att personuppgifter hanteras enligt reglerna, men den innehåller inga bestämmelser om denna institutions status, dess organisation och dess befogenheter. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna lagstiftning gäller dock lagen alltjämt ett system Den litauiska lagstiftningen är till större delen förenlig med EG-reglema inom området offentlig upphandling. Denna inom sektorerna för telekommunikation, transport, energi och vatten. Dessutom föreskriver den nya fastställda granskningsförfarandena förefaller uppfylla de flesta kraven i EG-reglema. De litauiska myndigheterna har för avsikt att anta nya bestämmelser i syfte att säkerställa att landets regler är fullt förenliga med direktiven vid slutet av 1998. Det förefaller allmänt som om Litauen är på rätt väg, även om tillnärmningsprocessen inte har slutförts. förmånsbehandling. De inte för verksamhet för nationell Litauen måste göra stora insatser vad gäller lagstiftning och tillämpning på området intellektuell och industriell äganderätt för att säkerställa överensstämmelse mellan litauisk lagstiftning och gemenskapens regelverk. Detta lagstiftningsarbete beräknas ske under 1998. Ett ledningsorgan har börjat att ta ut avgifter. Mindre arbete återstår även pä området industriell äganderätt. Bristen på erfarenhet om det inte skall underskattas 37 hos personalen vid det litauiska patcntvcrkel ger upphov till vissa tvivel vad gäller möjligheten alt pä ett effektivt sätt kunna genomföra dessa lagar pä medellång sikt. På grundval av information om bolagsrätt som tillhandahållits av Litauen, förefaller det som om landets lagstiftning till största delen är förenlig med det första och det andra direktivet, och 1997 avser man att anta lagstiftning som är avsedd att bringa resten av lagstiftningen i överensstämmelse med direktiven. Större delen av bestämmelserna i det tredje, elfte och tolfte direktivet avspeglas också i litauisk lagstiftning. Man räknar med att ytterligare lagstiftning som skall bringa Litauens lagar i full överensstämmelse med gemenskapens regelverk kommer att antas under 1998. 1992 års lag om redovisning uppfyller de flesta kraven i det fjärde direktivet, men det behövs några ändringar för att lagen skall bli helt i linje med direktivet. Regler för koncernredovisning som införlivar det sjunde direktivet är under utarbetande och skall enligt tidsplanen antas före utgången av 1997. Man avser också att modifiera befintliga lagar och förordningar för att göra regelramen mer lättillgänglig. De nu gällande kraven på yrkesbehörighet för revisorer måste anpassas så att de följer det åttonde direktivet, men ännu är inget utkast som rör detta område tillgängligt. Det finns vissa övergångsproblem när det gäller att omsätta de nya reglerna i praktiken, bland annat råder det brist på kompetens vad gäller bokföring och revision, och dessa problem kommer att kräva stora insatser på medellång sikt. Den ovannämnda lagen från 1996 om dataskydd är klart inspirerad av gemenskapens ramdirektiv. Den kräver dock diverse förbättringar för att den skall bli fullständigt förenlig med direktivet. Kommissionen har ingen information om tillämpningen av lagen, särskilt vad gäller skapandet av en kontrollmyndighet, och inte heller vad gäller den sekundärrätt som följer av lagen från 1996. En anslutning till Europarådets konvention nr 108 om skydd av personuppgifter planeras inte för närvarande. Även om Litauen inte har inbjudits att ansluta sig till Luganokonventionen om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens och handelsrättens område, finns det anledning att notera landets avsikt att modernisera sin civilrätt och sin civilprocessordning. Slutsats Tillnärmningsprocessen vad gäller offentlig upphandling behöver stärkas. Ytterligare ändringar behövs för att lagstiftningen skall uppfylla alla krav i direktiven om offentlig upphandling. Litauen måste göra stora insatser vad gäller lagstiftningen samt dess tillämpning på området intellektuell och industriell äganderätt för att säkerställa överensstämmelse mellan litauisk lagstiftning och gemenskapens regelverk. Mindre arbete återstår - även om det inte skall underskattas - på området industriell äganderätt. När det gäller bolagsrätten fömtses inga större problem med Litauens införlivande av gemenskapens regelverk, och det finns för närvarande ingen anledning att ifrågasätta Litauens möjligheter att följa den tidtabell som fastställts för arbetet med att bringa landets lagstiftning helt i överensstämmelse med gemenskapens regelverk. Vad gäller redovisning väntas det inte möta några problem att på medellång sikt bringa lagstiftningen i överensstämmelse med gemenskapens regelverk, men tillämpningen kan 38 komma att innebära mer ihållande svårigheter. Vad gäller redovisning utgör den information som ställts till förfogande inte ett tillräckligt underlag för en detaljerad utvärdering av graden av överensstämmelse med gemenskapens regelverk eller av Litauens utsikter att uppnå detta på medellång sikt. Litauen har gjort framsteg inom området dataskydds Ändå behövs det ytterligare insatser för att bringa lagstiftningen i överensstämmelse med ramdirektivet. Fri rörlighet för varor Fri rörlighet för varor fömtsätter en avveckling av åtgärder som begränsar handeln, alltså inte bara tullar och kvantitativa handelsbegränsningar utan också alla åtgärder med motsvarande verkan, dvs. åtgärder som är direkt eller indirekt tillämpliga för nationella eller importerade produkter och som har protektionistiska verkningar. För att garantera fri rörlighet för varor inom områden där de tekniska föreskrifterna inte är harmoniserade är det, enligt de principer som slogs fast i domen i målet Cassis de Dijon, av grundläggande betydelse att principen om ömsesidigt erkännande av nationella regler tillämpas och att principen att de nationella kraven skall begränsas till krav som är rimliga i förhållande till de eftersträvade målen accepteras. Europeiska gemenskapen har utvecklat den "nya metoden" för harmoniseringsarbetet, ett tillvägagångssätt som bygger på en väl avvägd balans mellan offentliga och oberoende privata organ och där Europeiska gemenskapens lagstiftning och europeiska standarder spelar en tydlig och kompletterande roll. I stället för att föreskriva tekniska lösningar begränsar sig EG-lagstiftningen till att fastställa grundläggande krav som produkterna skall uppfylla. Produkter som tillverkats i överensstämmelse med europeisk standard skall förutsättas uppfylla de grundläggande kraven, men användandet av europeiska standarder är inte det enda sättet att intyga att förenlighet med de uppställda kraven föreligger. Den "nya metoden" fungerar tillsammans med den "globala metoden" för produktcertifiering som reglerar rätten att sätta "CE-märket" på en produkt. För andra produkter, såsom farmaceutiska produkter, kemikalier, motorfordon och livsmedel, följer EG:s direktiv det traditionella regleringsmönstret och innehåller utförliga regler. De fria rörligheten för varor förutsätter alltså även att vissa gemenskapsbestämmelser om harmonisering införlivas. Tillämpningen av de harmoniseringsbestämmelser som gäller skyddet av hälsa och säkerhet bör härvidlag följas med stor uppmärksamhet, vilket fömtsätter att det inrättas lämpliga system och organisatoriska lösningar på såväl företags- som myndighetsnivå. Bland de s. k. "övergripande" direktiv som är nödvändiga för att den gränslösa marknaden skall fungera kan särskilt nämnas direktivet om allmän produktsäkerhet och direktivet om skadeståndsansvar för produkter med säkerhetsbrister. Bestämmelserna om allmän produktsäkerhet behandlas i det avsnitt som behandlar konsumentskyddet. De bestämmelser som är specifika för jordbmksprodukter (iakttagandet av veterinära och fytosanitära krav) redovisas i detalj i det avsnitt som gäller jordbruket. Översikt Litauen har gjort stora framsteg när det gäller att skapa fömtsättningar för fri rörlighet för varor som kräver avskaffande av alla kvantitativa restriktioner och eliminering av diskriminerande bestämmelser. Landet har redan liberaliserat större delen av priserna 39 samt handeln och valutahanteringen. Fömtom några prisrestriktioner inom områdena energi, bostäder, kollektivtrafik och samhällsservice bestäms de flesta priserna fritt av marknaden. Principen om ömsesidigt erkännande av varor är accepterad. Beträffande tekniska handelshinder fortgår anpassningsprocessen. Licenser behövs lör import av alkoholhaltiga drycker, tobak, bilar, läkemedel, vapen och metaller. Det huvudsakliga syftet med detta system är att skydda folkhälsan. För alkohol, tobak och farmaceutiska produkter är de förfaranden som tillämpas vid tilldelning av importlicenser inte helt öppna för insyn, och de kan favorisera lokala producenter. Enligt den litauiska planen för nationell tillnärmning skall en första uppsättning direktiv enligt "nya metoden" antas redan 1997, även om det inte finns några tecken på betydande framsteg inom detta område. Det finns inte heller någon tillgänglig information om anpassningen till resten av "nya metoden"-direktiven. Vissa bestämmelser har nyligen inom områdena farmaceutiska produkter och byggnadsmaterial, och det antagits livsmedelssektorn. Inom kemisektorn och förefaller som om framsteg görs inom motorfordonssektom återstår merparten av arbetet. Beträffande standardisering torde ett förslag till lag som är under utarbetande förbättra tillämpning av överensstämmelsen med EG-systcmet, särskilt vad gäller standarder. Litauiska standardiscringsbyrän, som är ansluten till både CEN (Europeiska standardiseringskommissionen) för standardisering inom elområdet), är för närvarande ett regeringsanknutet organ som enligt planerna också skall ha en ackrediteringsfunktion. Detta står i strid med EU- principerna. Det lag på området bedömning av överensstämmelse, som verkar stämma rätt väl överens med EG:s "globala metod". finns också ett och CENELEC organisationen (Europeiska frivillig förslag till Beträffande infrastmktur för bedömning av överensstämmelse finns det för närvarande, på grund av brist på kvalificerad personal och finansiella resurser, inget organ för kvalitetscertifiering. Denna personal- och finansieringsfråga behöver tas itu med eftersom den påverkar ledningen och uppgraderingen av laboratorier och certifieringsorgan. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna Införandet av frihandel mellan Litauen och EU har kommit långt och kommer att övervakas inom ramen för Europaavtalet, inbegripet fullständigt avskaffande av alla kvantitativa inom energisektorn måste libéraliseras före en anslutning. Licenssystemet behöver ses över och vid behov justeras. restriktioner och diskriminerande bestämmelser. Prissystemet Vidare kan man konstatera att medan man gör framsteg när det gäller upprättandet av en övergripande ram för en lagstiftning som går i riktning mot förenlighet med EG:s regelverk, behöver tillnärmningsprocessen vad gäller lagstiftning på teknikområdet stärkas ytterligare. Vad gäller de områden som är reglerade på nationell nivå men inte omfattas av någon gemenskapsharmonisering saknas emellertid uppgift om i vad mån gemenskapsrättens principer om fri rörlighet för varor tillämpas i Litauen. Förklaringen är framför allt att de mekanismer för öppenhet som är knutna till den inre marknadens funktion saknas och alltså inte kan utnyttjas som sådana under perioden inför anslutningen; det rör sig framför allt om direktiv 83/189 i vilket föreskrivs att förslag till nationella tekniska standarder 40 och föreskrifter skall anmälas, beslut 3052/95 som handlar om åtgärder som avviker från principen om fri rörlighet för varor, förfarandena för överklagande hos kommissionen och även möjligheten enligt artikel 177 i fördraget att vända sig till domstolen för att få ett förhandsavgörande. Likaså förutsätter en bedömning av om Litauen tillämpar principen om ömsesidigt erkännande mer ingående uppgifter om nationella bestämmelser och nationell administrativ praxis som kan inverka pä saluförandet av produkterna. Slutsats Betydande framsteg har gjorts inom ett antal områden. Det krävs dock ytterligare insatser, särskilt när det gäller anpassning av lagstiftning på teknikområdet och med avseende på standardisering och bedömning av överensstämmelse, liksom när det gäller prisliberalisering och krav för tillståndsgivning. Under förutsättning att de pågående ansträngningarna fortsätter och det tekniska kunnandet uppgraderas, borde dock fri rörlighet för varor kunna uppnås på medellång sikt. På områden som inte omfattas av någon gemenskapsharmonisering måste de litauiska myndigheterna också se till att den nationella lagstiftningen inte riskerar att förhindra handel, bland annat genom att kontrollera att gällande bestämmelser är rimliga i förhållande till målen som eftersträvas. Fri rörlighet för kapital för direkta I Europaavtalet fastställs principen om fri rörlighet för kapital mellan Litauen och EU. Detta gäller, med avseende på Litauens skyldigheter, från och med Europaavtalets ikraftträdande investeringar, portfölj investeringar, handelskrediter och finansiella lån för företag som redan är etablerade i Litauen. Vad gäller filialer och agenturer för gemenskapsföretag (även egenföretagare) kommer det att börja gälla gradvis under övergångsperioden. Enligt avtalet skall partema skapa nödvändiga villkor för en gradvis ökande tillämpning av gemenskapsregler på den fria rörligheten för kapital. I vitboken belyses sambandet mellan fri rörlighet för kapital och fri rörlighet för finansiella tjänster. Vitboken föreslår en serie åtgärder för antagande av lagstiftning på detta område och påminner om den växande betydelsen av fria internationella kapitalflöden. Översikt i Litauen till 230 miljoner ecu. Delvis till följd av den låga takten när det gäller kontantbascrad privatisering, har nivån på inflödet av utländska direktinvesteringar varit något av en besvikelse, med ett genomsnittligt årligt flöde på ungefär 1 procent av BNP. 1996 uppgick andelen utländska direktinvesteringar av utländska direktinvesteringar till Litauen har emellertid ökat och uppgår nu till 1 % av BNP och förväntas fortsätta öka under de kommande åren. Den nya regeringen har infört skattelättnader för att gynna investeringar (beskattning av företagens intäkter). Det förbättrade makroekonomiska resultatet från 1996 kommer sannolikt också att på medellång sikt uppmuntra till ökade utländska direktinvesteringar. Investeringssystemet är förhållandevis liberalt. Företag kan vara helägda och drivas av utlänningar. Vinster kan fritt föras ut ur landet. Sedan 1996 har en ändring av konstitutionen (artikel 47) gjort det möjligt för utlänningar att äga mark för affärsändamål. Inflödet 41 Bland de prioriterade områdena i den nya regeringens ätgärdsplan för åren 1997 2000 är dessutom skapandet av ett gynnsammare rällsligl och ckonomiskl klimat för långsiktiga utländska investeringar. Ett av de första stegen mot detta mål var inrättandet 1997 av ministeriet för Europafrågor, vilket har ansvaret för att främja utländska investeringar, storskalig privatisering och export. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna av frigörandet kapitaltransaktioner Under övergången till marknadsekonomi har Litauen gjort betydande framsteg när det gäller att libéralisera och stabilisera sin ekonomi. Liberaliseringen av finansmarknaderna och verkan. Investeringssystemet är förhållandevis liberalt och den nya regeringens politik som går ut på att påskynda slutförandet av privatiseringsprocessen kommer sannolikt att dra till sig ett stort inflöde av utländska direktinvesteringar. En ökad utländsk inblandning i ekonomin skulle också öka bankemas och investmentföretagens kunskap om gemenskapens regelverk, vilket skulle underlätta tillträdet till den gemensamma marknaden. stabiliserande hade en Slutsats Den litauiska regeringens ansträngningar för att libéralisera sina kapitalmarknader har varit framgångsrika på en del områden. Rekommendationerna i både vitboken och i Europaavtalet har i stor utsträckning genomförts. Ytterligare insatser krävs för att slutföra liberaliseringen av Litauens kapitalmarknader, särskilt när det gäller restriktioner för investment företag vid transaktioner över gränserna. Under förutsättning att den politiska viljan är tillräcklig borde detta emellertid inte utgöra någon betydande svårighet. Graden av kapitalliberalisering som genomförts av Litauen är i linje med åtagandena i Europaavtalet. Det bör inte möta några svårigheter för Litauen att avlägsna resterande restriktioner och anta gemenskapens regelverk inom området kapitalrörelser på medellång sikt. Fri rörlighet för tjänster Den fria rörligheten för tjänster gmndar sig å ena sidan på förbudet mot diskriminering, särskilt diskriminering på grund av nationalitet, å andra sidan på bestämmelserna om anpassning av olika nationella regler. Dessa bestämmelser avser ofta både etableringsrätten, som hör till området fri rörlighet för personer, och rätten att fritt tillhandahålla tjänster. Genomförandel av bestämmelserna förutsätter att det införs administrativa strukturer (t. ex. kontrollorgan inom banksektorn, kontrollmyndigheter inom den audiovisuella sektorn, reglerings- och tillsynsmyndigheter) och en förstärkning av medlemsstatemas samarbete när det gäller kontrollverksamheten (system för ömsesidigt erkännande). En betydande del av gällande lagstiftning om fri rörlighet för tjänster gäller finansiella tjänster. Lagstiftningen berör också öppnandet av de nationella marknaderna inom sektorer som av tradition dominerats av monopol, såsom telekommunikationer och, delvis, energi och transport. Denna fråga behandlas i de avsnitt av detta yttrande som gäller dessa sektorer. 42 Översikt Banksektorn hotades av en kris i december 1995 när flera banker, inklusive landets största privata bank, förklarades vara insolventa. Banksektorn är fortsatt bräcklig även om det finns tydliga tecken på återhämtning efter den litauiska regeringens snabba reaktion. I början av 1977 intog 3 banker, i vilka staten ägde majoriteten av aktierna, en dominerande ställning inom landets banksystem (65 % av tillgångarna hos de verksamma bankerna och 66 % av insatta medel var koncentrerade till dessa banker). På senare tid har andelen statsägt kapital ökat stort i bankerna sedan det nya programmet för kapitaltillskott till bankerna inleddes i syfte att uppfylla kravet på kapitaltäckning. I de banker där staten inte innehar aktiemajoriteten är kapitalet mindre. Privata banker har en mindre marknadsandel, men deras situation håller på att förbättras. Regeringen förbereder nu privatiseringsprogrammet för de statliga bankerna. Högst prioritet har uppgiften att privatisera den statliga affärsbanken, och beslut väntas om ytterligare en bank. Dessutom kommer regeringen inom en nära framtid att besluta om huruvida vissa banker bör kvarstå under statlig kontroll för genomförandet av vissa statliga program. När det gäller bankmarknaden kan noteras att utländska banker inte far bilda dotterföretag i Litauen. Vad gäller utländska filialer är det bara en bank som har fått tillstånd hittills. Bankerna ger bankgaranti endast till personer bosatta i Litauen. Tillsynsfunktioner litauiska centralbanken. Dess befogenheter liknar dem som finns i medlemsstaterna. inom banksektorn utövas av den Vad gäller värdepapperssektom krävs det en licens för medlemskap i fondbörsen. Licensen utfärdas av den litauiska värdepapperskommissionen, en myndighet som övervakar efterlevnaden av lagen om allmän handel med värdepapper. I enlighet med lagen om försäkringar samordnas och övervakas försäkrings frågor av den statliga försäkringsinspektionen under överinseende av finansministeriet. I enlighet med den nya lagen om försäkringar från 1996 (artiklarna 25 och 27) har försäkringsbolag inom EG, efter registrering, rätt att bilda försäkringsbolag i Litauen. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna Vad gäller bankväsendet har många aspekter av det första bankdirektivet, direktivet om egna tillgångar och direktivet om solvens införlivats med litauisk banklagstiftning. rör dels Lagstiftning bankgarantibestämmelser och dels förhindrande av penningtvätt har dock inte antagits ännu. relevanta EU-direktiv och förenlig med som är som Medan vissa viktiga delar av det andra bankdirektivet har införlivats (särskilt när det gäller erkännande av licenser som utfärdats inom EU samt principen om hemlandstillsyn) och direktivet om årlig redovisning och koncernredovisning redan har delvis införlivats, är stora delar av lagstiftningen ännu inte i full överensstämmelse med EU-kraven. Dessutom saknas bestämmelser om kapitaltäckningskrav för marknadsrisker samt bestämmelser om gruppbaserad tillsyn. 43 Sedan i juni 1996 tillåter rättsläget i princip utländska banker att öppna filialkontor i Litauen, under förutsättning att det finns ett avtal mellan centralbanken och hemlandets tillsynsmyndighet. Även om de åtgärder som anges i vitboken rörande banklagstiftning bör vara på plats till 1999, måste djupgående strukturreformer genomföras. Dessa av inbegriper kapitaltäckningskrav för marknadsrisker samt sunda principer för bankväsendet, vilka är grundförutsättningar för ett deltagande i den gemensamma marknaden. privatisering återstående införande statsägda banker, av Vad gäller värdepapperssektorn är det befintliga rättssystemet ännu inte i linje med relevanta EG-direktiv. Den övergripande ramen är dock väl strukturerad, särskilt med avseende på litauiska värdepapperskommissionen. tillsynsmyndighetens befogenheter, huvudsakligen den Även för försäkringssektorn måste dagens situation betraktas som otillfredsställande. Den nya försäkringslagen som antogs 1996, som ännu inte trätt i kraft i alla delar, bör dock förbättra situationen. Vissa av direktiven från fas I bör genomföras under 1997, resterande fas I-direktiv samt direktiven i fas II bör genomföras under 1998. Litauen är på rätt väg när det gäller att skapa ett tillsynssystem för försäkringar som uppfyller kraven från den fria marknaden, både i termer av konsumentskydd, finansiell tillsyn och marknadstillträde för EG-ländcr. De återstående hindren är praktiska (fler aktuarier, mer erfarenhet) och finansiella (företagen behöver högre kapitaliscring) och skulle kunna övervinnas på medellång sikt om den nödvändiga rättsliga ramen avslutas i enlighet med tidtabellen i regeringens planer. 44 Slutsats Inom bank-, värdepappers- och försäkringssektorerna återstår det fortfarande att införa fullständigt fri etableringsrält pä ett tillfredsställande sätt inom de rättsliga ramarna för dessa sektorer, samt att omsätta dessa bestämmelser i praktiken pä vederbörligt sätt. Under förutsättning att harmoniseringen fortsätter som planerat och omstruktureringen av bankerna genomförs, förutses dock inga större svårigheter beträffande möjligheten att uppnå full överensstämmelse med gemenskapens regelverk på området finansiella tjänster. Vissa tvivel råder dock beträffande de litauiska myndighetemas förmåga att snabbt genomföra det stora lagstiftningsprogrammet som de har åtagit sig att genomföra. Exemplet med "försäkringslagen" som antogs 1996, men som ännu inte helt har trätt i kraft, är ett varningstecken i detta avseende. Det kommer att behövas ansträngningar, för hela den finansiella sektorn, för att man skall kunna uppnå överensstämmelse med gemenskapens regelverk på medellång sikt. Fri rörlighet för personer Den fria rörligheten för personer omfattar tvä rörlighctsbegrcpp som ingår i skilda sammanhang i fördraget. Artikel 7a, å ena sidan, som intagits i den första delen av fördraget som handlar om "Principerna", är en del av reglerna för uppbyggnaden av den inre marknaden och innebär att medlemsstatemas inre gränser skall kunna passeras utan kontroll. Artikel 8a, å andra sidan, som ingår i den andra delen av fördraget som handlar om unionsmedborgarskap, ger varje medborgare i unionen personlig rätt att på vissa villkor fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstatemas territorier. För att artikel 7a inte skall bli verkningslös gäller avskaffandet av gränskontrollerna lika för alla personer oavsett nationalitet. Medan de rättigheter som härrör från artikel 8a tillämpas i samtliga medlemsstater, har de rättigheter som härrör från artikel 7a ännu inte blivit fullständigt förverkligade i hela unionen. a) Fri rörlighet för unionsmedborgare, etableringsfrihet och ömsesidigt erkännande av examensbevis och kvalifikationer Europaavtalet föreskriver en icke-diskriminerande behandling av arbetstagare som är lagligt anställda (liksom av deras familjer). Avtalet omfattar möjligheten att kumulera eller överföra rättigheter på området för social trygghet och uppmuntrar medlemsstaterna att sluta bilaterala avtal med Litauen om tillträde till arbetsmarknaderna. Från 1999 kommer associeringsrådet att undersöka ytterligare sätt att förbättra arbetstagarnas rörlighet. Vitboken innehåller överväganden om den lagstiftning som krävs för att åstadkomma en balanserad utveckling av arbetsmarknaden och samtidigt undvika att konkurrensen snedvrids. Fri rörlighet för arbetstagare är en av de grundläggande friheter som erkänns i fördraget. Rätten att utöva vissa yrken (till exempel på det juridiska området och inom hälsosektom) får emellertid underkastas vissa villkor, i synnerhet kvalifikationskrav. Beroende på vilket fall det är fråga om skall kvalifikationskraven bli föremål för erkännande. samordning tillämpning ömsesidigt eller om av principen 45 Etableringsfriheten är också garanterad i fördraget och gäller ekonomisk verksamhet som bedrivs av företag eller av fysiska personer som är egen företagare. Rätten till fri bosättning kan underkastas krav på att den som inte utövar någon yrkesverksamhet i det berörda landet har vissa minimitillgångar och omfattas av en sjukförsäkring. Översikt Rättsläget för utlänningar i Republiken Litauen regleras av lagen om tillfällig anställning av utlänningar samt immigrationslagen, vilken fastställer inresevillkoren för utlänningar som vill bosätta sig permanent i landet. Utlänningar får vistas i Litauen om de har ett visum för en period av upp till 90 dagar. Utlänningar med särskilda arbetsvisum får vistas i Litauen i upp till två år, och tillståndet kan förnyas. Tillstånd för permanent vistelse i Litauen kan ges till personer som har litauiskt medborgarskap före 1990 och som för närvarande är bosatta i landet och till personer som var permanent bosatta i landet före 1990 och fortfarande bor i landet. När det gäller ömsesidigt erkännande av examensbevis och kvalifikationer förutses, i den tidtabell som Litauen tillhandahållit, genomförande av vitbokens fas I till 1997, fas II till 1998 och fas III till slutet av 1998. Det formella införlivandet av regelverket är avslutat, men ytterligare insatser krävs när det gäller tillämpning och genomdrivande. Det kommer att bli nödvändigt att upprätta särskilda myndigheter (organ) för att utfärda, attestera och bedöma examensbevis och intyg. Vad gäller utbildningen (där denna samordnas av direktiv) av läkare, tandläkare, barnmorskor, arkitekter, veterinärer och sjuksköterskor förefaller grundutbildningen vara i överensstämmelse med direktiven. När det gäller stmkturer för genomdrivande finns det ministerier, några få myndigheter och några yrkessammanslutningar (huvudsakligen fackföreningar). Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna Den litauiska lagstiftningen kommer att behöva förberedas för likabehandlingen av EU- medborgare i och med att utländska medborgare kommer att arbeta i Litauen. Sådana bestämmelser finns i artikel 37 i Europaavtalet. Införlivande av lagstiftning behövs vad gäller dataskydd, bland annat när det gäller definitionen av personliga uppgifter och tillträde till databaser. Även om vissa framsteg har gjorts kommer det att behövas betydande insatser för att upprätta ett tillfredsställande gränskontrollsystem. Detta borde vara möjligt på medellång sikt. Vad gäller ömsesidigt erkännande av yrkeskvalifikationer kommer upprättandet eller stärkandet av de nödvändiga stmkturema för genomdrivande att behöva intensifieras om de skall vara på plats på medellång sikt. Slutsats De nödvändiga stmkturema på detta område förefaller att vara på plats, men det är svårt att bedöma den faktiska effekten och genomdrivandet. Från teknisk synpunkt kommer 46 förordningarna att behöva anpassas på medellång sikt med avseende på den fria rörligheten för personer. b) Avskaffandet av personkontrollen vid de inre gränserna Fri rörlighet enligt artikel 7a i EG-fördragct, dvs. avskaffandet vid de inre gränserna av all personkontroll, oavsett personens nationalitet, har ännu inte fullständigt förverkligats i Europeiska unionen. Avskaffandet av personkontrollen förutsätter att ett stort antal kompletterande åtgärder genomförs, och en del av dessa har ännu inte antagits och genomförts av medlemsstaterna (se det särskilda avsnittet om rättsliga och inrikes frågor). Ett begränsat antal medlemsstater har däremot förverkligat målet i överensstämmelse med Schengenavtalet (sju medlemsstater tillämpar avtalet redan nu och ytterligare sex förbereder dess genomförande). I syfte att underlätta förverkligandet av detta mål inom ramen för unionen har det i utkastet till nytt fördrag införts ett nytt kapitel med rubriken "Frihet, säkerhet och rättvisa" och vidare integreras Schengenövercnskommclserna i EU. Litauen har uttryckt sin önskan och sin beredvillighet att uppfylla bestämmelserna i Schengenavtalet för att delta i detta. Landet har påbörjat förberedelserna för detta och har i samband därmed begärt assistans från medlemsstaterna, framför allt när det gäller att förstärka gränskontrollerna. Allmän bedömning 1. 2. 3. Litauens framsteg när det gäller att genomföra den lagstiftning som behandlas i vitboken sammanfattas i bilagan. Det framgår av tabellen att Litauen uppskattar att 316 av de 899 direktiv eller förordningar som nämns i vitboken införlivats med den nationella lagstiftningen per den 30 juni 1997. Uppgifterna avser lagstiftning som Litauen anser sig redan ha införlivat eller för vilken landet kontrollerat att förenlighet med gemenskapsreglerna föreligger. Denna upplysning föregriper inte bedömningen av om förenliga, något som kommissionen på nuvarande stadium inte är i stånd att uttala sig om. texterna är Litauen har gjort vissa framsteg vad gäller överensstämmelse med lagstiftningen rörande den inre marknaden. Landet har i synnerhet uppnått en hög grad av inom områdena bolagsrätt, överensstämmelse med gemenskapsreglema redovisningsrätt, dataskydd och, i viss utsträckning, inom området fri rörlighet för varor. Flertalet bestämmelser har, enligt den undersökning som gjorts av de litauiska myndigheterna, helt eller delvis införlivats, men kommissionen kan i detta skede förenliga med gemenskapsrätten. Det framgår dock att det fortfarande finns allvarliga problem inom viktiga områden som offentlig upphandling, immaterialrätt och finansiella tjänster. inte uttala sig om huruvida de är fullt Ett allvarligt problem för ytterligare framsteg kan vara den svaga litauiska offentliga förvaltningen, som påverkar i arbetet med tillnärmningen av lagstiftningen, utan också kvaliteten på genomdrivandet av lagstiftningen. Liknande tvivel måste resas vad gäller kapaciteten hos de olika strukturer som är nödvändiga för att lagstiftning för den inre marknaden skall inte bara takten 47 kunna införas. Eftersom lagstiftningen till större delen är av sådant sent datum, och själva stmkturema i vissa fall ännu inte har inrättats, finns det emellertid på detta stadium inte tillräckligt med information för att man skall kunna göra en slutgiltig bedömning. Det skall observeras att kommissionen för närvarande ännu inte kan uttala sig om företagens, särskilt de små och medelstora företagens, möjligheter att genomföra gemenskapens regelverk. 4. Oberoende av de aspekter som har särskild jordbmksanknytning är avskaffandet av de inre gränskontrollerna lagstiftningen harmoniseras i tillräcklig utsträckning. i unionen möjligt endast om Detta förutsätter ett ömsesidigt förtroende, grundat framför allt på väl fungerande förvaltningar (som exempel kan nämnas vikten av att säkerhetskontroller av vissa produkter sker på avgångsorten). På varuområdet har förverkligandet av den gränslösa inre marknaden per den 1 januari 1993 varit möjligt endast genom avskaffandet av alla krav på formaliteter och alla kontroller som medlemsstaterna utövade när de territoriella gränserna mellan unionens medlemsstater passerades. tekniska kontroller (som särskilt gällde Det rörde sig framför allt om produktsäkerhet), veterinära, sanitära, fytosanitära kontroller, ekonomiska och kommersiella kontroller förfalskningar), säkerhetskontroller (vapen etc. ) och miljökontroller (avfall etc). I flertalet fall har detta avskaffande varit möjligt endast genom att gemenskapsåtgärder har antagits och genomförts som möjliggjort en harmonisering av reglerna om fri omsättning eller (särskilt fall genom att produktsäkerhetsbestämmelserna), och kontrollerna eller formaliteterna har flyttats till en plats inom territoriet eller till medlemsstatemas marknad (särskilt vad gäller mervärdesskatt och punktskatter, veterinära och fytosanitära kontroller och statistikinsamling). En del av Litauens nuvarande gräns kommer att utgöra yttre gräns för unionen. Detta kommer att kräva en förstärkning av gränskontrollerna (se separat avsnitt om tullen). (till exempel bekämpningen av utsläppande i förekommande marknaden reglerna om på Med beaktande av den helhetsbedömning som kan göras beträffande framstegen och arbetstakten på de olika berörda områdena är det svårt att idag uppskatta vid vilken tidpunkt Litauen kommer att vara i stånd att anta och genomföra alla de rättsakter som är nödvändiga för att avskaffa de inre gränskontrollerna och för att överföra dessa kontroller till unionens yttre gräns. 5. offentlig Litauen har redan antagit viktiga delar av gemenskapens regelverk för den inre marknaden. Kommissionen kan emellertid ännu inte ta ställning i fråga om var och en av de bestämmelser som Litauen anmält som införlivade med den nationella lagstiftningen. Ytterligare framsteg kommer att behövas särskilt vad gäller immaterialrätt. finansiella Genomdrivandet behöver förstärkas inom de flesta områden. Stora ansträngningar kommer att bli nödvändiga när det gäller att förstärka förvaltningen. Förutsatt att betydande ansträngningar görs kan förväntas att Litauen på medellång sikt kommer att ha antagit och genomfört större delen av lagstiftningen och gjort erforderliga framsteg vad gäller genomdrivandemekanismema för att fullt ut kunna delta i den inre marknaden. upphandling, tjänster och 48 Konkurrens Den rättsliga grunden för Europeiska gemenskapens konkurrenspolitik är artikel 3 g i fördraget, där det föreskrivs att gemenskapens verksamhet skall innefatta en ordning som säkerställer att konkurrensen inom den inre marknaden inte snedvrids. De huvudsakliga tillämpningsområdena utgörs av bestämmelser mot konkurrensbegränsande samverkan samt statligt stöd. Europaavtalet innehåller bestämmelser om att en konkurrensordning skall tillämpas i handelsförbindelserna mellan gemenskapen och Litauen, grundad på villkoren i artiklarna 85 och 86 i EG-fördraget (avtal mellan företag/missbruk av en dominerande ställning) och i artikel 92 (statligt stöd), och om att genomförandebestämmelser på dessa områden skall antas inom tre år efter det att avtalet har trätt i kraft. Avtalet innehåller också bestämmelser där det föreskrivs att Litauen skall göra sin lagstiftning förenlig med gemenskapens på området för konkurrens. I vitboken anges en gradvis ökande tillämpning av bestämmelserna ovan samt av de som ingår i koncentrationsförordningen (4064/89) och i artiklarna 37 och 90 i fördraget (monopol och särskilda rättigheter). Översikt Konkurrensreglerna som gäller för företag, inbegripet ett förslag till ny konkurrenslag från 1996, är i stora drag i linje med EG-lagstiftningen, huvudsakligen vad gäller aspekter som rör olika förfaranden. Konkurrenskommitténs granskningsbefogenheter liknar, i viss utsträckning, de befogenheter som kommissionen har. Den statliga byrån för konkurrensfrågor och konsumentskydd i Litauen inrättades 1995 under regeringens överinseende. Den har två huvuduppgifter: främjande och skydd av konkurrens samt konsumentskydd. Man har nyligen tagit viktiga steg mot en liberalisering av tidigare reglerade sektorer. Sålunda har telekommunikationssektorn liberal i serats vad gäller terminalutrustning, taltelefoni, slutna användargrupper och uppbyggnad och drift av mobiltelefonsystem och satellitkommunikationssystem. Järnvägstransporterna håller pä att libéraliseras och energisektorn verkar i princip vara öppen för konkurrens, även om det finns ett licenssystem. t. ex. oljesektom och dryckessektorn, behövs ytterligare Inom några sektorer, klargöranden för att man skall kunna bedöma huruvida den statliga regleringen är förenlig med gemenskapens regelverk. 1997 antog regeringen en resolution om övervakning av statligt stöd, vilken ger den statliga byrån för konkurrensfrågor och konsumentskydd befogenhet att kontrollera utdelandet av statliga stöd. Resolutionen gmndar sig på gemenskapens regler för statligt stöd. I resolutionen föreskrivs, i synnerhet, att allt stöd måste anmälas och godkännas av den statliga byrån för konkurrensfrågor och konsumentskydd innan det beviljas, att byrån har befogenhet att samla in all information som är nödvändig för att undersöka om stödet är förenligt med reglerna, och att byrån har befogenhet att fatta ett negativt beslut rörande stödet samt möjlighet att gå till domstol om dess beslut inte efterlevs. 49 Ytterligare arbete återstår vad gäller upprättandet av en förteckning över statligt stöd. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna På det hela taget avspeglar de materiella bestämmelserna i Litauens förslag till konkurrenslag (1996) de relevanta EG-reglema i rimlig omfattning, och lagen är inriktad på överensstämmelse med EG: s konkurrensregler. Tillnärmningen av konkurrenslagstiftningen fortgår på ett tillfredsställande sätt. Betydande utbildningsinsatser och andra former av stöd kommer att behövas i framtiden' för att övervakningsmyndigheten skall kunna utöva en trovärdig kontroll av det statliga stödet i Litauen. Härvid välkomnas de stora framsteg som gjorts vad gäller tillnärmningen av lagstiftning på detta område, bl. a. genom antagandet av regeringens resolution om övervakning av statligt stöd. Öppenhet saknas dock fortfarande. Upprättandet av en förteckning över stödet, baserad på de metoder som tillämpas av kommissionen i dess egna granskningar av stöd, kommer att vara en omedelbar prioritering. Vissa stödåtgärder verkar vara beroende av exportresultat, vilket klart strider mot Europaavtalet. Dessutom verkar en betydande del av det statliga stödet beviljas genom indirekt stöd, som till exempel skattelättnader, avskrivning av skulder och skatteskulder. Dessa stödåtgärder utgör ett driftsstöd som tillåts endast under mycket strikta villkor. På grund av bristen på öppenhet är det ännu oklart om villkoren för beviljande av driftsstöd efterlevs. Litauen har statliga monopol av kommersiell karaktär för följande sektorer: alkoholhaltiga drycker, tobaksprodukter, socker, metall och metallskrot. Licenskraven för produktion, distribution och import inom dessa sektorer med statliga monopol kommer att behöva ses över, eftersom de inger oro vad beträffar överensstämmelsen med gemenskapens regelverk på konkurrensområdet, med den innebörd som avses i artikel 37 i fördraget. Licenser för köp och försäljning av koppar och andra icke-järnmetaller kan ges endast till företag som är registrerade i Litauen. Förekomsten av exklusiva rättigheter att köpa typer av icke-järnmetaller och mctallskrot inger oro vad beträffar specificerade överensstämmelse med artiklarna 37 och 90. 1 i fördraget och artikel 66 samt bestämmelserna om fri rörlighet för varor i Europaavtalet. För att konkurrenslagstiftningen skall kunna genomdrivas på ett trovärdigt sätt krävs att välfungerande övervakningsmyndigheter inrättas för att kontrollera bestämmelser mot konkurrensbegränsande samverkan och statligt stöd samt att lagar som ligger tillräckligt nära EU:s lagstiftning antas. Dessutom krävs det att rättssystemet, den offentliga förvaltningen och berörda ekonomiska aktörer har tillräcklig kunskap om konkurrenslagstiftningen och konkurrenspolitiken. Slutsats På området konkurrensbegränsande samverkan har betydande framsteg gjorts vad gäller att uppfylla kraven på tillnärmning av lagstiftningen. Konkurrensbyrån behöver ytterligare stöd för att den skall kunna fullgöra sin funktion och för att säkerställa att det finns omfattande information vad gäller berörda aktörer på marknaden. 50 Vad gäller statligt stöd saknas fortfarande den öppenhet som krävs, och upprättandet av en förteckning över stöd, omfattande alla stöd som beviljats av staten, av regionala eller lokala myndigheter eller genom statliga medel, bör prioriteras. Betydande insatser kommer att bli nödvändiga för att man skall uppfylla kraven pä öppenhet på medellång sikt. På detta område kommer det att bli nödvändigt med ett nära samarbete med kommissionen. Dessutom verkar det inom vissa sektorer finnas exklusiva eller särskilda rättigheter som inte är förenliga med gemenskapens regelverk. Dessa problem bör man ta itu med inom en nära framtid. 3. 2 Ny teknik och framtidsfrågor Informationssamhället Nuläget Informationsteknik och telekommunikation i kombination möjliggör förändringar av stor ekonomisk och social betydelse. I Litauen var detta område försummat före 1990, även om utbildningsfrågor i allmänhet prioriterades och det fanns en hög medvetenhet om betydelsen av dessa möjligheter. Ett resultat av detta var inrättandet av ministeriet för kommunikation och informatik, det enda i sitt slag i Europa. Det saknas handelsstatistik för IT-sektom, men det lär finnas tre persondatorer per 100 invånare. 20% av dessa persondatorer är anslutna till kommunikationsnät. Ändå tyder antalet värddatorer på Internet (endast 0,5 per 1000 invånare), som ett relativt mått på utvecklingen i riktning mot informationssamhället, på att litauema ännu inte har upptäckt Internet i någon större omfattning. Det faktum att telefonnätet är dåligt utvecklat kommer sannolikt att bromsa utvecklingen mot informationssamhället under åtskilliga år framöver. Slutsats Utan en stark ökning av den ekonomiska tillväxten och av investeringarna i telekommunikation är det sannolikt att det dåligt utvecklade telefonnätet även i fortsättningen kommer att bromsa utvecklingen mot informationssamhället. Utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor I artiklarna 126 och 127 i EG-fördraget fastställs att gemenskapen skall bidra till utvecklingen av en utbildning av god kvalitet och genomföra en yrkesutbildningspolitik som syftar till att främja en europeisk dimension inom utbildningen och att underlätta anpassningen inträde och återinträde på arbetsmarknaden genom yrkesutbildning och omskolning. förändringar industriella samt till Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete för att förbättra utbildningen och yrkeskvalifikationerna. Vitboken omfattar inga åtgärder på detta område. Översikt Litauens utgifter för utbildning uppgår till 5,5 % av BNP, vilket är 22,8 % av statsbudgeten. 51 Det finns 2 380 skolor i Litauen med 537 000 elever och 47 000 lärare. På universitets- och högskolenivå finns 15 högre utbildningsanstalter och 54 000 högskolestuderande. Litauens regering ger reformeringen av utbildningssystemet hög prioritet, och lagar har införts 1991 och 1993. De antagna reformerna håller fortfarande på att genomföras, och och bland kvalitetskontroll, och i fråga om den högre utbildningen prioriteras bl. a. införandet av utbildningsmetoder i nivå med utbildningssystemen i det övriga Europa. de prioriterade läramtbildning, läromedel områdena ingår nya Yrkesutbildningen befinner sig i ett övergångsskede. Man håller på att utarbeta ett lagförslag rörande yrkesutbildning och ett förslag till en grundläggande modell för yrkesutbildning och yrkesrådgivning för vuxna. Tempusprogrammet har bidragit till att förverkliga högskolereformens mål och har lagt grunden för samarbete med högskolor inom EU. Cirka 16,2 % av Litauens befolkning är mellan 15 och 25 år (den åldersgrupp som har tillträde till programmet Ungdom för Europa). En del litauiska ungdomsorganisationer har sedan 1995 deltagit i europeisk ungdomsverksamhet inom ramen för programmet Ungdom för Europa, detta som ett första steg mot Litauens deltagande i detta program. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna Ett av de viktigaste elementen i Litauens anslutningsprocess är att skapa gedigna förutsättningar för allmän och yrkesinriktad utbildning. De institutionella reformerna och arbetet med läroplaner bör ge stöd åt utbildningen inom de yrkesområden som är av omedelbar nytta för en anslutning. De omedelbart förestående uppgifterna för Litauens utbildningssystem är att bygga upp utbildning i Europakunskap, införa nya kurser och utbildningsprogram för behörighetsreglerade yrken, införa nya tekniska hjälpmedel och att inrätta system för kvalitetssäkring. insatser för att reformera yrkesutbildningssystemet. Det Det har gjorts betydande föreligger ett starkt behov av att ta fram ett system för att åstadkomma kvalitet i betydelsen hög pedagogisk nivå, liksom att utveckla ledningen och administrationen av själva systemet för yrkesutbildning. Ett annat problem är avsaknaden av en rättslig gmnd för politiken på yrkesutbildningsområdet. Det finns ett starkt behov av ett slutgiltigt godkännande av det liggande förslaget till en lag om yrkesutbildning. Litauens deltagande i gemenskapens program på området utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor (programmen Sokrates, Leonardo da Vinci och Ungdom för Europa) kommer att ha positiva effekter på de berörda befolkningsgmppema och utgöra en god förberedelse för en integrering. Slutsats Dessa områden förväntas inte ge upphov till några större problem vid en anslutning. Forskning och teknisk utveckling Den verksamhet på gemenskapsnivå inom forskning och teknisk utveckling som anges i industrins fördraget och till att stärka den europeiska ramprogrammet syftar 52 konkurrensförmåga, förbättra livskvaliteten och stödja en hållbar utveckling, skyddet av miljön och annan gemensam politik. Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete inom dessa områden, särskilt genom deltagande i ramprogrammet. Vitboken innehåller inga direkta åtgärder pä detta område. Översikt för För närvarande har utbildnings- och forskningsverksamheten i Litauen. Medlen anslås direkt till forskningsinstituten av regeringen på rekommendation av utbildnings- och forskningsministeriet och Litauens forskningsråd. forskningsministeriet det fulla ansvaret Sedan Litauen återupprättats som självständig stat har de viktigaste förändringarna i organisationen av denna sektor bestått i att de stora instituten överförts från Litauens forskningsministeriet och att Litauens vetenskapsakademi forskningsråd inrättats. Varken institutens karaktär eller sättet att finansiera dem har förändrats på något grundläggande sätt. till utbildnings- och Den nuvarande forskningsbudgeten uppgår till ungefär 0,5 % av BNP. Hittills har det fastslagna målet för forskningspolitiken varit att bibehålla den litauiska landets forskningssektorns verksamhetsförmåga och att ekonomi och kultur. Det återstår fortfarande för regeringen att uppnå samförstånd om en strategi. av forskningssektorn. tillfredsställa behoven inom inrättades en kommission reformeringen av 1997 I början för De nationella prioriteringarna är grundforskning och tillämpad forskning inom Litauens språk, kultur, historia och natur, forskning på hög internationell nivå och forskning som ingår i internationella forskningsprogram, samt tillämpad forskning som behövs för att genomföra de statliga programmen för utvecklingen av Litauens ekonomi, kultur, sociala sektor, folkhälsa och miljövård. tredje Ett fast samarbete med Europeiska gemenskapen ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling. Hittills har samarbetet i huvudsak varit samlat till Copernicus (det särskilda programmet för samarbete med länderna i Centraleuropa och de nya oberoende staterna i f. d. Sovjetunionen), och deltagandet i det fjärde ramprogrammet fortsätter att vara lågt. inleddes 1992 genom det Sedan 1977 överensstämmer FoTU-statistiken med OECD:s normer. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna Litauen har ett antal bra och till och med framstående forskningsinstitutioner och enskilda forskare, även mätt med internationell måttstock. Trots det behövs ytterligare förändringar inriktade på att reformera institutionerna och ersätta den centraliserade medelstilldelningen med ett konkurrens- och resultatbaserat finansieringssystem. Litauen har nyligen deklarerat sitt intresse för någon form av anslutning till det femte ramprogrammet. 53 Slutsats Detta område förväntas inte ge upphov till några större problem vid en anslutning. Ett medlemskap skulle bli till ömsesidigt gagn. 54 Telekommunikation EG:s telekommunikationspolitik syftar till att undanröja hinder för en effektivt fungerande inre marknad för utmstning, tjänster och nät inom telekommunikation, att öppna utländska marknader för EU-företag och säkerställa att allmänt tillgängliga moderna tjänster tillhandahålls åt EU:s befolkning och företag. Dessa mål kan uppnås genom harmonisering av standarder och villkor för tillhandahållande av tjänster, liberalisering av marknaderna för terminaler, tjänster och nät samt antagande av nödvändiga regler. De direktiv och de politiska åtgärder som krävs för att åstadkomma detta har nu fastställts, men liberaliseringen av allmänt tillgänglig taltelefoni och driften av därtill hörande infrastmktur kommer i vissa medlemsstater att fördröjas med ett eller två år efter 1998. Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete i syfte att förbättra kvalitet och metoder så att de når upp till EG-nivå för telekommunikation och post samt vad gäller standardisering, reglering och modernisering av infrastruktur. I vitboken behandlas huvudsakligen tillnärmningen av regelverk, nät och tjänster och påföljande åtgärder för att säkra en gradvis liberalisering av sektorn. Översikt En ny telekommunikationslag antogs 1991, och därigenom inrättades de operatörer som lyder under ministeriet för kommunikation och informatik. 1995 avskaffades den nationella operatörens Lietuvos Telekomas (LT) monopol genom en ny lag, som tillät regeringen att utfärda tillstånd också åt andra företag. Det finns åtminstone två mobiltelefonföretag som driver nät med den alleuropeiska digitala standarden (GSM). Ministeriet är formellt sett en tillsynsmyndighet, men i praktiken kontrollerar det LT och styr större delen av sektorn i kraft av sitt aktieinnehav. I slutet av 1996 hade LT ökat telefontätheten till 25,4 per 100. I regeringens plan (ändrad 1996) anges målsättningen att helt få bort väntelistan till år 2000 och att då ha 32,2 linjer per 100. Man planerar inte digital access med alleuropeisk ISDN-standard förrän efter år 2000. Den nationella postoperatören har exklusiv rätt att sköta utdelning av brev och pensionsutbetalningar. Sektorn regleras av 1995 års kommunikationslag. Staten subventionerar Litauens postverk från brev- och pakettjänsterna. Omstmktureringen av sektorn har ännu inte kommit särskilt långt. täcka underskottet för att Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna L iberaliseringsgrad Litauen har skapat ett liberalt klimat för telekommunikationer, där den statskontrollcradc offentliga operatören (Lietuvos Telekomas - LT) fråntagits sitt monopol och ett stort antal företag tillhandahåller en mängd olika tjänster, men den offentliga operatören utsätts fortfarande inte för någon effektiv konkurrens. Med undantag för det allmänt tillgängliga nätet har infrastmkturmarknaden liberaliserats. Exempelvis kan kabeltevenät telekommunikationstjänster. Också och alternativ tillhandahålla liberaliserats, med tjänstemarknaderna har för tre konkurrerande operatörer en GSM-operatör), 50 kabelteveoperatörer och 32 (varav mobilteletjänster personsökaroperatörer. Marknaderna för data- och satellitkommunikationstjänster är öppna för konkurrens. Operatörer av telekommunikationstjänster har enligt lag rätt att 55 infrastmktur koppla upp sig till det allmänt tillgängliga nätet, men de villkor som LT ställer utgör i praktiken ett effektivt hinder mot samtrafik. Regeringen planerar att privatisera LT till år 2000. Tillnärmning till EG-rätten År 1991 antogs en allmän lag för telekommunikationssektorn och samtidigt inrättades det nya ministeriet för kommunikation och informatik. I december 1995 antogs ytterligare telekommunikationslagstiftning, och enligt denna skall vissa teletjänster libéraliseras. Där föreskrivs också att alla företag som önskar tillhandahålla sådana tjänster på Litauens territorium skall ha tillstånd. inför privatiseringen av LT är 2000 håller ministeriet för Som en förberedelse kommunikation och informatik på att förbereda en ny lagstiftning till 1998. Den nya telekommunikationslagen som planeras till 1998 kommer att upprätta en rättslig ram för LT:s verksamhet. Lagens innehåll är än så länge okänt, men detta och den omfattning som den tillämpas på kommer att avgöra hur snabbt Litauen kan anpassa sig till gemenskapens regelverk. För en tillnärmning till EU:s regelverk måste den nya lagen säkerställa att tillsynsorgan och operatörer är helt åtskilda, samt att verkningsfulla bestämmelser fastställs för samtrafik och samhällsomfattande tjänster. Man har hittills varit tveksamt om den befintliga förvaltningskapaciteten räcker för att införa och tillämpa den ytterligare lagstiftning som krävs för att uppfylla gemenskapens regelverk. i detta arbete, men det är framgångsrik Infrastruktur LT har ökat telefontäthctcn från 22,0 per 100 invånare 1992 till 26,8 per 100 vid 1996 års slut, men fortfarande är väntetiden ungefär tvä är för nytt abonnemang. Ungefär 80 % av de lokala växlarna är av rysk elektromekanisk typ. Dessa måste antingen modifieras till hög kostnad eller ersättas när man börjar omfördela taxorna. I regeringens plan (ändrad 1996) anges målsättningen att väntelistan skall vara helt borta till år 2000 och att det då skall finnas 32,2 linjer per 100 invånare. År 1995 hade ungefär 5 % av nätet digitaliserats (jämfört med det nuvarande genomsnittet på 62,4 % för Portugal, Grekland och Irland). Från och med slutet av 1997 kommer fiberoptiska förbindelser att möjliggöra snabb kommunikation med alla grannländer. LT har köpt in små digitala växlar som konstrueras och tillverkas lokalt av företaget Sigma samt en mindre mängd digital utmstning från EU. Digital access med alleuropeisk ISDN-standard planeras inte förrän efter år 2000. Det blir svårt att säkerställa denna tas privatiseringen av LT, på grund av den offentliga operatörens dåliga konkurrenskraft. investeringsnivå, även om hänsyn till Konkurrensen inom sektorn BNP per capita uttryckt i köpkraft visar att intäkterna per telefonlinje (ungefar 86 ecu 1995) inte kan ökas tillräckligt mycket för att finansiera en modernisering av ett så omfattande nät som det LT har. Om man bedömer effektiviteten på gmndval av antal anställda per 1000 linjer (10,6), är den låg jämfört med genomsnittet på 6,2 för Portugal, Grekland och Irland. Taxesystemet är fortfarande mycket skevt, i syfte att hålla ett överkomligt pris på lokala tjänster. Det kan tänkas att Litauen har kvar fler linjer än landet har råd att modernisera. Utan en betydande ekonomisk tillväxt och ett betydande 56 tillskott av investeringar kommer det att dröja till långt efter år 2000 innan en allmänt omfattande modem telefonitjänst som svarar mot efterfrågan kan tillhandahållas i Litauen - och många år innan telefontätheten närmar sig dagens EU-nivåer. I LT:s övergripande plan for är 2005 räknar man med att nätet dä skall vara helt digitaliserat och att det skall invånare. Genomförandet av denna plan beräknas kosta ungefär 400 miljoner ecu (ungefär 1 % av BNP för den aktuella perioden). finnas 40 huvudtelefonlinjer per 100 Slutsats satsningarna Om de nuvarande för att Litauens telekommunikationer skall kunna uppfylla villkoren i EU:s lagstiftning. Den offentliga operatören måste dock göras mer konkurrenskraftig om den skall kunna locka till sig de investeringar som behövs för en modernisering och för att hävda sig i konkurrensen. finns det utsikter fortsätter Den audiovisuella sektorn i direktivet om Gemenskapens regelverk på området audiovisuella frågor syftar till att på den inre marknaden tillhandahålla audiovisuella tjänster och garantera fri rörlighet för dessa tjänster inom EU, samt till att främja den europeiska programindustrin. Detta regelverk finns tillämpas pä samtliga television utan gränser, som kan programföretag oavsett vilket sätt de sänder på (markbundna sändningar, sändningar via satellit eller via kabel) eller om de är privata eller offentliga. I direktivet fastställs de gmndläggande bestämmelserna för sändningar över gränserna. De viktigaste punkterna är att säkerställa fri rörlighet för TV-sändningar i alla medlemsstater, främja produktion och distribution av europeiska audiovisuella produktioner (genom att fastställa minimikrav för oberoende producenters för produktioner), fastställa normer för TV-reklam och bestämmelser om skydd av minderåriga samt etablera rätten till genmäle. för europeiska produktioner och sändningstid Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete för att främja och modernisera den audiovisuella industrin och för att harmonisera vissa aspekter av lagstiftningen på det audiovisuella området. Direktivet om television utan gränser ingår i åtgärderna i vitbokens fas 1. Översikt Endast begränsad information är tillgänglig vad gäller situationen på detta område i Litauen. Den rättsliga ramen för den audiovisuella sektorn fastställs i 1990 års lag om press och massmedia, 1995 års lag om kommunikation samt lagen om tillståndsgivning inom post- och teleområdet. Det viktigaste programföretaget inom televisionen är det statliga radio- och TV-bolaget, även om det finns många privata kanaler. Statliga subventioner ges till det statliga radio- och TV-bolaget i syfte att gynna nationell filmproduktion och filmdistribution. 57 Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna Litauens audiovisuella sektor häller pä att hämta sig efter de senaste årens stora omvälvningar. Den karakteriseras av snabb tillväxt och ständiga förändringar. Om sektorn skall kunna följa gemenskapens regelverk måste programindustrins kapacitet förbättras för att kunna möta den stora utmaning som en anpassad regelram innebär. Informationen om litauisk lagstiftning på området audiovisuella frågor är inte fullständig. En genomgång av hittills tillgänglig lagstiftning avslöjar dock ett betydande antal brister, bl. a. vad gäller fri mottagning, jurisdiktion, gynnande av europeiska produktioner, reklam- och sponsringsregler, skydd av minderåriga och rätten till genmäle. Förslag till lagar om multimedia och radio- och TV-utsändningar diskuteras för närvarande i det litauiska parlamentet. Det återstår att se vilken verkan dessa lagar far. Utsikterna till en anpassning till gemenskapens regelverk är följaktligen osäkra. Slutsats Det behövs mer fullständig information om situationen vad gäller den lagstiftning som håller på att utarbetas. Fömtsatt att nödvändiga åtgärder vad gäller denna lagstiftning vidtas tillräckligt snabbt, och att industrin omstmktureras för att anpassas till dessa åtgärder, är det rimligt att förvänta sig att Litauen skall kunna uppfylla EG:s krav inom den audiovisuella sektorn på medellång sikt. 3. 3 Ekonomiska och fiskala frågor Den ekonomiska och monetära unionen Vid tidpunkten för Litauens anslutning kommer EMU:s tredje etapp att ha inletts. Denna etapp kommer att innebära stora förändringar för alla medlemsstater, även för dem som inte ingår i euroområdet. Samtliga medlemsstater, även de nya, kommer att ingå i den ekonomiska och monetära unionen utan inskränkningar. Den ekonomiska politiken blir en gemensam fråga och medlemsstaterna kommer att delta i samordningen av den (t. ex. nationella konvergensprogram, allmänna ekonomiska riktlinjer, multilateral övervakning och förfaranden vid alltför stora underskott). Det kommer att krävas att medlemsstaterna respekterar direkt centralbanksfinansiering av underskottet i den offentliga sektorn och från att ge den samt att offentliga liberaliseringen av kapitalrörelser är genomförd. förmånligare villkor hos tillväxtpakten, institutioner, stabilitets- finansiella sektorn avstår från och att de En anslutning till EU innebär ett tätare samarbete med unionen inom områdena penning- och valutapolitik. Det betyder att strukturreformerna inom dessa områden måste stärkas. De medlemsstater som inte ingår i euroområdet kommer att kunna föra en självständig penningpolitik och ha möjlighet i det europeiska centralbanksystemet. Deras centralbanker måste vara oberoende och ha prisstabilitet som främsta mål. Penningpolitiken måste föras med hjälp av marknadsbaserade instrument och den skall påverka den reala ekonomin på ett effektivt sätt. Det behövs därför reformer för att undanröja de faktorer som gör penningpolitiken mindre effektiv, t. ex. brist på konkurrens inom banksektorn, otillräckligt utvecklade finansmarknader och bankemas osäkra lån. Slutligen måste alla medlemsstater betrakta valutapolitiken som en till ett begränsat deltagande 58 gemensam fråga och vara beredda att stabilisera växelkurserna inom ramen för den mekanism som kommer att fastställas. landet uppfylla konvergenskriterierna, dock Eftersom ett medlemskap i Europeiska unionen förutsätter att Litauen godtar målen för inte nödvändigtvis vid EMU, mästc anslutningen. Även om konvergenskriterierna inte är ett krav för medlemskap i unionen, utgör de viktiga indikatorer på en stabilitetsinriktad makroekonomisk politik, och alla nya medlemsstater måste så småningom uppfylla dem på en permanent basis. Det är därför av största vikt att systemskiftet och de marknadsoricnteradc strukturreformerna genomfors med gott resultat. Litauens ekonomiska situation och framsteg har redan analyserats i tidigare kapitel i detta yttrande. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna Litauens centralbank är i hög grad oberoende av regeringen när det gäller förfarandet vid tillsättning av centralbankschefen och när det gäller hur penningpolitiken skall föras. Dess formella mål är att åstadkomma en stabil valuta. Finansiering av budgetunderskottet förbjuds inte uttryckligen i centralbanks lagen. Litauen införde en sedelfond i april 1994, och penningpolitiken är starkt begränsad av valutareservens värde enligt centralbankens balansräkning. Inom ramen för sedel fondssystemet finns det mycket begränsat utrymme för diskretionär penningpolitik och för ccntralbanksfinansiering av budgetunderskottet. tillräckligt med manöverutrymme, vilket den utnyttjade vid bankkrisen Litauen har alltid valt att tillämpa en "härd" version av sedel fondssystemet, där inhemska skulder mer än väl har täckts av utländsk valuta i bankens portfölj. Denna strategi har gett banken i december 1995. Återhämtningen från krisen har påbörjats. De flesta banker uppvisade goda resultat för 1996 och lyckades höja kvaliteten på sina låneportföljer. Regeringen driver aktivt sin "treuddspolitik" baserad på starkare rättsliga ramar, en snabb sanering av de problemdrabbade bankemas balansräkningar och privatisering. Privatiseringen av två av tre större statliga banker förutses till slutet av september, och de lånerestriktioner som införts för den tredje banken har hävts. En slutgiltig lösning för de två privata bankerna, vilkas insolvens utlöste krisen i december 1995, kan vara förestående. Det finansiella systemet har dock inte återhämtat sig fullständigt. Det återstår att pröva om de nya förordningarna tillämpas på ett effektivt sätt, och ingen utförsäljning har genomförts hittills. Den minskade reala in- och utlåningen under 1996 visar att investerarnas förtroende ännu inte har återupprättats. Växelkursen är fast (knuten till den amerikanska dollarn) som sedel fondssystemet kräver. Det har inte förekommit någon betydande oro på valutamarknaden, och centralbanken kunde reagera på bankkrisen 1995 genom att höja de inhemska räntesatserna och på så sätt bevara förtroendet för den fasta valutan. Litauen planerar att gradvis, under de följande två åren, överge sedelfonden och knyta sin valuta till den amerikanska dollarn innan man eventuellt övergår till en mer flexibel växelkursmekanism. På så sätt kommer centralbanken att alltmer fungera som en traditionell modem centralbank. De frågor som då kommer att bli aktuella är: centralbankens oberoende, penningpolitikens effektivitet när det gäller prisstabilitet samt förmågan att upprätthålla en stabil växelkurs. 59 Slutsats Det är ännu för tidigt att avgöra om Litauen vid tidpunkten för anslutningen är redo att ingå i euroområdet. Det beror pä om strukturomvandlingen har gjort det möjligt för landet att uppnå och på permanent basis uppfylla konvergenskriterierna, vilket dock inte är ett krav för anslutningen. Litauens deltagande i EMU:s tredje etapp som en stat som inte ingår i euroområdet innebär fortfarande problem på medellång sikt. Vid övergången från sedelfond till inrättandet av en modem centralbank kommer det att bli nödvändigt att göra lagstiftningen som rör penning- och finanspolitik fullständigt förenlig med EG-rcglcrna. Särskilt viktigt är det att en fullständig återhämtning av det finansiella systemet har uppnåtts. Detta kommer att fa stor betydelse för centralbankens framtida förmåga att på ett effektivt sätt bedriva en penningpolitik som är baserad på indirekta styrmedel. Beskattning Gemenskapens regelverk på området för direkta skatter gäller främst vissa delar av företagsbeskattningen samt avgifter på kapitaltillskott. EG-fördragets fyra friheter har mer vittgående konsekvenser för de nationella skattesystemen. Gemenskapens regelverk på området för indirekta skatter består huvudsakligen av harmoniserad lagstiftning vad gäller mervärdesskatt och punktskatter. Detta innefattar införandet av en icke-kumulativ allmän konsumtionsskatt (mervärdesskatt) som läggs på alla led i produktionen och distributionen av varor och tjänster, och som innebär likabehandling i skattehänseende av inhemska och utländska (import)transaktioner. Gemenskapens regler om mervärdesskatt innehåller också övergångsbestämmelser för beskattning av transaktioner mellan skattesubjekt inom Europeiska unionen. Vad gäller punktskatter, finns regler om tillnärmning av skattesystemen och minimiskattesatser samt gemensamma regler för innehav och flyttning av punktskattepliktiga varor som omfattas av harmoniserade bestämmelser (inbegripet användning av skatteupplag). I och med att den inre marknaden genomfördes, avskaffades alla skattekontroller vid gemenskapens inre gränser i januari 1993. En viktig del av det administrativa samarbetet på den inre marknaden är bestämmelserna om ömsesidigt bistånd mellan medlemsstatemas skattemyndigheter. Direktiven gäller både direkta och indirekta skatter. Europaavtalet innehåller bestämmelser om tillnärmning av lagstiftning på området för indirekta skatter. Enligt vitboken skall i fas I åtgärder vidtas för att uppfylla de viktigaste bestämmelserna i gemenskapens regelverk för indirekta skatter (huvudsakligen de regler som gällde i gemenskapen före 1993). I fas II skall de bestämmelser införas som dämtöver är nödvändiga för att genomföra gemenskapens regelverk för indirekta skatter i dess helhet. Översikt Direkta skatter Bestämmelserna i de två direktiven om företagsbeskattning samt konventionen för undvikande av dubbelbeskattning i samband med justering av vinst i företag med 60 intressegemenskap (skiljedomsförfarande) bygger pä ömscsidighet. Regler på detta område kan per definition inte förväntas existera före en anslutning. Indirekta skatter Den litauiska statens inkomster kom till ca 39 % från mervärdesskatt (1995) och till ca 14 % från punktskatter (1996). Det saknas färsk statistik som visar tendenserna för dessa siffror. Mervärdesskatt Det nuvarande litauiska systemet för mervärdesskatt infördes i maj 1994. I Litauen tillämpas en enhetlig mcrvärdesskattcsats på 18 % på alla skattepliktiga transaktioner inklusive import. Vissa varor och tjänster är undantagna från mervärdesskatt, varvid rätten att dra av ingående mervärdesskatt bortfaller. Undantagen gäller främst tjänster i allmänhetens intresse, försäkringstjänster och finansiella tjänster. Skattesubjekten har rätt att göra avdrag för mervärdesskatten på inköp av varor och tjänster för kommersiellt bmk. Den litauiska lagen om mervärdesskatt innehåller dock inga regler om återbetalning av skatt till skattesubjekt som inte är etablerade i landet. I Litauen tillämpas särskilda mervärdesskattesystem för småjordbmkare och handel med begagnade varor. Punktskatter Sedan april 1997 tillämpas ett nytt system för punktskatter i Litauen, vilket utformats i linje med EG. s krav. Punktskatterna har höjts för tobak, alkohol och oljeprodukter. Beträffande skattesatserna görs ingen skillnad mellan importerade och inhemska produkter. Ömsesidigt bistånd Skattemyndigheten har ännu inte behövt bygga upp kapacitet för ömsesidigt bistånd i förhållande till medlemsstatemas skattemyndigheter, eftersom ömsesidigt bistånd är något som bara blir aktuellt vid en anslutning. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna Mervärdesskatt i Litauens nuvarande system gemenskapens mervärdesskattelagstiftning. Ett utmärkande drag är dock att lagen är mycket allmänt hållen och tillämpas inkonsekvent. för mervärdesskatt bygger på huvudprinciperna De litauiska reglerna om skattebefriade transaktioner avviker i stor utsträckning från gemenskapens lagstiftning både vad gäller omfattning och innehåll. Eftersom Litauen inte har några regler för återbetalning av mervärdesskatt till oregistrerade utländska skattesubjekt, blir denna skatt en merkostnad för dessa näringsidkare. Ett litauiskt medlemskap i Europeiska unionen skulle kräva avsevärda ytterligare ändringar i mervärdesskattelagstiftningen för att bringa denna i överensstämmelse med 61 bestämmelserna i gemenskapens regelverk. Detta gäller både de allmänna reglerna i gemenskapens lagstiftning om mervärdesskatt och det skattesystem som är nödvändigt i en gemenskap utan inre gränskontroller. Det långsiktiga litauiska programmet för att genomföra vitbokens rekommendationer om mervärdesskatt inskränker sig till genomförande av system för återbetalning av mervärdesskatt till turister och skattesubjekt som inte är etablerade i Litauen. Punktskatter Det existerar fortfarande avvikelser mellan Litauens punktskattcsystem och EG:s krav. Det finns inga uppskovsregler enligt vilka varor kan förflyttas mellan godkända skatteupplag utan att skatt behöver betalas. Dessutom måste registreringen av näringsidkare i punktskattehänseende ses över. Eventuella kvarvarande punktskatter på sådana produkter som inte omfattas av de harmoniserade punktskatterna inom gemenskapen kan fortsätta att gälla i händelse av en anslutning, förutsatt att de inte ger upphov till gränsformalitcter vid handel mellan medlemsstaterna. Vidare måste de följa principerna om likabehandling av inhemska produkter och produkter med ursprung i andra medlemsstater. För att säkerställa en korrekt tillämpning av gemenskapens punktskattelagstiftning är det av vital betydelse att Litauen så snart som möjligt inför ett lagerförfarande enligt gemenskapens modell, bygger ut kontrollsystemet samt anpassar punktskattemas struktur och nivån på skattesatserna så att de följer gemenskapens principer om likabehandling av inhemska produkter och produkter med ursprung i andra medlemsstater. Den långsiktiga litauiska planen för genomförande av vitbokens rekommendationer innehåller ingen tydlig och detaljerad tidsplan för framtida ändringar i landets punktskattelagstiftning. Ett av planens mål på kort sikt är en successiv tillnärmning av punktskattesatserna till EG:s miniminivåer. Någon fullständig harmonisering av lagstiftningen är dock inte planerad. Ömsesidigt bistånd Vid en anslutning krävs också att Litauen genomför de nödvändiga bestämmelserna om administrativt samarbete och ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaterna. Dessa bestämmelser är av central betydelse för att den inre marknaden skall fungera. Slutsats Gemenskapens regelverk för direkta skatter torde inte innebära några större svårigheter. Vad beträffar indirekta skatter har vissa framsteg gjorts, men det kommer att krävas fortsatta betydande ansträngningar för att Litauen på medellång sikt skall kunna uppfylla gemenskapens regelverk för mervärdesskatt och punktskatter. Det borde vara möjligt för Litauen att börja delta i det ömsesidiga biståndet i takt med att skatteförvaltningen ökar sin kunskap i dessa frågor. 62 Statistik Huvudprinciperna i gemenskapens regelverk rör den officiella statistikens opartiskhet, tillförlitlighet, öppenhet, insynsskydd (för enskilda uppgifter) och spridning. Dessutom finns det en samling viktiga principer samt praxis som rör användningen av europeiska och internationella klassifikationer, nationalräkenskapssystem, företagsregister och olika typer av statistik. Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete för att utveckla effektiv och tillförlitlig statistik som harmonierar med internationella standarder och klassifikationer. Vitboken innehåller inga bestämmelser på detta område. Översikt Regeringens statistikbyrå är det centrala organ som har i uppdrag att sammanställa och sprida officiell statistik i Litauen. Rättslig grund för Litauens officiella statistik är 1993 års lag om statistik. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna Den litauiska lagstiftning som ställts till förfogande för bedömning är vagt formulerad, och ytterligare uppgifter krävs. Det behöver klargöras i vilken utsträckning de statistiska grundprinciperna tillämpas. Det finns brister på områden som näringslivsstatistik, nationalräkenskapemas konton för kapital och finansiella transaktioner samt regionala data. Slutsats Gmndat på de hittills inkomna uppgifterna kommer Litauen att behöva göra kraftiga ansträngningar om landet på medellång sikt skall kunna uppfylla EU:s krav beträffande officiell statistik. 3. 4 Politiken inom olika sektorer Industri Målet för EG:s industripolitik är att öka konkurrenskraften för att på så sätt åstadkomma stigande levnadsstandard och hög sysselsättningsnivå. De politiska åtgärderna syftar till att påskynda anpassningen till stmkturomvandlingen, skapa ett klimat som gynnar initiativ och framväxten av företag i hela gemenskapen samt industriellt samarbete, och att främja ett bättre utnyttjande av de industriella möjligheter som ligger i politiska åtgärder på områdena innovation, forskning och teknisk utveckling. EU:s industripolitik är till sin natur sektoröverskridande, och genom informationsutbyte på sektomivå kan övergripande lösningar anpassas till enskilda sektorer. EU:s industripolitik är resultatet av en mix av styrmedel från flera av gemenskapens politikområden: där finns både styrmedel för marknadens funktion (produktspecifikationer och tillträde till marknaden, handelspolitik, statligt stöd och konkurrenspolitik) och åtgärder knutna till industrins anpassningsförmåga (stabilt makroekonomiskt klimat, teknik, yrkesutbildning osv. ). 63 För att klara konkurrenstryck och marknadskrafter inom unionen måste industrin i kandidatländerna ha uppnätt en viss nivå av konkurrensförmåga vid tiden för en anslutning. Del måste framgå att kandidatländerna driver en politik för öppna och konkurrenskraftiga marknader enligt de riktlinjer som anges i arlikel 130 ("Industri") i fördraget. En annan viktig indikator pä utveckling i rätt riktning är samarbete mellan EU och kandidatländerna enligt Europaavtalets bestämmelser om industriellt samarbete, investeringar, industriell standardisering och bedömning av överensstämmelse med normer. Översikt Litauens industriproduktion låg 1995 på omkring 1,2 miljarder ecu, vilket motsvarar en tredjedel av Luxemburgs industriproduktion. Omvandlingsprocessen ledde till en markant nedgång av industriproduktionen, och under perioden 1990-1995 föll dess andel av BNP från 43 % till 36 %. Industriproduktionen nådde sin bottennivå 1994, och sedan dess har produktionen varit svagt stigande. Industrin svarar för 245 000 jobb (21 % av den totala sysselsättningen). Tekoindustrin, livsmedelsindustrin och träindustrin är de största arbetsgivarna. Del sammanlagda antalet industriföretag uppskattas till omkring 2 000, av vilka 88 % har mindre än 250 anställda per företag. Framväxten av industrin i Litauen satte i gång i stor skala som en följd av Sovjetunionens annektering av landet efter andra världskriget (före kriget arbetade 75 % av befolkningen inom jordbruket). Under sovjettiden var Litauen specialiserat inom en kombination av tunga och lätta industriföretag, närmare bestämt inom verktygsmaskiner, elmotorer, skeppsbyggnad, lantbruksmaskiner, konstgödsel, cyklar och TV-apparater. Efter att landet återvunnit självständigheten och förlorat sina viktigaste avsättningsmarknader i länderna i f. d. Sovjetunionen, föll industriproduktionen våldsamt. En del produkter, som elmotorer, TV-apparater och konstgödsel, står sig relativt väl tack vare fortsatt export till OSS och/eller som en följd av utländska direktinvesteringar. Industrins tillväxt tenderar emellertid att vara koncentrerad till "nya" lätta industribranscher, nämligen livsmedels-, teko-, trä- och byggbranscherna, som redan har lyckats ganska väl med att locka till sig utländska direktinvesteringar. 64 Litauens industri: de största produktionsbranscherna 1996 Bransch Livsmedel och tobak Raffinerade petroleumprodukter Textilier, kläder och skinnvaror Kemikalier Icke-metalliska mineralprodukter Elektronik Maskiner och utrustning Transportutrustning Elektriska maskiner och apparater Träindustri Massa, papper, grafisk industri och förlag Möbler Totalt för ovanstående branscher: Övriga branscher Totalt för industrisektorn: Industriproduktionen i % av BNP och av sysselsättningen Procentandel av industriproduk tionen (föräd lingsvärde) Procentandel av sysselsättningen i hela industri sektorn 36 17 14 9 4 3 3 2 2 2 2 2 96 4 100 28 20 24 4 6 5 9 3 2 6 4 4 87 13 100 21 importen tre åren har den genomgått en stabilisering, vilket också återspeglas Livsmedelsindustrin (kött- och mejeriprodukter) är den ledande branschen. Under de senaste i från väst. Det är emellertid nödvändigt med en stabiliseringen av genomgripande emot konkurrenstrycket från företagen inom EU. För närvarande beräknas det genomsnittliga kapacitetsutnyttjandet till 45 %, och andelen privat kapital till 40 %. De medelstora företagen har lyckats bättre med moderniseringen av både skötsel och utmstning. Livsmedelsindustrins utveckling beror också på höjningen av levnadsstandarden. stmkturomvandling branschen kunna skall om stå Petroleumindustrin har varit stadd i utveckling på nytt sedan 1996. Framtida möjligheter till ytterligare utveckling bör uppstå genom privatiseringen av oljebranschen 65 i Ryska Federationen. Det finns en marknad för oljeprodukter av låg kvalitet i både Baltikum och OSS. Flaggskeppet i Litauens industri är tekoindustrin. Trots fortsatt moderniseringsbehov har denna bransch vuxit stadigt. Utländska direktinvesteringar har i stor utsträckning bidragit till denna tillväxt. Litauiska företag konkurrerar redan med företag inom EU. De största privatiserade konfektionsföretagen är till 90-100 % beroende av handel med passiv förädling. Ny teknik har redan införts, i synnerhet genom joint vcnture-projekt. Samma sak gäller möbelindustrin. Kemiindustrin har genomgått en återhämtning sedan 1994, särskilt i fråga om konstgödselproduktionen. 80 % av produktionen går på export. Byggbranschen är stadd i snabb utveckling, huvudsakligen i medelstora företag. Cement exporteras till Tyskland, Belgien och Nederländerna. Som ett resultat av turkiska investeringar har produktionen av bildrör till TV-apparater satt fart. Mer än 80 % av denna produktion exporteras. Maskinindustrin är fortfarande på tillbakagäng (de lägsta siffrorna hittills noterades 1996) och står i försvarsindustrin (som står utan marknader) finns en kvalificerad arbetsstyrka kvar. i fråga om strukturomvandlingen. Liksom inför svårigheter Trots statens planer att stimulera läkemedelsindustrin genom sänkta bolagsskatter och undantag från moms är branschen fortfarande liten och dåligt utvecklad. Bara 10 % av de läkemedel som förbrukas i landet tillverkas lokalt, men 35 % av produktionen (generiska läkemedel av låg kvalitet) exporteras till OSS-länder. långsammare än urspmngligen Privatiseringen går första privatiseringsetappen, som skedde genom voucherutdelning, hade i juni 1995 bara 30 % av alla statliga tillgångar i industrin sålts ut. Den andra privatiseringsetappen (kontant utförsäljning via anbud) ligger efter tidtabellen p. g. a. svårigheterna med att locka in privata investeringar. Privatiseringen har ändå kommit långt i vissa branscher, såsom maskiner och elektriska apparater, motorfordon, skinnvaror, papper, möbler, kemikalier och läkemedel. tänkt. Efter den Till branscherna med de största andelama av utländskt kapital hör plast, trä, textilier, livsmedel, skinnvaror, elektrisk utrustning och konfektion. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna Flera tecken ger stöd för bedömningen att Litauen ännu inte kommit särskilt långt i i den omvandlingsprocessen. Samtidigt makro ekonomi ska liberaliseringen har privatiseringen av stora företag varit begränsad. Energipriserna är fortfarande ett problem, och jämfört med övriga kandidatländer har Litauens handel flyttats över till västmarknader i mindre grad. framsteg har gjorts som avsevärda Underpriserna på energi ligger förmodligen bakom det faktum att Litauens ekonomi har den högsta energi-intensiteten av alla kandidatländer. Det framgår att Litauen hittills har bevarat en större andel av de energi-intensiva industriföretag som ärvts från sovjettiden än övriga baltländer. Eftersom framtidsutsikterna för tillväxt i dessa branscher är små, lägre föreligger ett trängande behov av en strukturomvandling inriktad på 66 energiförbrukning, mer arbetsintensiva branscher (Litauen har den lägsta lönenivån av alla kandidatländer) samt livsmedel. Den inhemska finansmarknaden kan ännu inte tillhandahälla kapital på medellång och läng sikt, eftersom stabiliseringen har skett nyligen och strukturomvandlingen av banksystemet har inletts först pä senare tid. Tillväxtmöjligheterna hämmas ocksä av att den rättsliga ramen och det administrativa systemet för utländska dircktinvesleringar fortfarande är bristfälliga. torde Industriproduktionen trots att återhämtningen av inhemsk efterfrågan fortfarande är blygsam. Man räknar emellertid med att industriproduktionen år 2000 fortfarande kommer att vara bara 40 % av 1990 års nivå. fortsätta öka under de kommande åren, Vad gäller privatisering tänker regeringen snabba på processen och före utgången av inom sektorerna 1997 inleda privatiseringen av 14 statsägda "strategiska" företag telekommunikation, transport (däribland varv) och energi genom ett internationellt öppet anbudsförfarande. Privatiseringen av det statliga televerket satte i gäng redan i mars 1997. Den största svårighet som den litauiska industrin står inför är bristen på långsiktig finansiering för att fortsätta processen i riktningen mot fullständig privatisering och omstmkturering. Att locka till sig utländska direktinvesteringar kommer i själva verket att vara en av huvuduppgifterna för ministern för Europafrågor i den nya regeringen (december 1996). Regeringen bedömer att det kommer att ta sex år innan industrins stmkturomvandling är helt genomförd. Slutsats beträffande industriell konkurrensförmåga Under fömtsättning att de rådande positiva trenderna i strukturomvandlingen och privatiseringen fortsätter, torde större delen av Litauens industri kunna klara problemen med en integrering i den europeiska gemensamma marknaden. En utvärdering av hur Litauen uppfyller de bestämmelser i gemenskapens regelverk som rör den fria rörligheten för industrivaror återfinns i det separata avsnittet om den inre marknaden. Jordbruk Syftet med den gemensamma jordbrukspolitiken är att trygga och utveckla ett modernt jordbmkssystem, som tillförsäkrar jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard och konsumenterna tillgång till varor till skäliga priser samt garanterar fri rörlighet för varor inom EG. Särskild hänsyn tas till miljön och landsbygdsutvecklingen. För att förvalta den gemensamma jordbmkspolitiken har det upprättats olika gemensamma organisationer av marknaden. Dessa kompletteras av bestämmelser om djurhälsa, växtskydd och djurfoder och av bestämmelser beträffande livsmedelshygien. Det finns även lagstiftning på det strukturpolitiska området. Den utvecklades ursprungligen för att modernisera och utöka jordbruket, men tonvikten läggs nu i ökad utsträckning på miljön och politikens regionala differentiering. Som kompensation för sänkta marknadsstödjande priser utgår stöden till jordbmksföretagen sedan reformerna 1992 i allt större utsträckning i form av direkta stödutbetalningar. 67 Europaavtalet innehåller de grundläggande bestämmelserna för handel mellan Litauen och gemenskapen och syftar till att främja samarbete i fråga om modernisering, omstmkturering och privatisering av Litauens jordbmkssektor liksom när det gäller omfattar jordbmkets samt veterinärkontroller, saluföringskrav för olika produkter. Syftet med en sådan lagstiftning är att skydda konsumenter, människors och djurs hälsa samt växters sundhet. fytosanitära kontroller och kontroller av djurfodcr normer. Vitboken livsmedelsindustri fytosanitära och Översikt Situationen på jordbruksområdet Det sammanlagda värdet av jordbruksproduktionen 1995 uppgick till cirka 0,12% av unionens jordbruksproduktion. Efter att ha sjunkit markant i början av övergångsperioden har jordbrukets bidrag till totala BNP stabiliserats och utgjorde 9,4 % av BNP 1995. 1996 ökade jordbrukets andel av BNP till 11,4 %, främst beroende på goda spannmålsskördar. Jordbruket bibehåller en framskjuten position inom landets ekonomi och har, som en följd av bristen på alternativ sysselsättning, höjt sin andel av landets sysselsättning från 18 % 1990 till 24 % 1995. Av landets totala mark på 6,53 miljoner ha utgörs 3,5 miljoner ha av jordbruksareal. Av den totala jordbruksarealen utgörs 84 % av åkermark. Återlämnande av äganderättigheter och kompensationsbetalningar i kontanter eller in natura utgjorde hörnstenen i Litauens landreform. I slutet av 1996 hade endast 250 000 jordbmkare återfått äganderättshandlingar, men pappersexercisen var i mångt och mycket avklarad i betydligt fler fall. Privatiseringsprocessen har resulterat i närmare 400 000 privata åkerskiften för husbehov med en genomsnittsstorlek på 2,1 ha, och i 135 000 enskilda jordbruk med en genomsnittsstorlek pä 8,4 ha. De enskilda jordbruken disponerar 34 % av jordbmksmarken. Detta har lett till en uppsplittring inte bara av ägandet utan också av driften, eftersom många av de småskaliga privata jordbruk som startats knappast kan generera tillräckliga inkomster för heltidsarbetande jordbmkare. Nästan en tredjedel av jordbruksmarken (1,2 miljoner ha) i Litauen brukas av jordbmks företag (Bendrove). Dessa enheter har en rättslig status av aktiebolag med begränsad ansvarighet, men kan enligt den gällande inte erhålla äganderättshandlingar till marken de bmkar. lagstiftningen Jordbruksföretag är inte bara verksamma inom jordbmksproduktionen utan också ofta inom förädling och detaljhandel genom ett nätverk av återförsäljare. Utvecklingen av denna tätt sammanlänkade kedja av produktion, förädling och detaljhandel har lett till ökad konkurrens för de monopol som kvarstår inom livmedelsförädling och distribution. 2 000 jordbruksföretag var aktiva i början av 1997, men antalet kommer troligtvis att sjunka inom en snar framtid. Kombinationen av förlorade marknader i f. d. Sovjetunionen, den minskade inhemska konsumtionen och den gradvisa anpassningen till den nya ekonomiska miljön resulterade i en markant sänkning av Litauens jordbruksproduktion, som krympte med 50 % under övergångsperioden. Värst drabbades animalieproduktionen som sjönk med mer än 50 %, medan vegetabilieproduktionen sjönk med mer än 40 %. 68 av för 4 5% svarar av Handelsbolag sockcrbctsproduktioncn, och äger 60 % av nötkreaturen och 54 % av grisarna. A andra sidan odlas tvä tredjedelar av all potatis och 60 % av grönsakerna pä jordbruksskiften för husbehov, och där finns ocksä 51 % av mjölkkorna. De privata jordbruken producerar liten andel av cirka 30 % av animalieproduktionen. jordbruksgrödorna men svarar spannmålsproduktionen för en mycket hälften och Litauen är självförsörjande (1995) med många varor (mjölk 1,8 miljoner ton, 163 %; nötkött 87 000 ton, 106%; grönsaker 121 %), men inte när det gäller spannmål (2,5 miljoner ton, 83 %) och griskött (93 000 ton, 93 %). I ägo. delar vissa Förädlingsindustrin har privatiserais till en del men 30 % av flertalet sektorer förblir i inom de statlig livsmedelsförädlingssektorn en fortfarande konkurrenskraftigare miljö har skapats tack vare livsmedelsimport och nya förädlings- och distributionsanläggningar som etablerats av jordbmksföretagen. 1995 var den finansiella situationen inom livsmedelsförädlingssektorn fortsatt svag med höga skulder inom livsmedelsindustrin. en monopolsituation, men produktionsleden efterföljande råder av När det gäller handel är Litauen beroende av exportinkomster, eftersom den inhemska marknaden är liten. Jordbruks- och livsmedclsprodukter svarar fortfarande för en stor andel av Litauens totala handel (18 % 1995). 1995 svarade EU för 61 % av Litauens import och 30,5 % av landets export inom denna sektor. Ryssland är emellertid fortfarande en viktig handelspartner som var mottagare av närmare hälften av Litauens livsmedelsexport 1995. Handeln med de övriga nya oberoende staterna f. d. Sovjetunionen, vilken var försumbar under övergångsperiodens första år, har ökat under de senaste åren. i Jordbrukspolitik Den producentstödsekvivalent (PSE) som räknas fram av OECD var -3 % 1995 jämfört med 49 % för EU. i ett jordbrukspolitiken led Som jordbruksutvecklingsprogram jordbmkets inkomster. Syftet jordbmkssektom med forskning och utbildning. inrättade nationellt för att samordna det statliga stödet och stabilisera stödja lagräntekrediter och tillhandahålla regeringen är att 1994 ett I enlighet med bestämmelserna i 1994 års lag om statlig reglering av ekonomiska förbindelser inom jordbruket, infördes det 1995 för de viktigaste jordbmksproduktema, lägsta uppköpspriser, uppköpskvoter, produktionsstöd, direkta betalningar för mindre gynnade områden, exportstöd och stöd till lagring. Lägsta stödpriser sattes också för att ge producenterna ett minimipris. Regeringen saknar emellertid institutionella mekanismer för att kontrollera att de lägsta uppköpspriserna hålls, och förlitar sig helt på konkurrensen mellan förädlarna när det gäller att garantera producenterna dessa minimipriser. Stödet betalas sedan direkt till förädlingsindustrin så att konsumentpriserna kan hållas lägre än de annars skulle vara. Regeringsskiftet i december 1996 har lett till en förändrad jordbrukspolitik. Politikens syfte är att stödja utvecklingen av en konkurrenskraftig jordbmkssektor. Huvudlinjen är i form av stöd till ett gradvis avskaffande av det nuvarande konsumentprisstödet 69 förädlingsindustrin, och i stället stödja jordbrukets inkomster genom att tillämpa samt stödpriser investeringsstöd. jordbruksprodukterna, direkta betalningar för de viktigaste 1995 gick cirka 10 % av den nationella budgeten till jordbruket. Cirka 50 % (23 miljoner ecu 1995) av jordbruksbudgeten användes till prisstödjande åtgärder för varor som mjölk, spannmål och nöt/griskött. Direkta betalningar och mjuka lån administreras genom fonder såsom jordbruksstödsfonden, genom vilken stöd beviljas för investeringar i infrastmkturprojekt på landsbygden. 27 miljoner litas (5,16 miljoner ecu) användes till exportstöd främst inom mjölkko- och grissektorema, och 13,8 miljoner litas (2 miljoner ecu) användes till stöd för jordbruk i mindre gynnade områden. Sedan början av 1997 har medel för jordbmksstöd avsatts i en enda fond inom ramen för jordbruksstödsfonden. Vad prisstödjande åtgärder beträffar ligger jordbrukspriserna betydligt lägre än EG:s priser. Priset på mjölk och nötkött motsvarade 30-35 % av EG-genomsnittet, medan priset på vete och griskött var relativt högt, cirka 70-80 % av EG:s priser 1995. I den nya jordbmkspolitiken läggs ökad tonvikt på landsbygds- och strukturutveckling. 56 % av Litauens befolkning bor på landsbygden. Mellan 1992 och 1995 beviljades 16 miljoner ecu i infrastrukturstöd, och 2 miljoner ecu användes till jordbrukares räntebetalningar för utrustning samt till löpande produktionskostnader. Stöd till mindre gynnade områden beviljas i förhållande till jordens kvalitet (produktiviteten måste vara minst en fjärdedel lägre än genomsnittet). Syftet är att kompensera för förlorade inkomster orsakade av speciella nackdelar. 1995 satsades 2 miljoner ecu på programmet. Frihandelsavtalet mellan Litauen och Europeiska gemenskapen trädde i kraft den 1 januari 1995. Avtalet omfattar ömsesidiga medgivanden. Gemenskapens medgivanden förbättrades 1996. Sedan april 1995 bygger Litauens tullskyddspolitik helt och hållet på ett differentierat tulltaxesystem med åtskillnad mellan konventionella, förmånsbehandlade och autonoma tullsatser. Skyddstullarna varierade från 5 % för olivolja (inhemsk produktion saknas) till 87 % för spannmål och 35 % för raffinerat socker. Högre tulltaxor tillämpades på bearbetade produkter inhemska förädlingsindustrin. som socker och smör för att skydda den Litauen är också avtalspart i det baltiska frihandelsavtalet som sedan januari 1997 även omfattar jordbruksprodukter. Litauen håller för närvarande på att förhandla om medlemskap i Världshandelsorganisationen. Litauen har inlett arbetet med att anpassa den lagstiftning som anges i vitboken. I december 1996 slogs skogsbmksministeriet och jordbruksministeriet samman, och en övergripande omstmkturering genomfördes i syfte att koncentrera ansvaret och samtidigt främja ett decentraliserat genomförande av jordbmkspolitiken. Den "organisatoriska i Litauens jordbmk är dåligt utvecklad och det finns ett flertal infrastrukturen" Jordbrukskammaren, sammanslutningar Jordbmksföretagsföreningen, Förbundet för familjejordbruk och Markägarförcningcn. Livsmedelsindustrin har också organiserat sig i olika lobbygruppcr. jordbruksproducenter, såsom för 70 Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna Ett av Litauens stora problem de närmaste åren är slutförandet av markregistreringen. Med den nuvarande takten kommer det ta upp till tio är att upprätta fullständiga äganderättshandlingar. De olösta problemen med ägandemönster och krav på återlämnande blockerar utvecklingen av en fungerande marknad för jordbruksmark. Detta har lett till att investeringar som är oundgängliga för att modernisera jordbmket också uteblir, eftersom det inte går att teckna inteckningslån. Industrisektorn brottas med överkapacitet, gammalmodig utrustning och höga skulder. Flertalet anläggningar uppfyller heller inte EG:s kvalitets- och hygienkrav och kan därför heller inte exportera till EG:s marknad. Två eller tre fjäderfäanläggningar förväntas dock inom kort erhålla EG-hygienintyg. Sektorn har problem med ökad konkurrens orsakad av liberaliseringen av handeln och den ökande importen. I stora drag kan det sägas att medan en del av jordbrukets livsmedelsförädlingsinduslri fortfarande är monopolistisk har en konkurrenskraftigare miljö utvecklats lack vare livsmcdclsimportcn och de nya förädlings- och distributionsanläggningar som etablerats av jordbruksföretagen. Det finns ett antal jordbrukspolitiska hinder i Litauen, åtminstone när det gäller de politiska målen pä medellång sikt. De alternativa marknaderna för jordbruksprodukter är till exempel begränsade pä grund av kvalitetskraven och den starka konkurrensen frän övriga central- och östeuropeiska inhemska länder. Trots detaljhandelsprisema fortsätter de flesta vampriser i Litauen att ligga långt under världsmarknadspriserna. liberaliseringen av de De närmaste åren kommer Litauen att sakna tillräckliga offentliga resurser för att stödja jordbmket i någon större omfattning, och restriktionerna för utländsk valuta kommer att fortsätta begränsa importen av foderspannmål och andra viktiga varor. Det tycks som om en mer stmkturerad jordbrukspolitik med prisstödsmekanismer och åtgärder för struktur- och landsbygdsutveckling håller på att utvecklas. Vissa inslag i den nuvarande politiken har förvisso vissa likheter med EG-politikcn men de viktigaste marknadspolitiska inbegriper nyckelinstrument jordbruksgrödor (basareal, arealuttag, kompensationsbctalningar och djurbidrag), samt vissa landsbygds- och stmktumtvecklingsprogram. instrumenten i EG används som mjölkkvoter, grundinslag inte i systemen i Litauen. Detta för Om sådana åtgärder skall kunna förvaltas och kontrolleras behövs relativt sofistikerade administrativa system, för identifiering och registrering av boskap. En allmän iakttagelse är att den administrativa kapaciteten uppenbarligen måste utökas markant på dessa områden om åtgärderna skall kunna tillämpas i Litauen. lämpligt markregister och ett system inbegripet ett På detta stadium är det svårt att förutse hur jordbmksstödsprisema i Litauen kommer att utvecklas under perioden fram till en anslutning. Detta påverkas av flera faktorer såsom inhemska ekonomin, situationen på exportmarknaden och utvecklingen av den prisstödsnivåema i unionen. Även om vissa framsteg har gjorts när det gäller att anpassa landsbygds- och jordbrukspolitiken, tycks en stor del av politiken och produktionsstödet vara oförenlig 71 med EG-politiken. Det behövs en detaljerad analys av kriterierna för bidragsberättigande innan fullständig överensstämmelse med EG-åtgärdema kan fastställas. Litauen är i färd med att införa den lagstiftning som anges i vitboken. På det veterinära området har arbetet med att anpassa Litauens lagstiftning bara påbörjats. Även om lagstiftningen tycks vara tillräcklig för att garantera människors och djurs hälsa i Litauen, föreligger det betydande skillnader mellan lagstiftning och gemenskapens regelverk. Försöks- och diagnosticeringsanläggningarna är ännu inte tillräckligt utmstade för att kunna klara gemenskapens krav på veterinära kontroller. Systemet för registrering av anläggningar och identifiering av djur måste anpassas till EG:s system. Omfattande lagstiftning om foder måste också antas. landets Det krävs också en harmonisering av för växtskyddsprodukter, bekämpningsmedelsrester, biodynamisk odling, utsäde och förökningsmaterial samt växtskydd. Kontroll- och inspektionsätgärdcma för växtskydd måste stärkas för att garantera en fullgod skyddsnivå. lagstiftningen Slutsats Stora ansträngningar för att anpassa lagstiftningen till gemenskapens regelverk krävs fortfarande även om framsteg har gjorts när det gäller att vidta de åtgärder som nämns i vitboken. Särskilda ansträngningar behövs när det gäller att - genomföra och genomdriva de veterinära och fytosanitära kraven och förbättra anläggningarna så att de uppfyller EG:s normer; detta gäller i synnerhet inspektions- och kontrollåtgärderna för att skydda EU:s yttre gränser, - förbättra de administrativa strukturerna för att garantera att det finns nödvändig kapacitet för att genomföra och genomdriva den gemensamma jordbrukspolitikens politiska instrument, - omstrukturera jordbrukets livsmedelsindustri så att dess konkurrenskraft förbättras. Eftersom endast ett fåtal av den gemensamma jordbrukspolitikens mekanismer existerar för tillfället, kommer jordbrukspolitiken att behöva reformeras grundligt och det kommer att behöva göras stora ansträngningar för att förbereda en anslutning på medellång sikt. Fiske Den gemensamma fiskeripolitiken omfattar en gemensam organisation av marknaderna, strukturpolitik, avtal med tredje länder, förvaltning och bevarande av fiskeresursema samt vetenskaplig forskning till stöd för dessa verksamheter. Europaavtalet innehåller bestämmelser om handel med fiskeriprodukter med Europeiska gemenskapen och om samarbete. Vitboken innehåller inga åtgärder på detta område. Översikt Det totala antalet sysselsatta inom fiskerinäringen i Litauen uppgick år 1996 till 3 510 jämfört med 10 261 år 1992. 1995 var den totala fångsten ca 54 000 ton med ett värde av 72 omkring 48 miljoner ecu. Klaipeda (huvudhamnen), Nida och Sventoji är områden som är beroende av fiske som huvudnäring. Havsflottan bestod 1996 av 57 fartyg som fångade 33 000 ton (en nedgång frän 109 000 ton 1993) med ett värde av 32 miljoner ecu. Omkring 40 % av fartygen i havs- och Östersjöflottorna är över 20 år gamla. 1996 bestod Östersjöflottan av 70 fartyg och 150 mindre båtar som fångade 20 000 ton (en uppgång från 7 000 ton år 1993). 1996 sysselsatte 54 beredningsföretag sammanlagt 2 050 personer i genomsnitt över året. Den sammanlagda produktionen har sjunkit 1993-1996 på gmnd av en kraftig nedgång i fråga om frysta produkter. Som handelspartner till gemenskapen svarar Litauen värdemässigt för 0,09 % av EG:s sammanlagda import (oberoende av ursprung) av fiskeriprodukter och 3,6 % av den del av EG:s import av fiskeriprodukter som kommer enbart frän kandidatländerna. När det gäller EG:s export tar Litauen värdemässigt emot 0,34 % av EG:s sammanlagda export av fiskeriprodukter och 4,1 % av en del av vår export av dessa produkter som går till de central- och östeuropeiska kandidatländerna. Förvaltningen av fiskeresursema i Östersjön mellan EG och Litauen sköts för närvarande inom ramen för ett gemensamt organ - Internationella fiskerikommissionen för Östersjön (IBSFC). Litauen har ingått fiskeavtal med Färöarna, USA och Kanada. De sistnämnda avtalen innehåller inga bestämmelser om utbyte av fiskekvoter mellan länder. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna Litauens fiskeriproduktion och utrikeshandel är ganska låg i jämförelse med motsvarande EG-siffror, och därför torde de inte ha någon större inverkan på gemenskapen som helhet, åtminstone inte på medellång sikt. I övergången från statligt till privat ägande av verksamheterna har det redan skett vissa framsteg. Anpassningsperioden är långt från förbi, men man kan man ändå se att upplösningen av ocean flottan har haft en genomgripande effekt pä alla delar av fiskerinäringen. Huruvida näringen kan hejda sin tillbakagäng före en anslutning är osäkert, men det är uppenbart att landet kommer att behöva hjälp för att klara efterdyningarna av denna nedgång och moderniseringen av hela näringen. ingångna fiskeavtal och Litauens Enligt de uppgifter som finns medlemskap i internationella eller regionala fiskeorganisationer torde inga större problem uppstå. tillgängliga om Minskningen av flottans kapacitet och moderniseringen av hela näringen kommer att bli huvudfrågorna. Litauen måste inrätta en fiskeriförvaltning som motsvarar gemenskapens krav på förvaltning av fiskebestånd, fiske, fiskförädling och fiskhandel och som har kapacitet att samla in data och samordna den nödvändiga omdaningen. 73 Slutsats Det behövs betydande insatser för att anpassa fiskerinäringen för en anslutning. Integreringen av den litauiska fiskerinäringen med den gemensamma fiskeripolitiken kommer inte att medföra några större problem. Energi främjandet av konkurrenskraft, Bland EU:s viktigaste cncrgipolitiska mål, enligt kommissionens vitbok "Energipolitik inom Europeiska unionen", märks tryggad energiförsörjning samt miljöskydd. Energi lagstiftningens viktigaste delar utgörs av bestämmelserna i fördragen samt sekundärrätten, i synnerhet inom området konkurrens och statliga stöd, den inre energimarknaden (inbegripet direktiven beträffande elström, öppen prissättning, transitering av gas och elström, tillstånd för prospektering efter samt undersökning och utvinning av kolväten, beredskapsåtgärder, inbegripet åliggandet att lägga upp beredskapslager osv. ), kärnenergi samt effektiv energianvändning och miljöbestämmelser. Utvecklingen av det transeuropeiska energinätet och stöd till FoU inom energiområdet är andra viktiga områden inom energipolitiken. Den utveckling som för närvarande pågår omfattar liberalisering av gassektom, lagstiftning rörande effektiv energianvändning samt fordons- och oljeprogrammet. internationella avtal. I denna ram Inom kämenergiområdet har gemenskapens regelverk utvecklats påtagligt från det urspmngliga Euratomfördraget till en ram av rättsliga och politiska styrmedel som även för närvarande hälso- och omfattar säkerhetsfrågor (inbegripet strålskydd), reaktorsäkerhet, hantering av radioaktivt avfall, investeringar (inbegripet Euratoms finansiella styrmedel), forskningsfrämjande, den gemensamma kämenergimarknaden, leveranser, säkerhetskontroll och internationella förbindelser. ingår Europaavtalet omfattar samarbete för att utveckla en stegvis integration av de europeiska inom närliggande innehåller bestämmelser om energimarknaderna, och politikområden. I vitboken om förberedandet av länderna i Central- och Östeuropa för den inre energimarknaden betonas det att de viktigaste direktiven om den inre marknaden måste tillämpas till fullo tillsammans med EG:s konkurrenslagstiftning. Beträffande kämenergisektom berör vitboken säkerhetsåtgärder vid kärnbränsleförsörjning samt transport av radioaktivt avfall. stöd Översikt Litauen har bara begränsade inhemska energitillgångar (olja, ved, torv, vattenkraft och jordvärme). Landet är till 60 % beroende av import (olja, gas, kärnbränsle och även kol) huvudsakligen från Ryssland, men det har överskottskapacitet inom elproduktion och oljeraffinering (raffinaderiet i Ma eikiai är det enda i Baltikum), vilket ger möjlighet till exportinkomster. Energisektorn är tre-fyra gånger mindre effektiv än EU-genomsnittet på gmnd av arvet från sovjettiden i form av låga priser, bristfälliga politiska åtgärder och föråldrad teknik. Litauen önskar länka samman sina energinät i ökande grad med Europeiska unionens. En tänkbar framtida "baltisk elring" skulle kunna bidra till sådana sammanlänkningar, men på kort och medellång sikt är det mest sannolikt att landet i huvudsak kommer att förbli anslutet till det ryska kraftnätet. Litauens befintliga och framtida oljeterminaler fyller en 74 regional funktion, även för landets raffinaderi. Litauen är ett strategiskt transitland för olje-, gas- och elleveranser till Kaliningrad. Litauen har två stora RBMK-reaktorer (Tjernobyltyp) i drift i Ignalina. De svarade 1995 för 85 % av landets elkraftproduktion och används även för elexport till grannländer. Det från förbättringsarbeten vid anläggningarna, huvudsakligen genom bistånd pågår kämsäkerhetskontot för (Nuclear Safety Account, NSA) hos Europeiska banken återuppbyggnad och utveckling (EBRD). Biståndet är knutet till en omfattande rapport om säkerheten som sammanställts med hjälp av experter från väst. Rapporten innehåller många rekommendationer som måste genomföras vid anläggningen för att man skall erhålla fortsatt driftslicens. Avsikten är att driva anläggningen tills man når gränsen för utbyte av trycktuberna. Ett utbyte av trycktuber är uteslutet enligt avtalet med EBRD:s kämsäkerhetskonto, men regeringens ståndpunkt måste klargöras. I den genomgång av säkerhetsrapporten som gjorts av oberoende experter kräver man att samtliga brådskande rekommendationer skall genomföras innan man återstartar anläggningen efter dess nuvarande årliga revisionsavställnmg. Omfattande och realistiska planer, där om så behövs även en permanent avstängning är med, måste förhandlas fram och genomföras i vederbörlig ordning. Efter en permanent avstängning av reaktorerna måste ett betydelsefullt nedläggningsprogram genomföras. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna Litauens nationella energistrategi från 1994, som är i linje med EU:s principer, har till syfte att ta itu med de centrala frågorna i energisektorn: att trygga energiförsörjningen, skapa större konkurrensinslag, skydda miljön och öka energieffektiviteten, bygga upp den energitekniska infrastmkturen samt att bygga ut samarbetet med de övriga baltiska länderna och med EU. Inom energisektorn är det till särskilt gagn med regionalt baltiskt samarbete eftersom de aktuella länderna kompletterar varandra ur olika aspekter. inre energimarknaden sedda i kombination med Konkurrensramen inom energisektorn uppfyller ännu inte bestämmelserna i direktiven tillämpningen av EG:s om den konkurrenslagstiftning. Landets konkurrenslag är bara delvis tillämpbar på energisektorn, och energibeslutet med sina övergripande principer åstadkommer inte överensstämmelse med EU:s bestämmelser. Tempot i fråga om antagandet och genomförandet av den nödvändiga kompletterande lagstiftningen bör därför höjas. Sektorn kännetecknas av statligt dominerade monopol. Tillstånd för prospektering och utvinning av olja har ändå utfärdats till utländska EU-baserade företag, som bekostar de nödvändiga investeringarna, samtidigt som utländska aktörer också är aktiva på den litauiska detaljhandelsmarknaden för oljeprodukter eller inom oljeimport. täcker prishöjningarna Man har genomfört höjda energipriser, men framför allt i fråga om hushållsenergin (gas, el och värme) inte de ökade kostnaderna. Kommunemas ackumulerade skulder till det statsägda energibolaget Lietuvos Energija har varit ett inledda liberaliseringen av hinder för omdaningen av energisektorn. Den nyligen energipriserna liksom decentraliseringen förbättrar utsikterna för en omdaning av sektorn med bl. a. privatisering av energibolagen. 75 Litauen uppfyller inte EG:s regelverk om krisberedskap, där bl. a. regeln om att hälla nittio dagars oljeförräd ingår. Arbetet pä att uppfylla bestämmelserna har dock inletts. Betydande insatser inom både lagstiftning och finansiering mäsle göras. Landet kommer att behöva göra betydande insatser för att uppfylla EU:s lagstiftning om energieffektivitet (t. ex. när det gäller märkning av apparater och minimigränser för effektivitet) och miljöskydd. I detta sammanhang är det ännu inte klart hur landets raffinaderi, där stora investeringar skall göras, skulle fungera på den mättade europeiska marknaden. Enligt de säkerhetsåtgärder i den nyligen publicerade säkerhetsredovisningen behöver förmågan hos Litauens kärnkraftsinspektion (VATESI) att genomföra ett licensieringsförfarande enligt västmodell att stärkas på ett prioriterat sätt. rekommenderas som Kärnbränsle direktimporteras i bearbetad form från Ryssland, delvis i utbyte mot den el som exporteras till Ryssland. Denna ordning förefaller ha en inbyggd osäkerhet, och eftersom en anslutning av Litauen till EU skulle innebära att det utvidgade EU:s beroende av Ryssland ökar, skulle det kunna uppstå problem med försörjningstryggheten. De försök som har gjorts för att sprida anskaffningskanalema för kärnbränsle har hittills av tekniska och ekonomiska skäl varit resultatlösa. Gemenskapens politik för en tryggad försörjning med kärnämnen genom användning av spridda anskaffningskällor kommer att tillämpas på de leveranskontrakt som ingås efter anslutningen. Det använda kärnbränslet förvaras i dammar vid anläggningen. Framtida torr mellanlagring håller på att projekteras. Eltaxesystemet håller nu pä att ändras så att det skall täcka hanteringen av använt kärnbränsle och nedläggningen av anläggningen. som Vid en anslutning måste Litauen uppfylla bestämmelserna i Euratomfördraget, särskilt dem rör kämämnesleveranser, den gemensamma kämenergimarknaden, kärnämneskontroller, hälsa och säkerhet samt internationella avtal. Litauen ingår ännu inte i alla internationella system för kontrollåtgärder på dessa områden (t. ex. Nuclear Suppliers Group och IAEA:s system för utvidgad informationsplikt om vissa gränsöverskridande kämämnesförflyttningar) eller har ännu inte genomfört dem fullt ut i sin lagstiftning, men ett förslag till lagstiftning håller på att tas fram. Litauen har också ett heltäckande avtal med IAEA om kärnämneskontroller enligt modellavtal 153 INFCIRS/153. På dessa områden förväntas därför inga större svårigheter med att tillämpa gemenskapslagstiftningen. Utvecklingen i riktning mot en oberoende säkerhetsmyndighet bör ges fortsatt stöd. Slutsats Fömtsatt att de nuvarande insatserna intensifieras förväntas inga större svårigheter med att successivt åstadkomma en tillnärmning till EG:s regelverk på medellång sikt. Speciell betydelse under perioden före anslutning kommer anpassningen av monopolen att ha, och till energinät, energiprissättning, där krisberedskap med uppbyggnad av obligatoriska oljeförråd, energi effektivitet och miljönormer. import- och exportfrågor, tillträde ingår Inga större svårigheter förväntas i fråga om uppfyllandet av Euratoms bestämmelser. Litauen måste tillämpa vissa internationella kontrollåtgärder på kämenergiområdet eller införa dem i form av egen lagstiftning. Säkerheten vid kärnkraftverket i Ignalina kräver 76 fortsatt särskild uppmärksamhet, och man måste söka åstadkomma ett snabbt genomförande av den planlagda nedläggningen av kärnkraftverket, liksom mer långsiktiga lösningar av avfallsfrågan. Transport Gemenskapens transportpolitik består av handlingsprogram och initiativ inom tre gmndläggande områden: - Att förbättra kvaliteten genom att utveckla integrerade och konkurrenskraftiga transportsystem som är baserade på avancerad teknik som också bidrar till att miljömål och säkerhetsmål uppnås. - Att stärka den inre marknaden för att främja effektivitet, valfrihet och användarvänliga transporttjänster samtidigt som goda arbetsförhållanden tryggas. - Att bygga ut förbindelserna utåt genom att förbättra transportförbindelsema mellan EU och tredje land och främja EU-aktörcrs tillträde till andra transportmarknadcr (Den gemensamma transportpolitiken — Handlingsprogram 1995 2000). tillnärmning av innehåller bestämmelser om Europaavtalet till gemenskapsrätten och samarbete för att omstrukturera och modernisera transporterna, för att göra det lättare att la tillträde till transportmarknaden, för att underlätta transitering och för att upprätta driftsstandarder som är jämförbara med dem som gäller, inom gemenskapen. Vitboken är inriktad på åtgärder som behövs för att transportsektorn skall uppfylla den inre marknadens villkor, inklusive sådana aspekter som konkurrens, harmoniserad lagstiftning samt standarder. lagstiftningen Översikt Den isfria Östersjöhamnen gjorde att Litauen blev ett viktigt transitområde för handel mellan f. d. Sovjetunionen och länderna i väst. Som ett resultat av detta utvecklades vid hamnen kapacitet för särskild handel som inte längre utnyttjas fullt ut. Landets roll som en transitkorridor mellan Västeuropa och Ryssland, Vitryssland, Ukraina och de centralasiatiska staterna är emellertid beroende av relationerna till Ryssland. Dessa relationer har inte alltid underlättat denna trafik, även om de nuvarande relationerna är relativt goda och transittrafiken har börjat öka. Upprättandet av nya gränser mot Vitryssland, Ryssland (Kaliningrad) och Lettland har också påverkat Litauens konkurrenskraft som transitområde. Litauen investerar därför i ett förbättrat transportnät mellan öst och väst och i förbättrad infrastruktur för gränsövergångarna vid alla de nya gränserna, liksom vid landets hamnar. Litauens territorium berörs av två Europatäckande fastställdes vid Kreta-konferensen om Europatäckande transportkorridorer, som transporter. Förändringarna i Litauens ekonomi har lett till en markant minskning av efterfrågan på transporter efter landets öppnande, även om transporterna står för en ökande andel av BNI. Samtidigt kan man iaktta en accelererande förändring av fördelningen på olika transportsätt. Godstransporter på väg har ökat sin andel, medan järnvägstransporter har tappat två tredjedelar av sin trafikandel mellan 1990 och 1995. Användningen av privatbilar har ökat snabbt, och privatbilar är nu det dominerande färdmedlet vid 77 persontransporter, vilket resulterar i fler trafikstockningar i och omkring städer, liksom vid vissa gränsövergångar. Även om fördelningen pä olika transportsätt inte skiljer sig nämnvärt frän situationen i vissa medlemsstater är järnvägarnas konkurrenskraft reducerad genom att järnvägsspåren är i dåligt skick och genom det faktum alt större delen av järnvägsnätet med undantag för en sträcka från Polen till Kaunas - har rysk spårvidd, vilken skiljer sig från den europeiska. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna regelverk. Den litauiska sektorn återstår dock att göra, Vad gäller förverkligandet av den inre marknaden har Litauen gjort stora ansträngningar i fråga om övertagandet av gemenskapens för internationella transporter tillämpar redan till stor del regler som liknar unionens. En del förbättringar för persontransporter på väg. Godstransport på väg måste också bringas i överensstämmelse med gemenskapens normer, särskilt vad gäller yrkesbehörighet, körkort, fordonens vikt och dimensioner samt vägtrafikskatter. Man måste bevaka järnvägstransporterna under de närmaste åren för att se till att gemenskapens regelverk tillämpas på ett effektivt sätt vad gäller allmän trafikplikt samt standardisering av redovisningssystemen. I fråga om luftfart är gällande normer förenliga med de allmänna principerna i gemenskapens lagstiftning, även om mer specifika bestämmelser fortfarande återstår att anta. särskilt vad gäller säkerheten samt De litauiska myndigheterna har satt upp som ett mål att bygga upp ett integrerat och konkurrenskraftigt transportsystem. De två största svårigheterna på detta område blir troligen att uppnå en acceptabel säkerhetsnivå för transporterna och ett optimalt utnyttjande av transportsystemet. De framsteg som Litauen gjort vad beträffar säkerheten är uppmuntrande. Däremot verkar målet att skapa ett sammanhållet transportsystem mycket svårare att uppnå. Det är troligt att man i Litauen kommer att få se en bestående tendens till en ökning av vägtrafiken, och det kommer sannolikt att bli nödvändigt att göra insatser för användning av järnvägarna, trots att skillnaden i spårvidd mellan järnvägarna i Litauen och i de västliga grannländerna utgör ett handikapp. För att förbättra förbindelserna med unionens medlemsstater och med grannländerna planerar Litauen att investera cirka 0,5 miljarder ecu ur sin egen budget mellan 1995 och 1999 i transportinfrastruktur som utnyttjas för internationell trafik, huvudsakligen de Europatäckande transportkorridorerna. Detta belopp motsvarar ungefär 1,2% av BNI, vilket förefaller vara tillräckligt. Slutsats Det är troligt att Litauen på medellång sikt kommer att kunna följa större delen av gemenskapens regelverk på transportområdet (flyg, järnväg, vägtrafik, sjötransport). Det förefaller osannolikt att en anslutning skulle utgöra betydande problem för Litauen vad gäller transportsektorn. En förutsättning är dock att tillräcklig uppmärksamhet ägnas, under tiden före anslutningen, åt förbättringar av säkerheten (särskilt sjösäkerhet), harmonisering av miljönormer inom transportsektorn (luftföroreningar, buller) samt tillämpning av regelverket för godstransport på väg och för järnväg. Man bör också bevaka att de förutsättningar som krävs för att lägga grunden till det framtida transeuropeiska transportnätet, utvidgat till nya länder, skapas. Dessutom bör de 78 litauiska förvaltningsstrukturerna, inklusive kontrollorgan t. ex. för säkerheten, snabbt förstärkas. 79 Små och medelstora företag EU:s företagspolitik syftar till att skapa ett gynnsamt klimat för små och medelstora företag inom EU, att förbättra deras konkurrenskraft och att uppmuntra "dem till verksamhet på europeisk och internationell nivå. Politiken kännetecknas av en hög grad av subsidiaritet. Gemenskapens kompletterande funktion fastställs och omsätts i praktiken genom ett flerårigt program för små och medelstora företag i EU. Detta program ger den rättsliga gmnden samt budgetunderlaget för gemenskapens särskilda politiska insatser för små och medelstora företag. Regelverket har hittills varit begränsat till rekommendationer för specifika områden, men även lagstiftning inom andra sektorer påverkar små och medelstora företag (t. ex. konkurrens, miljö och bolagsrätt). Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete för att utveckla och stärka små och medelstora företag, särskilt inom den privata sektorn, bl. a. genom tillhandahållande av information och rådgivning i frågor som rör lagstiftning, administration och beskattning. Vitboken innehåller inga specifika åtgärder. Översikt 65 % av aktiebolagen i Litauen är små och medelstora företag med färre än 50 anställda, medan endast omkring 12 % har fler än 250 anställda. De små och medelstora företagen beklädnadsindustrin, är pälsvaruindustrin, icke-metalliska mineralprodukter. Sedan 1995 har den småskaliga privatiseringen varit omfattande. träindustrin, och livsmedelsindustrin, tryckeriverksamhet till förlags- koncentrerade samt Regeringen anger i sitt policydokument om utveckling av små och medelstora företag (1995) ett brett urval av åtgärder inriktade på små och medelstora företag, t. ex. exportfrämjande åtgärder, utbildning och åtgärder som främjar utländska investeringar. Lagen om småföretag från 1991, senast ändrad 1995, ger företag med högst 50 anställda en skattelättnad på 70 % under de första två verksamhetsåren. Till stöd för små och medelstora företag finns bland annat sex centmm för företagsrådgivning. Där ges rådgivning och utbildning för nyetableringar och egenföretagare. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna Det finns ett särskilt program som är inriktat på utveckling av små och medelstora företag i Litauen, och de gmndläggande stödstmkturema för sådana företag finns redan. Det finns emellertid ett behov av att ytterligare bygga ut stödstmkturema, och det finns också ett behov av ytterligare åtgärder för att göra det rättsliga och administrativa klimatet "vänligare" mot små och medelstora företag. Ansträngningar bör också inriktas på att göra det lättare för de små och medelstora företagen att få tillgång till finansiering. Det pågående arbetet med att stärka de små och medelstora företagen under perioden före anslutningen måste därför fortsätta. Slutsats Det finns inga problem inom området små och medelstora företag med avseende på Litauens integration. 80 3. 5 Ekonomisk och social sammanhållning Sysselsättning och sociala frågor Gemenskapens socialpolitik har utvecklats med hjälp av en rad olika instmment såsom lagstiftning, Europeiska socialfonden samt riktade insatser på särskilda områden, till exempel åtgärder för bättre folkhälsa, för att bekämpa fattigdom och för att bistå personer med funktionsnedsättning. Gemenskapens regelverk omfattar hälsa och säkerhet i arbetet, arbetsrätt och arbetsvillkor, lika möjligheter för kvinnor och män, samordning av social trygghet tobaksprodukter. Sociallagstiftningen i Europeiska unionen kännetecknas av att det i denna fastställs minimikrav. Därtill kommer att den sociala dialogen på europeisk nivå finns med i fördraget (artikel 118b) och att det i protokollet om socialpolitik hänvisas till samråd med arbetsmarknadens parter och till åtgärder för att underlätta den sociala dialogen. för migrerande arbetstagare och av lagstiftning för tillnärmning innehåller bestämmelser om till Europaavtalet gemenskapslagstiftningen och om samarbete för att höja nivån på hälsa och säkerhet i arbetet, om arbetsmarknadspolitik och om modernisering av systemet för social trygghet. Avtalet innehåller även bestämmelser om att arbetstagare som är medborgare i en medlemsstat och lagligen anställd i Estland skall behandlas utan diskriminering på grund av nationalitet när det gäller arbetsförhållanden. Vitboken innehåller åtgärder för en tillnärmning på alla områden i gemenskapens regelverk. lagstiftningen av Översikt Den sociala dialogen äger mm mellan fyra större fackförbund som har regelbundna kontakter med flera Europeiska arbetsgivarorganisationer som inte är medlemmar av Europeiska gemenskapemas industriunion (UNICE). Det finns nära 80 fackförbund i Litauen, och det komplicerar frågan om vilka som skall företräda dem. Den sociala trepartsdialogen verkar löpa väl, medan tvåpartsförhandlingarna behöver utvecklas ytterligare. samorganisationen fackliga (EFS) och Arbetslösheten var omkring 6,2 % 1996 enligt ILO:s mätmetod. Denna siffra gömmer emellertid sannolikt en betydande dold arbetslöshet. Skillnaderna mellan regioner och branscher är betydande. Den redan höga andelen arbetslöshet inom jordbmket har under senare år stigit till 25 %. Litauen har byggt upp en decentraliserad arbetsmarknadsmyndighet för att genomföra arbetsmarknadsåtgärder. vidareutveckla arbetsmarknadsinstitutioner som lämpar sig för integrering med den europeiska inre marknaden. uppmuntras Litauen bör till att Litauens sociala trygghetssystem undergick betydande förändringar under 1990 och 1991, men ytterligare reformer krävs för att bygga ut förvaltningsorganisationen och bygga upp t. ex. ett socialförsäkringssystem. Det sociala trygghetssystemet är offentligt, men vid sidan av finns olika privata försäkringssystem. Ett förslag om en pensionsreform med införande av en pensionsfond har lagts fram. Socialbudgeten uppgick 1995 till omkring 10 % av BNP och har ökat starkt under de allra senaste åren. Den finansieras huvudsakligen genom en socialskatt, som till övervägande del betalas av arbetsgivare. 81 Fortsatta insatser behövs för att tillgodose att åtgärderna för det sociala skyddsnätet utvecklas. IIälso- och sjukvårdssystemet i Litauen måste genomgå betydande förbättringar. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 1993 antog Litauen en ny arbetarskyddslag där principerna för skyddet av hälsa och säkerhet i arbetet läggs fast och som har EG:s ramdirektiv som mönster. Många av de särskilda åtgärderna har ännu inte genomförts. De håller på att införas i eller anpassas till den nya strategin. Den litauiska yrkesinspektionsmyndigheten befinner sig för närvarande i inledningsskedet vad beträffar införandet av det nya inspektionssystcmet. De nuvarande inspektionssystemen måste ges tillbörligt oberoende i enlighet med ILO-konvcntion 81. I fråga om arbetsrätten häller Litauen pä att bygga upp ett system som pä det hela taget uppfyller EG:s krav. Ett förslag till en lag om skydd av de anställdas intressen vid fall av arbetsgivares insolvens håller på att tas fram. Det kan bli aktuellt med en del ändringar för att bestämmelserna om anställningsavtal och skyddet av de anställda vid fall av företagsöverlåtelse Informations- och samrådsförfarandet med de anställda på företagsnivå, enligt vad som förs fram i ett antal EG-direktiv, bör förstärkas. Ett beslut om att stärka rätten till information och samråd håller på att utarbetas. linje med EG:s skall hamna regler. i I fråga om jämställdhet täcks de gmndläggande bestämmelserna i EG:s lag mot könsdiskriminering av litauisk lagstiftning. Det förekommer brister i efterlevnaden av principen om icke-diskriminering, särskilt i fråga om lika lön för lika arbete och könsskillnadsbaserad reklam. Löneskillnaderna mellan kvinnor och män är betydande. Beträffande rätten till fri rörlighet för arbetstagare tycks det inte finnas några hinder som skulle göra att Litauen inte kan tillämpa bestämmelserna i gemenskapens regelverk på det rörlighet kommer emellertid att kräva här området. förändringar i den nationella lagstiftningen, särskilt i fråga om tillträde till anställning och lika behandling oberoende av nationalitet. Införandet av rätten till fri På området social trygghet för migrerande arbetskraft innebär en anslutning i princip inte några större problem, även om det kommer att bli nödvändigt med vissa tekniska anpassningar. Av större vikt är förmågan hos förvaltningen att tillämpa de detaljerade samordningsbestämmelsema i samarbete med andra länder. Det har inte framgått om Litauen har i samordningssystemet. Det kommer att behövas en hel del ytterligare planering, förberedelser för samordningsuppgifterna. förvaltningsorgan och utbildning som krävs att kunna i ordning förvaltning integreras för att landets ställa för de De två direktiven om tobak och om varningstexter på cigarettförpackningar och maximal tjärhalt har införlivats med litauisk lagstiftning. Slutsats Det sociala reformarbetet bör fortsätta och det offentliga hälso- och sjukvårdssystemet förbättras betydligt. Vidare behöver den sociala dialogen byggas ut ytterligare. Litauen kommer att behöva göra väsentliga insatser för att åstadkomma att landets lagstiftning hamnar i linje med EG:s krav på områden som hälsa och säkerhet, arbetsrätt och 82 jämställdhet, och att fortsätta att bygga upp de förvaltningsorgan som behövs för att åstadkomma en effektiv tillämpning av lagstiftningen. Under förutsättning att Litauen fortsätter sina ansträngningar borde landet på medellång sikt kunna ikläda sig ett EU- medlemskaps skyldigheter på det sociala området. Regionalpolitik och sammanhållning I enlighet med avdelning XIV i fördraget stödjer gemenskapen ökad sammanhållning, huvudsakligen genom strukturfonderna. Litauen måste införa dessa instrument pä ett effektivt sätt, samtidigt som landet respekterar de principer, mål och tillvägagångssätt som kommer att föreligga vid dess anslutning. Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete pä områdena för regional utveckling och fysisk planering, särskilt genom utbyte av information mellan lokala, regionala och nationella myndigheter och utbytesarrangemang för statstjänstemän och sakkunniga. Vitboken innehåller inga särskilda bestämmelser på detta område. Översikt Litauens BNP per capita låg 1995 på cirka 24% av EU-genomsnittet. De största inkomstskillnaderna finns mellan städer och landsbygd, men dessa kan inte kvantifieras på grund av bristen på uppgifter om regionemas BNP. Arbetslösheten på nationell nivå har ökat efter självständigheten och uppgick 1996 till 8%. Regionala skillnader i den registrerade arbetslösheten sträcker sig från 1,7% i Kaunas till 10,3 % i Silales och i nyligen gjorda bedömningar betonas det att skillnaderna ökar. För tillfället har Litauen problem på de allra flesta områden som rör regional utveckling. Bland problemen märks - den låga kvaliteten på infrastmkturen (de var endast tillfredsställande enligt "sovjetiska normer") vars tillstånd, särskilt på landsbygden, nu betraktas som kritiskt, - den industriella nedgången i vissa områden, - omställningen av försvarsverksamheten, - den allmänna inkomstminskningen på landsbygden (där invånarantalet fortfarande är stort). Statsstmkturen i Litauen är mindre koncentrerad än vad som är fallet i de två baltiska grannländerna. Stadsfunktionema delas mellan Vilnius, Kaunas och Klaipeda. De tidigare planeringssystemen försökte utveckla denna flerpoliga stmktur genom att gynna andra mindre städer. Det finns inga oberoende regionala regeringar i Litauen. De tio länen (med 371 000 invånare i genomsnitt) är de territoriella förvaltningsenheter som nyligen upprättats på högre nivå. Eftersom de tillhör den statliga förvaltningen leds de av en utnämnd guvernör, som genomför regeringspolitiken. Landet är emellertid fortfarande i hög grad centraliserat och det finns inget självstyrande organ på länsnivå. 83 I enlighet med lagen om territoriella förvaltningsenheter i Litauen har 56 självstyrande kommuner upprättats (med 66 300 invånare i genomsnitt). Dessa har bildats av omkring 500 byar på landsbygden som har blivit till 44 nya enheter och 12 tätortskommuncr. För närvarande finns ingen regional utvecklingspolitik i Litauen. En nationell strategi håller på att utarbetas, men denna behandlar framför allt fysisk planering. Några regionalpolitiska instrument i egentlig mening existerar inte i Litauen. Det går inte att fastställa hur mycket som investeras i utveckling och som därmed skulle kunna utgöra nationella medel vid sam finansieringen av EG:s strukturpolitik. I nuläget kan Litauens förmåga till samfinansiering därför inte bedömas med tillräcklig tillförlitlighet. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna Enligt tillgängliga uppgifter verkar myndigheterna i Litauen inte ha beaktat frågan om att genomföra gemenskapens regionalpolitik, och de har inte för avsikt att på kort sikt skapa någon regionalpolitik. De framsteg som Litauen har gjort för att anta de förvaltnings- och budgetmässiga förfaranden som är nödvändiga för att kanalisera EG:s strukturfonder är till följd av detta klart begränsade. De flesta av de administrativa strukturer och instrument som krävs behöver fortfarande upprättas om Litauen skall kunna genomföra EG:s strukturprogram inom sitt territorium. Slutsats storlek, Det är tydligt att Litauen inte har kommit särskilt långt i arbetet med att införa en differentierad utvecklingspolitik som är inriktade på de ökande regionala skillnaderna. Det bör upprättas en allmän ram för en integrerad utvecklingsstrategi som, beroende på landets integrerad del av den nationella utvecklingsstrategin. Dessutom är det tydligt att Litauens administrativa kapacitet behöver regionala landet skall kunna utvecklingsprogram. Betydande reformer behöver alltså genomföras innan Litauen kan tillämpa gemenskapens regler och på ett effektivt sätt kanalisera medel inom EG:s strukturpolitik. skulle kunna utgöra en integrerade förbättras för att förvalta 3. 6 Miljö och livskvalitet Miljö Gemenskapens miljöpolitik, som utgår från fördraget, syftar till att främja ekologisk hållbarhet. Detta skall uppnås genom integration av miljöskydd i olika områden av EU:s politik, förebyggande åtgärder, tillämpning av principen om att förorenaren betalar, bekämpning av miljöförstörelse vid källan samt delat ansvar. Gemenskapens regelverk omfattar cirka 200 rättsakter inom ett vitt område som bland annat berör förorening av vatten och luft, hantering av avfall och kemikalier, bioteknik, strålskydd och naturskydd. Medlemsstaterna skall säkerställa att en miljökonsekvensbedömning genomförs innan utvecklingstillstånd utfärdas för vissa offentliga och privata projekt. I Europaavtalet fastställs att principen om hållbar utveckling skall läggas till gmnd för Litauens utvecklingspolitik, och att miljöaspekterna skall integreras till fullo. I avtalet 84 fastställs vidare att miljön är ett område som skall beaktas i samband med bilateralt samarbete och tillnärmning av lagstiftningen till gemenskapsrätten. Vitboken behandlar endast en liten del av gemenskapens regelverk inom miljöområdet, nämligen den produktrclatcradc lagstiftningen, som har direkt att göra med fri rörlighet för varor. Översikt Miljösituationen i Litauen är mindre allvarlig än på andra håll i regionen. Minskad aktivitet inom industrin och jordbmket har lett till att föroreningarna har minskat. Vattenförorening andra problemområden inbegriper avfallshantering och bortskaffande av avfall. akuta miljöproblemet, men fortfarande det mest är Särskilt betydande är föroreningarna i floder, i grundvatten och vid kusten, orsakade av avfall från tätorter och jordbruket. De betydande investeringarna i reningsverk i alla de större städerna bör dock leda till radikalt minskade förorenande utsläpp i vatten till år 2000. När det gäller avfallshantering finns det anledning till särskild oro beträffande farligt avfall som för närvarande deponeras på för ändamålet olämpliga kommunala inte uppfyller EU:s avfallsupplag eller utsläppsnormer. Luftföroreningarna, huvudsakligen från industrin och andra stationära källor, har minskat, men utsläppen från rörliga källor har ökat. På det hela taget är situationen när det gäller luftföroreningar relativt tillfredsställande. Det finns i Litauen områden som är av stort värde ur naturvårdssynpunkt och som skulle bli en tillgång i en utvidgad union. förbränningsugnar som bränns som i från ramlagstiftning 1992 utgör Litauens huvudsakliga på Miljöskyddslagen miljöområdet, och en nationell miljöstrategi fastställdes 1996. Principen om att förorenaren betalar är också införd i två skattelagar, och principen om förebyggande åtgärder finns med i förslaget till lag om miljökonsekvensbedömningar. 1991 antogs en lag om avgifter för nedsmutsning av miljön (luftföroreningar), inbegripet avgifter för förorenande utsläpp i atmosfären från rörliga källor. Vad gäller naturvård förvaltas olika typer av naturskyddsområden genom lagen om skyddade landområden. En stor del av miljölagstiftningen inom olika sektorer, inbegripet normer och förordningar om lägsta nivåer, har man fått i arv från sovjettiden, även om detta förhållande torde ändras under 1997. Ekonomiska styrmedel håller på att införas, med skattedifferentieringar för blyfri bensin och inrättandet av en löpande miljöskyddsfond baserad på avgifter och böter för föroreningar. Litauen har undertecknat både 1974 års och 1992 års Helsingforskonventioner om skydd av Östersjöområdets marina miljö och har visat ett engagemang för att rensa upp på de platser i Östersjön som drabbats särskilt hårt. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna Litauen har gjort betydande framsteg när det gäller att anpassa sin miljölagstiftning till EU-normer, och också när det gäller tillämpningen av sekundärrätten och förstärkning av de nödvändiga institutionerna. Fortfarande återstår det dock mycket att göra innan landet kan uppnå antingen formell eller faktisk överensstämmelse. Vad gäller vattenkvaliteten har föroreningsnormer tagils fram på grundval av jämförbara för EG-direktiv för vattenhantering. Litauen har nyligen fastställt nya normer införs ny lagstiftning luftföroreningar från värmekraftverk och nya normer för luftkvalitet är under utarbetande. Inom avfallssektorn i överensstämmelse med gemenskapens regelverk, och en atgärdsplan rörande farligt avfall är under utarbetande. När det gäller naturvård är ett antal lagförslag som just nu diskuteras anpassade till bestämmelserna i gemenskapens direktiv om fåglar och habitat. Litauen har antagit en ramlag om kärnsäkerhet, men den behöver kompletteras med lagstiftning om strålskydd och hantering av radioaktivt avfall samt planering för krislägen. Pä det hela taget saknas det av för närvarande ramdirektiven om luft, avfall och vatten, samt av direktivet om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (IPPC) bör prioriteras, liksom fastställandet av finansieringsstrategier för lagstiftningsåtgärder inom vatten-, luft- och avfallssektorn som kräver större investeringar. inom detta område. Snabbt säkerhetstänkande införlivande Litauen siktar på att införlivandet av lagstiftning enligt vitboken skall vara klar till är 2000. Vad gäller resten av miljölagstiftningen har landet kommit relativt långt när det gäller att ta fram en detaljerad anslutningsstrategi, som bör blir klar under 1997. För att uppnå faktisk överensstämmelse med EG:s regelverk kommer Litauen att behöva öka miljöinvesteringarna i betydande grad, stärka de strukturer och de styrmedel som gör lagstiftningen samt öka allmänhetens det möjligt att genomföra och genomdriva medvetenhet och delaktighet. Ett stort problem som man mästc ta itu med är bristen på personer med den sakkunskap som behövs för ledningen av tillnärmningsprocessen. för inför anslutningen bör på miljöområdet omfatta Landets strategi genomförande av och överensstämmelse med EG:s regelverk, till att börja med bl. a. för genomförandet av ovan nämnda ramdirektiv samt IPPC-direktivet. tidsplaner Slutsats Med nuvarande inriktning och den ökade takten på senare tid vad gäller reformer inom lagstiftning och politik skulle regelverket på miljöområdet kunna införlivas i Litauen på medellång sikt. Faktisk överensstämmelse med en rad rättsakter (t. ex. dricksvatten, vissa aspekter av avfallshanterings- och luftföroreningslagstiftningen) kommer dock endast att kunna uppnås på lång sikt, och det kommer att kräva en betydande ökning av investeringarna på miljöområdet samt stora insatser för att förstärka den administrativa kapaciteten. Konsumentskydd Gemenskapens regelverk omfattar skydd av konsumentens ekonomiska intressen (inbegripet kontroll av vilseledande reklam, prismärkning, konsumentkredit, oskäliga avtalsvillkor, distansförsäljning, paketresor, försäljning utanför fasta affärslokaler och fast egendom på tidsdelningsbasis, s. k. timeshare), allmän produktsäkerhet samt de mer specifika områdena kosmetika, benämning på textilier och leksaker. tillnärmning innehåller bestämmelser om till Europaavtalet gemenskapsrätten och samarbete i syfte att uppnå full överensstämmelse mellan konsumentskydd i Litauen och gemenskapen. Vitbokens fas 1 innehåller åtgärder för att förbättra produktsäkerheten, även för kosmetika, textilier och leksaker, samt för att skydda konsumentens ekonomiska intressen. Dessa åtgärder berör främst vilseledande reklam, konsumentkredit, oskäliga avtalsvillkor och prismärkning. Fas 2 innehåller åtgärder för paketresor, försäljning utanför fasta affärslokaler och fast egendom på lagstiftningen av 86 tidsdelningsbasis. EU-îagstiftning som nyligen antagits (distansförsäljning) eller som kommer att antas inom kort (jämförande reklam, prismärkning) kommer också att behöva beaktas. Översikt Konsumentskyddslagen antogs av Litauens parlament 1994. Även om den ger en gmnd för skyddet av konsumenternas rättigheter är den inte fullt tillräcklig för att gälla som EG-lagstiftning. För närvarande diskuteras ett förslag till en ny konsumentskyddslag. I den införs nya bestämmelser och ändringar för att se till att Litauen uppfyller EG-kraven vad gäller konsumentfrågor. Den statliga byrån för konkurrensfrågor och konsumentskydd har det övergripande ansvaret för konsumentpolitik och konsumentfrågor. Byråns roll är att samordna statliga institutioners aktiviteter på konsumentskyddsområdet. 1989 bildade och offentliga Litauen antal oberoende konsumentgrupper. konsumentsammanslutning förenar som ett en Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna litauiska Under de senaste åren har konsumentskyddspolitik prioriterats av den regeringen. Syftet med det nya förslaget till konsumentskyddslag är att olika EG-direktiv skall införlivas med nationell lagstiftning. Det gäller t. ex. oskäliga villkor, paketresor, försäljning utanför lasta affärslokaler och konsumentkredit. Dessutom förbereds särskilda utkast som rör prismärkning, paketresor och allmän säkerhet för produkter och tjänster. Det förefaller initiativ rörande fast egendom på tidsdelningsbasis. inte finnas några planerade Det finns i konsumentskyddslagen en del bestämmelser som rör produktsäkerhet, men området täcks inte fullständigt i enlighet med befintlig EG-lagstiftning. För närvarande förbereds ett förslag till en särskild lag om allmän produktsäkerhet. En sådan lag kommer att underlätta anpassningen till EG-normer. För sektorer som leksakers säkerhet, benämning på textilier och kosmetika finns det enstaka bestämmelser för vissa frågor, men inga specifika bestämmelser till skydd för konsumenten. Införlivandet av regelverket måste åtföljas av uppbyggnaden av en stark och oberoende konsumentrörelse som stöds av offentliga myndigheter. Slutsats det med finns EG-direktiven Jämfört Litauens konsumentskyddslagstiftning, särskilt när det gäller allmän produktsäkerhet. Även om införa en Litauen har skapat de konsumentskyddslagstiftning, förefaller det som om genomdrivandet av existerande lagstiftning är ett akut problem. Under förutsättning att harmoniseringsarbetet fortsätter bör dock Litauen på medellång sikt kunna bli redo att anta EG:s regelverk på konsumentskyddsområdet. för att kunna institutionella stmkturema luckor stora i 3. 7 Rättsliga och inrikes frågor Nuvarande bestämmelser 87 Gemenskapens regelverk för samarbete i rättsliga och inrikes frågor (ibland förkortat RIF) kan främst hänföras till rambestämmelserna för samarbete i avdelning VI (artikel K) i Fördraget om Europeiska unionen, den s. k. "tredje pelaren". Vissa bestämmelser och andra lagstiftande ätgärder inom den "första pelaren" (EG-fördraget) är emellertid ocksä relevanta för detta samarbete. I för anges samarbetet, gmndvalama EU-fördraget Europeiska unionens samarbete i rättsliga och inrikes frågor rör i första hand asylpolitik, kontroll av gemenskapens yttre gränser, invandring, tull- och polissamarbete i kampen mot grov brottslighet, inklusive narkotikahandel, samt straffrättsligt och civilrättsligt samarbete. särskilt Europakonventionen om de mänskliga rättigheterna och de gmndläggande friheterna samt Genèvekonventionen från 1951 om flyktingars rättsliga ställning. Samarbetet baseras också implicit på en rad andra internationella konventioner, framför allt inom ramen för Europarådet, Förenta nationerna och Haagkonferensen. Ur rättslig synpunkt skiljer sig åtgärderna inom den tredje pelaren från dem inom den första, eftersom de vidtas i form av konventioner, gemensamma åtgärder, gemensamma ståndpunkter och resolutioner. Detta gäller också de nya utkast till rättsakter som är under behandling. Rådet har fattat beslut om flera EU-konventioncr (inklusive Dublinkonventionen frän samt 1990, Europolkonventionen), som nu väntar på att ratificeras av medlemsstaternas parlament. Ytterligare ett antal konventioner, bland annat en om gemenskapens yttre gränser, befinner sig på olika stadier i rådets förhandlingar. Samarbetet i rättsliga och inrikes frågor bedrivs i hög grad på det praktiska planet, men omfattar också utformning och genomförande av lagstiftning. bedrägeribekämpning, konventioner utlämning angående och Det nya fördraget När det nya fördrag som blev resultatet av regeringskonferensens avslutande möte i Amsterdam träder i kraft kommer de nuvarande samarbetsramama att vara överspelade inom flera av de ovan nämnda områdena. I det nya fördraget befästs på nytt målet att utveckla Europeiska unionen såsom ett område präglat av "frihet, säkerhet och rättvisa", och dessa frågor, bland annat fri rörlighet för personer, asyl och invandring, förs in inom ramen för gemenskapen. När det gäller den fria rörligheten för personer fastställs särskilt i det nya fördraget att reglerna inom Schengenöverenskommelserna skall integreras i Europeiska unionen, och att alla kandidatländer måste godta dessa regler för att kunna bli medlemmar i unionen. Vad gäller de områden som stannar kvar inom ramen för det tidigare samarbetet, särskilt polisiära och straffrättsliga frågor, lägger det nya fördraget gmnden för ett fördjupat samarbete. Europaavtalet och vitboken Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete i kampen mot narkotikamissbmk och tvättning av pengar. Vitboken berör inte uttryckligen frågor inom den tredje pelaren, men hänvisar däremot till vissa frågor inom den första pelaren som hör nära samman med detta samarbete, bland annat tvättning av pengar samt den fria rörligheten för personer. Dessutom hänvisas till Bryssel- och Romkonventionema. 89 Översikt Allmänna förutsättningar för samarbetet i rättsliga och inrikes frågor Litauen blev medlem i Europarådet 1993, och har ratificerat de viktigaste instrumenten innehåller bestämmelser om att angående mänskliga domstolarna skall vara oberoende i enlighet med rättsstatsprincipen. rättigheter. Författningen Reformerna av de institutioner som ansvarar för rättsliga och inrikes frågor pågår, men väsentliga problem återstår resurser och svaga förvaltningssystem. Framsteg har gjorts på alla områden inom ramen för den tredje pelaren. Litauen har ännu inte undertecknat 1990 års konvention om dataskydd, men i juli 1996 antog parlamentet en lag om dataskydd som utformats för att uppfylla kraven i konventionen och i EG:s direktiv. (Se även avsnittet om den inre marknaden. ) i form av brist på mänskliga Asyl inleddes i maj 1997. Lagen utformades Litauen ratificerade i januari 1997 Genèvekonventionen och 1967 års protokoll. Därmed trädde den flyktinglag som antogs av parlamentet 1995 i kraft. Behandlingen av i stora drag asylansökningar överensstämma med EU:s bestämmelser och innehåller bland annat bestämmelsen om säkra tredje länder. En viktigt inslag i Litauens praxis är den kontroll av invandrare (vid centret för registrering av utlänningar i Pabrade) som görs innan potentiella flyktingar beviljas tillträde till flyktingcentret i Rukla. Facilitetema för att ta emot och stödja flyktingar utvecklas för närvarande med stöd från EU-länder (särskilt Danmark), UNHCR och IOM. för att Invandring och gränskontroll Problemet med illegal invandring ökar och gäller framför allt personer från Asien som avser att resa genom Litauen på väg västerut. Organiserade ligor är inblandade i transport av illegala invandrare genom Litauen till Polen. I början av 1997 hölls omkring 600 sådana invandrare och potentiella flyktingar kvar vid registreringscentret i avvaktan på att deras rättsliga ställning skulle kunna klargöras. Litauen har avtal om visumfrihet med Förenade kungariket, Irland, Danmark, Norge, Sverige, Finland, flera centraleuropeiska länder och tredje länder samt med Estland och Lettland, med vilka ett visumfritt område införts. EU:s förteckning över tredje länder för vilka visum krävs kommer att antas. Litauens medborgarskaps- och utlänningslagstiftning uppfyller i allmänhet demokratiska normer. Litauen har avtal om återtagande med Estland, Lettland, Danmark, Sverige, Finland, Schweiz, Norge och Ukraina. Litauen strävar efter att sluta avtal om återtagande med Vitryssland åstadkommits. Gränsförvaltningen är fortfarande otillräcklig vad beträffar gränsen mot Vitryssland och Ryssland, som inte är ordentligt utmärkt. Gränskontrollen har brister i fråga om institutionella och mänskliga resurser samt i fråga om övervakningsutrustning. och Ryssland, men detta har ännu inte Polissamarbete Organiserad brottslighet förekommer i Litauen, framför allt pä områdena för smuggling av människor, vapen, alkohol och tobak samt tvättning av pengar och finansiella bedrägerier. Våld och utpressning förekommer och drabbar särskilt företag som opererar på den "grå marknaden" (dvs. inte betalar skatt). Polisen och andra organ för upprätthållande av lagen har fatt extraordinära befogenheter i fråga om frihetsberövande i 90 samband med kampen mot den organiserade brottsligheten. Regeringen antog nyligen ett program för förebyggande av brott vilket omfattar planer på att ändra strafflagen och straffprocesslagen samt tjänsteföreskrifterna för statstjänstemän och att skärpa lagen om tvättning av pengar. Dessutom pågår en omorganisation av de viktigaste institutionerna. Litauen har ratificerat 1990 års konvention om tvättning av pengar. (Se även avsnittet om den inre marknaden. ) Litauen upplever inget inhemskt terroristhot. Landet har ratificerat de viktigaste internationella konventionerna om terrorism och har antagit lämpliga rättsliga och administrativa bestämmelser mot terrorism. Narkotika Opiater, cannabis och kokain påträffas ibland. Inhemsk efterfrågan och produktion är pä väg att bli ett större problem, även om narkotikamissbruket fortfarande har begränsad omfattning. Litauen är part internationella narkotikakonventionema och planerar att inom kort ratificera de övriga. En statlig kommission för narkotikakontroll har inrättats som skall utveckla en strategi och åtgärder för för att förebygga narkotikamissbruk, och narkotikakontroll. flesta av de viktigaste finns en enhet inom polisen till de Rättsligt samarbete Reformerna av rättsväsendet och förberedelserna för en anslutning till EU befinner sig fortfarande i ett inledningsskede, men arbetet går framåt i allt snabbare takt. Litauen har ratificerat de viktigaste straffrättsliga konventionerna, och en ändring av straff- och civilrätten pågår i syfte att möjliggöra rättsligt samarbete. Litauen har inte ratificerat någon av Haagkonventionema, men lagstiftning är under utarbetande för de viktigaste av dessa. Litauen planerar att ansöka om anslutning till Luganokonventionen, och lagstiftning för att säkerställa överensstämmelse med Rom- och Brysselkonventionerna är under utarbetande. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna Litauen har gjort framsteg vad gäller inrättandet av lagstiftningsramar och stmkturer för genomförande som överensstämmer med EU:s regelverk. Regeringen kommer under den närmaste framtiden att främst inrikta arbetet på den illegala invandringen, utveckling av effektiva system för gränskontroll och bekämpning av den organiserade brottsligheten. De största institutionella problemen sammanhänger med de begränsade medlen och den organiserade brottslighetens inverkan samt institutionell korruption. Den nya regeringen är angelägen om att vidta åtgärder på dessa områden och ser för närvarande över sin politik och sina institutioner inom sektorn för rättsliga och inrikes frågor. Vissa tjänstemän har erfarenhet av samarbete med EU-länder. Regeringen är angelägen om att främja utvecklingen av sådana kunskaper. Slutsats Litauen har gjort vissa framsteg på viktiga områden, t. ex. asyl. Med tanke på omfattningen av de problem Litauen står inför på området för rättsliga och inrikes frågor, kommer det att krävas stora fortsatta insatser för att på medellång sikt uppfylla (det nuvarande och det framtida) regelverkets krav. 91 3. 8 Utrikespolitik Handel och internationella ekonomiska förbindelser Gemenskapens regelverk på detta område består multilaterala och bilaterala handelspolitiska handelspolitiska skyddsåtgärder. i huvudsak av gemenskapens autonoma åtaganden och dess Europaavtalet innehåller på flera områden bestämmelser enligt vilka parterna skall följa WTO/GATT-principer eller andra relevanta internationella förpliktelser. Vitboken innehåller inga bestämmelser på detta område. Översikt Litauen har utvecklat en öppen handelsekonomi och i Världshandelsorganisationen (WTO) 1998. Litauen har observatörsstatus inom avtalet om offentlig upphandling och måste vid en anslutning uppfylla förpliktelserna enligt de plurilaterala WTO-avtal till vilka gemenskapen är part. förväntas bli medlem för närvarande inga kvantitativa begränsningar textil- eller Litauen har beklädnadsprodukter. Vid en anslutning skulle gemenskapens politik på textilområdet utvidgas till att omfatta Litauen. För att beakta Litauens anslutning skulle det bli fortfarande nödvändigt att upprätthåller vid anslutningstidpunkten med en lämplig mängd. justera eventuella begränsningar som gemenskapen för Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna Vid en anslutning måste Litauen tillämpa Gemensamma tulltaxan och de bestämmelser inom den gemensamma jordbmkspolitiken som rör utrikeshandeln. Den vägda genomsnittliga nivån, efter Umguaymndan, på tullarna för mest gynnad nation vad gäller industriprodukter kommer att vara 27,5 % för Litauen och 3,6 % för gemenskapen. Litauen bör i sina förbindelser med internationella organisationer säkerställa att dess agerande och åtaganden står i överensstämmelse med Europaavtalet och att landets framtida förpliktelser som medlem i gemenskapen fullgörs på ett enhetligt sätt. Vid en anslutning skulle Litauen bli part till gemenskapens olika förmånsavtäl. Förmånsavtal mellan Litauen och tredje land måste i allmänhet sägas upp vid en anslutning. När det gäller tjänstehandel och ctableringsvillkor har Litauen inom ramen för sina förhandlingar om inträde i WTO försökt se till att landets multilaterala åtaganden enligt Allmänna tjänstehandelsavtalet (GATS) så väl som möjligt stämmer överens med gemenskapens. Alla betydelsefulla fall av bristande överensstämmelse som eventuellt kvarstår bör kunna åtgärdas. Vid en anslutning skulle Litauen vara tvunget att upphäva nationell lagstiftning om handelspolitiska skyddsåtgärder och i stället tillämpa EG:s lagstiftning. Erfarenheterna från tidigare anslutningar har visat att en automatisk utvidgning av gällande antidumpningsåtgärder till att omfatta nya medlemsstater kan föranleda tredje 92 ifrågasätta detta förfarandes överensstämmelse med relevanta WTO- länder att bestämmelser. Det har också visat sig att anslutningar skapar möjligheter att kringgå åtgärder som antagits av gemenskapen för de handelspolitiska skyddsåtgärderna. Detta sker genom att stora mängder av den produkt som omfattas av åtgärder exporteras till den framtida medlemsstatens territorium före anslutningen för att sedan vid anslutningen automatiskt övergå till fri omsättning inom det utvidgade tullområdet. Dessa två problem måste behandlas under tiden före Litauens anslutning. ramen inom till någon av ordningarna ickc-spridning av inte anslutet Litauen är massförstörelsevapen men har uttryckt för ett medlemskap. Litauens kontrollförteckning över varor med dubbelt användningsområde är en direkt översättning av gemenskapens förteckning. Även vapenexporten kontrolleras. Det förefaller i princip inte finnas några hinder för att Litauen skall kunna tillämpa EG:s lagstiftning på delta område. intresse för Slutsats Litauen bör kunna uppfylla gemenskapens krav på detta område på medellång sikt. Utvecklingssamarbete Regelverket på området för utvecklingssamarbete Lomékonventionen, som löper fram till början av år 2000. utgörs framför allt av Varken Europaavtalet eller vitboken innehåller några bestämmelser på detta område. Översikt Litauen saknar avtal om förmånshandel med AVS-länder, och preferenssystem tillämpas. Tullfritt marknadstillträde beviljas inte av Litauen. inga allmänna Litauen saknar budget för utvecklingsbistånd. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna Litauen bör vid en anslutning tillämpa sin förmånliga handelsordning på AVS-ländema och tillsammans med övriga medlemsstater delta i finansieringen av Europeiska utvecklingsfonden i enlighet med Lomékonventionen. tillhandahåller finansiellt stöd (EUF), som Litauen kan ställas inför vissa problem när det gäller att tillämpa Lomékonventionens nuvarande handelsordning fullt ut från dagen för sitt medlemsinträde. Normalt ansluter sig nya medlemsstater till Lomékonventionen genom ett protokoll som bifogas konventionen och som träder i kraft samma dag som de ansluter sig till EU. Slutsats Litauen måste göra betydande framsteg för att kunna uppfylla EU:s krav på detta område inom de allra närmaste åren. 93 lull Gemenskapens regelverk på detta område utgörs av gemenskapens tullkodex och dess tillämpningsföreskrifter, EG:s kombinerade nomenklatur, Gemensamma tulltaxan inklusive handelsförmåner, tullkvoter och tillfälliga upphävanden av tullar samt annan tullrelaterad lagstiftning som inte omfattas av tullkodexen. Europaavtalet innehåller bestämmelser om upprättande av ett fri handelsområde med gemenskapen och en gradvis avveckling av tullar pä ett stort antal olika produkter i enlighet med klara tidsplaner från och med avtalets ikraftträdande. Vitboken innehåller under fas I åtgärder för att konsolidera och rationalisera den frihandel som upprättats enligt Europaavtalet, inklusive lagstiftning som är förenlig med tullkodexen, Kombinerade nomenklaturen och andra bestämmelser. Fas II handlar om att gemenskapens lagstiftning skall antas i sin helhet för att medlemskap i tullunionen skall vara möjligt vid en anslutning. Översikt Vid en anslutning skulle de litauiska tullmyndigheterna bli tvungna att påta sig alla de skyldigheter som följer av kravet på att landet skall skydda och kontrollera sin del av Europeiska unionens yttre gräns. Förutom bestämmelserna om indirekta skatter skulle de litauiska tullmyndigheterna ansvara för genomförandet av och upprätthållandet av respekten för den gemensamma handelspolitiken, den gemensamma jordbmkspolitiken, den gemensamma fiskeripolitiken och andra bestämmelser vid gemenskapens yttre gräns. Litauens förmåga att till fullo tillämpa gemenskapens regelverk förutsätter att landet har möjlighet att anta och genomföra gemenskapens lagstiftning, att nivån på infrastmkturen och utmstningen är godtagbar, särskilt i fråga om datorisering och möjligheter att göra undersökningar, och att det inrättas en effektiv tull förvaltning med ett tillräckligt antal kunniga och motiverade tjänstemän med en hög grad av integritet. Landet har haft allvarliga problem med korruption inom tullförvaltningen, och i mars 1997 vidtogs vidsträckta åtgärder för att bekämpa korruptionen. Med hjälp av det tekniska bistånd som tillhandahållits genom tullprogrammen har Litauen utarbetat en tullkodex som harmonierar med gemenskapens tullkodex och som träder i kraft den 1 januari 1998. För närvarande stämmer inte den gällande lagstiftningen och den tullrelaterade lagstiftning som inte omfattas av tullkodexen överens med gemenskapens nationella vamnomenklatur till gemenskapens kombinerade nomenklatur. För närvarande har den litauiska tullförvaltningcn emellertid inte någon integrerad tulltaxa, vilket försvårar jämförelsen av litauiska tullsatser med Gemensamma tulltaxans tullsatser. Dock har landet ett system för bindande klassificeringsbesked som liknar gemenskapens system. lagstiftning. Litauen har nästan helt anpassat sin Den 1 april 1997 antog Litauen det nya systemet för kumulering av urspmng mellan europeiska länder. Landet har ansökt om att bli avtalsslutande part till EG/EFTA-konventionen om ett till konventionen om det administrativa gemensamt enhetsdokumentet. En arbetsgmpp från gemenskapen biträder landet på detta område. transiteringsförfarande och 94 Anslutning till transiteringskonventionen kommer att kräva ytterligare omfattande förberedelser. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna Litauen måste anpassa sina nationella förfaranden till gemenskapens lagstiftning om suspensiva arrangemang och tullförfaranden med ekonomisk verkan. Vid tidpunkten för en anslutning skulle det krävas några tekniska övergångsbestämmelser, särskilt för förfaranden som inleds före anslutningsdagen och avslutas efter den dagen. Det kommer att vara viktigt att se till att de litauiska tullmyndigheterna på ett lämpligt sätt kan delta i tullunionens respektive den inre marknadens olika datoriserade system för förvaltning av bestämmelserna om tull och indirekta skatter, samt i de datoriserade systemen för ömsesidigt administrativt bistånd i frågor som rör tull, jordbruk och indirekta skatter. Datoriseringen befinner sig på ett mycket preliminärt stadium i Litauen. Vid en anslutning måste Litauen avveckla tullkontrollerna vid gränserna mot medlemsstaterna i Europeiska unionen och mot de andra länder som ansluter sig. Landet bör i sin strategiska planering beakta de medel som kan komma att behövas för att förstärka gränskontrollstationcrna vid gränserna mot länder som inte är medlemsstater i Europeiska unionen. Slutsats Litauen måste fortsatt göra stora ansträngningar för att anpassa sin organisation och personal till de uppgifter som måste utföras av en modem tullförvaltning. Om detta görs är det möjligt att landet på medellång sikt kan uppfylla EG:s krav. Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken Sedan Litauen återfick sin självständighet 1991 har landet omorienterat sin utrikes- och säkerhetspolitik i riktning mot EU och NATO. Litauen har en gmndlag av den 8 juni 1992 om icke-anslutning till postsovjetiska allianser i Östeuropa. Denna gmndlag förbjuder regeringen att ansluta sig till någon allians "som bildats på basis av f. d. Sovjetunionen" och förbjuder även stationering av trupper från f. d. Sovjetunionen på litauiskt territorium. Litauen har aktivt deltagit i de verksamheter inom ramen för unionens gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik, och har alltid hörsammat uppmaningar att understöda EU:s insatser i detta sammanhang. Litauen är medlem av FN, Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE), Europarådet och många andra internationella organisationer. Landet är associerad partner i Västeuropeiska unionen (VEU), deltar i Nordatlantiska samarbetsrådet (NACC) och Partnerskap för fred samt har klargjort sin önskan att gå med i VEU och NATO så snart som möjligt. Litauen har sänt trupper som har deltagit i de NATO-ledda freds- och stabiliseringsstyrkorna i Bosnien (IFOR och SFOR). Landet är också med i ett antal regionala organisationer, däribland Östersjöstatemas råd och Baltiska rådet och har för avsikt att ansluta sig till Centraleuropeiska frihandelsavtalet (CEFTA). Det finns inga territoriella tvister mellan Litauen och någon medlemsstat i unionen, även om den formella gränsdragningen till havs mot Sverige kvarstår att fastställa. Litauen har heller inte några större tvistefrågor med de associerade grannländerna. Förbindelserna med Polen har förbättrats betydligt på senare år och grundas på 1994 års fördrag om 95 länderna häller pä att vänskapliga förbindelser och god grannsämja, vilket ingår som en del i stabilitctspaktcn. styrka. Båda Förhandlingarna om dragningen av havsgränsen mot Lettland fortsätter och har nätt ett avgörande skede. sätta upp en gemensam fredsbevarande Även om över 30 fördrag och avtal har undertecknats mellan Litauen och Ryssland till havs och kvarstår meningsskiljaktigheter landgränserna, närmare bestämt i fråga om Kaliningradoblastcn det ryska landområde som gränsar till Litauen. Frågan om militär transittrafik med järnväg mellan Ryssland och Kaliningrad genom Litauen regleras av ett avtal som förlängs ett år i taget. rörande dragningen av gränserna Förbindelserna med Vitryssland grundas pä avtalet om goda grann förbindelser och samarbete samt på avtalet om statsgränsen. Båda avtalen trädde i kraft den 26 april 1996. Det återstår att komma överens om den exakta gränsdragningen. Litauen har en ny och liten utrikesförvaltning med begränsade erfarenheter och resurser. I sinom tid kommer landet ändå att kunna delta som fullvärdig medlem av unionen. Litauen har 38 beskickningar utomlands med 325 anställda i diplomatisk tjänst. Litauen stöder icke-spridning av kärnvapen, biologiska och kemiska vapen och har undertecknat alla relevanta internationella överenskommelser om vapenkontroll. Den lilla litauiska som håller på att ställas under demokratisk kontroll, omorganiseras för närvarande för att motsvara NATO:s krav. Litauen är medlem i den baltiska fredsbevarande bataljonen (BALTBAT) och deltog 1996 i en större övning inom Partnerskap för fred (Baltic Challenge). Litauen saknar försvarsindustri. försvarsmakten, I det uttalande som fogades till ansökan om EU-medlemskap av den 8 december 1995 och i sina svar till kommissionen i juli 1996 bekräftade den litauiska regeringen sin vilja och förmåga att delta fullt ut och aktivt i unionens gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik (GUSP). Bedömningen av Litauens utrikes- och säkerhetspolitik till dags dato ger anledning att förvänta att landet som medlem skulle kunna uppfylla sina skyldigheter på detta område. 3. 9 Finansiella frågor Finansiell kontroll Genomförandet av gemenskapspolitiken, särskilt för jordbmket och stmkturfondema, för offentliga utgifter, med kräver effektiva lagstiftningen behövs bestämmelser om bedrägeribekämpning. En tillnärmning av tillfredsställande dessutom för att tillåta att systemet för egna medel införs, med bestämmelser om redovisning. förvaltnings- och kontrollsystem innehåller bestämmelser om samarbete Europaavtalet finansiell kontroll, med tekniskt bistånd frän gemenskapen om sä är lämpligt. Vitboken innehåller inga åtgärder på detta område. inom revision och Översikt Det högsta kontrollorganet i Litauen (State Control Department, SQ rapporterar direkt till parlamentet, och är den högsta externa kontrollinstansen, med ungefär samma 96 ställning som Europeiska gemenskapemas revisionsrätt. Dess verksamhet regleras i den lag om statens kontrollverksamhet som antogs 1995. SC spelar också en aktiv roll inom de internationella samarbetsorganisationcrna för nationella revisionsorgan. tillgångar och Kontrollorganet övervakar genom efterhandskontroller att statens budgetmedel förvaltas och används enligt gällande bestämmelser. Den högste kontrollansvarige har i uppgift1 att lägga fram en årlig rapport och ett yttrande över de offentliga räkenskaperna inför parlamentet, som också kan ge kontrollorganet särskilda utredningsuppdrag. Det finns för närvarande inget centralt organ för intcrnkontroll. Varje minister ansvarar ytterst för kontrollen inom sitt ministerium. Interna kontrollenheter finns visserligen inom 12 av de 18 ministerierna, men de uppfyller inte helt de internationellt godtagna normerna. Eftersom det för särskild bedrägeribekämpning, vilar detta ansvar på finansministeriet. central myndighet finns någon inte Den interna kontrollen inom finansministeriet och tullen utförs av statens skatte- respektive tullinspektioner. Tullverket svarar också för uppbörden av importtullar, och detta ansvar är också uppdelat mellan olika divisioner, som ansvarar för bokföring av importtullbelopp, uppbörd av utestående belopp samt utredningar och handläggning av överklagade ärenden. Så snart de externa och interna kontrollrutinerna uppfyller internationella normer bör både nationella medel och gemenskapens kunna kontrolleras och skyddas mot bedrägerier på samma sätt. Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna Systemet för intern kontroll verkar rymma vissa brister, bland annat vad gäller antalet kvalificerade revisorer. Däremot bedöms den externa kontrollen uppfylla internationellt godtagna normer. Det återstår ännu att skapa de nödvändiga redskapen för ett effektivt genomförande av EU:s åtgärder, särskilt vad gäller den interna kontrollen. Den nya tullkodex som kommer att träda i kraft den 1 januari 1998 tycks innehålla bestämmelser för tullskuld som är identiska med dem i förordning 2913/92. Ytterligare samarbete med kommissionen kommer dock att krävas vad gäller bokföringsrutinerna. Slutsats Detta område medför inga betydande hinder för anslutning, även om betydande förberedelser kommer att krävas för att upprätta de förvaltnings- och kontrollsystem som krävs. Budgetkonsekvenser I meddelandet "Agenda 2000" anges den övergripande ekonomiska ram inom vilken budgetkonsekvenserna av framtida utvidgningar i medellångt perspektiv bör rymmas, för 97 att de föreslagna riktlinjerna för gemenskapspolitiken skall kunna genomföras inom rimliga budgetramar. Det är för närvarande svårt, och förvisso för tidigt, att göra en exakt bedömning av budgetkonsekvenserna av varje enskilt kandidatlands anslutning. Budgetkonsekvenserna kommer i själva verket i stor utsträckning att bestämmas av följande faktorer: - Tidpunkten för varje lands anslutning. - Gemenskapspolitikens utveckling fram till den tidpunkten, i synnerhet besluten om den fortsatta reformen av den gemensamma jordbmkspolitiken och nya riktlinjer för stmkturåtgärdema. - Varje lands framsteg vad gäller tillväxt, konkurrenskraft och produktivitet samt förmåga att anta gemenskapens regelverk. - De övergångsåtgärder som kan bli ett resultat av förhandlingarna. Man kan idag endast ange storleksordningen för några budgetkategorier, och ge en allmänjippskattning som illustration. Utgifter Om man antar att reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken genomförs efter kommissionens föreslagna riktlinjer, skulle Litauens anslutning, under ett år då denna reform tillämpas fullt ut, och endast för interventionsåtgärder på marknaden, innebära en ökning av utgifterna i storleksordningen 1-2 % av motsvarande beräknade utgift för de nuvarande femton medlemsstaterna. Under antagande om en allt starkare tillväxt skulle anslagen strukturåtgärder kunna hamna på omkring max 4 % av landets BNI. ] till Litauen för Tillämpningen av övrig inre gemenskapspolitik i nyligen anslutna länder skulle innebära en ytterligare utgift som antagligen är större än deras relativa vikt i unionens BNI. För vissa av dessa politikområden står tilläggskostnaden för genomförandet nämligen också delvis i proportion till den berörda befolkningen, den geografiska spridningen eller antalet medlemsländer med vilka samordningsåtgärder och harmoniseringsåtgärder pågår. Som exempel motsvarar Litauens BNI för tillfället ungefär 0,1 % av unionens. I gengäld bör inte Litauens anslutning medföra några betydande tilläggsutgifter för unionens externa åtgärder. Slutligen måste man beakta att anslutningen av varje kandidatland kommer att betyda att landet inte längre har rätt till belopp från gemenskapens budget inom ramen för de program som föregår anslutningen, t. ex. Phare-programmet. Med hänsyn till ovanstående kan utgifterna i samband med Litauens anslutning inom de tre nämnda områdena beräknas uppgå till totalt 0,7-0,9 miljarder ecu per år omkring år 2005-2006 (i 1997 års priser). 98 Inkomster Vad gäller BNI-medlen och mervärdesskattemedlen sammanlagt - med hänsyn tagen i det sista fallet till utjämningsregi erna - bör de nyanslutna ländemas andel av gemenskapsbudgetens finansiering, vid ett antagande om en total tillämpning av systemet för egna medel, vara nära deras andel av unionens BNI. I Litauens fall skulle detta innebära omkring 0,1 %. Litauens andel i de traditionella egna medlen kommer att bero på stmkturen hos landets handelsflöden vid tidpunkten för anslutningen. För att säkerställa fastställande, kontroll och tillhandahållande av traditionella egna medel i enlighet med gemenskapslagstiftningen kommer en anpassning av Litauens nuvarande tullsystem att bli nödvändig. För övrigt kommer en korrekt beräkning av BNI- medlen att kräva betydande förbättringar vad gäller tillförlitlighet, homogenitet och fullständighet hos de nationella räkenskaperna. Dessa förbättringar av statistiken kommer också att vara oundgängliga för att fastställa grunden för de egna medlen från mervärdesskatt, vilket också kommer att kräva en fullständig anpassning av Litauens mervärdesskattesystem tilfgemenskapsdirektiven. 99 4. Den offentliga förvaltningens förmåga att tillämpa gemenskapens regelverk Vid Europeiska rådets möte i Madrid i december 1995 konstaterades att de central- och östeuropeiska kandidatländemas integrering i EU ställer särskilda krav på anpassning av dessa länders offentliga förvaltning. I detta kapitel analyseras det aktuella tillståndet för den offentliga förvaltningen i Litauen, inklusive relevanta delar av rättssystemet, och dess förmåga att nu och i framtiden leva upp till de krav som ställs i en modem demokratisk stat. Analysen är särskilt inriktad på behovet att förvalta gemenskapens regelverk. 4. 1 Den offentliga förvaltningens organisation I kapitel 1 ges en beskrivning av Litauens konstitution och de offentliga institutionerna, inklusive de regionala och lokala myndigheterna, och deras befogenheter och uppgifter. På central nivå finns 17 ministerier och ett premiärministerkansli. På utrikesministeriet finns en byrå för europeisk integration. En lag om den offentliga förvaltningen godkändes av parlamentet, seimas, 1995. I enlighet med den är de offentliga tjänstemännen indelade i två kategorier: kategori A för politiska tjänstemän tillsatta av den sittande regeringen, och kategori B för fast anställda offentliga tjänstemän. Den nya regeringen införde 1997 "experttjänster" på hög nivå inom varje ministerium och skapade på så sätt en parallell förvaltningsorganisation. För att göra systemet mer enhetligt håller regeringen för närvarande på att utarbeta en ändrad lag om den offentliga förvaltningen. Principen om den offentliga förvaltningens politiska oberoende är erkänd i Litauen, även om högre befattningar inte alltid går fria från partipolitiskt inflytande. 18 000 offentliga tjänstemän är anställda i den centrala statsförvaltningen. Löner och andra villkor ligger långt under den privata sektorns, och det leder till låg arbetsmoral och dålig motivation. Reformeringen av den centrala statsförvaltningen har getts politisk prioritet av den nuvarande regeringen, och omfattande ändringar har gjorts i fråga om uppdelningen av ministeriemas ansvarsområden. Den ändrade lagen om den offentliga förvaltningen kommer att bygga på slutsatserna i ett politiskt dokument som ministeriet för den offentliga förvaltningen utarbetade 1996: "Principerna för en reformering av den offentliga förvaltningen i Litauen". Där presenteras en reformstrategi med angivande av projekt, tidsplaner och resurser, men också organisatoriska modeller. I juni 1994 inrättade Litauens regering ett särskilt ministerium för reformeringen av den statliga och kommunala förvaltningen. Ministeriet lägger fram förslag för regeringen i form av statliga program och utarbetar lagförslag om förvaltningsreformer. Just nu är ministeriet i färd med att utforma utbildningskritericrna och det statliga systemet för utbildning och kompetensprövning av offentliga tjänstemän. har man För EU-frågorna europeiska en integrationsfrågor för vilken premiärministern är ansvarig, och parallellt har motsvarande enheter inrättats på varje fackministerium. 1993 inrättades Litauens centrum för offentlig förvaltning, där offentliga tjänstemän far utbildning, främst om handläggning av frågor samordningskommitté inrättat för 100 förknippade med en EU-anslutning. (Se även del avsnitt i inledningen som behandlar förbindelserna mellan Europeiska unionen och Litauen. ) 4. 2 Administrativ och rättslig kapacitet Litauen utgjorde en del av Sovjetunionen fram till 1991 och administrerades då enligt ett idén om att den planekonomiskt system. Det kommunistiska systemet förkastade offentliga makten utövas under förvaltningen var lagarna, och rättsväsendet och underkastade partiets politiska beslut. Pä grund av detta blev både förvaltningen och rättsväsendet självt i allmänhetens ögon redskap för politisk kontroll. Förvaltningsorganen är ändamålsenliga för en effektiv förvaltning. Det finns en stomme för en stabil offentlig förvaltning. Men trots de betydelsefulla framsteg som gjorts är det nödvändigt att vidareutveckla systemet. Litauens offentliga förvaltning hämmas av bristen på erfarenhet och resurser; på lägre nivåer dessutom av arvet från sovjettiden vilket tenderar att bromsa regeringens kraftfulla reformsatsningar. Trots det kan statens kontrollorgan (State Control Department, SC) och riksåklagarmyndigheten i fungera ordentligt. En stor styrka utvidgningssammanhang, är statsmaktens utfästelse att uppnå en standard som är förenlig med ett EU-medlemskap. i systemet, särskilt Den rättsliga grunden för den offentliga förvaltningen är tillfredsställande. Det kommer emellertid att ta viss tid innan en politiskt oberoende offentlig förvaltning är fullt utvecklad. Den offentliga förvaltningen är överbemannad. Den nuvarande regeringen har planer pä att banta ned den. Det skulle frigöra medel för att höja de offentliga tjänstemännens löner. Detta skulle i sin tur motverka en stor personalomsättning förorsakad av kompetensflykten till den privata sektorn. Som i alla offentliga förvaltningar håller en del av personalen hög standard. Det är svårt att bedöma den generella nivån, men det finns uppenbarligen betydande brister i många delar av förvaltningen. Man har inte lyckats trygga allmänhetens förtroende för den offentliga förvaltningen. Det mesta av allmänhetens kontakter sker med de lägre tjänstemännen på administrativa rutinjobb, och det anses allmänt inte skapa någon bra image för Litauens offentliga förvaltning. Att fa bukt med korruptionen i den offentliga förvaltningen är en fråga som prioriteras högt av den nuvarande regeringen. Det har förekommit entlediganden och åtal för tjänstefel i fall där tullen och allmänna åklagarmyndigheten varit indragna. Den nuvarande regeringens föresatser när det gäller reformeringen av den offentliga förvaltningen är positiva. I fråga om reformeringen av den kommunala förvaltningen har Litauen gjort stora framsteg. Reformens "tredje våg" befinner sig på konstmktionsstadiet och kommer att innebära att man går ett steg längre längs vägen mot decentralisering på kommunnivå. På lagstiftningsnivå råder emellertid fortfarande oklarhet om hur de lokala styrelseorganen skall sköta sina åligganden. På området kommunal förvaltning är den besvärligaste frågan den om vilken lagstiftning och politik som skall användas för uppdelningen mellan de olika förvaltningsnivåerna. På senaste tiden har det gjorts framsteg när det gäller att utarbeta och genomdriva lämplig lagstiftning för fortsatt decentralisering, varvid man särskilt beaktat frågorna om kommunemas innehav av 101 egendom och mark, liksom när det gäller att klarlägga dels pä vilka områden skatteuttag skall göras på lokal nivå och dels balansen mellan skatteintäkter och statliga bidrag. De förvaltningsmyndigheter som sedan 1996 inrättats för den europeiska integrationen har redan åstadkommit en del goda resultat. Nyckelområden för genomförandet av gemenskapens regelverk Enhetlig tillämpning av EG-rätten: En korrekt tillämpning av gemenskapens regelverk fömtsätter att medlemsstatemas rättsvårdande myndigheter har möjlighet att tillämpa fördragets bestämmelser om enhetlighet vid genomförandet av gemenskapens regelverk och att de kan säkerställa att den inre marknaden, och gemenskapspolitiken i allmänhet, fungerar på avsett vis. En välutbildad domarkår av hög standard och med tillräckliga resurser till sitt förfogande är nödvändig för att domstolarna skall kunna tillämpa EG- rätten, inklusive frågor om direkt effekt och mål som skall hänskjutas till Europeiska i enlighet med artikel 177 i EG- gemenskapemas domstol för förhandsavgörande fördraget. Rättsväsendet i Litauen uppvisar stora svagheter, i synnerhet i form av resursbrist och brist på sakkunskap. Mot bakgrund av delta tvivlar kommissionen starkt på att systemet kan säkerställa att gemenskapens regelverk tillämpas verkningsfullt i praktiken. Den inre marknaden: En förutsättning för att Litauen skall kunna säkerställa en korrekt tillämpning av gemenskapens regler om den inre marknaden, särskilt fri rörlighet för varor och tjänster, är att det finns högt utvecklade och välfungerande myndigheter med uppgift att utfärda föreskrifter, standardisera, certifiera och övervaka genomförandet, och att de är kapabla att handla i full överensstämmelse med EG:s regler. Dessa spörsmål analyseras i kapitel 3. 1 ("De fyra friheterna"). i Litauen. På standardiseringsområdet Den administrativa kapaciteten att hantera den fria rörligheten för varor är ännu inte föreslagna tillfredsställande lagstiftningen leda till bättre förenlighet med EG-systemet. Standardiseringsbyrån är emellertid fortfarande inte något oberoende organ, vilket strider mot EG:s principer. I fråga om de institutionella resurserna för bedömning av överensstämmelse finns ännu inget certifieringsorgan. Beträffande fri rörlighet för tjänster är situationen fortfarande något otillfredsställande eftersom det inte är säkert att de litauiska myndigheterna har de administrativa omfattande snabbt lagstiftningsprogram som de har tagit pä sig. Den litauiska centralbanken har 62 anställda, och den statliga försäkringsinspektionen har 5. torde den genomföra resurserna kunna det för att För att nå upp till EU:s krav inom detta område behöver man höja den generella kvalitetsnivån på personalen. i kapitel 3. 1 Konkurrens: Som nämnts att konkurrenslagstiftningen skall kunna genomdrivas, att övervakningsmyndigheter inrättas för att kontrollera efterlevnaden av bestämmelser mot konkurrensbegränsande samverkan och statligt stöd. Vidare krävs att rättssystemet, den offentliga förvaltningen och berörda ekonomiska lagstiftning och politik på konkurrensområdet. ("Konkurrens") krävs det, tillräcklig kunskap om aktörer har för Den centrala myndigheten i Litauen för konkurrensfrågor är den statliga byrån för torde vara konkurrensfrågor och konsumentskydd med 102 totalt 37 anställda, vilket tillräckligt. Nivån på sakkunskapen är inte hög. För att man effektivt skall kunna genomföra EG:s krav inom detta område krävs ytterligare investeringar i tekniska och personella resurser. Telekommunikation: För att man skall kunna detaljutforma och genomföra de talrika bestämmelser om liberalisering som ingår i gemenskapens regelverk pä det här området är det nödvändigt att det organ som ansvarar för reglerna och politiken på detta område är helt fristående från operatörerna. Kommissionen har begränsad information om den administrativa kapaciteten på det här området i Litauen, men det är tveksamt om den verkligen räcker till. Indirekt beskattning: En effektiv tillämpning av gemenskapens regelverk för indirekt beskattning förutsätter att det finns en förvaltning som kan genomföra EG:s lagstiftning om harmonisering av mervärdesskatt och punktskatter under förhållanden där skattekontrollerna vid EU:s inre gränser har avskaffats. Punktskaltcsystcmct bygger pä skatteupplag, och skatten förfaller till betalning när varorna konsumeras. Skattesatsen är den som gäller i den medlemsstat där sådan konsumtion sker. Allt detta ställer stora krav på den myndighet som handhar dessa frågor; den måste vara högt utvecklad, kompetent och resursstark samt ha en hög grad av integritet. Den behöriga myndigheten på detta område i Litauen är finansministeriet med sina 56 regionkontor och sammanlagt 31 000 anställda (varav 3 000 inom indirekt beskattning). På gmnd av hög personalomsättning, som delvis beror på att erfaren personal rekryteras av den privata sektorn, är det svårt att bedöma kompetensen hos de anställda. För att gemenskapens regelverk skall kunna tillämpas effektivt på det här området kommer det att bli nödvändigt att befästa och öka personalens kompetens över lag, och i detta ingår utbildningsåtgärder och högre löner. förvaltningen på jordbruksområdet Jordbruk: De krav som ställs pä främst veterinärmedicinsk och fytosanitär kontroll för att skydda folkhälsan och trygga den fria rörligheten för jordbruksprodukter. Vidare måste förmågan finnas att förvalta den gemensamma jordbrukspolitikens instrument och bestämmelser. I detta ingår finansiell kontroll och officiell statistik av hög standard. Dessa spörsmål behandlas i kapitel 3. 4 ("Jordbruk") och, vad beträffar allmänna normer på statistikområdet, i kapitel 3. 3 ("Statistik"). rör När det gäller den administrativa kapaciteten inom veterinärmedicinsk och fytosanitär kontroll i Litauen är resurserna för testning och diagnostik fortfarande otillräckliga. Den veterinära och skulle vinna på en utbyggnad. För tillämpningen av allmänna krav i den gemensamma jordbmkspolitiken nuvarande omfattande det kommer förvaltningsorganisationen. inspektionsverksamheten livsmedelstekniska anpassning krävas den att en av För att kunna uppfylla EG:s krav inom detta område krävs avsevärda förbättringar. Transporter: Att tillämpa reglerna om EG:s inre marknad och om konkurrens, utveckla infrastmkturen på av gemenskapens andra delar transportområdet är en utmaning för förvaltningen i nya medlemsstater. och genomföra regelverk 103 Den ansvariga myndigheten i Litauen är transportministeriet med 86 anställda. Det råder brist på kvalificerad personal. Detta ger anledning till särskilda farhågor när det gäller möjligheten att genomföra säkerhetskontroller. Sysselsättning och sociala frågor: Ett viktigt administrativt krav enligt gemenskapens regelverk på detta område är tillräcklig inspektionskapacitet, särskilt när det gäller hälsa och säkerhet i arbetet. Litauens statliga yrkesinspektion med sina 50 inspektörer behöver utöka såväl personalstyrkan som sakkunskapen rejält. Regionalpolitik och sammanhållning: De främsta krav som ställs på förvaltningen inom detta område är att det finns ändamålsenliga och effektiva administrativa organ på regional nivå. I synnerhet krävs hög kompetensnivå och integritet för att hantera gemenskapens fondmedel. I Litauen finns ingen nationellt inrättad regionalpolitik. Läget i fråga om den finansiella kontrollen är ännu inte tillfredsställande (se avsnittet "Finansiell kontroll" nedan). En effektiv förvaltning av gemenskapens regelverk på detta område kommer att kräva inrättandet av system för förvaltnings- och budgetkontroll. Miljö: EG:s miljöpolitik innebär att miljöskyddet skall integreras med EG:s politiska åtgärder inom enskilda sektorer. Det gör att de krav som ställs på förvaltningen kan bli mycket omfattande och beröra många organ som annars inte förknippas med miljöfrågor. Huvudansvaret ligger emellertid hos miljöministerierna och olika organ som sorterar under dem. Litauens miljöministerium har 130 anställda. Övervakningsfrågor sköts av det gemensamma forskningscentret, och tillsynen handhas av ministerierna och 44 distriktsmyndigheter. Detta system lider fortfarande av brister, och tillsynsorganisationen behöver byggas ut. För att man effektivt skall kunna tillämpa gemenskapens regelverk på detta område kommer det att krävas mer personal, särskilt som det sker en successiv tillnärmning av lagstiftningen. Konsumentskydd: På detta område kräver en effektiv förvaltning av gemenskapens regelverk att det övergripande ansvaret läggs på ett särskilt statligt organ som kan utarbeta och genomföra konsumentpolitiken och konsumentskyddslagstiftningen och upprätthålla efterlevnaden av den. I Litauen ligger huvudansvaret hos den statliga byrån för konkurrensfrågor och konsumentskydd (där 7 anställda arbetar med konsumentskydd), från början en ren konkurrensmyndighet som har utvidgat sitt ansvarsområde till att omfatta även konsumentfrågor. De icke-statliga konsumentorganisationerna är fortfarande alldeles för svaga. Det råder förvirring om vad konsumentpolitiken egentligen omfattar och har för mål. Det förklarar delvis svårigheterna med att tillämpa konsumcntskyddslagstiftningen på ett verkningsfullt sätt, men bland andra faktorer som behöver åtgärdas finns också bristen på sakkunnig personal, organisatoriska brister samt domstolamas bristande lyhördhet i konsumentfrågor. Rättsliga och inrikes frågor: Justifie- och inrikesministerierna har ansvaret för rättsliga och inrikes frågor. Myndigheterna måste ha förmåga att effektivt sköta asyl- och invandringsfrågor, gränsövervakning, polissamarbete och rättsligt samarbete. Det finns 104 ett övergripande behov av välutbildad personal i tillräckligt antal och med en hög grad av integritet. Justitie- och inrikesministerierna i Litauen har tillräckliga personalresurser. Kapaciteten att behandla asyl- och invandringsfrågor är ännu inte tryggad, eftersom handläggningen av asylansökningar började i maj 1997, och anläggningar för flyktingmottagning håller på att byggas upp. Gränsövervakningen är ineffektiv med sin knappa personal och utmstning. Polisväsendet håller på att reformeras för att bättre kunna bekämpa den organiserade brottsligheten. Domstolsväsendet håller på att reformeras, men det praktiska samarbetet med EU är ännu blygsamt. En effektiv tillämpning av gemenskapens regelverk på detta område kommer att kräva mer personella och tekniska resurser, liksom åtgärder för att bekämpa korruptionen. Tull: För att tillämpa gemenskapens regelverk på detta område krävs en tillräcklig nivå på infrastmktur och utrustning, bl. a. i fråga om datorisering och utredningsresurser. Vidare måste en effektiv tullmyndighet skapas med ett tillräckligt antal kvalificerade och motiverade tjänstemän med en hög grad av integritet. Tullmyndigheten i Litauen har 3 295 anställda. På gmnd av den höga personalomsätt ningen är det svårt att bedöma personalens effektivitet och därmed också om antalet anställda är tillräckligt. För att gemenskapens regelverk skall kunna tillämpas på detta område krävs att erfaren och kvalificerad personal stannar kvar och att tullmyndigheten datoriseras. I synnerhet måste man visa att man har tagit itu med korruptionen ordentligt. Finansiell kontroll: För att skydda gemenskapens finansiella intressen krävs att enheter för bedrägeribekämpning inrättas, att specialistkompetens utvecklas genom utbildning (utredare, åklagare och domare) och att särskilda samarbetsformer förstärks. För att genomföra gemenskapens politik, i synnerhet för jordbruket och strukturfonderna, krävs effektiva förvaltnings- och kontrollsystem för offentliga utgifter och bestämmelser om bedrägeribekämpning. På det administrativa planet är det viktigt att klart skilja mellan extern och intern kontroll. Polisen och rättsväsendet måste ha förmåga att handskas med komplicerad gränsöverskridande ekonomisk brottslighet (inklusive bedrägerier, korruption och tvättning av pengar) som kan beröra gemenskapens finansiella intressen. Det viktigaste externa kontrollorganet i Litauen är det statliga kontrollorganet (State Control Department) med 295 anställda. En effektiv tillämpning av gemenskapens regelverk på detta område kräver avsevärda förberedelser för att fastställa vilka förvaltnings- och kontrollsystem som behövs. 105 4. 3 Allmän bedömning För att Litauens offentliga förvaltning på medellång sikt skall få tillräcklig kapacitet att tillämpa gemenskapens regelverk kommer det att krävas en omfattande och intensifierad reformsatsning. Vad beträffar rättsväsendets förmåga att tillämpa gemenskapsrätten är det svårt att i det här skedet göra en slutgiltig bedömning. 106 C. SAMMANFATTNING OCH SLUTSATS Litauen lämnade in sin ansökan om anslutning till Europeiska unionen den 8 december 1995. Ansökan är en del av det historiska skeende som markerar slutet på Europas delning och utgör ett tecken på demokratins förankring i landet. I enlighet med artikel O i Fördraget har kommissionen på rådets begäran utarbetat ett yttrande över Litauens ansökan om anslutning. Litauens förberedelser för anslutning gmndar sig bland annat på frihandelsavtalet som trädde i kraft den 1 januari 1995. Europeiska unionen och Litauen undertecknade Europaavtalet den 12 juni 1995. Så snart ratifikationsförfarandet är avslutat och avtalet trätt i kraft, kommer det att ersätta frihandelsavtalet. Genomförandet av åtgärderna i vitboken om den inre marknaden från maj 1995, ett annat viktigt led i strategin inför för harmonisering av anslutningen, sker lagstiftningen som regeringen fattade beslut om i september 1996. Regeringen har skapat strukturer för samordning på nationell nivå med uppgift att sätta den europeiska integrationspolitiken' i verket. i enlighet med ett nationellt program Ansökan om anslutning har utvärderats med ledning av de kriterier som fastställdes vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn i juni 1993. Enligt slutsatserna från detta möte i Öst- och Centraleuropa som så önskar bli medlemmar i kan de kandidatländer Europeiska unionen om de uppfyller följande krav: - Kandidatlandet har uppnått en institutionell stabilitet som garanterar demokrati, rättssäkerhet, mänskliga rättigheter och respekt för och skydd av minoriteter. - Det finns en fungerande marknadsekonomi samt förmåga att hantera konkurrens och marknadskrafter inom unionen. - Landet kan påta sig de skyldigheter som följer med ett medlemskap och ansluta sig till målen för den politiska, ekonomiska och monetära unionen. Bedömningen avseende dessa tre grupper av kriterier - politiska kriterier, ekonomiska kriterier och kriterier rörande förmågan att tillägna sig gemenskapens regelverk - beror även av bedömningen av förvaltningens och rättsväsendets förmåga att genomföra demokratiska och marknadsekonomiska principer liksom deras förmåga att i praktiken tillämpa och upprätthålla respekten för gemenskapens regelverk. Den metod som följts består i en mot framtiden syftande analys på medellång sikt av läget i varje kandidatland med beaktande av framsteg som gjorts och de reformer som redan inletts. Beträffande de politiska villkoren har kommissionen i sin bedömning inte stannat vid en formell redogörelse för institutionerna, utan gjort en bedömning av hur demokratin verkligen fungerar. 1) Politiska kriterier Litauens politiska institutioner fungerar normalt och på ett stabilt sätt. De respekterar gränserna för sina befogenheter och samarbetar med varandra. Valen 1992 och 1996 var fria och rättvisa och medgav båda gångerna maktskifte i ordnade former. Oppositionen 107 deltar på normalt vis i institutionemas arbete. Arbetet med att förbättra det sätt på vilket rättsväsendet fungerar och alt intensifiera kampen mot korruption måste fortsätta i oförminskad takt. Det finns inga större problem vad beträffar respekten lör de grundläggande rättigheterna. Litauen uppvisa sålunda de kännetecken som utmärker en demokrati med stabila institutioner som garanterar de rättsstatliga principerna, de mänskliga rättigheterna och respekten för och skyddet av minoriteter. 2) Ekonomiska kriterier Under de tre första åren efter självständigheten skedde en mycket kraftig nedgång av produktionen. Nedgången avstannade som ett resultat av införandet av en ny valuta och inrättandet av en sedelfond 1993-1994. Sedan dess har tillväxten varit positiv varje år (3,6% 1996) trots bankkrisen 1995. Trots de minskade skatteinkomsterna har Litauen behållit en relativt stram skattepolitik. Utlandsskulden ligger pä en blygsam nivå och underskottet i handelsbalansen är under kontroll. Inflationen har gått ner efter de mycket höga nivåerna 1992-1993 för att nå 24,6 % 1996. BNI per capita är omkring 24 % av genomsnittet i Europeiska unionen omräknat till en befolkning på 3,7 miljoner. Jordbmkssektom sysselsätter 24 % av den arbetsföra befolkningen och svarar för 9 % av förädlingsvärdet. Europeiska unionen är Litauens största handelspartner och svarar för 37 % av landets utrikeshandel. Litauens läge vad avser de ekonomiska kriterier som ställdes upp av Europeiska rådet i Köpenhamn är följande: Litauen har gjort betydande framsteg när det gäller att upprätta en marknadsekonomi. Handeln och priserna har liberaliserats och viktiga framsteg har uppnåtts i fråga om makroekonomisk stabilitet. Ansträngningarna måste emellertid fullföljas, särskilt i fråga om prisanpassning, storskalig privatisering och konkursförfaranden. Det huvudelement som fortfarande saknas är genomdrivandet av finansiell disciplin på företagen. skulle på medellång sikt Litauen få allvarliga problem att handskas med konkurrenstrycket och marknadskrafterna i unionen. Den senaste tidens förbättring av politiken till förmån för marknadsmekanismer kommer, om den fullföljs, att påskynda upprättandet konkurrenskraften. Men stmkturomvandlingen av företagen kommer vara nödvändig även i fortsättningen. Jordbmket måste moderniseras och banksektorn är fortfarande svag. en marknadsekonomi öka och av 3) Förmåga att fullgöra de skyldigheter som följer med anslutningen Övertagande av gemenskapens regelverk har bedömts med ledning av flera faktorer: - Europaavtalet som innehåller bestämmelser om i synnerhet etableringsrätt, nationell behandling, fri handel, intellektuell äganderätt och offentlig upphandling. - Genomförandet av de i vitboken uppräknade åtgärder som är väsentliga för upprättandet av den inre marknaden. - Stegvis införlivande av övriga delar av gemenskapens regelverk. 108 Redan före Europaavtalets ikraftträdande har Litauen gjort betydande ansträngningar lör att anpassa sig till vissa av de bestämmelser som anges i avtalet. Litauen fullgör sina skyldigheter enligt frihandelsavtalet och respekterar den tidsplan som fastställts i detta avtal. Inga allvarliga bilaterala problem har förekommit. Litauen har också gjort ansträngningar för att anpassa sig till de viktigaste reglerna för den inre marknaden. Landet har gjort framsteg inom områdena handelsrätt, dataskydd och redovisning. Ytterligare ansträngningar måste dock göras när det gäller intellektuell äganderätt, offentlig upphandling, tjänster, skattesystemet, konkurrens och inom andra sektorer. liberalisering av kapitalmarknaderna, finansiella På det hela taget utgör Litauens svaga offentliga förvaltning ett problem som kan äventyra inte bara takten i tillnärmningen av lagstiftningen, utan också kvaliteten pä genomförandet och tillämpningen. Vad gäller de andra delarna av gemenskapens regelverk bör det inte innebära några särskilda svårigheter för Litauen, om insatserna för ett införlivande med lagstiftningen fortsätter, att på medellång sikt kunna tillämpa gemenskapens regelverk inom följande områden: utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor, teknisk utveckling, den audiovisuella sektorn, små och medelstora företag, utrikeshandel och utvecklingssamarbete. forskning och Däremot kommer betydande insatser att krävas inom sektorerna telekommunikation, statistik, fiske och tull. fullföljer Om Litauen satsningarna på strukturomvandling och privatisering av huvuddelen av sin industri bör landet kunna att klara integrationen med den inre marknaden på medellång sikt. inbegripet stora Beträffande miljön behövs mycket omfattande ansträngningar, investeringar och en förstärkning av förvaltningens förmåga att effektivt tillämpa lagstiftningen. Ett fullständigt övertagande av gemenskapens regelverk kan förutses först på lång, eller rent av mycket lång, sikt och kommer att nödvändiggöra ökade offentliga utgifter. Litauen bör inte ha några större problem med att tillämpa gemenskapens regelverk inom transportsektorn, förutsatt att frågorna om sjöfartssäkerhet och uppfyllandet av miljönormer ges nödvändig uppmärksamhet. Det krävs investeringar i en utbyggnad av de transeuropeiska näten för att den inre marknaden skall fungera väl. Litauen bör på medellång sikt kunna införliva gemenskapens gällande regelverk på området sysselsättning och sociala frågor med sin lagstiftning, förutsatt att det görs betydande ansträngningar att anpassa landets lagstiftning till de skyldigheter som Europeiska unionen fastställt på områden som hälsa och säkerhet i arbetet och arbetsrätten. När det gäller regionalpolitik och sammanhållning måste Litauen genomföra nödvändiga administrativa reformer och införa ett fungerande system för finansiell kontroll så att landet kan utnyttja unionens regionala fonder och stmkturfonder, för att på ett effektivt sätt bidra till sin utveckling. Jordbruket måste omstmktureras, och endast ett begränsat antal mekanismer som medger tillämpning av gemenskapens jordbmkspolitik är idag på plats. Betydande och 109 fortlöpande ansträngningar kommer att bli nödvändiga för att Litauen skall kunna förbereda sig för en anslutning på medellång sikt. Inom energisektorn är Litauen starkt beroende av kärnkraft. Landet har förbundit sig att avveckla kärnkraftverket i Ignalina och måste följa den överenskomna tidsplanen för genomförandet av denna operation. Under tiden måste man företa de nödvändiga modifieringarna på kort sikt internationella säkerhetsnormerna. Vad gäller energisektorn bör det inte uppkomma några andra större problem för Litauen i samband med en anslutning, även om det fortfarande krävs insatser i fråga om monopol, tillträde till näten och prissättning. för att uppfylla de vedertagna På grundval av bedömningen av samtliga berörda områden är det svårt att i dag bedöma hur snart Litauen kommer att kunna införa och genomföra den serie åtgärder som behövs för att avskaffa kontrollerna vid de inre gränserna och att flytta dessa kontroller till unionens yttre gräns. Litauens deltagande i den tredje etappen av Ekonomiska och monetära unionen, vilket innebär en samordning av den ekonomiska politiken och en fullständig liberalisering av kapitalrörelserna, kan innebära vissa problem pä medellång sikt. Det är ännu för tidigt att bedöma om landet vid tidpunkten för en anslutning kommer att kunna ingå i euroområdet: huruvida landet kommer att uppfylla konvergenskriterierna beror pä resultatet av den pågående strukturomvandlingen, och detta utgör på intet sätt något villkor för en anslutning. I fråga om rättsliga och inrikes frågor har Litauen gjort vissa framsteg, till exempel i fråga om asylfrågor. Men det kommer att krävas betydande och fortlöpande insatser om landet önskar kunna tillämpa gemenskapens regelverk på medellång sikt. Litauen torde utan svårighet kunna anpassa sig till de skyldigheter som följer av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Litauen har ingen större gränstvist med någon av medlemsstaterna eller kandidatländerna. Landet har fäst stor vikt vid att förbättra sina förbindelser med Polen. 4Ï Förvaltningens och rättsväsendets förmåga Litauen bör göra betydande och intensifierade reforminsatscr för att pä medellång sikt kunna förfoga över det förvaltningssystem som är nödvändigt för att införa och tillämpa gemenskapens regelverk på ett verkningsfullt sätt. Rättsväsendets förmåga att garantera en enhetlig tillämpning av gemenskapsrätten är av stor betydelse, särskilt för genomförandet av den inre marknaden. Det är på det här stadiet svårt att göra en bedömning av detta område. Sammanfattning Efter genomförd bedömning har kommissionen kommit till följande slutsatser: - Litauen uppvisar de kännetecken som utmärker en demokrati med stabila institutioner som garanterar de rättsstatliga principerna, de mänskliga rättigheterna samt respekten för och skyddet av minoriteter. 110 - Litauen har gjort betydande framsteg när det gäller att skapa en marknadsekonomi, landet ha allvarliga problem att handskas med men pä medellång sikt skulle konkurrenstrycket och marknadskrafterna i unionen. framsteg när del gäller införlivande och genomförande av Litauen har gjort gemenskapens regelverk och detta särskilt vad gäller den inre marknaden. Om landet gör betydande satsningar torde Litauen vara i stånd att på medellång sikt fullt ut bli en del av den inre marknaden. Det är nödvändigt att göra särskilda satsningar, i synnerhet i form av investeringar, för att fullt ut genomföra gemenskapen regelverk inom sektorer som miljö, energi och jordbruk. Förstärkta administrativa stmkturer är helt nödvändiga om Litauen skall kunna skaffa sig de instrument som gör det möjligt att på ett effektivt sätt genomföra och säkerställa efterlevnaden av gemenskapens regelverk. I ljuset av dessa överväganden anser kommissionen alt anslutningsförhandlingar med Litauen bör inledas så snart landet gjort tillräckliga framsteg för att tillfredsställa medlemskapskraven så som de definierats av Europeiska rådet i Köpenhamn. Den förstärkta strategin inför anslutningen kommer att hjälpa Litauen att snabbare förbereda sig inför de krav som är förknippade med medlemskapet genom att landet vinnlägger sig om att åtgärda de svaga punkter som fastställs i yttrandet. Kommissionen kommer senast vid utgången av 1998 att lägga fram en rapport om de framsteg som Litauen gjort. 111 Bilagor PARLAMENTETS SAMMANSÄTTNING Resultat från det senaste parlamentsvalet (1996; Politiskt parti Fosterlandspartiet Kristdemokratiska partiet Centerunionen Demokratiska arbetarpartiet Socialdemokratiska partiet Demokratiska partiet Kristdemokratiska unionen Kvinnopartiet Liberala unionen Unionen av politiska fångar och deporterade Polska valaktionen Nationalistiska unionen Litauens ungdom Bondepartiet Partipolitiskt oberoende SUMMA Förkortning Antal mandat 70 16 13 12 12 2 4 137* * Fyra mandat kunde inte delas ut på grund av otillräckligt valdeltagande i de berörda valdistrikten. 112. 10-06-97 LT This table is based on information provided by the Lithuanian authorities and confirmed by them as correct as at the end of June 1997. It does not indicate the Commission's agreement with their analysis. The table includes directives and regulations cited in the White Paper which total 899. These have been listed in accordance with the categorization used in the White Paper and in relation to the policy areas covered. The table shows the number of measures for which the Lithuanian authorities have notified the existence of adopted legislation having some degree of compatibility with the corresponding White Paper measures. White Paper chapters Dircc tives Rcguli itions Total l. F r ee M o v e m e nt of C a p i t al Lithuania 2. FM and Safety of Industrial Products 3. CompetitlOn 4. Social policy a nd a c t i on 5. AgnCUlture 6. Transport 7. Audi0Visual 8. E n v i r o n m e nt ^ T e l e c o m m u n i c a t i on lO. Direct T a x a t i on 11. F r ee m o v e m e nt of g o o ds H. P u b l ic P r o c u r e m e nt 1 3. F i n a n c i al services 14. Protection of personal data 1 5. C o m p a ny L aw 16. AcCOUntancy 17. Civil l aw Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures 1 8. M u t u al r e c. of prof. Q u a l. Lithuania 19. 1ntellectual p r o p e r ty 2 0. E n e r gy 2 1. C u s t o ms l aw 22. 1ndirect T a x a t i on 2 3. C o n s u m er P r o t e c t i on T o t al Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures Lithuania Number of White Paper measures Stage 1 1 3 25 56 1 3 10 12 47 93 16 19 1 1 17 31 7 9 0 2 0 0 5 5 11 13 0 0 2 2 0 3 0 1 1 2 4 5 6 10 0 2 10 15 0 8 164 295 Stage 1 I/I 11 1 1 59 104 0 0 2 15 15 46 11 15 0 0 0 7 3 7 0 2 0 0 1 i 6 8 0 2 3 3 0 2 0 1 8 16 2 3 1 2 1 1 6 54 0 3 119 293 Stage 1 0 0 3 4 1 1 0 0 7 62 6 8 0 0 3 7 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 3 3 1 14 0 0 0 0 24 99 Stage I I/I II 0 0 0 i 0 0 2 2 0 2 4 13 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 1 i 0 0 0 0 0 0 0 3 0 0 2 184 0 6 0 0 9 212 2 4 87 165 2 4 14 29 69 203 37 55 1 1 20 45 10 16 0 4 0 0 6 6 17 21 0 2 6 6 0 5 0 2 9 18 6 n 10 15 4 201 16 75 0 11 316 899 Source : TAIKX Statistiska uppgifter Om inget annat uttryckligt anges, har de uppgifter som finns i denna bilaga insamlats av litauiska regeringens statistikbyrå (Statistikos Departamentas) med vilket Eurostat och medlemsstaternas statistikorgan har samarbetat sedan flera år tillbaka inom ramen för Phare-programmet. Inom ramen för detta samarbete har man regelbundet insamlat och spridit data för att göra det möjligt att tillämpa EU:s regler och praxis för statistik. Uppgifterna nedan har i så stor utsträckning som möjligt sammanställts enligt EU:s definitioner och standarder, vilka i några fall skiljer sig från nationell praxis. Detta kan ibland ge upphov till skillnader mellan de uppgifter som anges här och de som anges på andra ställen i yttrandet, vilka i allmänhet grundas på de individuella kandidatländernas uppdaterade svar på den enkät de fick i april 1996. Att EU:s regler för statistik tillämpats fullt ut på detta material kan dock inte garanteras, i synnerhet inte för de uppgifter som inte levererats via Eurostat utan direkt av de berörda länderna. I görligaste mån har metodologiska anmärkningar som beskriver statistikens innehåll och exakthet lämnats för de uppgifter som återfinns i denna bilaga. Uppgifterna bygger på information som fanns tillgänglig i maj 1997. 114 BASDATA Totalyta Folkmängd (i slutet av perioden) - Totalt - Kvinnor - Män Folktäthet Stadsbefolkning Dödlighet Födelsetal Inkomst och BNP per capita -Genomsnittlig lön per anställd -BNP per capita 1990 1993 1994 1995 1996 1000 hektar 6530. 1 6530. 1 6530. 1 6530. 1 i 1000-tal 3724. 0 1962. 8 1761. 2 3717. 7 3711. 9 1961. 1 1756. 6 1959. 3 1752. 6 3707. 2 1952. 2 1749. 0 per 1 km2 56. 8 68. 1 i % av den totala befolkningen per lOOOavlielolkningcn 12. 3 12. 5 12. 5 1 1. 5 ecu 56. 9 56. 8 68. 0 67. 8 1 1. 6 10. 6 12. 2 I II 70 932 9. 3 29. 0 6. 7 55. 0 Produktionens struktur: Bruttofbrädlingsvärde per bransch j % av totalt bruttoforadlingsvärde -Jordbruk -Industri -Byggnads- och anläggningsverksamhet -Tjänster 27. 7 32. 8 10. 5 29. 0 share of branch GVA in 1990 share of branch GVA in 1995 IO. O ,27. 7 ,29. 0 10. 5 -agriculture -industry -construction services Others ,55. 0 29. 0 g p n -agriculture -industry -construction rj -services _ OlIlLTN share of branch GVA in 1990 = Bruttofbrädlingsvärde per bransch 1990 - agriculture = Jordbruk - industry = Industri - construction = Byggnads- och anläggningsverksamhet - services = Tjänster - others = Övriga share of branch GVA in 1995 = Bruttofbrädlingsvärde per bransch 1995 - agriculture = Jordbruk - industry = Industri - construction = Byggnads- och anläggningsverksamhet - services = Tjänster - others = Övriga Totalyta: Uppgifterna offentliggörs vid årets slut. 115 NATIONALRÄKENSKAPER Bruttonationalprodukt (löpande priser) 12897. 2 42282. 1 3386. 7 11107. 9 16980. 7 23829. 0 i miljarder ecu Bruttonationalprodukt (löpande priser) 1. 2 2. 0 2. 9 3. 5 1990 1991 1992 1993 1994 1995 i miljoner i nationell valuta Bruttonationalprodukt Bruttonationalprodukt Konsumtionsutgifter -Hushållens och hushållens ideella organisationer -Offentliga sektorn Fasta bruttoinvesteringar Export av varor och tjänster Import av varor och tjänster Konsumtionsutgifter -Hushållens och hushållens ideella organisationer -Offentliga sektorn Fasta bruttoinvesteringar Export av varor och tjänster Import av varor och tjänster i kopkrallMslamlard per capita procentuell loi ändring gentemot föregående Ar 3411. 7 3592. 3 4128. 0 -3. 3 -13. 1 -34. 0 -30. 4 1. 0 3. 0 74. 9 54. 9 11. 0 28. 8 54. 2 63. 0 66. 5 55. 5 ILO 22. 0 29. 1 20. 6 i % av HNP 82. 1 69. 4 12. 7 29. 2 31. 8 22. 8 85. 5 69. 1 16. 4 24. 2 86. 1 94. 3 90. 6 72. 4 18. 2 20. 6 55. 1 61. 1 89. 2 69. 5 19. 8 21. 4 53. 6 65. 4 BNP (% förändring gentemot föregående år) 116 EKONOMISKA IIUVUDINDIKATORER Inflationstakt 9. 1 216. 4 1020. 8 410. 2 72. 2 39. 6 24. 6 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 procentuell lorandring gentemot föregående är Volymindex fiir industriproduktionen Volymindex för jordbrukets bruttoproduktion Arbetslöshet (ILO-metoden) - Totalt - Under 25 är - 25 år eller äldre Bruttoutlandsskuld Betalningsbalans Export av varor -Import av varor -Handelsbalans - Tjänster, netto -Löner, netto -Bytesbalans. -Kapitalbalans -Reserver föregående år - 100 92 i % av arlttlNkrallcii 3. 5 3. 5 3. 5 i miljarder t JSI) 73. 4 82 4. 5 4. 3 4. 5 105. 3 110 103. 7 115. 0 7. 3 5. 9 7. 7 6. 2 5. 1 6. 4 0. 038 0. 321 0. 578 i miljoner USD 2026 -2181 -155 -55 8 -86 401 -308 2029 -2234 -205 -55 9 -94 321 -180 2706 -3404 -698 -13 -13 -614 558 -231 Inflationstakt: Procentuell förändring av det ärliga genomsnittet under det föregående aret - hclhctsindcx (uppgifterna är baserade på nationella konsumentprisindex, som inte är helt jämförbara) Voiymindex för jordbrukets bruttoproduktion: Index baserade på utvärderingen av individuella produkter ur jordbrukets bruttoproduktion. Fasta priser avser 1989. Arbetslöshet (enligt ILO:s metod): - Öppen arbetslöshet enligt arbetsförmedlingen i procentuell andel av den aktiva befolkningen. Denna siffra har erhållits från AKU (Eurostats arbetskraftsundersökning) med beaktande av följande ILO-definitioner och rekommendationer: Arbetskraften - arbetslösa personer och sysselsatta i enlighet med ILO:s definitioner nedan. Sysselsatta alla personer äldre än 15 år, som under referensperioden förvärvsarbetat minst en timme som anställda, egna företagare, medlemmar i kooperativ eller medhjälpande familjemedlemmar. Medlemmar i de väpnade styrkorna och kvinnor som har föräldraledighet omfattas. Arbetslösa alla personer äldre än 15 år, som för tillfallet uppfyller lLO-dcfinitionens alla tre villkor för att klassificeras som arbetslösa: (i) saknar arbete, (ii) aktivt söker arbete och (iii) kan påbörja ett arbete inom tvä veckor. Bruttoutlandsskuld: Skulden tas frän OHCI):s statistik över utlandsskulder. Betalningsbalans: Uppgifterna har hämtats frän IMI;:s databas. Deras jämförbarhet med motsvarande ]«U-statistik kan inte garanteras, men betalningsbalansen sammanställs i princip i överensstämmelse med IM I'-standarder. Handelsbalansen i överensstämmelse med principerna för betalningsbalansen. Made export och import anges i fob-värden. Nettolöner omfattar direkta inkomster, finansiella och andra investeringsinkomster samt löner och kollektiva avgifter. Bytesbalans enligt definitionen Keserver: betyder förändringar i i IMI:s 5:e handbok, kapilallransfereringar omfattas ej. rescrvtillgångar under året; ( i ) innebär en ökning, (-) innebär en minskning i rescrvtillgängarnas värde. 117 UTRIKESHANDEL Import och export (löpande priser) - Import - Export - Handelsbalans Volymindex för utrikeshandel - Import - Export ,f* 1993 1994 1995 1996 i miljoner USD 2255. 5 2004. 4 -251. 2 2351. 7 2030. 4 -321. 3 3648. 5 2705 4404. 5 3279. 8 -943. 5 -1124. 8 föregående år 100 Fördelning av importen enligt SITC (löpande priser) i % av den totala exporten - (0+1 ) livsmedel och levande djur, dryckesvaror och tobak - 2 råvaror, icke ätbara - 3 mineraliska bränslen och smörjoljor - 4 animaliska och vegetabiliska oljor etc. - 5 kemikalier och närstående produkter - 6 bearbetade varor grupperade i huvudsak efter material - 7 maskiner och transportmedel - 8 diverse färdiga varor Fördelning av importen enligt SITC (löpande priser) i % av den totala importen - (0+1 ) livsmedel och levande djur, dryckesvaror och tobak - 2 råvaror, icke ätbara - 3 mincraliska bränslen och smörjoljor - 4 animaliska och vegetabiliska oljor etc. - 5 kemikalier och närstående produkter - 6 bearbetade varor grupperade i huvudsak efter material - 7 maskiner och transportmedel - 8 diverse färdiga varor Prisindex för utrikeshandel - Import - Export föregående år - I (K) Import och export (löpande priser): Uppgifterna om handeln omfattar återexport, handel med tjänster och handelsutbyte med tullfria zoner samt handel med licenser, know-how och patent. Uppgifterna är baserade på generalhandelssystemet och uppdateras kontinuerligt. i enlighet med Kombinerade nomenklaturen. Importer beräknas på basis av Clh-värden. Exporter beräknas pä basis av fob-värden. Klassifikation av handeln. Litauen använder en råvaruklassificering 118 UTRIKESHANDEL Fördelning av importen efter huvudländer (löpande priser) i % av den totala iiii|K>nen 199. 3 1994 1995 1996 l:a handelspartnern 2:a handelspartnern 3:e handelspartnern 4:e handelspartnern 5:e handelspartnern övriga Fördelning av exporten efter huvudländer (löpande priser) l:a handelspartnern 2:a handelspartnern 3:e handelspartnern 4:e handelspartnern 5:e handelspartnern övriga U ll 1) UA BY DK Kl) HA BY LV PL 53. 7 KU 39. 3 Kl) 31. 2 Kl) 26 9. 7 1) 13. 8 1) 14. 3 1) 15. 7 6. 2 UA 5 PL 4. 2 PL 3. 3 PL 4 UA 3. 7 GB 2. 4 BY 3. 8 BY 3. 6 DK 5. 1 4 3. 8 24. 7 34. 1 43 45. 4 i % av den totala exporten 33. 1 K (! 28. 2 KU 20. 4 KU 23. 8 11. 2 1) 11. 5 1) 14. 4 1) 13 7. 4 IV 8. 4 BY 10. 8 BY 10. 1 7. 3 BY 6. 5 UA 7. 5 LV 7 UA 6. 1 LV 7. 1 UA 34 39. 3 39. 8 9. 3 7. 7 36 1 Fördelning av exporten efter huvudländer 1996 Fördelning av importen efter huvudländer 1996 Structure of export by main partners in 1996 Structure of import by main partners in 1996 l)K(ill 3. 8'IMi% '''- 5 I% BY DE DK GB Vitryssland Tyskland Danmark Förenade kungariket LV PL RU UA Lettland Polen Ryssland Ukraina 119 SOCIALA INDIKATORER Folkmängd den I januari 1991 1992 199. 3 1994 1995 3736. 5 3746. 9 3736. 5 3723. 97 3717. 7 Folkmängden efter ålder den I januari 1995 , % av den totala l>efolkningcn 0-14 15-24 25-44 45-64 65- Levandc födda Döda Spädbarnsdödlighet - Under 1 är - Dödfödda Giftermål Äktenskapsskillnader Äktenskapstal brutto Äktenskapsskillnadstal brutto Naturlig folkökning Nettoinvandring Folkökning totalt Summerad fruktsamhet Spädbarnsdödlighet Dödfödda Återstående medellivslängd - Män - Kvinnor Återstående medellivslängd - Män - Kvinnor 56219 41013 806 408 34241 15250 9. 2 4. 06 4. 05 -1. 41 2. 64 1. 97 14. 34 7. 21 53617 41455 887 434 30112 13981 46727 46107 42832 46486 746 370 23709 13884 603 297 23337 11061 per 1000 av befolkningen 6. 3 3. 0 -1 -0. 7 -1. 7 1. 54 14. 08 6. 89 8. 02 3. 72 3. 25 -5. 91 -2. 66 1. 89 16. 54 8. 03 6. 36 3. 72 0. 16 -3. 51 -3. 35 1. 67 15. 97 7. 86 vid födseln vid dS års ålder 21. 9 14. 6 29. 5 22. 1 11. 8 6. 0 2. 8 12. 5 63. 6 75. 2 12. 9 16. 9 Giftermål och äktenskapsskillnader: Uppgifterna har räknats om, man har dä använt den inhemska befolkningen som nämnare. Nettoinvandring: Den sammanlagda invandringen har beräknats som den totala förändringen minus den naturliga ökningen. Dessa uppgifter visar dock inte de verkliga siffrorna över personer från de republiker som. ingick i f. d. Sovjetunionen som flyttat in och ut ur landet, eftersom man använder olika metoder för att beräkna dessa. 120 ARBETSMARKNADEN Förvärvsarbetsfrekvens (ILO:s metod) Genomsnittlig sysselsättning Arbetslöshet (ILO metoden) - Totalt - Under 25 år - 25 år eller äldre Öppet arbetslösa (i slutet av perioden) 1993 1994 1995 1996 i % av befolkningen äldre än 15 år 65. 3 61. 1 i 1 000-tal 61. 4 1778. 2 1675 1643. 6 i % av arbetskraften 3. 5 3. 5 3. 5 7. 3 5. 9 7. 7 i % av den förvärvsarbetande befolkningen 4. 5 4. 3 4. 5 3. 5 4. 5 7. 3 62. 3 1659 6. 2 5. 1 6. 4 6. 2 Index över genomsnittlig betald sysselsättning enligt NACE-klasser föregående år = 100 1993 1994 1995 1996 - Jordbruk,jakt, skogsbruk och fiske - Utvinning av mineral - Tillverkning - El-, gas-, och vattenförsörjning - Bygg- och anläggningsarbeten - Transport, magasinering och kommunikation Index över månadslöner - Reala - Nominella 110. 2 66. 7 84. 1 109. 5 74. 9 80. 6 61 311. 2 97. 7 100 80 112. 9 87. 5 92. 2 114. 2 196. 6 100. 1 97. 5 90 112. 2 103. 4 103. 3 103. 2 144 102. 2 89. 7 95. 3 100 100. 8 98. 8 104. 0 129. 6 Arbetslöshet (enligt ILO:s metod): Öppen arbetslöshet enligt arbetsförmedlingen i procentuell andel av den aktiva befolkningen. Denna siffra har erhållits från AKU (Eurostats arbetskraftsundersökning) med beaktande av följande ILO-defmitioner och rekommendationer: Arbetskraften - arbetslösa personer och sysselsatta i enlighet med ILO:s definitioner nedan. Sysselsatta alla personer äldre än 15 år, som under referensperioden förvärvsarbetat minst en timme som anställda, egna företagare, medlemmar i kooperativ eller medhjälpande familjemedlemmar. Medlemmar i de väpnade styrkoma och kvinnor som har föräldraledighet omfattas. Arbetslösa alla personer äldre än 15 år, som för tillfället uppfyller ILO-definitionens alla tre villkor för att klassificeras som arbetslösa: (i) saknar arbete, (ii) aktivt söker arbete och (iii)kan påbörja ett arbete inom två veckor. Öppet arbetslösa (i slutet av perioden): Öppet arbetslösa i procent - procentuell andel arbetslösa av den aktiva befolkningen inom den civila sektorn, baserad på arbetskraftsundersökningen (AKU). Uppgifterna om öppet arbetslösa omfattar personer som söker arbete hos den lokala arbetsförmedlingen i det område där de bor. Index över månadslöner: Nominella löner avser nominella nettolöner. 121 OFFENTLIGA FINANSER Statsbudgeten - Statsbudgetens konsoliderade inkomster - Bidrag - Statens konsoliderade utgifter -Offentliga sektorns konsoliderade utgifter - Statens konsoliderade underskott/överskott -Offentliga sektorns underskott/överskott 199(1 1991 1992 1993 1994 1995 , miljoner i nationell valuta 133. 3 0. 5 120 139. 2 13. 8 17. 4 2688. 1 5. 5 2475. 3 3253 218. 3 244 22. 3 29. 3 2. 0 2. 2 4031. 9 5661. 1 2. 2 4292. 1 5660. 1 -258 -282. 8 25. 3 33. 3 -1. 5 -1. 7 0 6079. 1 7860. 4 -418 -384. 5 27. 4 35. 4 -1. 9 -1. 7 Statsbudgeten i % av UNP - Statens konsoliderade utgifter -Offentliga sektorns konsoliderade utgifter - Statens konsoliderade undciskotl/övciskotl -Offentliga sektorns underskott/överskott Statsbudgeten: Dessa uppgifter gäller staten och den offentliga sektorn. Som bilaga finns tabeller som visar serier av statens konsoliderade utgifter och underskott/överskott har beräknats frän IMI'. s Government Finance Statistics Yearbook (1996) (GI-SY), inkluderade även i uppgifter som publicerats i presentationen av landet i (II SY. liftcrsom GI-SY inte presenterar någon statistik för hela den offentliga sektorn, ulan istället för enskilda delar av den, har de konsoliderade uppgifterna här erhållits genom en konsolidering av uppgifterna för staten och den offentliga sektorn med hänsyn till de transfereringar som registrerats. fröts att statistiken omfattar uppgifter för staten och offentliga sektorn enligt GISY, kan del förekomma alt uppgiftenia inte är fullständiga om vissa statliga eller lokala enheter inte omfattats av statistiken, litt mätt pä hur uttömmande uppgifterna är, kan erhållas genom att jämföra kommentaren över uppgifternas täckning för enskilda stater med den uppställning över statliga eller lokala enheter som tillhandahålls. Uppmärksammas bör, alt det underskott/överskott som används här motsvarar inkomster och bidrag minus utgifter, och inte tar hänsyn till upplåning minus amorteringar (se även nedan). Den balansering av transfereringar mellan offentliga sektorns olika delar som gjorts i tabellerna är begränsad till löpande transfereringar och kapitaltransfereringar bestående av subventioner och kapitalsubventioner mellan olika delar av den offentliga sektorn. Andra typer av transaktioner mellan den offentliga sektorns olika delar, t. ex. inbetalning av skatter och arbetsgivares kollektiva avgifter samt ömsesidiga inköp av varor och tjänster, klassas normalt inte som transfereringar inom den offentliga sektorn. De har inte eliminerats vid konsolideringen. Huruvida avsaknaden av uppgifter angående löpande transfereringar och kapitalsubventioner beror på att sådana transfereringar ej förekommit, eller på att uppgifter om dem saknas är oklart. I samtliga fall har man, där informations saknas, utgått från att några transfereringar inte förekommit. fastställda bidrag löpande samt a. Offentliga utgifter består av den offentliga sektorns kontanta utgifter för konsumtions- och kapitalvaror och tjänster, räntebetalningar och löpande transfereringar och kapilaltransfereringar men undantar transaktioner som inte omfattar kontanta medel. b. Underskott/överskott motsvarar kontanta inkomster och kontanta bidrag minus kontanta utgifter. Detta sätt att beräkna underskott/överskott skiljer sig frän det sätt som används i GFS där underskott/överskott motsvarar kontanta inkomster och kontanta bidrag minus kontanta utgifter, minus nettoutlåning Att man undantar nettoutlåningen (som enligt i GFS-metodcn består av transaktioner med finansiella tillgångar och skulder som har ett politiskt mål och inte ett likviditetsmäl) medför att den mätning av underskott/överskott som presenteras här ligger närmare nationalräkenskapers koncept med nettouppläning/ncttoutlåning. lin annan effekt av undantaget, är att intäkter från privatiseringar (klassificerade som återbetalningar enligt 67\S'-mctoden) inte omfattas vid beräkningen av underskott/överskott i tabellerna (och därmed heller inte bidrar till att reducera underskottet). 122 FINANSIELLA SEKTORN Moln-tum aggregat - Monetära aggregat M 1 - Kvasipengar Summa reserver (exklusive guld, i slutet av perioden) Genomsnittlig ränta för kortfristiga lån - Utlåning - Inlåning Officiellt diskonto (i slutet av perioden) Växelkurs gentemot USD Periodens genomsnitt Vid periodens slut Växelkurs gentemot ECU Periodens genomsnitt Vid periodens slut 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 Milpidci (\<)">) IIS dollar 1 I 1 I 1 I °45 °24 Miljoner (l(rö) US dollar 0. 62 0. 47 0. 881 0. 55] 091 049 350. 35 525. 45 757. 07 777. 21 % per år 91. 9 48. 7 62. 3 27. 4 27. 1 8. 4 1 USD= LTL 1. 773 3. 79 4. 344 3. 9 1 ECU- LTL 2. 787 2. 147 5. 675 4. 846 3. 978 4 5. 820 4. 893 16 6 4 4 4 4 6. 876 5. 257 6. 364 5. 012 Monetära aggregat (i slutet av perioden): Pengar (Ml). Omfattar lidsbunden inlåningsräkning och sedlar och mynl som innehas lidsbunden av andra än banker. Kvasipengar Omfattar lidsbunden inlåning, sparande och inlåning av utländsk valuta. inlåning i nationell valuta, konvertibla valutor eller icke-konvertibla utländska valulor. Vid omräkningen av den nationella valutan till US dollar har liuroslat använt sig av Internationella valutafondens växelkurser vid ärcls slut. Genomsnittlig ränta för kortfristiga lån: Uppgifterna har hämtats frän lMF:s publikation International Financial Statistics (IFS) som ges ut månadsvis. Genomsnittlig ränta för kortfristig in- och utlåning avser genomsnittet under en period. Utlåningsränta består i allmänhet av den genomsnittliga ränta som de banker som lämnar rapporter debiterar. Inlåningsränta avser genomsnittet av tidsbunden och icke tidsbunden inlåning eller genomsnittet för tidsbunden inlåning. Dessa uppgifter är inte alltid helt jämförbara mellan olika länder eftersom de representativa värdena från de rapporterande bankerna och vägningssystemen kan variera. Summa reserver (exklusive guld, i slutet av perioden): Statistiken angående officiella valutareserver har hämtats från IMF:s publikation International Financial Statistics (IFS) som ges ut månadsvis. Summa reserver (exklusive guld) har definierats som summan av centralbankens tillgångar i utländska valutor och andra (brutto-) fordringar på fysiska eller juridiska personer med hemvist i ett annat land. Denna definition undantar fordringar i utländska valutor på fysiska eller juridiska personer med hemvist inom landet. Enligt definitionen värderas officiella valutareserver enligt de marknadsmässiga växelkurser och priser som råder vid utgången av den aktuella perioden. Uppgifterna om "Summa reserver (exklusive guld)" som publiceras i IFS kan skilja sig från de uppgifter som de nationella myndigheterna publicerar. Faktorer som kan bidra till skillnader är värderingen av fondens reserver eller en annan behandling av fordringar i valutor som inte är konvertibla. Växelkurs gentemot USD: Internationales". Internationella valutafondens växelkurser enligt publikationen: "Statistiques Financières 123 (förändringar INFLATION under 12 månader) Procentuell förändring av konsumentprisindex där den aktuella månaden jämförs med motsvarande manad under föregående är (t/t-12) jan feb mar apr maj j un j ul aug sep okt nov dec 1993 1994 1995 1996 797. 9 594. 9 613. 6 708. 8 753. 5 707. 1 553. 2 477. 0 364. 5 319. 2 247. 0 188. 6 176. 3 158. 1 119. 5 46. 4 32. 4 47. 8 30. 4 45. 1 31. 6 78. 5 44. 9 31. 4 68. 4 39. 3 28. 8 61. 9 37. 7 28. 1 60. 7 38. 5 24. 9 62. 8 36. 1 24. 3 59. 8 35. 7 22. 3 53. 1 36. 3 18. 6 48. 4 37. 2 15. 0 45. 1 35. 7 13. 1 Inflation (% förändring gentemot föregående är) Inflation (% change of CPI) Jan = jan Mar = mar May = maj Jul = jul Sep = sep Nov = nov Inflation (förändringar under 12 månader): Inflationen (förändringen under 12 månader) är den procentuella förändringen av konsumentprisindex där den aktuella månaden jämförs med motsvarande månad under föregående år. Inflationen beräknas på nationellt konsumentprisindex och kan därför inte alltid jämföras mellan kandidatländerna och de länder som använt (olika metoder, principer och praxis vid beräkningen av EU:s metod konsumentprisindex). för djupt skuldsatta länder fattiga 124 1993 1994 1995 1996 i % av BNP 24. 8 5. 6 65. 3 23. 1 2. 7 föregående år = 100 25. 9 3 25. 2 3. 1 73. 4 105. 3 103. 7 70. 2 88. 4 100. 9 121. 9 101. 3 110. 8 INDUSTRI Fördelning av BNP efter näringsgren (NACE, löpande priser) - Utvinning av mineral - Tillverkning - El-, gas-, och vattenförsörjning Volymindex för industriproduktion efter NACE-klass - Totalt - Utvinning av mineral - Tillverkning - El-, gas-, och vattenförsörjning INFRASTRUKTUR Järnvägsnät 1985 1990 1995 1996 i km per 1000 km2 40. 8 39. 8 Kilometer Motorvägarnas längd 318 421 394 404 invånare Antal invånare per personbil 10. 7 7. 8 5. 4 125 JORDBRUK Landareal efter markanvändningskatcgori i 1000 hektar 1992 1993 1994 1995 1996 - totalt -jordbruksmark - skog - åkermark - permanent betes- och ängsmark Jordbruksmark efter rättslig status - statliga företag - kooperativ - övriga Andel av BNP 6530. 1 3524 3007. 9 459. 8 6530. 1 3519. 3 1972. 7 2979. 9 473. 6 6530. 1 3513 1975. 5 2958. 3 495. 9 6530. 1 3506. 8 1990. 2 2946. 8 500. 5 6530. 1 3504 1978. 8 2567. 9 500. 5 i % av jordbruksmarken 31. 3 1310. 4 2177. 6 26. 6 935. 4 2551 25. 4 679 2802. 4 24. 5 547. 7 2931. 8 1992 1993 1994 1995 1996 i % tiv IlNI' - Jordbruk, jakt, skogsbruk och fiske (NACli AUJ) II. 1 7. 4 9. 4 11. 4 1 örcgiiciule. 'II 100 Volymindex för jordbrukets bruttoproduktion 92 82 110 115 Huvudgrödor efter areal - Spannmål - därav vete - Potatis - Sockerbetor - Foderbetor Huvudgrödor efter avkastning - Spannmål - därav vete - Potatis - Sockerbetor - Foderbetor Försäljning eller förmedling av slaktdjur - svin - nötkreatur - fjäderfä Husdjursavcl (i slutet av perioden) - nötkreatur - därav kor - får - svin 1084 351. 7 126 32 54 i 1000 hektar 1268. 4 375. 5 122 35 54 1194. 5 270 117 27 55 i 100 kg/hektar 21. 1 23. 7 145. 4 246. 5 371. 4 17. 6 20. 4 94. 1 173. 5 239. 4 1026. 7 260. 6 125 24 65 18. 5 24. 5 128 283. 7 338. 8 1134 283. 5 114 33 56 19. 4 29. 4 94. 9 190. 6 251. 8 1992 1993 1994 1995 1996 i 1000 lon levande vikl 30. 1 195. 4 13. 2 23. 5 116. 7 15. 8 32. 5 90. 2 20. 7 45. 0 103. 9 20. 4 Aiital per 1000 Itu jordbruksmark 426 208 14 386 206 13 319 175 K) 315 176 8 Antal per 1000 ha åkermark 434. 6 499. 9 452. 2 400. 5 126 Lithuania 1995 Legend: A/ Country boundary A/ Region boundary COUNTRY NAME REGION NAME OTTNAME Selected major settlements: (1 000 inhabitants) 200 - 250 o • • • 250-500 500 - 1 000 >1000 General information about the country: Age groups (in years): at- £ w - <15 15- 65 >65 Living standard (in 1993): ECU 585 (QDPpar capita) BELARUS Area: 65 300 km2 Administrative regions: 10 provinces Population: 3 712 500 8ourca: Lithuanian Dapartmant of StatMtea Cartography and gaographle Information managamant QISCO 25 75 km eurostat ISSN 1024-4506 KOM(97) 2007 slutlig DOKUMENT SV 11 01 06 Katalognummer : CB-CO-97-375-SV-C ISBN 92-78-22879-6 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg