title: Meddelande från kommissionen om förvaltningen av gemenskapens förmånsordningar

eurovoc_concepts:
administrative cooperation
customs fraud
tariff preference
trade policy

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 23. 07. 1997 KOM(97) 402 slutlig MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN OM FÖRVALTNINGEN AV GEMENSKAPENS FÖRMÅNSORDNINGAR MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN OM FÖRVALTNINGEN AV GEMENSKAPENS FÖRMÅNSORDNINGAR Förmånsordningarnas betydelse (sammanfattning) Som världens ledande handelspartner använder sig gemenskapen av sin ekonomiska makt i sina yttre förbindelser, i vilka förmånsordningarna ingår som ett av de viktigaste instrumenten. strategin inför de central- och östeuropeiska Dessa ordningar har successivt ökat i betydelse (västeuropeiska länders associering, bistånd, ländernas anslutning, Medelhavspolitiken, ökat handelsutbyte med de asiatiska länderna), och omfattar idag mycket stora handelsvolymer. Efter att först bara ha använts undantagsvis har de i många fall blivit regel och spelar en stor roll i gemenskapens yttre förbindelser och i de ekonomiska aktörernas strategier. Ett globalt problem Trots att de funktionella brister som har konstaterats vad gäller tillämpningen av dessa ordningar i huvudsak yttrar sig i tullproblem, anser kommissionen att ordningarna bör behandlas i en bredare politisk ram. Behovet av att klargöra tillämpningsvillkoren för dessa ordningar förutsätter också att man beaktar deras målsättningar om att främja förmånsländernas utveckling (särskilt efter mötet i Singapore), främja samarbetet med partnerländerna och förbereda integreringen av kandidatländerna. En viktig politisk angelägenhet för hela gemenskapen Europaparlamentet intresserar sig mycket för två av denna frågas viktigaste aspekter: bekämpning av bedrägerier och gemenskapens biståndspolitik. På grund av dessa funktionella brister anmodade rådet i sitt beslut av den 28 maj 1996 kommissionen att särskilt undersöka villkoren för uppbörd av tullar. För att vara användbar bör den begärda studien uppfylla två mål som inte är motstridiga: - Underlättande av handeln. - Bekämpning av ett bedrägligt missbruk av dessa ordningar så att tullförmåner enbart medges de utvalda förmånsländema. Analys av de funktionella bristerna i förmånsordningarna i syfte att förstärka dessa ordningar. Detta meddelandet består av två delar. Den första delen innehåller en noggrann analys av de funktionella bristerna. Till följd av denna analys föreslås i den andra delen hur tillämpningsvillkoren kan förbättras. Förmånsordningarnas aktörer Förmånsordningarnas aktörer är ofta ansvariga för denna situation samtidigt som de också är offer för den. - Gemenskapens aktörer både använder och drar nytta av dessa ordningar och är också de första som berörs av de funktionella bristerna, särskilt importörerna som är skyldiga att betala tullskulden. I detta avseende är det enligt gällande rättspraxis importörerna som tar den affärsrisk som är förbunden med användningen av dessa ordningar. - Tullmyndigheterna i medlemsstaterna har ett stort ansvar för tillämpningen av dessa ordningar eftersom det är de som skall konstatera bedrägerier, brister i tillämpningen av dessa ordningar och uppbära outtagna tullar. - Myndigheterna i förmånsländerna ansvarar för utfärdande av ursprungsintyg. - Tillverkare och exportörer myndigheterna i tredje land. Förslag till lösningar i tredje land skall ansöka om ursprungsintyg hos Förslagen till lösningar bör särskilt täcka följande behov: - Lösa tidigare fall på grundval av gällande lagstiftning vid det tillfälle då händelserna konstaterades och enligt den rättspraxis i vilken anges att tillit till sådana ursprungsintygs giltighet normalt inte ger något skydd, då detta är en del av affärsrisken. - Återupprätta förtroendet för dessa ordningar särskilt genom att se till att medlemsstaterna, som i första hand är ansvariga för deras tillämpning, sörjer för att denna sker på ett enhetligt och harmoniserat sätt. - Göra samtliga aktörer medvetna om sitt ansvar, vilket är av ömsesidigt intresse, för att de skall fullgöra sina skyldigheter i detta avseende, och att man skapar nödvändiga förutsättningar för detta. - Ny lagstiftning vid behov. Innehållsförteckning 1. INLEDNING 1. 1 Förmånsordningarna: Gemenskapen i centrum för det mest omfattande nätet av förmånshandelsavtal och förmånsordningar 1. 2 Många funktionella brister i tillämpningen av dessa förmånsordningar 1. 3 Målen med detta meddelande 2. FÖRMÅNSORDNINGARNAS BAKGRUND, BETYDELSE OCH FORM 2. 1 Politisk, historisk och geografisk bakgrund 2. 2 En grundläggande politisk och ekonomisk betydelse 2. 3 Förmånsordningarna: två olika rättsliga former 3. HUR FÖRMÅNSORDNINGARNA FUNGERAR 3. 1 Omfattning av den handel som täcks av dessa ordningar 3. 2 Regler om ursprung som medför förmånsbehandling 7 7 7 8 8 8 9. 9 10 10 10 3. 2. 1 Målen för regler om ursprung som medför förmånsbehandling 10 3. 2. 2 Grundprinciperna för reglerna om ursprung som medför förmånsbehandling 4. FÖRMÅNSORDNINGARNAS AKTÖRER 4. 1 De ekonomiska aktörerna 4. 1. 1 Aktörerna utanför gemenskapen 4. 1. 2 Gemenskapsimportörerna 4. 1. 3 Importörernas goda tro och affärsrisk 4. 2 Myndigheterna i förmånsländerna 4. 3 Myndigheterna i medlemsstaterna 5. FUNKTIONELLA BRISTER I TILLÄMPNINGEN AV FÖRMÅNSORDNINGARNA 5. 1 Former av oegentligheter eller bedrägerier vad gäller förmansberättigat ursprung 4 10 11 11 11 12 12 13 13 14 15 5. 2 Berörda produkter 5. 3 Aktörernas och myndigheternas ansvar i samband med dessa funktionella brister 5. 3. 1 Aktörerna utanför gemenskapen 5. 3. 2 Gemenskapens aktörer 5. 3. 3 Myndigheterna i förmånsländerna 5. 3. 4 Myndigheterna i medlemsstaterna 5. 4 Importörernas klagomål 5. 5 Funktionella brister i förhållande till utvecklingsländernas särskilda situation 6. FÖLJDER AV SVÅRIGHETERNA ATT TILLÄMPA FÖRMÅNSORDNINGARNA 6. 1. 1 Följder för tillverkarna 6. 1. 2 Följder för importörerna 6. 2 Ekonomiska följder för tredje land 6. 3 Följder för medlemsstaterna och kommissionen 7. FRAMTIDEN FÖR FÖRMÅNSORDNINGARNA 7. 1 Förberedelserna förmånsordningarna för utvidgningen och dess inverkan på 7. 2 Minskande tullförmåner för vissa produkter 7. 3 Överensstämmelse mellan ursprungsreglerna och de nya förutsättningarna för världshandeln 8. KOMMISSIONENS VAL AV LÖSNING 9. NÖDVÄNDIGA ÅTGÄRDER FÖR ATT AVHJÄLPA DE FUNKTIONELLA BRISTERNA I FÖRMÅNSORDNINGARNA 9. 1 Redan inledda åtgärder 9. 1. 1 Modernisering av bestämmelserna om ursprung som medför förmånsbehandling 9. 1. 2 Överföring av förmånsordningarnas förvaltning till förmånsländernas tullförvaltningar 5 15 16 16 16 17 17 17 18 18 19 19 19 20 20 20 21 21 21 22 22 22 23 9. 1. 3 Ökat medvetande i förmånsländerna 9. 1. 4 Kontroll av den praktiska tillämpningen i gemenskapen av förmånsordningarna 9. 2 Instrumenten: nuläge och brister 9. 2. 1 Befintliga instrument 9. 2. 2 Luckor och felande instrument 9. 3 Åtgärder som behöver vidtas 23 24 24 24 25 26 9. 3. 1 Främjande av en striktare tillämpning av befintliga bestämmelser: 26 9. 3. 2 Kompensation av nuvarande luckor i systemet genom lämpliga bestämmelser: 9. 3. 3 Kompletterande åtgärder 9. 3. 4 Förberedelse inför framtiden: Bilagor 26 27 28 I. a) Förteckning över avtal och andra förmånsordningar (1. 7. 1997) b) Förteckning över tullunioner som gemenskapen är part till c) Interna åtgärder II. Antalet fall och finansiella konsekvenser 1. INLEDNING Med tillämpning av artikel 152 i EG-fördraget (beslut nr 96/C 170/01 av den 28 maj 1996 om uppbörd i efterhand av tullskuld1) har rådet anmodat kommissionen att företa en studie för att finna en helhetslösning på vissa problem i samband med tillämpningen av förmånsordningar och alldeles särskilt problem med uppbörd. En del av dessa problem avseende uppbörd härrör från oegentligheter som begåtts av myndigheter i de tredje länder som omfattas av förmånsbehandling och dessa oegentligheter kan rimligtvis inte avslöjas av gemenskapens aktörer. Samtidigt som kommissionen uppfyller rådets begäran anser kommissionen, som redan tidigare var medveten om detta behov, att även andra aspekter av tillämpningen av förmånsordningarna som uppvisar många funktionella brister bör undersökas. Dessa funktionella brister måste lösas samtidigt som hänsyn tas till gemenskapens åtagande avseende utvecklingsbistånd, behovet av att förstärka de ekonomiska relationerna med dess handelspartner, respekten för tullagstiftningen samt aktörernas och gemenskapsbudgetens legitima intressen. 1. 1 Förmånsordningarna: Gemenskapen i centrum för det mest omfattande nätet av förmånshandelsavtal och förmånsordningar Gemenskapen är utan tvekan i sin helhet redan den mest tillgängliga marknaden i världen och det är till stor del tack vare sin öppna handelspolitik som gemenskapen har lyckats fa en viktig politisk ställning på det internationella planet. Gemenskapen har dessutom slutit avtal med nästan tvåhundra länder eller territorier, eller beviljat dem förmånsbehandling i tullhänseende. Alla världens länder med undantag av Förenta staterna, Japan och några till, omfattas nämligen av någon av gemenskapens förmånsordningar (se bilaga I). Täckningen per produkt samt förmånsmarginalen i förhållande till MGN-tullsatser (klausulen 6m mest gynnad nation) varierar från en ordning till en annan. För närvarande täcks uppskattningsvis cirka hälften av alla varor som importeras till gemenskapen av en av dessa ordningar. På samma sätt berörs även de tullunioner som gemenskapen är part till av dessa problem. 1. 2 Många funktionella brister i tillämpningen av dessa förmånsordningar informeras Kommissionen regelbundet av sina egna undersöknings- eller kontrollenheter, revisionsrätten och medlemsstaterna om fall av funktionella brister vad gäller dessa förmånsordningar. Sedan en tid tillbaka genomför kommissionen kontrollåtgärder tillsammans med medlemsstaterna i syfte att identifiera de problem som uppkommer i samband med tillämpningen av dessa ordningar. Det har visat sig att dessa funktionella brister är resultatet av det sätt på vilket de olika aktörerna (myndigheter och aktörer i förmånsländerna och i gemenskapen) tillämpar eller underlåter att tillämpa dessa ordningar samt av vissa rättsliga brister. 1 EGT C nr 170, 14. 6. 1996, s. 1. Såsom kommer att redogöras för nedan är det de handelsfördelar som oberättigad förmånsbehandling leder till, särskilt genom bristande respekt för ursprungsreglerna, som är det huvudsakliga problemet med dessa funktionella brister. Utöver de negativa effekterna i tullhänseende (förmånstullar som beviljas otillbörligt) får dessa inbegripet de oegentliga fördelar snedvridande effekter på handelspolitiken, känsligaste av antidumpningsåtgärder och kvantitativa kvoter). gemenskapens (kringgående aspekterna ekonomi av i förmånsländerna visar att De undersökningar som gemenskapen företagit misstankarna om bedrägerier i hög grad är berättigade och de oegentliga transaktioner som konstaterats motsvarar ofta 70 till 100 % av den kontrollerade importen. Den bifogade tabellen i bilaga II ger en god överblick över den skada som dessa oegentliga handlingar har vållat. Dessa bedrägerier som är politiskt och ekonomiskt oacceptabla, utgör dessutom ett hot mot målen med dessa ordningar, gemenskapsindustrins konkurrenskraft och överlevnad och rättvisa handelsutbyten. Dessutom undermineras mycket starkt det legitima förtroende som aktörerna borde ha för dessa ordningar. Dessa bedrägerier leder också till betydande förluster av gemenskapens egna medel. Med hänsyn till omfattningen av detta problem har kommissionen beslutat att genomföra en helhetsanalys av frågan, vars slutsatser framställs i detta meddelande. 1. 3 Målen med detta meddelande Målet med detta meddelande är alltså att analysera de funktionella brister som förekommer vid tillämpningen av dessa ordningar i förhållande till de resultat som de avses leda till. Även orsakerna till och konsekvenserna av dessa funktionella brister bör analyseras, vad gäller gemenskapen och förmånsländerna, de ekonomiska aktörerna och gemenskapens egna medel, för att man skall kunna föreslå lämpliga lösningar som uppfyller följande två målsättningar: - Effektivisera tillämpningen av dessa ordningar genom att de olika aktörerna både i medlemsstaterna och i förmånsländerna upplyses om sina skyldigheter utan att skulden för de funktionella bristerna i alltför hög grad läggs på den ena eller andra av dessa aktörer. - Garantera respekten för gemenskapens handelspolitik enhetlig för att därigenom att målet med av denna och till dess partner fullföljs, särskilt avseende de minst tillämpning en säkerställa utvecklingsbiståndet utvecklade länderna. 2. FÖRMÅNSORDNINGARNAS BAKGRUND, BETYDELSE OCH FORM 2. 1 Politisk, historisk och geografisk bakgrund Genom dessa ordningar fullföljer gemenskapen sina biståndspolitiska mål. Det är i denna anda som Lomékonventionen eller de ordningar som är tillämpliga på de utomeuropeiska länderna och territorierna (ULT), förhandlats fram. I denna anda beviljar gemenskapen under Förenta nationernas överinseende det mest omfattande allmänna preferenssystemet i världen (GSP), i huvudsak till förmån för länder i Asien och Latinamerika. sedan början av 1970-talet Dessutom har gemenskapen förberett varje anslutningsomgång genom att förhandla fram handelsavtal i syfte att gradvis upprätta frihandel före de nya medlemsstaternas fulla medlemsskap. Denna strategi användes för länderna i Europeiska frihandelssammanslutningen (EFTA) och följs idag för de central- och östeuropeiska länderna. Därför föregås alla successiva anslutningar av nya länder av avtal om förmånsordningar. Gemenskapen har nära ekonomiska förbindelser med sina grannar såsom Norge och Island (inom ramen för Europeiska ekonomiska samarbetsområdet - EES), Schweiz (inom ramen för EFTA), Medelhavsländerna eller vissa länder med vilka tullunioner har slutits (Andorra, San Marino och Turkiet). 2. 2 En grundläggande politisk och ekonomisk betydelse Inom ramen för dessa ordningar importeras varor, särskilt industrivaror, till gemenskapen tullfritt eller med nedsatta tullsatser. Rent allmänt är dessa ordningar en del av gemenskapens handelspolitik och är en nyckelfaktor i dess utrikespolitik. De spelar en viktig roll i skapandet av prioriterade förbindelser med gemenskapens partner såsom de tredje länder som tillhör EES. Den förmånsbehandling i tullhänseende som dessa ordningar medför uppmuntrar nämligen aktörerna att importera från partnerländer. Dessa ordningar utgör dessutom ett utvecklingspolitiskt instrument som syftar till att underlätta avsättningen för produkter med ursprung i utvecklingsländer på gemenskapens marknad och därigenom främja bearbetning av råvaror, industrialisering och investeringar. Det slutliga målet med dessa ordningar är att gradvis och harmoniskt främja en hållbar ekonomisk och social utveckling i dessa länder. sin analys och I detta avseende erinras om att kommissionen i sitt meddelande om förbättrat marknadstillträde för de minst utvecklade länderna (KOM 97/156 av den 16 april sina mål beträffande öppnande av 1997) presenterade gemenskapsmarknaden till förmån för dessa länder i syfte att främja deras integrering i världsekonomin. Kommissionen har också lagt fram en grönbok om förbindelserna mellan Europeiska unionen och AVS-länderna inför det tjugoförsta seklet i syfte att förstärka de politiska och ekonomiska förbindelserna mellan Europeiska unionen och dessa stater. 2. 3 Förmånsordningarna: två olika rättsliga former I enlighet med de bestämmelser som fastställts av de instanser som styr världshandeln, kan förmånsordningarna ha en av följande två rättsliga former, vilket har konsekvenser för deras tillämpning: - Avtalsmässiga (grundade på avtal), dvs. de som har förhandlats fram och som oftast är helt eller delvis ömsesidiga (EES, EFTA, länderna i Central- och Östeuropa, Europa-Medelhavsavtal, Lomékonventionen, tullunioner). - Autonoma, dvs. de som inte är förhandlade eller ömsesidiga (utomeuropeiska länder och territorier, GSP, vissa länder som bildats ur det forna Jugoslavien). 3. HUR FÖRMÅNSORDNINGARNA FUNGERAR 3. 1 Omfattning av den handel som täcks av dessa ordningar All handel med tredje nödvändigtvis inom ramen för dessa ordningar. land som omfattas av förmånsbehandling sker inte Det faktum att ett land åtnjuter förmånsbehandling för vissa produkter innebär nämligen inte att all export av dessa produkter sker inom ramen för gemenskapens förmånsordning. Alla avtal och ordningar om förmånsbehandling innehåller krav i såväl ekonomiskt hänseende som i tullhänsende (nomenklatur, tullvärde och särskilt ursprungsregler) som skall uppfyllas för att produkterna skall kunna åtnjuta förmånsbehandling. För de produkter som inte omfattas av ordningen eller som inte uppfyller dessa krav skall full tull enligt Gemensamma tulltaxan erläggas vid importen till gemenskapen. Det bör även noteras att dessa ordningar är frivilliga. 3. 2 Regler om ursprung som medför förmånsbehandling Bland de kriterier som nämns i punkt 3. 1 ovan är de som avser "ursprungsregler" grundläggande. Vanligtvis fastställs dessa regler i ett protokoll eller en särskild akt, som i de flesta fall bifogas avtalen eller överenskommelserna i fråga. 3. 2. 1 Målen för regler om ursprung som medför förmånsbehandling från produkter förbehålls partnerländerna Målet för reglerna om ursprung som medför förmånsbehandling är att tullförmånerna eller förmånsländerna utan att detta leder till omläggning av handeln på ett sätt som kan skada handeln med gemenskapen. I enlighet med dessa principer syftar dessa regler till att dels främja ekonomisk integrering som grundas på ömsesidiga fördelar inom ramen för de avtalsenliga förbindelserna, och dels bidra till industriell utveckling i förmånsländerna genom att ge dem möjlighet att till egen fördel styra utnyttjandet av sin egna resurser. För att nå dessa mål införs genom dessa ursprungsregler, vilka inte skiljer sig mycket mellan de olika ordningarna, normer som syftar till att begränsa användandet av råvaror från icke-förmånsländer och att på ett varaktigt sätt upprätthålla den huvudsakliga bearbetningsindustrin i partner- eller förmånsländerna. För att uppfylla dessa behov av ekonomisk integrering kompletteras ursprungsreglerna av så kallade kumuleringsbestämmelser, som gör det möjligt för ett förmånsland att använda produkter med ursprung i ett annat förmånsland eller i gemenskapen. Räckvidden av kumuleringen är anpassad till den integreringsnivå som eftersträvas. 3. 2. 2 Grundprinciperna för reglerna om ursprung som medför förmånsbehandling På grundval av de protokoll om ursprungsregler som trädde i kraft i början av året mellan gemenskapen, EFTA-länderna och länderna i Central- och 10 Östeuropa2, förbehålls förmånsbehandlingen de varor som har sitt ursprung i dessa länder och som uppfyller följande villkor: - De skall ha framställts helt eller ha genomgått tillräcklig bearbetning eller förädling i dessa länder. (De villkor som skall uppfyllas i detta fall fastställs produktvis i en bilaga till protokollen. ) - De skall ha varit föremål för uttag av tullar, men inte ha varit föremål för någon återbetalning av dessa tullar, för de komponenter som har ursprung i tredje land och som har använts vid framställningen av de produkter som har genomgått tillräcklig bearbetning eller förädling. - De skall ha transporterats direkt till gemenskapen. - De skall åtföljas av ett särskilt certifikat som intygar att varorna har framställts enligt de krav som ställs. Även följande varor kan omfattas av förmånsbehandling: - Varor i vars tillverkning ingår produkter med ursprung i två partnerländer. Till exempel gemenskapen och Slovakien (bilateral kumulering). - Varor i vars tillverkning i tre eller fler partnerländer. Till exempel gemenskapen, Schweiz och Slovenien (diagonal kumulering). ingår produkter med ursprung - Varor i vars tillverkning ingår produkter med ursprung i flera länder som ingår i en regional gruppering. Till exempel Vietnam, Indonesien och Singapore som är medlemmar i ASEAN (regional kumulering). - Varor som framställts genom gradvis bearbetning inom till exempel EES (total kumulering). 4. FÖRMÅNSORDNINGARNAS AKTÖRER 4. 1 De ekonomiska aktörerna Förmånsbehandling är en möjlighet som erbjuds inom ramen för handeln med vissa länder. Den beviljas inte automatiskt utan grundar sig på vilka åtgärder de ekonomiska aktörerna beslutar att vidta: exportören å sin sida föreslår eller godtar att ge sin kund ett intyg som berättigar till förmånsbehandling och importören å sin sida bestämmer sig för att lämna intyget till tullmyndigheterna vid importen. 4. 1. 1 Aktörerna utanför gemenskapen Efter att ha försäkrat sig om att produkterna uppfyller de krav som ställs för att förmånsbehandling skall medges, skall exportörerna göra en formell ansökan om utfärdande av ursprungsintyg hos behöriga myndigheter i exportlandet och ge alla nödvändiga upplysningar. Med hänsyn till de 2 Se till exempel EGT nr L 343, 31. 12. 1996 om Europaavtalet mellan gemenskapen och Tjeckien. 11 finansiella fördelar som är förbundna med ursprungsintyg, är de en viktig faktor i förhandlingarna om ett kontrakt med gemenskapsimportören (eller successiva kontrakt när en mellanhand, agent eller återförsäljare är inblandad). När ursprungsintyget har utfärdats lämnar exportören det till importören direkt eller genom en mellanhand. 4. 1. 2 Gemenskapsimportörerna De förhandlingar som avses i punkt 4. 1. 1 innebär i praktiken att importören redan innan ansökan om ursprungsintyg inlämnas till myndigheterna i exportlandet, vet om de varor som han köper kommer att beviljas ursprungsintyg eller inte. Importören ansvarar för att alla uppgifter i importdeklarationen är korrekta (varuslag, ursprung, värde, kvantitet, ansökan om förmånsbehandling, etc. ) och bör följaktligen rättsligt inför medlemsstaternas förvaltningar svara för de konsekvenser som en felaktig uppgift i något av dessa avseenden medför. 4. 1. 3 Importörernas goda tro och affärsrisk Av uppenbara kommersiella och tekniska skäl (organisation av kundservice, hälsofrågor, etc. ) försäkrar sig importören i allmänhet om produkternas egenskaper innan kontrakten ingås och under kontraktets löptid, vilket oundvikligen innebär att han förfogar över relevanta uppgifter vad gäller produkternas ursprungsstatus. Hans kunskap på detta område kan vara passiv (information som kommit från exportören) eller aktiv (då han begär att leverantören använder särskilda beståndsdelar eller råvaror eller om han själv förser leverantören med dem). I detta avseende erinrar kommissionen om Europeiska gemenskapernas domstols rättspraxis, enligt vilken tillit till sådana certifikats giltighet normalt inte ger något skydd, då detta är en del av affärsrisken3. En importör kan åberopa god tro enbart under förutsättning att behöriga myndigheter har begått ett misstag vad gäller ursprungsintyg, det vill säga "om det är de behöriga myndigheterna själva som har skapat grunden för de berättigade förväntningarna (Europeiska gemenskapernas domstols dom av den 14 maj 1996, förenade målen C 153/94 och C 204/94 - "Faroe Seafood"). I detta sammanhang bör anmärkas att det inte är vanligt att importörer regelbundet åberopar "göd tro" för att försöka undvika uppbörd av tull. I i motsättning till att dessa särskilda fall står begreppet "affärsrisk" importörerna undkommer sina förpliktelser enligt gemenskapens tullkodex. 3 Mål Van Gend & Loos NV; Förenade målen 98 och 230/83; Europeiska gemenskapernas domstols dom av den 13 november 1984. 12 Dessutom är det fullt möjligt för importörerna att, vilket ofta är fallet, införa skyddsklausuler i sina kontrakt så att deras leverantörer får ta de finansiella konsekvenserna av eventuellt förfalskade ursprungsintyg, på samma sätt som de gör för många andra affarsaspekter (kvalitet, kvantitet, leveransvillkor, etc. ) 4. 2 Myndigheterna i förmånsländerna Tullkontoren i medlemsstaterna är inte alltid i stånd att själva, vid tidpunkten för importen, avgöra om produkterna är berättigade till förmånsbehandling eller ej. I gemenskapens avtal och förordningar om förmånsordningar fastställs att det är förmånsländerna som ansvarar för beviljande av ursprungsintyg inom ramen för ett system som skall grunda sig på samarbete och förtroende. I detta avseende är det myndigheterna i tredje land som ansvarar för att utse myndigheter som har till uppgift att vid tidpunkten för exporten kontrollera om produkterna uppfyller villkoren för förmånsbehandling innan ansökningar om ursprungsintyg som inlämnats av exportörer kan godkännas. Dessa myndigheter har också skyldighet att lämna upplysningar till medlemsstaterna (inom vissa tidsfrister) som, i händelse av tvivel vid tidpunkten för eller efter importen, gör det möjligt för medlemsstaterna att försäkra sig om att produkterna verkligen kan medges förmånsbehandling. De omständigheter under vilka förmånsländerna bör samarbeta fastställs i samtliga avtal och överenskommelser om förmånsordningar i den del som rör "metoder för administrativt samarbete". 4. 3 Myndigheterna i medlemsstaterna för kontroll och i medlemsstaterna är ansvariga Tullmyndigheterna godkännande av importdeklarationer och för all kontroll som förefaller nödvändig när varorna väl har förts in på gemenskapens tullområde. De autonoma kontrollrättigheter som myndigheterna har i kraft av sina rättsliga befogenheter gäller också för den import som sker enligt förmånsordningarna. Med hänsyn till svårigheterna att på plats kontrollera om det rör sig om ursprungsprodukter, har myndigheterna ytterligare befogenheter att för detta ändamål begära hjälp av förmånsländerna enligt punkt 4. 2. Medlemsstaternas myndigheter kan begära att förmånsländernas myndigheter dels kontrollerar äktheten och innehållet i de intyg som de anses ha utfärdat och dels till medlemsstaternas myndigheter överlämnar upplysningar som gör det möjligt för dem att försäkra sig om att varorna verkligen kan medges förmånsbehandling. De upplysningar som begärs vid stickprovskontroller eller i de fall då det föreligger rimliga tvivel, måste alltså lämnas inom en närmare angiven tidsfrist. Om inte något svar lämnas eller i händelse av otillfredsställande svar inom dessa tidsfrister kan berättigandet till förmånsbehandling i tullhänseende 13 leder inte bekräftas, vilket förmånsbehandling och följaktligen tar ut tillämpliga tullar. till att medlemsstaterna inte beviljar Om de berörda myndigheterna, i avvaktan på resultaten av kontrollen, beslutar att tills vidare uppskjuta förmånsbehandlingen i tullhänseende, skall de medge att produkterna frigörs till importören med beaktande av eventuella säkerhetsåtgärder som de anser nödvändiga. I praktiken och enligt systemets logik innebär detta att så fort det föreligger rimliga tvivel måste de säkerheter som bedöms nödvändiga helt motsvara de tullar som eventuellt måste betalas. De befogenheter som medlemsstaterna har att använda sig av det administrativa samarbetet är alltså en avgörande aspekt av kontrollen av att dessa ordningar tillämpas korrekt. Det har dock visat sig att de kontroller som genomförs enligt dessa metoder blir mycket effektivare när de föregås, görs tillsammans med eller följs upp, när så är nödvändigt, av kontroller och undersökningar som företas av medlemsstaterna antingen själva eller inom ramen för samordning på gemenskapsnivå. inte Om reglerna om beviljande av förmånsbehandling i tullhänseende efterlevs till följd av att oegentligheter eller bedrägeri föreligger, skall medlemsstaterna underrätta kommissionen om sina misstankar eller anmärkningar härom, om dessa upplysningar är i gemenskapens intresse enligt de bestämmelser som fastställs i förordning (EEG) nr 1468/81 om ömsesidig hjälp mellan medlemsstaternas administrativa myndigheter samt om samarbete mellan de förra och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och jordbrukslagstiftningen4, i dess ändrade version. Såsom domstolen nyligen bekräftade (ovannämnda dom om Faroe Seafood) kan medlemsstaterna uppbära tullar när de kontroller som genomförts inom inte har bekräftat att de ramen kontrollerade produkterna kan medges förmånsbehandling i tullhänseende. för gemenskapens undersökningar Det administrativa samarbetet är alltså en avgörande aspekt för att dessa ordningar skall kunna fungera på ett bra sätt, men dess effektivitet förutsätter att myndigheterna i förmånsländerna och medlemsstaterna tillämpar dessa bestämmelser fullt ut. 5. FUNKTIONELLA BRISTER I TILLÄMPNINGEN AV FÖRMÅNSORDNINGARNA Trots bestämmelser om administrativt samarbete mellan partnerländerna, vilka i hög grad förbättrades och utvidgades under omförhandlingarna om avtalen och upprättandet av ett nytt allmänt preferenssystem, måste man konstatera att det finns många funktionella brister som har en benägenhet att förvärras och som i första hand leder till att produkter som inte är berättigade till förmånsbehandling i tullhänseende felaktigt medges förmånsbehandling. 4 EGT nr L 144, 2. 6. 1981, ändrad i EGT nr L 90, 2. 4. 1987. 14 felaktig En oriktig förmånsbehandling i tullklassificering av varorna, felaktigt angivande av tullvärde och, vilket blir allt vanligare, genom att de berörda aktörerna inte följer ursprungsreglerna. tullhänseende kan uppnås genom identifieras huvudsakligen vid undersökningar eller De funktionella bristerna kontroller, vare sig de samordnas på gemenskapsnivå eller utförs i medlemsstaterna (till exempel textilprodukter från Bangladesh). Deras övergripande karaktär gör det möjligt att identifiera samtliga föreliggande problem. Undersökningarna inriktas på import av de produkter där bedrägerier är vanligast och visar att ingen av dessa ordningar är skyddad mot dessa funktionella brister och inte nödvändigtvis står i att kvaliteten på de administrativa infrastrukturerna proportion till bedrägerierna. 5. 1 Former av förmansberättigat ursprung oegentligheter eller bedrägerier vad gäller Genom en analys av de fall som hittills konstaterats är det möjligt att identifiera flera former av oegentligheter eller bedrägerier, för vilka redogörs nedan. De som är svårast att upptäcka förekommer givetvis oftast. - Formellt felaktiga intyg (ofullständiga, ej undertecknade eller stämplade av de officiella myndigheterna), äkta intyg som dock avser en produkt som inte omfattas av avtalet eller ordningen, oäkta eller förfalskade intyg. Dessa fall är vanligtvis inte särskilt svåra att upptäcka. - Äkta intyg som dock utfärdats för produkter som inte framställts i förmånslandet. Det är möjligt att upptäcka dessa fall genom administrativt samarbete, vilket dock kan vara känsligt i de fall då de myndigheter som ansvarar för utfärdande eller kontroll av intygen är medskyldiga. - Äkta intyg som dock utfärdats för produkter som framställts i förmånslandet utan att ursprungsreglerna följts. Detta är det vanligaste fallet (till exempel apelsinjuice från Israel). Det administrativa samarbetet spelar en stor roll vid upptäckandet av oegentligheterna eller bedrägerierna men kan inte ersätta de undersökningar av aktörerna som under alla omständigheter skall företas av medlemsstaterna. 5. 2 Berörda produkter funktionella bristerna, men Alla produktkategorier berörs av de undersökningarna inriktas särskilt på de känsligaste produkterna, vilket i hög grad avspeglar exportindustrins specialisering i förmånslandet, för vilka fördelarna av bedrägerierna ur aktörens perspektiv är störst (till exempel turkiska TV-apparater). Tabellerna i bilaga II ger en översikt över antalet fall av bedrägerier och budgetkonsekvenser. Detta gör det möjligt att uppskatta omfattningen av problemet och de känsligaste produkterna, och samtidigt mäta de negativa effekterna på hur ordningarna i sin helhet fungerar av att erhållna resultat inte utnyttjas tillräckligt. 15 5. 3 Aktörernas och myndigheternas ansvar funktionella brister i samband med dessa 5. 3. 1 A ktörerna utanför gemenskapen Själva utformningen av ursprungsreglerna innebär att dessa aktörer har alla möjligheter att ta reda på om de produkter som de tillverkar uppfyller reglerna eller inte. Dessutom tillverkar aktörerna i allmänhet ett begränsat antal produkter för samma marknad, vilka ofta omfattas av samma regler. Undersökningarna visar att det är sällan man stöter på en aktör som kan göra gällande verklig okunskap om ursprungsreglerna. Det finns dock vissa tolkningsproblem vad gäller dessa regler, t. ex. oklarhet mellan de olika förmånsordningarna. Genom att aktörerna förser gemenskapsimportörerna med ursprungsintyg för produkter som inte är berättigade till förmånsbehandling i tullhänseende, behöver dessa importörer inte betala de tullar som de normalt är skyldiga att betala. Under de förhandlingar som föregår försäljningen vet exportörerna att ett ursprungsintyg ger importören en klar fördel. I de flesta fall där oegentligheter har konstaterats har mindre nogräknade aktörer erhållit ursprungsintyg genom att helt enkelt dölja produkternas faktiska status. Under kontroller utövar vissa aktörer påtryckningar på myndigheterna för att fördröja eller påverka resultatet av kontrollen. 5. 3. 2 Gemenskapens aktörer Det förutsätts att importörerna, som inför tullmyndigheterna ansvarar för att deklarationerna samt känner tullnomenklaturen och andra tullbestämmelser. ursprungsreglerna är korrekta, till Såsom kommissionen tidigare påpekat sker ingivandet av ursprungsintyg tillsammans med importdeklarationen på frivillig grund från importörens sida, vilket innebär att denne är skyldig att betala de tullar som eventuellt inte betalats vid importen. innan ett affärsavtal Därför bör importören vidta nödvändiga försiktighetsåtgärder för att fullgöra sina skyldigheter, särskilt under avtalsförhandlingarna. Importören kan till exempel också, även ingås, be gemenskapens tullmyndigheter göra en bedömning av produktens ursprung med hjälp av det nya förfarandet för bindande ursprungsbesked. Utöver att detta instrument gör det möjligt för importören att säkra sin affärstransaktion, kan det även utgöra bevismaterial för att visa importörens goda tro i händelse av tvist vid tullklareringen5. Undersökningarna visar att solidaritet kan uppstå mellan vissa aktörer i förmånsländerna, som har varit föremål för en undersökning, och vissa aktörer i gemenskapen på grund av att det är i deras gemensamma intresse att 5 Förordningar (EG) nr 82/97 av den 19 december 1996, EGT nr L 17, 21. 1. 1997, s. 1, och (EG) nr 12/97 av den 18 december 1996, EGT nr L 9, 13. 1. 1997, s. 1. 16 skydda och fortsätta sina handelsrelationer på det fördelaktiga sätt som förmånsbehandlingen innebär. Denna solidaritet är till fördel för båda parter särskilt när det är fråga om att utöva påtryckningar på myndigheterna i förmånsländerna för att undkomma förutsebara konsekvenser av en kontroll eller slippa dess följder. 5. 3. 3 Myndigheterna i förmånsländerna Undersökningarna visar att de mest omfattande bedrägerierna under de senaste åren rör produkter som importeras från länder med mycket varierande utvecklingsnivåer (till exempel tyg från Maldiverna och räkor från Färöarna). Dessa bedrägerier beror på att bestämmelserna om administrativt samarbete inte följts och i vissa fall på strukturella administrativa svagheter. 5. 3. 4 Myndigheterna i medlemsstaterna Trots att det kan konstateras att bestämmelserna om administrativt samarbete i varierande grad följs av förmånsländerna och att resultaten härav alltså är mycket osäkra, fortsätter medlemsstaterna ändå att alltför ofta förlita sig på dem utan att dra praktiska slutsatser vad gäller undersökning och uppbörd. De säkerhetsåtgärder som borde vidtas när kontroller inletts, särskilt i fall av rimligt tvivel, genomförs i mycket varierande grad av medlemsstaterna. Detta skapar en situation som gynnar omläggning av handeln, komplicerar uppbörden av tullar när det konstaterats att tullar skall betalas och leder till att aktörer behandlas olika. kommissionens gemenskapens Trots undersökningsresultat mycket olika, vilket underlättar att oegentlig import fortsätter utan någon större risk för aktörerna. samordningsförsök utnyttjas Ett annat problem uppstår när en medlemsstat åberopar, som skäl för att inte uppbära tullar till följd av att oegentligheter har konstaterats, att det tredje landet inte har ogiltigförklarat intygen. Detta är dock inte en grund som förutses i bestämmelserna och är därför en oacceptabel förevändning. Enligt gemenskapens rättspraxis är det avgörande kriteriet för uppbörd att förmånsbehandling inte kan medges. På detta sätt lägger medlemsstaterna, utan att ha någon rättslig grund för det, över sitt ansvar på myndigheterna i förmånsländerna. 5. 4 Importörernas klagomål Gemenskapens importörer klagar även ofta över funktionella brister i dessa förmånsordningar och särskilt över att uppbörd av tullar sker två till tre år efter importen. I många fall då det har konstaterats att tullar skall betalas har det visat sig att importörerna informerats om kontrollerna avseende deras handel antingen av medlemsstaten i inledningsfasen, eller av exportörerna under genomförandet. Under dessa omständigheter får importörerna reda på resultaten av kontrollerna redan innan dessa ställts till de begärande myndigheternas förfogande, men trots detta vidtar de ändå inte alltid åtgärder för att rätta till 17 situationen. De långa fristerna för uppbördsförfarande, när sådana finns, medverkar till detta. Härigenom bidrar de till att de negativa effekterna av de funktionella bristerna består till nackdel för de importörer som följer reglerna och för gemenskapens tillverkare. 5. 5 Funktionella brister i förhållande till utvecklingsländernas särskilda situation Dessa funktionella brister och de berörda aktörernas och myndigheternas respektive ansvar, befriar inte gemenskapen från att fundera över de djupare orsakerna till denna situation, särskilt ur utvecklingspolitikens synvinkel. Det bör understrykas att förmånspartnerländerna i detta avseende inte är jämställda vad gäller gemenskapslagstiftningen. Många av dem, särskilt de nya industriländerna i Asien, har förvisso kunnat dra stor nytta av de fördelar som gemenskapen har erbjudit och har i överensstämmelse med ursprungsreglernas mål kunnat förstärka industrialiseringsprocessen genom en vertikal integrering av tillverkningsleden med stöd av inhemskt och utländskt investeringskapital, som vid behov ersatts av regionalt samarbete. Det finns emellertid andra länder, särskilt de minst utvecklade länderna och de som också har en mycket låg utvecklingsnivå (Afrika söder om Sahara, insulära stater), som inte har kunnat fullt ut utnyttja de omfattande handelsfördelar som stått dem till buds på grund av att deras ekonomiska, institutionella, administrativa eller finansiella strukturer ofta inte tillåter att en industrialiseringsprocess påbörjas. På grund av dessa svagheter försöker ett visst antal länder att utveckla en industriell bas med inriktning på arbetsintensiv förädlingsverksamhet i sista ledet av förädlingskedjan, vilket innebär att de inte alltid kan följa ursprungsreglerna. Kommissionen behandlade nyligen detta problem förbättrat marknadstillträde för de minst utvecklade länderna. i sitt meddelande om Det är nödvändigt att vidta åtgärder för att förbättra denna situation. Å ena sidan är det otänkbart att inte kräva seriösa kontroller eller att reglerna följs, eftersom detta endast skulle leda till att förmånsordningarna ifrågasätts, till skada för deras utvecklingsmål. Å andra sidan är det inte heller möjligt att inte låta dessa länder, som är bland världens fattigaste, dra nytta av fördelar som är avgörande för deras överlevnad. Kommissionen har redan lagt fram konkreta förslag inom ramen för ovannämnda meddelande för att förbättra ursprungsreglerna så att tillämpningsvillkoren blir enklare och tydligare. Dessa problem beaktas även vid fastställandet av de nödvändiga åtgärder för att åtgärda de funktionella bristerna i systemet som det redogörs för i punkt 9. 6. FÖLJDER AV SVÅRIGHETERNA ATT TILLÄMPA FÖRMANSORDNINGARNA 6. 1 Följder för gemenskapspolitiken De politiska och ekonomiska förbindelserna med de berörda länderna påverkas av denna situation. Framför allt inverkar de funktionella bristerna negativt på gemenskapens handelspolitik, eftersom de motverkar dess effektivitet och gör att förmånsländernas utveckling och ekonomiska som förmånsordningarna har utformats och inrättats för att gynna, riskerar att skadas. integration, just det 18 6. 1. 1 Följder för tillverkarna Gemenskapsindustrin, som påverkas av den snedvridning av konkurrensen som uppstår, beklagar sig över den brist på fasthet som präglar åtgärderna och sättet att tillämpa dem. De betonar de allvarliga konsekvenserna i form av minskad sysselsättning eller nedläggning av företag i gemenskapen. Gemenskapsproduktionen måste nämligen konkurrera med varor för vilka detta slags konkurrens aldrig varit förutsedd. Produkterna i fråga kan inte bara importeras till gemenskapen till nedsatt tull utan undgår också att underkastas de villkor som gäller för att få omfattas av medgivandet i fråga, (vilket till exempel gör det möjligt att utnyttja komponenter som är ännu billigare än de som eventuellt tillverkas i förmånslandet). På så sätt kan priserna på dessa produkter på gemenskapsmarknaden vara konstlat låga och bidra till att tvinga fram konkursen i gemenskapsföretag som tillverkar identiska eller liknande produkter. Gemenskapsindustrin, som ibland har svårt att acceptera vissa medgivanden som gemenskapen beviljar tredje länder, kan med rätta kräva att medgivandena verkligen begränsas till de produkter och länder som de är avsedda för och som uppfyller de villkor och grundläggande krav som fastställts i systemen. Detta gäller inte minst när bedrägerier i fråga om ursprung som medför förmånsbehandling har som främsta syfte att kringgå handelspolitiska åtgärder såsom kvoter och antidumpningstullar. Åtskilliga tillverkare beklagar sig över situationen hos både medlemsstaterna och kommissionen och hyser stora förhoppningar om dessas förmåga att agera för att fa ett slut på den skadevållande situationen eller åtminstone begränsa dess negativa verkningar. 6. 1. 2 Följder för importörerna De importörer som tillämpar systemen korrekt utsätts direkt för den illojala konkurrensen från import av icke förmånsberättigade produkter som felaktigt ekonomiska införts med överlevnadsmöjligheter kan till och med vara hotade. Man får inte glömma den nyckelroll importörerna spelar i genomförandet av förmånsordningarna, som för vissa utvecklingsländer fortfarande har mycket stor betydelse. förmånsbehandling. Dessa importörers 6. 2 Ekonomiska följder för tredje land på tanke när det gäller syftet med ursprungsreglerna Med förmånsbehandlingen av produkterna måste konstateras att transaktioner som genomförs i strid med reglerna inte ger exportländerna den reella ekonomiska fördel som är tänkt med ordningen, eftersom det mervärde som tillförs på följer platsen är noll eller mycket förmånsordningarnas ursprungsregler ger ingen, eller mycket ringa vinst åt exportländerna. Särskilt uppenbart är detta när produkterna inte framställs i landet utan endast omlastas där. Även om viss industriell verksamhet i form är den av utvecklingspolitiska nyttan mycket liten, eftersom den är kortvarig och sällan litet. Transaktioner sista bearbetning legotillverkning förekommer eller som inte 19 medför bestående investeringar, tekniköverföring eller utbildning av lokalt anställda. I en del av de minst utvecklade länderna är det ofrånkomligt att en industriell verksamhet ofta bara ger ett begränsat lokalt mervärde. Eftersom de produkter som denna verksamhet resulterar i inte kan omfattas av förmånsbehandling, utom i ett fatal enskilda fall på grundval av ett särskilt undantagsbeslut (se vidare punkt 1. 2 om ursprungsregler i det ovan nämnda meddelandet om tillträde till gemenskapsmarknaden), är det viktigt att gemenskapen i full utsträckning låter förmånerna fungera som stimulans till etablerandet av industrier med högre förädlingsgrad. 6. 3 Följder för medlemsstaterna och kommissionen På grund av svagheterna i genomförandet av det administrativa samarbetet och därmed dess brist på trovärdighet har tullförvaltningarna stora svårigheter att fa aktörerna att följa förmånsordningarna. Analysen visar emellertid att en fullständig tillämpning av samarbetsbestämmelserna och av slutsatserna från gemenskapens undersöknings- eller kontrollbesök, vilket faller helt inom medlemsstaternas kompetensområde, helt klart skulle bidra till att förbättra nuvarande situation och avskräcka många mindre nogräknade aktörer. som har Kommissionen, av förmånsordningarna och undersöknings- och kontrollaktiviteterna, ser sig ofta tvingad att frångå sin roll och att för medlemsstaternas räkning intervenera i förmånsländerna. samordna administrationen till uppgift att Eftersom kommissionens handlings- och kontrollmöjligheter på området är ytterst begränsade saknar den ofta medel att undanröja de negativa effekter som de funktionella bristerna har på handelspolitiken, gemenskapspolitiken och de egna medlen, negativa verkningar som alltså beror på att förmånsordningarna inte följs av de direkt inblandade. Vad gäller egna medel bör framhållas att inkomster som inte har kunnat uppbäras på grund av de funktionella bristerna måste uppbäras på annat sätt. På något sätt måste de avgifter som inte erlagts kompenseras och bäras av andra skattskyldiga européer i stället för av de importörer som egentligen borde ha betalat dem. 7. FRAMTIDEN FÖR FÖRMÅNSORDNINGARNA 7. 1 Förberedelserna förmånsordningarna för utvidgningen och dess inverkan på Pressen på förmånsordningama har ökat under senare år eftersom det blivit nödvändigt att utvidga eller förstärka förmånsbehandling som beviljats de medlemskapssökande länderna. Förberedandet av utvidgningen erbjuder ett utomordentligt tillfälle att i dessa länder främja en korrekt tillämpning både av aktörerna och myndigheterna av förvaltnings- 20 och kontrollförfarandena för dessa förmåner, i samverkan med unionen. Ju tidigare dessa förfaranden införs, desto bättre förberedda blir länderna inför framtiden. På så sätt, genom en effektiv förvaltning av förmånsordningarna och genom att förse sig med reella granskningsresurser för att kunna agera och reagera allt efter omständigheterna och på ett genomblickbart sätt, kan unionen bäst fastställa de lämpliga förutsättningarna för en successiv övergång som säkerställer att dessa länder kan delta fullt ut i unionen. 7. 2 Minskande tullförmåner för vissa produkter Denna minskning är ett resultat av den allmänna sänkning av tullarna i Gemensamma tulltaxan som skall ske som en följd av resultatet av Uruguayrundan och som skall vara genomförd till år 2004. Efter denna generella minskning av tullförmånerna kommer de flesta produkters tullsats att understiga två till tre procent och det kommer kanske att vara föga intressant att utnyttja förmånsordningarna. Däremot kommer dessa ordningar att fortsätta att vara attraktiva för känsliga produkter med högre fiskeriprodukter, vissa textilprodukter och skor. tullsatser, bland annat vissa jordbruks- och Detta ger en antydan om att ursprungsreglerna måste anpassas till en situation som kommer att gälla på medellång till lång sikt. För närvarande är emellertid de tullnedsättningar som gemenskapen beviljar fortfarande klart attraktiva. Därför bör de medel fastställas som kan bidra till att dessa instrument kan fortsätta att spela sin roll på ett fullgott sätt. 7. 3 Överensstämmelse mellan ursprungsreglerna och de nya förutsättningarna för världshandeln Man kan ställa sig frågan om det finns något samband mellan de funktionella bristerna i vissa avseenden och själva regelstrukturen när det gäller ursprung som medför förmånsbehandling. I det ovan nämnda meddelandet av den 16 april 1997 har kommissionen tecknat en preliminär analys i detta avseende och angett riktlinjer för hur situationen kan förbättras, särskilt med hjälp av ett mera konsekvent och målinriktat utnyttjande av undantagen och en förenkling av reglerna. 8. KOMMISSIONENS VAL AV LÖSNING Att utvidga begreppet god tro och därmed skydda mindre nogräknade aktörer och indirekt straffa de aktörer som respekterar spelreglerna är uppenbart inte ett godtagbart alternativ för att komma till rätta med de funktionella bristerna. Det enda alternativet, i samtliga berörda parters intresse, är enligt kommissionens mening att förbättra förmånsordningarnas funktionssätt. Vad gäller tidigare inträffade fall kan dessa endast hanteras på grundval av de bestämmelser som gällde när sakförhållandena fastställdes. Detta ställningstagande ligger helt i linje med den förklaring som kommissionen lät ta till protokollet från rådets möte den 28 maj 1996, som delvis återges i det följande. Kommissionen ". har noterat rådets begäran att den skall genomföra denna studie. 21 Kommissionen konstaterar emellertid att de riktlinjer som följer av rådets begäran skulle leda till väsentliga ändringar av nuvarande bestämmelser. Kommissionen erinrar om importörernas roll enligt lagens nuvarande utformning som innebär, vilket kommissionen har erinrat om i sitt arbetsprogram (KOM(96)17) om bekämpningen av oegentligheter och bedrägerier och vilket står överensstämmelse med Europeiska gemenskapernas domstols rättspraxis, att importörerna i princip förblir rättsligt och finansiellt ansvariga. Kommissionen kommer emellertid att behandla denna begäran på ett konstruktivt sätt och kommer därvid även att beakta domstolens rättspraxis under senare tid samtidigt som den tar hänsyn till kriterierna för gemenskapspolitikens goda funktion och särskilt prioriterar ökad samstämmighet i nuvarande bestämmelser samt behovet av att skydda unionens ekonomiska intressen. " 9. NÖDVÄNDIGA ÅTGÄRDER FÖR ATT AVHJÄLPA DE FUNKTIONELLA BRISTERNA I FÖRMÅNSORDNINGARNA De åtgärder som redan har vidtagits av kommissionen och medlemsstaterna bör bidra till att avhjälpa situationen men kommer inte att vara tillräckliga, och andra åtgärder måste därför övervägas. Till stor del bör dessa utgå från de olika arbets- och handlingsprogrammen, t. ex. programmet inom tullområdet ("Tull 2000"), som bland annat syftar till att förenhetliga och förtydliga villkoren för genomförandet av den gemensamma handelspolitiken och skydda gemenskapens ekonomiska intressen. 9. 1 Redan inledda åtgärder 9. 1. 1 Modernisering av bestämmelserna om ursprung som medför förmånsbehandling den explosionsartade Efter avtalsgrundade ökningen förmånsordningar sedan början av 1990-talet och på grund av behovet av att göra bestämmelserna lättare att förstå och mera genomblickbara, har gemenskapen sedan några år tillbaka på kommissionens initiativ inlett ett arbete med att förnya, förenhetliga och förenkla bestämmelserna om ursprung som medför förmånsbehandling. antalet av De ursprungsregler som gemenskapen för närvarande tillämpar gentemot de europeiska länderna (EES, EFTA och de central- och östeuropeiska länderna, dvs. mer än trettio länder) är sedan den 1 juli 1997 identiska. Samma text har föreslagits de tolv Medelhavsländerna och en del av dessa står i begrepp att acceptera den. Förenhetligandet och förbättringen av bestämmelserna om ursprung som medför förmånsbehandling bygger bland annat på en förenkling av de skriftliga formaliteterna (avskaffande av varucertifikaten EUR. 2 och APR. l, generell övergång i stor utsträckning harmoniserade texter (till exempel grundläggande definitioner till fakturadeklarationer), allmänt bruk av 22 såsom definitionen av produkter som "i sin helhet framställts" etc. ) och främjandet av en ny slags relation till de ekonomiska aktörerna (allmänt bruk av begreppet "godkända exportörer"). Så långt möjligt har vissa av de nya bestämmelserna införlivats med såväl avtalen med AVS/ULT-länderna som Allmänna preferenssystemet. 9. 1. 2 överföring förmånsländernas förmånsordningarnas av tullförvaltningar förvaltning till Huvuduppgiften för medlemsstaternas myndigheter är på det här området att kontrollera ursprungsintygen och deras innehåll, både vid import och export. Det är inte fråga om att kontrollera varje enskilt intyg utan att företa kontroller med tillämpning av riskanalys. Det ankommer också på myndigheterna att utfärda de bindande ursprungsbesked som infördes i gemenskapens tullagstiftning från och med 1997. Det kan lätt konstateras att myndigheternas uppgifter nu är mera betungande än förut, men det är priset för att systemet med bestämmelser om ursprung som medför förmånsbehandling skall kunna fungera. I gemenskapen gäller principen att det är tullförvaltningarna som ansvarar för administrationen av ursprungsreglerna och därför framstår det som nödvändigt att det också i de partnerländer där så ännu inte är fallet skall vara tullmyndigheterna som far till uppgift att utföra dessa arbetsuppgifter, förutsatt att tullförvaltningarna förfogar över den kompetens som krävs och faktiska befogenheter, och särskilt att de utövar dessa befogenheter effektivt, i synnerhet vad gäller kontrollen av aktörerna. Härigenom skulle det kunna bli möjligt att fullt ut ta om tillvara de tullagstiftningen, som till stor del är harmoniserad på internationell nivå (nomenklatur, värde etc). Åtgärder i denna riktning kan redan nu vidtas. tullförvaltningarnas erfarenheter enskilda fråga i 9. 1. 3 Ökat medvetande i förmånsländerna De första förmånsordningarna går tillbaka till 1970-talet. Gemenskapen har ända sedan dess gjort stora ansträngningar för att förklara innehållet i bestämmelserna om ursprung som medför förmånsbehandling, den praktiska tillämpningen av bestämmelserna och behovet av fördjupat administrativt samarbete. Åtgärderna vänder sig framför allt till de centrala myndigheterna i berörda tredje länder och utmynnar sedan i utbildningsinsatser för personer som av ansvarar ursprungsreglerna. Under de senaste tre åren har sålunda ett tjugotal seminarier organiserats av gemenskapen i olika delar av världen. förvaltningen och den praktiska tillämpningen för Gemenskapen har också anlitat olika fackorganisationer för att länderna skall fa bättre kunskap om gemenskapens ursprungsregler och kunna skilja mellan gemenskapsreglerna och de regler som de också måste tillämpa gentemot andra länder som är förmånsgivare. Gemenskapens undersöknings- och kontrollbesök kan vidare, även om detta inte är huvudsyftet, ha indirekta pedagogiska effekter, liksom även de 23 informationsseminarier som organiseras i dessa länder, genom att de lokala myndigheterna härigenom kan förbättra sina kunskaper när det gäller kontroller. Sedan 1994 slutligen har kommissionen regelbundet arrangerat möten (ett tiotal) inom ramen för Tullkodexkommittén (sektionen för varors ursprung) där också företrädare för EFTA-länderna, de central- och östeuropeiska länderna, de baltiska länderna och samtliga Medelhavsländer deltagit. 9. 1. 4 Kontroll av den praktiska tillämpningen i gemenskapen av förmånsordningarna Under senare år har åtskilliga kontroll- och övervakningsåtgärder som gällt ursprungsfrågor, särskilt i samband med dessa förmånsordningar, vidtagits i medlemsstaterna i syfte att undersöka alla aspekter av tillämpningen av reglerna om ursprung som medför förmånsbehandling, både vad gäller import och export. Vid dessa kontroller, som utfördes under åren 1992-1995 konstaterades diverse brister, varvid följande brister var de allvarligaste: Ursprungsreglerna tolkas inte alltid på ett enhetligt sätt av medlemsstaterna. i Tullförvaltningarna decentraliserade. Den övergripande undersökningen bedrägerier utförs därför inte alltid på central nivå. vissa medlemsstater är starkt av De förenklade förfarandena medger visserligen större smidighet till samtidigt företagen men tullmyndigheternas kontrollmöjligheter. begränsar fördel för Vid efterkontroller av ursprungsbevis är det ofta svårt att fa tillfredsställande svar inom fastställd tid, vilket skapar stora svårigheter när det gäller tulluppbörden. Dessa kontrollåtgärder kompletterar som kommissionen vidtar inom ramen för uppföljningen av revisionsrättens årsrapporter. liknande åtgärder andra 9. 2 Instrumenten: nuläge och brister 9. 2. 1 Befintliga instrument • Alla avtalen innehåller ett protokoll om ömsesidigt bistånd i tullfrågor som tillämpas vid förhindrandet av och bekämpningen av bedrägerier och vad gäller ursprung som medför förmånsbehandling enligt dessa avtal. • Samordning och samarbete inom gemenskapen på tullområdet (ömsesidigt bistånd, överlämnande av upplysningar etc. ) fastställs genom en övergripande bestämmelse (förordningarna nr 1468/81 och 515/97). • Enligt såväl de autonoma instrumenten (Allmänna preferenssystemet, f. d. (central- och Jugoslavien etc. ) östeuropeiska länder, EFTA etc. ) skall en efterkontroll göras om rimligt tvivel som de avtalsgrundade instrumenten 24 föreligger. Om något svar inte erhålls inom tio månader, eller om svaret är otillfredsställande, skall förmånsbehandling inte beviljas. Vad gäller Allmänna preferenssystemet har unionen möjlighet att när bestämmelserna förefaller ha överskridits företa undersökningar i samarbete med förmånsländernas myndigheter. I förordningarna nr 3281/94 och 1256/96 (artikel 9) fastställs inom ramen för upphäva Allmänna att förmånsbehandlingen vid fall av bedrägeri eller bristande administrativt samarbete. preferenssystemet möjligheten tillfälligt För de avtalsbundna ordningarna gäller, om det uppstår problem mellan de bägge parternas tullmyndigheter vid tillämpningen av efterkontroll, att frågan skall hänskjutas till associeringskommittén, utan att detta påverkar gällande föreskrifter i nationell lagstiftning om biläggandet av tvister. 9. 2. 2 Luckor och felande instrument Det finns i unionen inget tvingande rättsligt gemenskapsinstrument som gör det möjligt att förhindra att medlemsstaterna tillämpar säkerhetsåtgärder som måste vidtas vid fall av rimligt tvivel på olika sätt, varvid det finns risk för omläggning av handeln. I förhållande till förmånsländerna finns visserligen för det första inom ramen för Allmänna preferenssystemet en möjlighet att åberopa artikel 9, men artikeln har inte utnyttjats vid fall av bristande administrativt samarbete eftersom den är besvärlig att tillämpa och initiativet måste utgå från medlemsstaterna. Dessutom finns inte bestämmelser om att kommissionen snabbt skall kunna införa preliminära åtgärder som kan anpassas till vidden av och de olika slag av situationer som uppstår. Inte heller inom ramen för de andra slagen av förmånsordningar finns det någon rättslig grund som gör det möjligt att på kommissionens eller medlemsstaternas initiativ anta preliminära åtgärder och det finns inte heller någon bestämmelse som motsvarar artikel 9 i Allmänna preferenssystemet. Följande gäller alltså: När det gäller avtalen finns inget associeringskommittén misslyckats. instrument för att lösa en tvist när Inte heller finns det när det gäller avtalen alltid någon möjlighet att kontrollera att ett partnerland verkligen har genomfört en viss bestämmelse (fallet med turkiska televisionsapparater) eller att tullmyndigheterna land har rättsliga befogenheter - vilket de ibland bestrider - att kontrollera ursprunget hos produkter för vilka de utfärdar ursprungsintyg (fallet med apelsinjuice från Israel). i tredje 25 9. 3 Åtgärder som behöver vidtas Ett återupprättat förtroende för förmånsordningarna förutsätter att alla aktörer som deltar i utnyttjandet och förvaltningen av dessa ordningar medverkar, vare sig de befinner sig i unionen eller i tredje land och vare sig de är myndigheter eller aktörer. Denna uppgift förutsätter att var och en först erinras om sitt ansvar och sina rättigheter och skyldigheter och att befintliga bestämmelser verkligen följs så att rättelser kan ske och bestraffningar tillämpas om skyldigheterna inte iakttas. Men unionen måste också förse sig med de kompletterande instrument som är nödvändiga för att kompensera svagheterna i nuvarande ordning. Rådet och kommissionen bör i nära samarbete fastställa hur åtgärderna skall prioriteras och gemensamt besluta omen tidsplan för genomförandet. I huvudsak bör det vara fråga om följande åtgärder: 9. 3. 1 Främjande av en striktare tillämpning av befintliga bestämmelser: Genom strikt tillämpning av föreskrifterna och iakttagande av föreskrivna tidsfrister när det administrativa samarbetet inte fungerar, eller krav på ögiltigförklaring av intyg samt strängare bestraffning av stater som allmänt inte uppfyller sina skyldigheter. Genom, när det gäller avtalsgrundade överenskommelser och anordningar, ett målmedvetet utnyttjande av alla möjligheter till dialog och alla befintliga mekanismer för att övertyga förmånsländerna om att, när funktionella brister i tillämpningen av dessa ordningar konstateras, vidta alla lämpliga åtgärder. Genom att uppmuntra medlemsstaterna att fullständigt använda sig av ordningen för att underrätta kommissionen om alla konstaterade eller misstänkta oegentligheter. Genom att säkerställa effektiviteten i de åtgärder och kontroller som de avtalsslutande parterna åtar sig att införa i samband med undertecknandet av avtalet. Genom krav på partnerländerna att meddela sin interna lagstiftning och vid behov hjälp till dem att införa, och på så sätt säkerställa att de förfogar över, interna rättsliga medel för att kunna uppfylla de skyldigheter som följer av avtalen eller överenskommelserna. 9. 3. 2 Kompensation av nuvarande luckor i systemet genom lämpliga bestämmelser: Genom att via en övergripande rättsakt förbättra gemenskapstexterna i syfte att förenhetliga medlemsstaternas handlande när det gäller tulluppbörd eller säkerhetsåtgärder med anledning av konstateranden bland annat på grundval av slutsatserna från undersöknings- eller kontrollbesök som utförts av gemenskapen. 26 av Genom att mera systematiskt utnyttja ett system för förvarning importörerna när det fastställts rimligt tvivel beträffande en varas ursprung, detta för att undvika att "god tro" otillbörligt åberopas. Genom att skapa möjligheten till övervakningsåtgärder i förmånsländerna genom att i texterna införa en möjlighet för gemenskapen att i dessa länder kontrollera genomförandet av avtalens ursprungsregler. Genom att införa övergripande rättsliga bestämmelser som gör att det blir möjligt att i hela gemenskapen reagera på ett enhetligt och snabbt sätt gentemot tredje länder som inte iakttar sina skyldigheter, särskilt genom att ge kommissionen en möjlighet att på eget initiativ eller på begäran av en eller flera medlemsstater anta preliminära åtgärder (till exempel ställande av säkerhet tillfälliga kvantitetskontroller etc), som sedan skall antas slutgiltigt av rådet; dessa åtgärder måste, allt efter de olika förmånsordningar det är fråga om, utformas med beaktande av de som härrör ur gemenskapens internationella åtaganden. tillfälligt upphävande av förmånerna, skyldigheter tullarna, för ett ansvar genom Genom att ge myndigheterna i de förmånsländer som omfattas av Allmänna preferenssystemet av bestämmelserna i artikel 9 i förordningarna om Allmänna preferenssystemet (som kan leda till att systemet helt eller delvis upphävs) vid fall av bedrägerier och underlåtenhet att följa bestämmelserna om administrativt samarbete. tillämpning effektiv en Genom att i bestämmelserna om förmånsordningarna införa en möjlighet att tillgripa åtgärder som exempelvis tillfälligt begränsar eller tillfälligt upphäver vissa förmåner. Bestämmelsen skulle, om det är nödvändigt och med beaktande av gemenskapens internationella åtaganden, kunna gå så långt som i till ett tillfälligt upphävande av tillämpningen av förmånsordningarna proportion till omfattningen av det fall det är fråga om och dess allvar. 9. 3. 3 Kompletterande åtgärder Genom upplysningskampanjer bland företrädarna för förmånsländerna. att vad gäller det administrativa samarbetet organisera Genom att anta ett utbildnings- och informationsprogram i olika tredje länder och i EG: s medlemsstater som vänder sig till nationella myndigheter och aktörer. Genom att regelbundet anordna arbetsmöten i Tullkodexkommittén med deltagande också av grupper av förmånsländer samt i de gemensamma tullsamarbetskommittéerna för att undersöka förutsättningarna för att tillämpa dessa ordningar, deras framtida utveckling och frågan hur de kan förbättras. Genom att göra gemenskapsaktörerna mer ansvarskännande och ge deras förbindelser med tullmyndigheterna en mera personlig prägel. 27 Genom att dela ut förklarande anmärkningar till förmånsavtalen och förmånsordningarna till aktörerna. Genom att för aktörernas räkning utarbeta särskilda handböcker för de olika länder/Allmänna förmånsordningarna (AVS/central- och östeuropeiska preferenssystemet/Medelhavsländerna). (disketter, CD-ROM, Genom att via moderna elektroniska hjälpmedel Internet) ställa ändamålsenliga upplysningar (lagstiftning, handböcker, bindande ursprungsbesked som utfärdats i gemenskapen) till tredje lands och allmänhetens förfogande. i Europeiska gemenskapernas officiella Genom att (C-serien) offentliggöra information som uppmuntrar aktörerna att begära bindande ursprungsbesked samtidigt uppmärksamma dem på riskerna med att godta falska ursprungsintyg. importerar och för de varor som de tidning 9. 3. 4 Förberedelse inför framtiden: Genom att sätta i kraft de åtgärder som förutses i "Meddelande om förbättrat till gemenskapsmarknaden för de minst utvecklade länderna", särskilt, om det är motiverat, de undantag till ursprungsreglerna som förutses i nuvarande lagstiftning. tillträde Genom att uppmuntra inrättandet av regionala samarbetsstrukturer, särskilt sådana strukturer som möjliggör ett samarbete, även i investeringsfrågor, mellan de utvecklingsländer som kommit långt i sin utveckling och de som kommit mindre långt och att inom denna ram uppmuntra utnyttjandet av regional kumulering. Genom att förbereda gemenskapens överväganden om den globala harmonisering av ursprungsreglerna i Allmänna preferenssystemet som aviserats av UNCTAD för de närmaste åren. Genom att förenkla reglerna för ursprung som medför förmånsbehandling för att ta hänsyn till de framtida förutsättningar för världshandeln som följer av Uruguayrundan. Genom att, med hänsyn till resultatet av de åtgärder för att uppmuntra regionalt samarbete som avses ovan, överväga behovet av att längre fram fastställa ett så generellt undantag som möjligt för de minst utvecklade utvecklingsländerna och för länder på en liknande utvecklingsnivå. 28 Bilaga I a) Förteckning över avtal och andra förmånsordningar (1. 7. 1997) URSPRUNG FFS 94/1/EKSG, EG (EGT nr L 1, 3. 1. 1994) Beslut EES (EGT nr L 86, 20. 4. 1995) Rådets och kommissionens beslut av den 13 december 1994 - Protokoll 4 till EES-avtalet om ursprungsregler EES-rådets beslut nr 1/95 av den 10 mars 1995 om att avtalet ekonomiska samarbetsområdet skall träda i kraft med avseende på Furstendömet Liechtenstein Europeiska om Beslut EES (EGT nr L 21, 23. 1. 1997) Beslut av Gemensamma EES-kommittén nr 71/96 av den 22 november 1996 om ändring av protokoll 4 till EES- avtalet om ursprungsregler Norge ännu inte offentliggjort Jsland ännu inte offentliggjort Schweiz ännu inte offentliggjort Beslut nr 1/96 av Gemensamma kommittén för EG och Norge av den 20 december 1996 om ändring av protokoll nr 3 till avtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Konungariket Norge om definitionen av begreppet "ursprungsprodukter" och metoder för administrativt samarbete Beslut nr 1/96 av Gemensamma kommittén för EG och Island av den 19 december 1996 om ändring av protokoll nr 3 till avtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Republiken Island om definitionen av begreppet "ursprungsprodukter" och metoder för administrativt samarbete Beslut nr 1/96 av Gemensamma kommittén för EG och Schweiz av den 19 december 1996 om ändring av till avtalet mellan Europeiska protokoll nr 3 Schweiziska ekonomiska edsförbundet begreppet "ursprungsprodukter" och metoder för administrativt samarbete gemenskapen om definitionen och av 29 ännu inte offentliggjort Ungern 97?Î30/EKSG, EG, Euratom (EGT nr L 92, 7. 4. 1997) Beslut nr 1/97 av associeringsrådet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Polen, å andra sidan, av den 30 juni 1997, om ändring av protokoll nr 4 till Europaavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Polen, å andra sidan Beslut nr 3/96 av associeringsrådet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Ungern, å andra sidan, av den 28 december 1996 om ändring av protokoll nr 4 till Europaavtalet om upprättande av en associering och deras mellan Europeiska medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Ungern, å andra sidan gemenskaperna Tjeckien 96/751/Euratom, EKSG, EG (EGT nr L 31. 12. 1996) 343, Beslut nr 3/96 av associeringsrådet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Tjeckien, å andra sidan, av den 29 november 1996 om ändring av protokoll nr 4 till Europaavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Tjeckien, å andra sidan Slovakien ännu inte offentliggjort Beslut nr 2/97 av associeringsrådet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Slovakiska republiken, å andra sidan, av den 9 januari 1997, om ändring av protokoll nr 4 till Europaavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska och deras medlemsstater, sidan, och Slovakiska ena republiken, å andra sidan gemenskaperna å Rumänien 97/127/EKSG, EG, Euratom (EGT nr L 54, 24. 2. 1997) Bulgarien Beslut nr 1/97 av associeringsrådet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Rumänien, å andra sidan, av den 31 januari 1997 om ändring av protokoll nr 4 till Europaavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Rumänien, å andra sidan 30 97/302/EKSG, EG, Euratom (EGT nr L 24. 5. 1997) 134, Beslut nr 1/97 av associeringsrådet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Bulgarien, å andra sidan, av den 6 maj 1997 om ändring av protokoll nr 4 till Europaavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Bulgarien, å andra sidan Lettland 97/268/EKSG, EG, Euratom (EGT nr L i l l, 28. 4. 1997) Litauen 97/309/EKSG, EG, Euratom (EGT nr L 136, 27. 5. 1997) Estland 97/267/EKSG, EG, Euratom (EGT nr L i l l, 28. 4. 1997) Slnvpnipn Beslut nr 1/97 av Gemensamma kommittén mellan sidan, och Europeiska gemenskaperna, å ena Republiken Lettland, å andra sidan, av den 20 mars 1997 om ändring av protokoll nr 3 till avtalet om frihandel frågor mellan Europeiska gemenskapen, Europeiska atomenergigemenskapen och Europeiska kol- och stålgemenskapen, å ena sidan, och Republiken Lettland, å andra sidan och handelsrelaterade Beslut nr 1/97 av Gemensamma kommittén mellan sidan, och Europeiska gemenskaperna, å ena Republiken Litauen, å andra sidan, av den 25 februari 1997 om ändring av protokoll nr 3 till avtalet om frågor mellan frihandel Europeiska gemenskapen, Europeiska atomenergigemenskapen och Europeiska kol- och stålgemenskapen, å ena sidan, och Republiken Litauen, å andra sidan och handelsrelaterade Beslut nr 1/97 av Gemensamma kommittén mellan sidan, och Europeiska gemenskaperna, å ena Republiken Estland, å andra sidan, av den 6 mars 1997 om ändring av protokoll nr 3 till avtalet om frågor mellan frihandel Europeiska gemenskapen, Europeiska atomenergigemenskapen och Europeiska kol- och stålgemenskapen, å ena sidan, och Republiken Estland, å andra sidan och handelsrelaterade 31 96/752/Euratom, EKSG, EG (EGT nr L 344, 31. 12. 1996) Rådets och kommissionens beslut av den 25 november 1996 om ingående av ett interimsavtal om handel och handelsrelaterade Europeiska gemenskapen, Europeiska kol- och stålgemenskapen 0ch Europeiska atomenergigemenskapen, å ena sidan, o ch Republiken Slovenien, å andra sidan frågor mellan Protokoll 4 om begreppet "ursprungsprodukter" och metoder för administrativt samarbete Färöarna 97/126/EG (EGT nr L 53, 22. 2. 1997) Rådets beslut av den 6 december 1996 - Protokoll 3 till avtalet med Färöarna om definitionen av begreppet "ursprungsprodukter" och metoder för administrativt samarbete Cputa nrh Melilla 88/1135/EEG (EGT nr L114, 2. 5. 1988) AVS 90/523/EEG (EGT nr L 290, 30. 10. 1990) 91/400/EKSG, EEG (EGT nr L 229, 17. 8. 1991) 93/514/EEG (EGT nr L 242, 28. 9. 1993) 93/514/EEG (EGT nr L 242, 28. 9. 1993) Rådets förordning av den 7 mars 1988 om definitionen av för begreppet handeln mellan administrativt gemenskapens tullområde och Ceuta och Melilla och Kanarieöarna ursprungsvaror samarbete och metoder i Rådets beslut av den 8 oktober 1990 om förfarandet vid undantag från de ursprungsregler som fastställs i protokoll nr 1 fjärde AVS-EEG- till den konventionen Rådets och kommissionens beslut av den 25 februari 1991 om slutandet av den fjärde AVS-EEG-konventionen. Beslut nr 2/93 av Tullsamarbetskommittén AVS-EEG om begreppet definitionen undantag ursprungsprodukter för att ta hänsyn till Mauritius speciella situation vad beträffar deras produktion av konserverad tonfisk från av Beslut nr 3/93 av Tullsamarbetskommittén AVS-EEG om undantag begreppet definitionen ursprungsprodukter för att ta hänsyn till Senegals speciella situation vad beträffar deras produktion av konserverad tonfisk från av 32 94/18/EG (EGT nr L 12, 15. 1. 1994) 94/386/EG (EGT nr L 176, 97. 1994) 94/946/EG (EGT nr L 371, 31. 12. 1994) 96/557/EG (EGT nr L 243, 24. 9. 1996) 96/558/EEG (EGT nr L 243, 24. 9. 1996) JILT 91/482/EEG (EGT nr L 263, 19. 9. 1991) 94/724/EG (EGT nr L 288, 9. 11. 1994) 95/375/EG (EGT nr L 222, 20. 9. 1995) I Beslut nr 4/93 av Tullsamarbetskommittén AVS-EG om begreppet undantag ursprungsprodukter till Seychellernas speciella situation vad beträffar deras produktion av konserverad tonfisk definitionen att hänsyn från för av ta Beslut nr 1/94 av Tullsamarbetskommittén AVS-EG om begreppet från undantag ursprungsprodukter för att till Fijis speciella situation vad beträffar deras produktion av vissa kläder. definitionen ta hänsyn av Beslut nr 2/94 av Tullsamarbetskommittén AVS/EG om ändring av beslut nr 4/93 om undantag från definitionen av begreppet "ursprungsprodukter" av hänsyn till den speciella situationen i Seychellerna v ad gäller dess produktion av konserverad tonfisk Beslut nr 1/96 av Tullsamarbetskommittén AVS-EG av den 2 september 1996 om avvikelse från definitionen av begreppet "ursprungsvaror" i syfte att beakta Swazilands särskilda situation vad gäller landets tillverkning av garn (HS-nummer 5402. 52 och 5402. 62) Beslut nr 2/96 av Tullsamarbetskommittén AVS-EG av den 2 september 1996 om undantag från definitionen av begreppet ursprungsprodukter för att ta hänsyn till Fijis, Mauritius och Senegals speciella situation vad beträffar deras produktion av konserverad tonfisk och tonfiskbitar (loins) " Rådets beslut av den 25 juli 1991 om associering av de territorierna med länderna och utomeuropeiska Europeiska ekonomiska gemenskapen Kommissionens beslut av den 31 oktober 1994 om undantag från definitionen av begreppet "ursprungsvaror" med hänsyn till Montserrats särskilda situation beträffande kopplingar och kontaktelement för ledningar och kablar enligt KN-nummer 8536 90 10 Kommissionens beslut av den 8 september 1995 om ändring av beslut 94/724/EG om undantag från definitionen av begreppet ursprungsvaror för att beakta den särskilda situation som råder för Montserrat med avseende på kopplingar och kontaktelement för ledningar och kablar som omfattas av KN-nummer 8536 90 10 33 96/529/EG (EGT nr L 223, 4. 9. 1996) Cypern 73/1246/EEG Kommissionens beslut av den 29 juli 1996 om undantag från definitionen av begreppet "ursprungsvaror" för att ta hänsyn till S:t Pierres och Miquelons speciella situation beträffande frysta torskfiléer som omfattas av KN-nummer 0304 20 Rådets beslut av den 14 maj 1973 om slutande av ett avtal om upprättande av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Cypern. (EGT nr L 133, 21. 5. 1973) 77/2907/EEG (EGT nr L 339, 28. 12. 1977) 87/607/EEG (EGT nr L 393, 31. 12. 1987) 88/4264/EEG (EGT nr L 378, 31. 12. 1988) 89/2428/EEG (EGT nr L 230, 8. 8. 1989) 90/3203/EEG (EGT nr L 307, 7. 11. 1990) Rådets beslut av den 20 december 1977 om slutande av ett tilläggsprotokoll till avtalet om upprättande av en associering mellan ekonomiska gemenskapen och Cypern. Europeiska Rådets beslut av den 21 december 1987 om slutande av för om villkor och protokollet genomförandet av andra etappen i avtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Cypern och om anpassning av vissa bestämmelser i avtalet förfaranden Rådets förordning av den 13 december 1988 om tillämpning av beslut nr 1/88 fattat av Associeringsrådet för EEG-Cypern om ändring av protokollet rörande definitionen av begreppet ursprungsvaror och metoder för administrativt samarbete, till följd av införandet av det harmoniserade systemet Rådets förordning av den 28 juli 1989 om tillämpning av beslut nr 1/89 fattat av Associeringsrådet för EEG- Cypern om undantag från bestämmelserna om definitionen av begreppet "ursprungsprodukter" i avtalet om upprättandet av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Cypern Rådets förordning av den 22 oktober 1990 om tillämpning av beslut nr 4/90 fattat av Associeringsrådet för EEG-Cypern om ny ändring av artiklarna 6 och 17 i protokollet begreppet definitionen 'ursprungsvaror och metoder för administrativt samarbete om av 95/576/EG (EGT nr L 326, 30. 12. 1995) Associeringsrådets EG-Cypern-beslut nr 1/95 av den 22 december 1995 om undantag från bestämmelserna om definitionen av begreppet "ursprungsprodukter" i avtalet om upprättandet av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Cypern 34 95/3056/EG I Rådets förordning av den 30 oktober 1995 öm (EGT nr L 326, 30. 12. 1995) Malta 76/939/EEG (EGT nr L i l l, 28. 4. 1976) 89/2229/EEG (EGT nr L 217, 27. 7. 1989) 90/2175/EEG (EGT nrL 198, 28. 7. 1990) 91/3451/EEG (EGT nr L 327, 29. 11. 1991 ) 91/607/EEG (EGT nrL 331, 3. 12. 1991) genomförandemetoder för associeringsrådets EG- Cypern-beslut (EG) nr 1/95 om undantag från bestämmelserna om definitionen av begreppet "ursprungsprodukter" i avtalet om upprättandet av en associering mellan ekonomiska gemenskapen och Cypern Europeiska Rådets förordning av den 23 april 1976 om slutandet av ett finansprotokoll och ett protokoll om fastställande av om vissa upprättandet av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Malta. bestämmelser beträffande avtalet Rådets förordning av den 18 juli 1989 om tillämpning av belsut nr 1/89 fattat av associeringsrådet EEG-Malta om ändring av protokoll 2 rörande definitionen av begreppet för administrativt samarbete, till följd av införandet av harmoniserade systemet "ursprungsvaror*' och metoder Rådets förordning av den 23 juli 1990 om tillämpning av belsut nr 2/90 fattat av associeringsrådet EEG-Malta om ny ändring av artiklarna 6 och 17 i protokollet om definitionen av begreppet "ursprungsvaror' och metoder för administrativt samarbete Rådets förordning av den 25 november 1991 om upprättande av bestämmelser för genomförandet av den gemensamma deklarationen som bifogas beslut nr 1 /89 fattat av associeringsrådet EEG-Malta Associeringsrådets EEG-Malta beslut nr 1/91 av den 25 november 1991 om ändring av bilaga III till protokoll 2 rörande definitionen av begreppet ursprungsvaror' och metoder för administrativt samarbete 96/206/EKSG, EG (EGT nrL 71, 20. 3. 1996) Rådets och kommissionens beslut av den 22 december 1995 ingående av ett om Europeiska gemenskapens interimsavtal om handel och handelsrelaterade frågor mellan Europeiska gemenskapen och Europeiska kol- och stålgemenskapen, å ena sidan, och staten Israel, å andra sidan Protokoll 3 rörande 'Ursprungsprodukter" administrativt samarbete definitionen och av metoder begreppet för 35 Algeriet 78/2210/EEG (EGT nr L 263, 27. 9. 1978) Egypten 78/2213/EEG Rådets förordning av den 26 september 1978 om slutande av samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Algeriet Protokoll 2 rörande 'Ursprungsprodukter" administrativt samarbete definitionen och av metoder begreppet för Rådets förordning av den 26 september 1978 om slutande av samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Egypten (EGT nrL 266, 27. 9. 1978) Protokoll 2 rörande 'Ursprungsprodukter" administrativt samarbete definitionen och av metoder begreppet för 89/3171/EEG (EGT nrL 310, 26. 10. 1989) (EGT nrL 310, 26. 10. 1989) 89/3172/EEG (EGT nrL 310, 26. 10. 1989) (EGT nrL 310, 26. 10. 1989) Libanon Rådets förordning av den 16 oktober 1989 om tillämpning av beslut nr 1/89 fattat av samarbetsrådet EEG- Egypten om ändring av protokoll nr 2 om definitionen av begreppet "ursprungsvaror" och metoder för administrativt samarbete, som en följd av införandet av Harmoniserade systemet Beslut nr 1/89 av samarbetsrådet EEG-Egypten av den 30 augusti 1989 om ändring, som en följd av införandet av Harmoniserade systemet, av protokoll nr 2 om definitionen av begreppet 'Ursprungsvaror" och metoderna för administrativt samarbete Rådets 1989 om förordning av den 16 oktober tillämpningen av beslut nr 2/89 av fattat samarbetsrådet för EEG och Egypten om ändring på grund av Spaniens och Portugals anslutning till Europeiska gemenskaperna av protokollet rörande definitionen av begreppet "ursprungsvaror" och om metoder för administrativt samarbete Beslut nr 2/89 fattat av samarbetsrådet för EEG och Egypten av den 30 augusti 1989 om ändring med anledning av Spaniens och Portugals anslutning till Europeiska gemenskaperna av protokollet om definitionen av begreppet 'Ursprungsvaror" och om metoder för administrativt samarbete 36 78/2214/EEG (EGT nrL 267, 27. 9. 1978) Rådets förordning av den 26 september 1978 om slutande av samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Libanon Protokoll 2 rörande 'Ursprungsprodukter" administrativt samarbete definitionen och av metoder begreppet för 80/2742/EEG Rådets (EGT nr L 286, 29. 10. 1980) förordning av den 27 oktober 1980 om tillämpningen av beslut nr 3/80 av samarbetsrådet EEG-Libanon om ändring av protokollet om definitionen av begreppet ursprungsvaror och metoder i administrativt samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Libanon samarbete för Beslut 3/80 (EGT nrL 286, 29. 10. 1980) Marocko 78/2211/EEG (EGT nr L 264, 27. 9. 1978) Syrien 78/2216/EEG (EGT nrL 269, 27. 9. 1978) Tunisien 78/2212/EEG (EGT nrL 265, 27. 9. 1978) EEG-Libanon samarbetsradets beslut nr 3/80 om ändring av begreppet protokollet om för administrativt ursprungsvaror och metoder samarbete enligt samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Libanon definitionen av Rådets förordning av den 26 september 1978 om slutande av samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Marocko Protokoll 2 rörande 'Ursprungsprodukter" administrativt samarbete definitionen och av metoder begreppet för Rådets förordning av den 26 september 1978 om slutande av samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Syrien Protokoll 2 rörande 'Ursprungsprodukter" administrativt samarbete definitionen och av metoder begreppet för Rådets förordning av den 26 september 1978 om slutande av samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Tunisien Protokoll 2 rörande 'Ursprungsprodukter" administrativt samarbete definitionen och av metoder begreppet för 37 79/561/EEG (EGT nrL 80, 31. 3. 1979) EGT nrL 80, 31. 3. 1979 89/3900/EEG (EGT nrL 375, 23. 12. 1989) (EGT nr L 375, 23. 12. 1989) Jordanien 78/2215/EEG (EGT nrL 268, 27. 9. 1978) 91/3579/EEG (EGT nrL 345, 14. 12. 1991) (EGT nr L 345, 14. 12. 1991) Rådets förordning av den 5 mars 1979 om tillämpningen av beslut nr 3/78 fattat av samarbetsrådet för EEG och Tunisien med ändring av protokollet om definition för av begreppet ursprungsvaror och metoder administrativt samarbete i samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Tunisien Beslut nr 3/78 fattat av samarbetsrådet för EEG och Tunisien med ändring av protokollet om definition av begreppet ursprungsvaror och metoder för administrativt samarbete i samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Tunisien Rådets förordning av den 4 december 1989 om tillämpningen av beslut nr 2/89 som fattats av Samarbetsrådet för EEG och Tunisien om ändring av protokollet om definitionen av begreppet "ursprungsvaror" och metoderna för administrativt samarbete med anledning av Spaniens och Portugals anslutning till de Europeiska gemenskaperna Beslut nr 2/89 som fattats av samarbetsrådet för EEG och Tunisien med ändring av protokollet om definition av begreppet ursprungsvaror och metoder för administrativt samarbete med anledning av Spaniens och Portugals anslutning Rådets förordning av den 26 september 1978 om slutande av samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Jordanien Protokoll 2 rörande 'Ursprungsprodukter" administrativt samarbete definitionen och av metoder begreppet för Rådets förordning av den 25 november 1991 om tillämpning av beslut nr 3/91 som fattats av samarbetsrådet för EEG och Jordanien om ändring av protokoll 2 rörande definitionen av begreppet för 'Ursprungsprodukter" administrativt samarbete, som en följd av införandet av Harmoniserade systemet metoder och Beslut nr 3/91 som fattats av samarbetsrådet för EEG och Jordanien om ändring av protokoll 2 rörande definitionen av begreppet 'Ursprungsprodukter" och metoder för administrativt samarbete, som en följd av införandet av Harmoniserade systemet 38 91/3580/EEG (EGT nr L 345, 14. 12. 1991) (EGT nr L 345, 14. 12. 1991) Palestina ännu inte offentliggjort GSP 93/2454/EEG (EGT nrL 253, 11. 10. 1993) ändrad genom: 97/12/EG (EGT nr L 9, 13. 1. 1997) Bosnien-Hercegovina och Kroatien; Jugoslavien; jugoslaviska republiken Makedonien fd, Rådets förordning av den 25 november 1991 om tillämpningen av beslut nr 4/91 som fattats av samarbetsrådet för EEG och Jordanien om ändring av protokollet om definitionen av begreppet "ursprungsvaror" och metoderna för administrativt samarbete med anledning av Spaniens och Portugals anslutning till Europeiska gemenskaperna Beslut nr 4/91 som fattats av samarbetsrådet för EEG och Jordanien om ändring av protokollet om definitionen av begreppet "ursprungsvaror" och metoderna för administrativt samarbete med anledning av Spaniens och Europeiska anslutning gemenskaperna Portugals till - Rådets beslut om slutande av ett interimsavtal om associering rörande handel och samarbete mellan Europeiska palestinska myndigheten. Gemenskapen och Kommissionens förordning av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen rörande definitionen av begreppet "ursprungsvaror" och metoderna för administrativt samarbete som är tillämpliga på vissa produkter som importeras till gemenskapen med ursprung i utvecklingsländer (artiklarna 67 till 97) 39 93/2454/EEG (EGT nrL 253, 11. 10. 1993) ändrad genom: 97/12/EG (EGT nr L 9, 13. 1. 1997) (artiklarna 98 Kommissionens förordning av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för till 123) rörande gemenskapen definitionen av begreppet "ursprungsvaror" och metoderna för administrativt samarbete som är tillämpliga på import till gemenskapen av produkter med ursprung i Bosnien-Hercegovina och Kroatien, Jugoslavien, republiken Makedonien och Västbanken och Gazaområdet jugoslaviska fd. 40 Bilaga I b) Förteckning över tullunioner som gemenskapen är part till Turkiet 64/732/EEG (EGT nr L 29. 12. 1964) 217, Förordning 2760/72 (EGT nrL 59, 5. 3. 1972) (EGT nrL 142, 4. 6. 1975) Rådets beslut av den 23 december 1963 om slutande av ett avtal om upprättande av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Turkiet Rådets förordning av den 23 november 1970 om ingående av tilläggsprotokollet till avtalet om upprättandet av en ekonomiska associering gemenskapen och Turkiet Europeiska mellan Beslut nr 4/72 fattat av associeringsrådet rörande definitionen av begreppet "ursprungsprodukter" från Turkiet för tillämpning av bestämmelserna i bilaga 6 i tilläggsprotokollet till Ankara-avtalet Beslut nr 1/75 fattat av associeringsrådet om ändring av beslut nr 4/72 rörande definitionen av begreppet "ursprungsprodukter" från Turkiet för tillämpning av bestämmelserna i bilaga 6 i tilläggsprotokollet till Ankara-avtalet 96/142/EEG (EGT nrL 35, 13. 2. 1996) Beslut nr 1/95 fattat av associeringsrådet för EG och Turkiet fasen av om genomförande av den slutgiltiga tullunionen 96/488/EEG (EGT nrL 200, 9. 8. 1996) 96/528/EKSG (EGT nrL 227, 7. 9. 1996) Andorra Beslut nr 1/96 av Tullsamarbetskommittén EG-Turkiet av den av 1996 tillämpningsföreskrifter för beslut nr 1/95 fattat av associeringsrådet för EG och Turkiet fastställande 20 maj om ett avtal mellan Europeiska kol- Kommissionens beslut av den 29 februari 1996 om slutande av och stålgemenskapen och Turkiet vad gäller handel med om produkter upprättandet och stålgemenskapen av Fördraget Europeiska omfattas som kol- av Protokoll nr 1 om ursprungsregler. 41 90/680/EEG (EGT nrL 374, 31. 12. 1990) 92/116/EEG (EGT nr L 43, 19. 2. 1992) 91/3 915/EEG (EGT nrL 372, 31. 12. 1991) 95/502/EG (EGT nr L 288, 1. 12. 1995) 96/465/EG (EGT nr L 192, 2. 8. 1996) San Marino 92/561/EEG (EGT nrL 359, 9. 12. 1992) Rådets beslut av den 26 november 1990 om ingående av avtalet i form av en skriftväxling mellan Europeiska ekonomiska Furstendömet Andorra gemenskapen och Tillägg rörande definitionen av begreppet "ursprungsvaror" och metoderna för administrativt samarbete Blandade kommitténs beslut nr 7/91 av den 31 december 1991 om avvikelse från definitionen av begreppet ursprungsvaror för att ta hänsyn till Furstendömet landets speciella situation beträffande Andorras produktion av vissa bearbetade jordbruksprodukter Rådets förordning av den 19 december 1991 om tillämpningsförfarandena för beslut nr 7/91 fattat av Gemensamma kommittén för EEG-Andorra, om avvikelse begreppet definitionen ursprungsvaror för att ta hänsyn till Furstendömet Andorras speciella situation beträffande landets produktion av vissa bearbetade jordbruksprodukter från av Blandade kommittén EG-Andorras beslut nr 2/95 av den 6 november 1995 om avvikelse från definitionen av begreppet "ursprungsvaror" för att ta hänsyn till Andorras beträffande boskapsuppfödning situation speciella Beslut nr 3/96 av Gemensamma kommittén EG-Andorra om från ändring av beslut nr 7/91 om avvikelse definitionen av begreppet ursprungsvaror för att ta hänsyn till Furstendömet Andorras speciella situation beträffande landets produktion av vissa bearbetade jordbruksprodukter Rådets beslut av den 27 november 1992 om slutande av ett interimsavtal om handel och en tullunion mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och San Marino 42 Bilaga I c) Interna åtgärder interna 83/3351/EEG åtgärder (EGT nrL 339, 5. 12. 1983) Rådets förordning av den 14 november 1983 om förfarandet för att underlätta utgivandet av varucertifikaten EUR. 1 och utformningen av blanketterna EUR. 2 enligt de bestämmelser som kontrollerar förmånshandel mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och vissa länder 91/1911/EEG Rådets förordning av den 26 juni 1991 om tillämpningen av gemenskapsrättens bestämmelser på Kanarieöarna (EGT nrL 171, 29. 6. 1991) 43 Bilaga II 1. ANTALET FALL OCH FINANSIELLA KONSEKVENSER Kommissionens rapporter om bekämpning av oegentligheter och bedrägerier under 1995 och 1996 innehåller många fall som illustrerar detta problem. Vissa allmänna aspekter bör dock understrykas: traditionella egna medel. Dessa Oegentligheter och bedrägerier i samband med förmånsordningarna påverkar fall behandlas antingen av gemenskapens medlemsstaterna och meddelas kommissionen enligt förordning nr 1552/89, eller avslöjas eller behandlas av kommissionen i samarbete med medlemsstaterna (ömsesidigt bistånd enligt förordningarna nr 1468/81 och 515/97). Eftersom dessa innebär oegentligheter ofta berör flera medlemsstater och undersökningarna regelbundna lokala kontroller i tredje land, behandlas i allmänhet de fall vars finansiella konsekvenser samarbete med medlemsstaterna. störst av kommissionen är i Mellan 1989 och 1995 rapporterade medlemsstaterna om 796 fall av oegentligheter i samband med förmånsordningarna vilka påverkade de traditionella egna medlen. Dessa fall innebar totalt 111 miljoner ecu i bortfall för budgeten. informerade medlemsstaterna kommissionen om 322 För år 1995 fall av oegentligheter i samband med förmånsordningarna. Den totala effekten på budgeten av dessa fall uppgick till 52,6 miljoner ecu. Detta motsvarar 18 % av den totala effekten av samtliga fall av oegentligheter som rapporterats på området för egna medel (se diagram 1). (Eftersom dessa oegentligheter rapporteras halvårsvis är fullständig statistik för 1996 ännu inte tillgänglig. ) Under 1996 behandlade kommissionen i samarbete med medlemsstaterna inom ramen för ömsesidigt bistånd 396 fall i samband med förmånsordningarna. Enbart för dessa fall uppskattas de totala effekterna på de traditionella egna medlen (tullar och antidumpningstullar) till 220 miljoner ecu7. Detta belopp motsvarar 49 % av den totala beräknade effekten av samtliga fall av oegentligheter som under 1996 behandlades av kommissionen inom ramen för ömsesidigt bistånd (se diagram 2) och 47 % av den totala beräknade effekten av samtliga fall som påverkar de traditionella egna medlen som under 1996 behandlades av kommissionen (se diagram 1). Dessa siffror visar givetvis bara de fall av oegentligheter som har avslöjats antingen av en medlemsstat (och rapporterats till kommissionen) eller av kommissionen. Vi ser alltså bara toppen av ett isberg. Detta förstärks av det faktum att staterna inte fullt ut respekterar sina skyldigheter, vilket i så fall skulle ge en fullständig överblick över situationen vad gäller de 6 Nya fall eller undersökningar. 7 Nästan hälften av detta belopp (104 miljoner ecu) avser tullar för vilka det officiellt har fastställts att de skall betalas och vilka alltså kan uppbäras. 44 avslöjade fallen av oegentligheter. Medlemsstaternas skyldigheter att informera kommissionen om hur långt framskridna uppbördsförfarandena är förstärks dock i den senaste ändringen av förordning nr 1552/898. Hittills har medlemsstaterna dock inte av ansträngningarna att uppbära tullar har varit framgångsrika. Erfarenheterna och praxis visar dock att medlemsstaternas framgångar med att uppbära fastställda tullar förblir blygsamma och högst uppgår till 10 %. informerat kommissionen om huruvida systematiskt resultaten 2. BERÖRDA PRODUKTER Fallen med oegentligheter produkter: i samband med förmånsordningar berör följande a) Fall som rapporterats av medlemsstaterna under 1995 (se diagram 3): Antalet fall Effekt på budgeten • Jordbruksprodukter • Fiskeriprodukter • Elektroniska produkter • Textilprodukter • Andra industriprodukter 20 30 97 94 81 15 % 17% 32 % 24% 12% 100% b) Fall som i samarbete med medlemsstaterna behandlades av kommissionen under 1996 (se diagram 4): • Jordbruksprodukter • Fiskeriprodukter • Elektroniska produkter • Textilprodukter • Andra industriprodukter 2 8 7 15 7 8 % 26 % 6 % 34% 26% 8 Genom förordning nr 1355/96. 45 TRADITIONAL OWN RESOURCES 1993 r 1996 Table 1 IRREGULARITIES FORMALLY COMMUNICATED (#) by MEMBER STATES INQUIRIES carried out by the COMMISSION together with MEMBER STATES NUMBER of CASES 2,500 2. 000 H 1. 500 1. 000 500 coo 400 2. 213. 1. 950 2. 500 2. 000 1. 500 1. 000 $00 H 1993 1994 1995 1996 1993 1994 1995 1996 1dS i20 m AMOUNTS in MILLIONS of ECU 467 600 400 300 \ 200 100-1 0+~ 1993 1994 1995 1996 1993 1994 1995 1996 (*) under Regulation (6EC) 1SS2/S» : IncluoTngesUmatc tor Ihc second hajfyear 1S96. ùjé INQULRIES CARRIED OUT BY THE COMMISSION TOGETHER WITH MEMBER STATES IN 1996 ( IN THE CONTEXT OF MUTUAL ASSISTANCE ) ~~ TOTAL estimated financial impact on Community budget : 448 Million ECU ( Customs and Antidumping duties) OTHER SCHEMES 34% TRANSIT 17% PREFERENTIAL SCHEMES 49% Graph 3 -T PREFERENTIAL SCHEMES : cases communicated by Member States for 1995 TOTAL FINANCIAL IMPACT ; 52,8 Million ECU ELECTRONIC PRODUCTS 32% TEXTILE PRODUCTS 24% AGRICULTURAL PRODUCTS 15% OTHER INDUSTRIAL PRODUCTS 12% FISHERY PRODUCTS !7% PREFERENTIAL SCHEMES; Inquiries carried out by the Commission together with Member States in 1996 ( in the context of Mutual Assistance ) TOTAL ESTIMATED FIN. IMPACT : 220 Million ECU Graph 4 -T FISHERY PRODUCTS 2«4 OTHER INDUSTRIAL PRODUCTS m. AORiCULTURAL PRODUCTS *% ELECTRONIC PRODUCTS e% TBaiLEPROOUCTS 34%' ISSN 1024-4506 KOM(97) 402 slutlig DOKUMENT SV 02 09 10 Katalognummer : CB-CO-97-427-SV-C ISBN 92-78-23783-3 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg