title: Advies van het Economisch en Sociaal Comité over het "Voorstel voor een beschikking van het Europees Parlement en de Raad houdende vaststelling van een actieprogramma ter verbetering van de stelsels van indirecte belastingen van de interne markt (Fiscalis-programma)"

eurovoc_concepts:
EU programme
VAT
action programme
single market
tax system

formats: html pdf print

text: C 19/48 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 21. 1. 98 Advies van het Economisch en Sociaal Comité over het „Voorstel voor een beschikking van het Europees Parlement en de Raad houdende vaststelling van een actieprogramma ter (Fiscalis- verbetering van de stelsels van indirecte belastingen van de interne markt programma)” (1) (98/C 19/14) De Raad heeft op 6 juni 1997 besloten, overeenkomstig artikel 100A van het EG-Verdrag, het Economisch en Sociaal Comité te raadplegen over het voornoemde voorstel. De Afdeling voor economische, financie¨le en monetaire vraagstukken, die met de voorbereiding van de desbetreffende werkzaamheden was belast, heeft haar advies op 14 oktober 1997 goedgekeurd. Algemeen Afdelingsrapporteur was de heer Geuenich. Het Economisch en Sociaal Comité heeft tijdens zijn 349e Zitting van 29 en 30 oktober 1997 (vergadering van 29 oktober) het volgende advies uitgebracht dat met 108 stemmen vo´ o´r, 1 stem tegen, en bij 7 onthoudingen werd goedgekeurd. 1. Inleiding 2. Opmerkingen 1. 1. Dit voorstel strekt ertoe, het functioneren van de BTW-stelsels in de lid-staten te verbeteren. Het is de bedoeling dat de Gemeenschap daartoe bijdraagt, met name op het gebied van de opleiding van de ambtenaren die zich met indirecte belastingen bezighouden. Aan de basis van dit initiatief liggen de beoogde invoering van een nieuw BTW-stelsel (maar tevens een verbeterde toepassing van het huidige, sinds 1993 bestaande stelsel), de geplande uitbreiding van de Gemeenschap en de veelvuldig gehoorde roep om betere samenwerking tussen de belastingadministraties van de lid-staten over- eenkomstig het subsidiariteitsbeginsel. 1. 2. Voor het programma moet gedurende een perio- de van vijf jaar 45 miljoen ecu worden uitgetrokken. Om tot voortdurende verbetering van de administratieve procedures te komen, wordt ernaar gestreefd om de kennis van de nationale ambtenaren aangaande fiscaal en EG-recht te verbeteren, alsook een doeltreffende en uitgebreide samenwerking tussen de lid-staten onderling, en met de Commissie op te zetten (artikel 3). De Commissie stelt voor, de gelden op de 1. 3. volgende terreinen te besteden: — communicatie- en informatieuitwisselingssystemen, handboeken en gidsen; — uitwisselingen, studiebijeenkomsten en multilaterale controle; — een gemeenschappelijk opleidingsinitiatief. Kandidaat-landen voor toetreding tot de EU kunnen op basis van een partnerschap aan het programma deelnemen. 2. 1. Het Comité verwijst in dit verband op de eerste plaats naar zijn recente adviezen over „Belastingheffing in de Europese Unie — Verslag over de ontwikkeling van de belastingstelsels” (2) en „Een gemeenschappelijk BTW-stelsel — Een programma voor de interne markt” (3). 2. 2. Het tijdstip voor het opstarten van het program- ma Fiscalis is goed gekozen, met name wanneer men beseft dat de kandidaat-lid-staten alle hulp kunnen gebruiken om hun administraties te bewerktuigen om met de administraties van de lid-staten en de Commissie samen te werken. Tot nog meer tevredenheid stemt de geplande samenwerking tussen ambtenaren van de lid-staten, vooral de langdurige uitwisselingen tussen de nationale administraties. Met dit laatste instrument worden het wederzijds vertrouwen en de efficiency van de samenwerking immers verhoogd, hetgeen van groot belang is omdat de nationale administraties steeds meer worden ingeschakeld voor het bereiken van de EG-doelstellingen. Op die manier kan er met het programma voor worden gezorgd dat de resultaten van de ene nationale administratie niet meer uitsluitend van de resultaten van de andere nationale administratie afhankelijk zijn, maar tot een gezamenlijk succes uit- groeien. 2. 3. Het is de vraag of de geplande middelen toerei- kend zijn voor de efficie¨nte uitvoering van het program- ma. Opleiding en uitwisseling van ambtenaren binnen de Gemeenschap zijn een noodzakelijke en uitstekende investering ten behoeve van meer Europese integratie. De Commissie moet daarom te zijner tijd bezien of het programma niet ook tot andere onderdelen van fiscaal beleid moet worden uitgebreid. Het programma kan een (1) PB C 177 van 11. 6. 1997, blz. 8. (2) PB C 296 van 29. 9. 1997, blz. 37. (3) PB C 296 van 29. 9. 1997, blz. 51. 21. 1. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 19/49 goede basis vormen voor de toekomstige tenuitvoerleg- ging van de fiscale strategiee¨n van de Commissie, omdat hiervoor de samenwerking tussen de nationale belastingadministraties cruciaal is. Brussel, 29 oktober 1997. De voorzitter van het Economisch en Sociaal Comité T. JENKINS Advies van het Economisch en Sociaal Comité over het „Voorstel voor een verordening (EG) van het Europees Parlement en de Raad tot wijziging van Verordening (EEG) nr. 3330/91 van de Raad betreffende de statistieken van het goederenverkeer tussen lid-staten” (1) (98/C 19/15) Op 24 oktober 1997 heeft de Raad besloten, het Economisch en Sociaal Comité overeenkomstig artikel 100A van het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap te raadplegen over het voornoemde voorstel. De Afdeling voor economische, financie¨le en monetaire vraagstukken, die met de voorbereiden- de werkzaamheden was belast, heeft haar advies op 14 oktober 1997 goedgekeurd. Algemeen afdelingsrapporteur was de heer Walker. Tijdens zijn 349e Zitting van 29 en 30 oktober 1997 (vergadering van 29 oktober 1997) heeft het Economisch en Sociaal Comité het volgende advies uitgebracht, dat met 113 stemmen vo´ o´r en 2 stemmen tegen, bij 8 onthoudingen, is goedgekeurd. 1. Inleiding 1. 1. Het Intrastat-systeem heeft betrekking op de regels voor het verzamelen van gegevens voor het opmaken van statistieken van het goederenverkeer tussen lid-staten. Het is op 1 januari 1993 ingevoerd nadat de douaneformaliteiten binnen de Gemeenschap werden afgeschaft, en zal worden opgeheven op het moment dat wordt overgegaan op een gemeenschappe- lijk BTW-stelsel dat op de lid-staat van oorsprong is gebaseerd. Het voorstel van de Commissie is bedoeld om bedrijven te ontlasten door het aantal gegevens dat zij thans moeten verstrekken, te verminderen. 1. 1. 1. De betrokken gegevens worden rechtstreeks verkregen van deelnemers aan het intracommunautaire goederenverkeer wier totale jaarlijkse in- of verkopen binnen de EU een bepaalde drempel overschrijden; momenteel verschilt de hoogte van deze drempel per lid-staat. Bedrijven die de in hun lid-staat geldende drempel overschrijden, dienen maandelijks aangifte te doen van de goederen die zij hebben verzonden of ontvangen. Deze aangifte vervangt de kopie van de douaneaangifte die voorheen voor de statistieken werd gebruikt. (1) PB C 203 van 3. 7. 1997, blz. 10. Een soortgelijk systeem, Extrastat, bestaat voor 1. 1. 2. het verzamelen van gegevens voor het opmaken van statistieken van de goederenhandel tussen lid-staten en niet-EU-landen. In het kader van het Intrastat-systeem dient 1. 2. maandelijks een aanvullende aangifte te worden inge- diend, waarop voor iedere transactie verschillende soor- ten gegevens staan, waaronder: a) in de lid-staten van aankomst: de lid-staat van herkomst van de goederen; b) in de lid-staat van verzending: de lid-staat van bestemming van de goederen; c) de leveringsvoorwaarden; d) de hoeveelheid goederen in nettomassa en in bijzon- dere eenheden; e) de waarde van de goederen; f) de aard van de transactie; g) de vermoedelijke wijze van vervoer. 1. 3. De lid-staten mogen thans voorschrijven dat op de drager van de statistische informatie de volgende gegevens moeten worden vermeld: a) in de lid-staat van aankomst: land van oorsprong; dit gegeven mag slechts worden verlangd voor zover


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Eurooppalainen elektronisen kaupankäynnin aloite"

eurovoc_concepts:
EU initiative
electronics
information technology
telecommunications
trade policy

text: C 19/72 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 21. 1. 98 ten hallintojärjestelmästä annettujen yhteisösäännösten noudattaminen. Komissiokin toteaa kertomuksessaan yhteisen kalastuspolitiikan valvonnasta (1995) (1): ”Tehokkaan valvontajärjestelmän käyttöönotto on yhteisen kalastuspolitiikan onnistumisen kannalta välttämätöntä kaikilla vastuutasoilla. ” Komitea kannattaa komission tekemää ehdotus- 2. 2. ta, joka on syntynyt asetuksen (EY) N:o 779/97 perus- teella. 2. 3. Komitea katsoo lisäksi, että pyyntiponnistusten hallintojärjestelmän valvontatoimista on päätettävä EU:ssa yhteistyössä Itämeren kansainvälisen kalastusko- mission kanssa, jotta niitä sovellettaisiin kaikkiin Itäme- rellä kalastaviin valtioihin, kuten TSK toteaa antamas- saan lausunnossa (2), joka koskee ehdotusta Itämeren pyyntiponnistusten hallintojärjestelmästä. (1) KOM(97) 226 lopull. (2) EYVL C 296, 29. 9. 1997 Bryssel, 29. lokakuuta 1997. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle – Eurooppalainen elektroni- sen kaupankäynnin aloite” (98/C 19/22) Euroopan komissio päätti 21. huhtikuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta edellä mainitusta tiedonannosta. Asian valmistelusta vastannut teollisuus-, kauppa-, käsiteollisuus- ja palvelujaosto antoi lausuntonsa 8. lokakuuta 1997. Esittelijä oli Christos Folias ja apulaisesittelijä oli Knud Erik Skouby. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. –30. lokakuuta 1997 pitämässään 349. täysistunnossa (lokakuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 99 ääntä puolesta, 1 vastaan yhden pidättyessä äänestämästä. I. JOHDANTO II. EUROOPPALAINEN ALOITE ELEKTRONISEN KAUPANKA¨ YNNIN ALALLA Komission tiedonanto ”Eurooppalainen elektronisen kaupankäynnin aloite” on vastaus vallitseviin haastei- siin, ja siinä pyritään antamaan uutta vauhtia keskuste- lulle, jota käydään tällä hetkellä elektronisen kaupan- käynnin kehityksestä Euroopan unionissa sekä tämän kaupankäynnin kansainvälisen luonteen vuoksi myös maailmanlaajuisesti. Komitea on erittäin tyytyväinen asiakirjaan, joka toimii liikkeelle panevana voimana ja lähtökohtana kaikilla tasoilla käytäville keskusteluille. (Viittausten helpottamiseksi tässä lausunnossa käy- tetään samoja lukujen otsikoita ja numerointia kuin komission tiedonannossa. ) 1. 1. (4 kohta) Tiedonannon pääkohdissa ei kuiten- kaan korosteta riittävästi yhtä elektronisen kaupankäyn- nin perusmuuttujista eli sen laajentamisen tarvetta kaupassa, palveluissa, jakeluverkoissa ja etenkin pk- yrityksissä käyttäjien kriittisen massan saavuttamiseksi. Johdannossa annetaan ilmeisesti tahattomasti vähätte- levä kuva niiden tahojen (yritysten ja yksityishenkilöi- den) näkemyksistä, jotka asianosaisina kantavat kysy- myksessä suurimman vastuun. 21. 1. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 19/73 1. 2. (4 kohta) Maailmanlaajuistumisen perusperiaat- teen on oltava pohjana kaikille analyyseille, näkökohdil- le ja toimille, joita elektronisen kaupankäynnin kehittä- misestä käytävään keskusteluun osallistuvat esittävät. Tämän periaatteen on myös oltava esikuvana kaikissa EU-aloitteissa, jotta unioni voi olla eturintamassa tule- vaisuuden kehityksessä sekä osallistua tasavertaisesti elektronisesta kaupankäynnistä käytävään maailman- laajuiseen keskusteluun. 1 luku: Elektronisen kaupanka¨ynnin vallankumous 2. (5 kohta) Myöntämällä, että elektroninen kauppa on kaupankäynnin apuväline, osoitetaan erittäin sel- keästi, että tällaista kaupankäyntiä kehittävät etupäässä kaupalliset yritykset sekä kaupan ja palvelualan toimijat maailmanlaajuisella tasolla (työnantajat, työntekijät, kuluttajat). Elektroninen kaupankäynti: Internet-vallankumous 3. 1. (6 kohta) Internetin nopea kehitys viime vuosina sekä käyttäjämäärien ja Internetin kautta tehtyjen liike- toimien odotettavissa oleva räjähdysmäinen kasvu (on- line-myynnin ja palveluiden arvo oli vuonna 1995 USA:ssa 518 miljoonaa dollaria) ovat peruspiirteenä tietoyhteiskunnassa, jossa kaikki perinteiselle kaupalle tähän asti luonteenomaiset piirteet häviävät ja niiden tilalle tulee uusia. 3. 2. Internetin suurin merkitys on siinä, että se on muuttanut elektronisen kaupankäynnin tietojen välittä- misestä todelliseksi liiketoiminnaksi, jota käydään kah- della tavalla: a) suora elektroninen kaupankäynti, jossa koko tapahtuma on elektroninen (palveluiden on-line- tilaus, -toimitus ja -maksu) ja b) epäsuora elektroninen kaupankäynti, kun elektronista tilausta ja maksua seu- raa kauppatavaran fyysinen toimitus. Internetin avulla voidaan myös tarjota palveluita (aineeton kauppa- vaihto). Mahdollisuudet Euroopassa 4. 1. (12 kohta) Kaikkialla maailmassa laadituissa Internetin tulevia käyttömahdollisuuksia koskevissa en- nusteissa on vaarana, että ne ovat liian varovaisia ja johtavat siten harhaan ideoinnissa ja toimien suunnitte- lussa. (Luotettavien lähteiden toistaiseksi laatimien ar- vioiden mukaan Internet-myynnin arvo saattaa kohota vuosisadan loppuun mennessä 10 miljardiin dollariin (Hambricht & Quist – erittäin varovainen arvio) tai jopa 98 miljardiin dollariin (Killen & Ass. – erittäin optimistinen arvio. ) Erään toisen arvion mukaan Inter- net-kauppavaihto olisi 200 miljardia ecua vuoteen 2000 mennessä. ) On tärkeää, että näihin ennusteisiin suhtau- dutaan varovasti ja luotettaviin tilasto- tai muihin tietoihin perustuvan suunnittelun vaatimuksia ja mah- dollisuuksia lisätään. 4. 2. (12 kohta) Jotta vähittäiskauppa-, jakelu-, teolli- suus-, matkailu- ja palveluala voivat hyödyntää tarjoutu- via mahdollisuuksia, niiden on saatava käyttöönsä soveltuva ympäristö, välttämätöntä tietoa sekä tarvitta- va tekninen ja taloudellinen perusrakenne. 4. 3. (12 kohta) Kyseinen teknologia on alkanut kehit- tyä Euroopassa pääasiallisesti vasta 1980-luvun puolivä- lissä, jolloin kokonainen sukupolvi vielä työelämässä olevia työnantajia ja työntekijöitä jäi ilman tarvittavia tietoja ja asiantuntemusta. Lisäksi teknologiassa tapah- tuu radikaaleja muutoksia jatkuvasti. Tämä on johtanut – joskus jopa perusteltuun – paniikkiin tai alemmuuden tunteeseen verrattuna niihin, jotka osasivat ennakoida tilanteen ja varautua kehittyviin uusiin olosuhteisiin. Ratkaisu tähän vakavaan ja ennen kaikkea yhteiskunnal- liseen ongelmaan on tarvittavan tiedon ja koulutuksen tarjoaminen, jotta ammatillisten valmiuksien kiihtyvä vanhentuminen saadaan pysäytetyksi. 4. 4. Asianmukainen tekninen perehdyttäminen ja koulutus on aloitettava ehdottomasti jo peruskouluvai- heessa ja sitä on jatkettava sekä työntekijöille että työnantajille suunnatuilla elinikäisen koulutuksen eri- tyisohjelmilla. 3. 3. Valitettavasti tilastotiedot ovat tässä asiassa sekä EU:n että muun maailman osalta liian puutteelliset nykyisen tilanteen ja tulevaisuuden kehityksen arvioimi- seksi. On kuitenkin varmaa, että alkava tilastotietojen keruu on strateginen apuväline elektronisen kaupan- käynnin suunnittelusta vastaaville. 4. 5. World Wide Webin (www) käyttö auttaa varsin- kin asiaan perehtymättömiä ja se on suuri edistysaskel matkalla Internetiin ja tietoyhteiskuntaan. Jos sen tarjo- amia tilaisuuksia halutaan todella hyödyntää, järjes- C 19/74 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 21. 1. 98 telmään pääsemiseksi tarvittavat ohjelmat on tehtävä yleistajuisiksi yksikertaistamalla niiden käyttöä siten, että yritykset (etenkin pienyritykset) voivat astua uuden teknologian maailmaan sekä hyödyntää elektronisen kaupankäynnin tarjoamaa vertailukelpoista antia. Ny- kyinen kasvusuuntaus saisi siten uutta vauhtia ja toisi tietoverkoille välttämätöntä dynamiikkaa. 4. 6. Elektronisen kaupankäynnin kasvulla on kauas- kantoisia vaikutuksia EU:n taloudelliseen rakenteeseen. Nämä vaikutukset tuntuvat erityisesti mutta eivät yksin- omaan vähittäismyynnin alalla. Mikäli elektronisen kaupankäynnin kehitys jatkuu EU:ssa odotetulla tavalla, eri taloudenalojen tuotantojärjestelmissä ja lisäarvoket- juissa tapahtuu tulevina vuosina suuria mullistuksia. On todennäköistä, että nämä muutokset vaikuttavat myös nykyisen tuotannon kustannusten ja voittojen maantie- teelliseen jakaumaan ja luovat uusia mahdollisuuksia. Näin on jo tapahtunut esimerkiksi rahoituspalveluissa. Tämän kehityksen vaikutuksista liiketoimintaan ja työl- lisyyteen Euroopan eri alueilla ja maissa tarvitaan kiireesti tietoa. Sitä voitaisiin saada ennusteista, jotka perustuvat erilaisiin lähtöoletuksiin. Tämänsuuntaisia tutkimuksia ja kyselyitä onkin pyrittävä toteuttamaan viipymättä. Elektroninen kaupankäynti: kansainvälisiä vertailuja 5. 1. (17 kohta) Komission tiedonannossa todetaan varsin ehdottomasti, että EU:n kilpailijat ovat jo hyö- dyntäneet elektronisen kaupankäynnin mahdollisuuksia ja niiden asema on siten maailmanmarkkinoilla erityisen vahva, sillä ne ovat käyttäneet hyväkseen parhaalla mahdollisella tavalla Euroopan heikkoutta, joka johtuu yhteisen eurooppalaisen politiikan puutteesta. elektronisen Yhdysvaltojen 5. 2. kaupankäynnin tähänastisen uraauurtavan kehityksen, äärimmäisen järjestelmällisen suunnittelun sekä ennen kaikkea ai- kamme haasteita uhmaavan poliittisen tahdon tulee olla mallina alan eurooppalaisen politiikan määrittelyssä. Suurten ja pienten yritysten tasapainoinen rinnakkaiselo alan markkinoilla osoittaa, että ”tietoyhteiskunnassa” jotka ovat ajan hermolla. Lisäksi on tilaa kaikille, se hälventää pelkoja pk-yritysten romahduksesta ja työttömyysasteen uudesta kasvusta. Pk-yritysten poik- keukselliset saavutukset uuden teknologian virtuaaliym- päristössä osoittavat myös, että ne ovat tarpeeksi jousta- via vaikuttaakseen merkittävällä tavalla markkinoiden kehitykseen. Euroopan vahvuusalueet 6. 1. Suomen ja Alankomaiden vahva asema uuden teknologian alalla on osoituksena Euroopan mahdolli- suuksista, joita ei ole kuitenkaan vielä hyödynnetty täysimittaisesti. 6. 2. (19 kohta) Euron käyttöönotto edistää epäi- lemättä elektronista kaupankäyntiä, sillä se antaa Euroo- pan unionille mahdollisuuden käydä kansainvälisillä markkinoilla kauppaa vahvalla yhteisellä valuutalla. 6. 3. (20 kohta) Euroopan unioni ei voi yksin määrittää elektronisen kaupankäynnin säädöspuitteita, vaan niistä on käytävä laajaa kansainvälistä keskustelua (YK:n ja WTO:n suojeluksessa), jos niistä halutaan saada hyödyllinen apuväline. Säädöspuitteiden pääpiirteenä tulee olla laillisten liiketoimien täydellinen vapauttami- nen sekä valtion osallistumisen rajoittaminen tapauk- siin, joissa se on välttämätöntä yleisen järjestyksen ja turvallisuuden kannalta. Maailmanlaajuisen yksimielisyyden tarve (21 kohta) EU:n on osallistuttava tietoyhteiskun- 7. 1. nasta käytävään keskusteluun selkein kannanotoin, jotta se saa merkittävän aseman, ja ennen kaikkea, jottei se joudu hyväksymään vaihtoehtoja, jotka ovat keski- pitkällä ja pitkällä aikavälillä sen etujen vastaisia. 7. 2. (22 kohta) Verkkorikollisuus on suurin uhka sekä elektronisen kaupankäynnin luotettavuudelle että uuden tietoyhteiskunnan muotoutuvalle rakenteelle. 2 luku: Pa¨a¨sy maailmanlaajuisille markkinoille: infra- struktuuri, teknologia ja palvelut Televiestinnän vapauttamisen vaikutukset 8. 1. Pääsy tehokkaisiin televiestintäverkkoihin on välttämätön ehto tietoyhteiskunnan täydelle hyödyntä- miselle. Tämä edellyttää EU:n alueiden välisten erojen supistamista perusinfrastruktuurin sekä nykyaikaisten palveluiden kustannuksien, luotettavuuden ja saatavuu- den osalta. 8. 2. (23 kohta) Suurimmassa osassa jäsenvaltioita vuoden 1998 alussa tapahtuva kilpailun vapauttaminen televiestintämarkkinoilla, vapaiden markkinoiden pe- riaatteiden soveltaminen ja lisääntyvä kilpailu alentavat varmasti näiden palveluiden kustannuksia, jolloin en- 21. 1. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 19/75 tistä useammat käyttäjät (yritykset ja yksityiset) – varsinkin ne, joille liittymämaksut ovat muodostaneet ylitsepääsemättömän esteen – pääsevät mukaan tietoyh- teiskuntaan. 8. 3. Eurooppalaisen televiestintäverkon kehittämi- nen tuo koko EU:n alueella tarjottavat perusrakenteet ja palvelut samalle tasolle poistamalla maantieteellisten alueiden väliset erot ja tarjoamalla kaikille eurooppalai- sille tasavertaiset mahdollisuudet. Yhteentoimivuus kilpailuympäristössä (29–32 kohdat) Komission tiedonanto ”Euroop- 9. 1. palainen lähestymistapa standardointiin ja maailman- laajuiseen tietoyhteiskuntaan” (1) kattaa standardointiin ja normeihin liittyvät kysymykset. Asia ei ole puhtaasti tekninen, sillä standardit ja normit ovat tärkeä tekijä määriteltäessä, mitä teknologiaa käytetään tietoyhteis- kunnan toteuttamisessa ja millä tavalla teollisuus, käyttäjät, kuluttajat, pankkiala ja julkishallinto hyö- tyvät siitä. Komitean lausunto tästä asiakirjasta on julkaistu EYVL:ssä(2). 9. 2. TSK:n mukaan tietotekniikan ja televiestinnän teknisten määräysten tulisi olla luonteeltaan avoimia eikä niihin tulisi sisältyä käyttörajoituksia eurooppalai- sille yrityksille eikä pankkialalle. 9. 3. EU:n on joka tapauksessa osallistuttava määräys- ten laatimisesta vastuussa olevien kansainvälisten järjestöjen työhön esittämällä yhteisiä ehdotuksia ja ratkaisuja, joilla turvataan eurooppalaisten yritysten edut ja tulevaisuudennäkymät. 9. 4. Mahdollisuus käyttää eri valmistajien tuotteita (yhteentoimivuus) on tärkeä edellytys teknologian ke- hittämiselle sekä samantapaisten tuotteiden ja palvelui- den käyttämiselle. Standardointi, joka on yksi keino päästä yhteentoimivuuteen, on ehdottomasti vapaaeh- toinen prosessi ja heijastelee markkinoiden dyna- miikkaa. Helppokäyttöisten elektronisen kaupankäynnin palve- luiden saatavuus: eurooppalainen tutkimus ja kehitys 10. 1. (33 kohta) Pk-yritykset, jotka edustavat 95 %:a eurooppalaisista yrityksistä, pystyvät vahvistamaan ja kehittämään elektronista kaupankäyntiä vasta kun stan- dardoinnin ja mallien vaikeat ongelmat (nomum out) on saatu ratkaistua, jolloin kaikki liiketoimet tapahtuvat yhteensopivassa ja yhtenäisessä ympäristössä, mikä takaa, että tietojen käyttökustannukset alenevat. 10. 2. TSK:n mukaan eurooppalaisen tutkimuksen ja kehityksen edistäminen on EU:n pääasiallinen ase uuden teknologian kehittämisestä käytävässä kansainvälisessä keskustelussa. Infrastruktuuria, teknologiaa ja palveluita koskeva kan- sainvälinen teollisuusyhteistyö 11. (34 kohta) Kansainvälinen teknologinen yhteistyö on välttämätöntä standardien laatimisen ja teknologiaa koskevan tiedonvaihdon kannalta. Sen tärkeimpänä tavoitteena tulee olla sellaisten avoimien ja laaja-alaisten järjestelmien luominen, joiden kautta tietoa voidaan jakaa joustavasti ja edullisesti. 3 luku: Elektronista kaupanka¨yntia¨ suosiva lainsa¨a¨- da¨nto¨ Luottamuksen rakentaminen 12. (35 kohta) Kuten Bonnissa 6. –8. heinäkuuta 1997 kokoontunut ministerikonferenssi totesi, luottamuksel- lisen ympäristön luominen kaikenlaiselle (aineelliselle ja aineettomalle) elektroniselle kaupankäynnille on perus- ehto sen kehittymiselle ja laajenemiselle. Nykyiseen kehitysrytmiin perustuvat ennusteet osoittautuvat var- masti aivan liian varovaisiksi, mikäli liiketoimet voidaan turvata seuraavin toimin: a) digitaalisten allekirjoitusten varmennus; 9. 5. TSK on sitä mieltä, että Euroopan standardoin- tielimien (CEN, CENELEC ja ETSI) on tiivistettävä yhteistyötään, jotta seuraavissa tavoitteissa päästään parhaisiin mahdollisiin tuloksiin: b) yksittäisten henkilöiden, yritysten, julkishallinnon ja pankkilaitosten välisten tilausten, tietojen ja asia- kirjojen välittämisen turvallisuus; a) uusien esteiden ehkäiseminen mikäli mahdollista ja c) henkilötietojen välityksen turvallisuus; b) yhdenmukaisuuden parantaminen suhteessa maail- manmarkkinoilla voimassa oleviin sääntöihin. d) aineettoman liiketoiminnan harjoittamisen turvalli- suus; (1) KOM(96) 359, 24. 7. 1996 (2) EYVL C 89, 19. 3. 1997, s. 11 e) teollisten salaisuuksien suojaaminen; f) henkisen omaisuuden suoja. C 19/76 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 21. 1. 98 Yhtenäismarkkinoille pääsyn varmistaminen 16. 2. tekijät: Tietoturvan käsite kattaa pääasiassa seuraavat (37 kohta) TSK:n uskoo, että kyseisessä luvussa 13. mainitut perusperiaatteet ovat hyvä pohja keskustelulle. EU:n omien säädöspuitteiden edellytyksenä on joka tapauksessa yhdenmukaistaminen maailmanlaajuisesti voimassa olevien säädöspuitteiden kanssa siten, että voidaan välttää tilanne, jossa EU antaa rajojensa ulko- puolella vallitsevien määräysten kanssa ristiriitaisia määräyksiä. Elektronisen kaupankäynnin sääntelyn periaatteet 14. (39 kohta) Komission tiedonannossa kuvatut elektronisen kaupankäynnin lainsäädännöllisten puittei- den periaatteet ovat hyvä pohja keskustelulle, joka voitaisiin käynnistää Yhdistyneiden kansakuntien, OECD:n, WTO:n ja Maailman henkisen omaisuuden järjestön WIPO:n toimien ja kokemusten pohjalta. Lainsäädännön keskeiset piirteet 15. 1. (40 kohta) Talous- ja sosiaalikomitea vetoaa ministerineuvostoon ja komissioon, jotta ne hahmotteli- sivat elektronisen kaupankäynnin kehittämisen yhtey- dessä uudenaikaisen ja joustavan eurooppalaisen yritys- dynamiikan, jota voitaisiin soveltaa sekä perinteiseen että elektroniseen kaupankäyntiin. Tämän yritysten toimintaa ohjaavan uuden hengen tulee olla luonteeltaan joustava, jolloin sitä voidaan soveltaa myös uusien yritysmuotojen virtuaaliympäristöön. Komission osal- listuminen tulee sen yhteydessä sallia vain silloin, kun siitä on hyötyä taloudellisella toiminnalle ja se on yleisen edun mukaista. (45 kohta) Komitea ehdottaa, että EU:n jäsen- 15. 2. valtiot ryhtyvät yhteistyöhön komission kanssa sopi- muksia, kirjanpidon, laskentatoimen ja tilintarkastuk- sen sääntöjä verotusta koskevan välillistä lainsäädännön yhdenmukaistamiseksi, jotta kansalliset määräykset eivät olisi ristiriidassa kansainvälisten kanssa eivätkä haittaisi elektronisen kaupankäynnin toimia. sekä a) sähköisten viestien eheys ja aitous; b) sähköisten viestien luottamuksellisuus ja yksityisyys; c) viestin kelpuuttaminen todistusaineistoksi; d) viestin vastaanottajan kyvyttömyys kiistää viesti. 16. 3. mukainen: Tietoturvan on oltava seuraavien vaatimusten 1) tietojen tärkeysjärjestys pääosin lähetysajankohdan perusteella; 2) viestien alkuperän tarkistettavuus laittomuuksien ehkäisemiseksi; 3) viestin perillemenon varmistettavuus; 4) vastaanottajan kyvyttömyys vilpillisesti kieltää vies- tin vastaanottaminen; 5) viestin sisällön säilyminen; 6) luotettujen kolmansien osapuolien (varmennuksen antavat viranomaiset) olemassaolon laillinen tunnus- taminen. Nämä osapuolet ovat toimielimiä, jotka nauttivat yhteistä luottamusta, pitävät rekisteriä palveluidensa käyttäjistä sekä vastaavat ”julkisista avaimista”, joiden avulla tietyn yrityksen viestit voidaan purkaa. Luotetut kolmannet osapuolet lähettävät myös tarvittavat sähköiset viestit (todis- tukset tai digitaaliset allekirjoitukset), joilla varmen- netaan kansainvälisellä tasolla rekisteröidyn yrityk- sen identiteetti. 16. 4. välittäjäelimen tulisi tarjota seuraavat palvelut: TSK:n mielestä tällaisen luottamuksellisen Sääntelyperiaatteet useita aloja koskevien politiikkojen kehittämiseksi A. Tukipalvelut T i e t o t u r v a n j a y k s i t y i s y y d e n v a r m i s - t a m i n e n a) rekisteröinnistä vastaavat viranomaiset; b) käyttäjien oikeudelliset tunnistetiedot; (51 kohta) Tietoturva on oleellinen vaatimus 16. 1. pankeille, yrityksille ja muille toimijoille. Sen on täyden- nettävä elektronisen kaupankäynnin järjestelmiä kuiten- kin niin, että tietyissä jäsenvaltiossa voimassa olevien rajoittavien tietoturvasääntöjen kaltaisten määräysten lisääntyminen ei jarruta elektronisen kaupankäynnin kehitystä. c) hakemistot; d) arkistointi ja rekisteröinti; e) vahvistus- ja todistuspalvelut. 21. 1. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 19/77 B. Notariaattipalvelut S e l k e ä n j a n e u t r a a l i n v e r o t u k s e n v a r - m i s t a m i n e n a) asiakirjojen ja digitaalisten allekirjoitusten riippu- maton leimaus; b) käyttäjien oikeudelliset tunnistetiedot; c) yhteystiedot; d) arkistointi ja rekisteröinti; e) vahvistus- ja todistuspalvelut. 16. 5. TSK:n mukaan lisääntyvä tietoturva, joka on tulosta sellaisten symmetristen ja epäsymmetristen sala- kirjoitusjärjestelmien kehittämisestä ja soveltamisesta kuin pankkialalla jo käytössä oleva asymmetrisiä algorit- mejä käyttävä jatkuvasti täydennettävä ja ajanmukais- tettava SET-järjestelmä (turvalliset elektroniset liiketoi- met) lisää räjähdysmäisesti verkon käyttöä ja kasvattaa huomattavasti käyttäjien kriittistä massaa. 16. 6. Epäsymmetrisen koodauksen avulla viestin al- kuperän ja sisällön koskemattomuuden takaavan digi- taalisen allekirjoituksen käytön leviäminen on uusi askel elektronisten liiketoimien turvaamisessa etenkin yritysten välisissä liiketoimissa (yritysten välinen elek- troninen kaupankäynti). Tätä tarkoitusta varten on asetettava mahdollisimman pian toimivaltaiset varmen- nusviranomaiset. 16. 7. TSK ilmaisee kaikkien yhteiskuntaelämän osa- puolten näkemyksen ja korostaa, että se kiinnittää erityistä huomiota yksilön ja yritysten oikeuksien suo- jaan henkilökohtaisen ja yrityskohtaisen tietosuojan avulla sekä Bonnin konferenssissa (heinäkuussa 1997) määriteltyihin periaatteisiin. TSK:n mukaan kaikki vaivoin saavutetut ja kansainväli- sin sopimuksin vahvistetut yksilönoikeudet on turvatta- va kunnolla tietoyhteiskunnassa. EU:n on tehtävä kan- sainvälisellä tasolla tarvittavat aloitteet, kun kansainvä- lisiä sopimuksia ajantasaistetaan muuttuneiden olosuh- teiden johdosta. T e o l l i s - j a t e k i j ä n o i k e u k s i e n j a e h d o l - l i s e n p ä ä s y n p a l v e l u i d e n s u o j a a m i n e n 17. (53 kohta) Tekijänoikeuksien ja lähioikeuksien turvaaminen on nykyisin oleellinen kysymys ja sen merkitys kasvaa entisestään tietoyhteiskunnassa. Elek- tronisen kaupankäynnin kehitys on siitä riippuvainen, sillä monissa tapauksissa henkisen omaisuuden suojan sisältö on oleellinen osa elektronisen palvelun arvoa. 18. 1. (56 kohta) Elektronisen kaupankäynnin vero- tuksesta odotetaan tulevan yksi keskeisimmistä kysy- myksistä. Erityisenä haasteena on kaksinkertaisen vero- tuksen välttäminen sekä sellaisen joustavan ja yksinker- taisen verolainsäädännön laatiminen, jossa määritellään selkeät, avoimet ja ennakoitavissa olevat velvoitteet. 18. 2. Kilpailuvääristymien ehkäisemiseksi on huoleh- dittava siitä, että vältetään kaikki verovilpin vaarat, jotka johtuvat elektronisen kaupankäynnin erityspiir- teistä (mm. ammatinharjoittamisen kiinteän sijainnin puuttuminen, aineellisen ja aineettoman materiaalin välittämisen vaivattomuus, normaalin verovalvonnan mahdottomuus). Jäsenvaltioiden tavoitteena ei tule missään tapauksessa olla uusien tulolähteiden hankkimi- nen määräämällä elektronisille liiketoimille uusia veroja ja maksuja (neutraali verotus). Yhdysvaltain viran- omaisten omaksuma käytäntö perinteisessä kansainväli- sessä kaupassa voimassa olevan lainsäädännön sovelta- misesta elektroniseen kaupankäyntiin uudet olosuhteet kuitenkin huomioon ottaen on tutkittava tarkkaan EU:n erityispiirteiden pohjalta kiinnittäen erityistä huomiota unionissa nykyään voimassa olevien monien erilaisten arvonlisäverokantojen aiheuttamiin ongelmiin. 18. 3. Periaatetta, jonka mukaan verot on kannettava maassa, jossa kulutus tapahtuu, on sovellettava elektro- niseen kaupankäyntiin samalla tavalla kuin sitä sovelle- taan nykyään perinteiseen kaupankäyntiin. 18. 4. (57 kohta) Mikäli verojärjestelyjen välttämätön sopeuttaminen koituu pienyrityksille liian suureksi taa- kaksi, vaarana on, että ne jäävät elektronisen kaupan- käynnin ulkopuolelle eivätkä pysty uudenaikaistamaan toimintojaan. Kohti yhtenäistä maailmanlaajuista lainsäädäntöä 19. 1. Bonnin ministerikonferenssissa todettiin, että on ehdottomasti luotava avoin, tehokas ja joustava lainsäädäntökehys, (kansallisten sääntöjen ja itsesäätelevien käytäntöjen) keskinäiseen tunnustamiseen siten, että voidaan välttää lainsäädän- nön eroista johtuva Euroopan markkinoiden pirstaloitu- minen. perustuu joka 19. 2. (60 ja 61 kohta) Elektroninen kaupankäynti eroaa nykyisistä kaupankäyntitavoista lähinnä kansain- välisen ja ylikansallisen luonteensa vuoksi. Tämä merkit- see, että kaikkien elektroniseen kaupankäyntiin osallis- tuvien (käyttäjät, hankkijat, ohjelmisto-, laitteisto- ja televiestintäyritykset, sellaiset kansainväliset järjestöt kuin YK ja WTO, hallitukset, ammattiliitot, kulutta- jajärjestöt jne. ) on ryhdyttävä yhteistyöhön, jotta tilan- C 19/78 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 21. 1. 98 teesta johtuviin ongelmiin voidaan löytää maailmanlaa- juisesti luotettavia ratkaisuja (luottamuksen saavuttami- nen kansainvälisellä tasolla). 19. 3. Komitea vetoaa neuvostoon, Euroopan halli- tuksiin, komissioon, Euroopan parlamenttiin, alueiden komiteaan sekä liikkeenharjoittajien, työntekijöiden, valmistajien ja pankkilaitosten etujärjestöihin, jotta ne loisivat mahdollisimman pian pohjan elektronisen kaupankäynnin eurooppalaiselle politiikalle Yhdysval- loissa kehitetyn politiikan mallin mukaisesti siten, että Euroopan unioni voisi esiintyä maailmanlaajuisessa keskustelussa yhtenä rintamana selkein kannanotoin. 4 luku: Suotuisan tomintaympa¨risto¨n kehitta¨minen 20. 1. Konkreettisilla toimilla, joilla hälvennetään pel- koja, annetaan esimerkkejä uudessa elektronisessa ym- päristössä menestyneistä pk-yrityksistä ja osoitetaan elektronisen kaupankäynnin edut, voidaan kannustaa pk-yrityksiä mukaan tietoyhteiskuntaan ja ottamaan käyttöön uusia yrityksen johtamistapoja. 20. 5. Pk-yrityksistä vastaavaa pääosastoa XXIII ke- hotetaan toimimaan entistä aktiivisemmin tiedon jaka- misessa pk-yrityksille elektronista kaupankäyntiä koske- vissa asioissa. Tätä tarkoitusta varten olisi luotava tarvittavat rakenteet ja osoitettava varat. Kuluttajat: tunnettuuden ja luottamuksen luominen 21. 1. Kuluttaja–käyttäjä-käsite kattaa sekä juridiset henkilöt (yritykset) että fyysiset henkilöt (yksilöt – myös yrittäjinä). Elektronista kauppaa käydään pääasiassa yrityksissä (yritysten välinen elektroninen kaupankäyn- ti), jotka ohjailevat elektronisen kaupankäynnin maail- manmarkkinoita ja määräävät kansainväliset stan- dardit. 21. 2. Yritysten vaatimuksia käyttäjinä on arvioitava kiinnittäen erityistä huomiota yritysympäristön erityis- piirteisiin. 20. 2. Sähköisten tiedonsiirtojärjestelmien käytön laa- jeneminen lujittaa elektronisen kaupankäynnin kehi- tystä, joka puolestaan rohkaisee näiden järjestelmien entistä tiiviimpään käyttöön. Tämä suuntaus saa vahvis- tusta Internetissä käytettävistä yksinkertaisista tiedon- siirtomenetelmistä, jotka koetaan pk-yrityksissä nykyi- sellään erityisen monimutkaisiksi. 21. 3. (62–64 kohta) Myös kuluttajat hyötyvät monin tavoin elektronisesta kaupankäynnistä edellyttäen, että he hankkivat tarvittavat tiedot ja taidot sekä kokemusta elektronisen kaupankäynnin tarjoamista poikkeukselli- sista eduista, joista vähäisimpiä ei ole mahdollisuus valita rajojen haittaamatta erikoisluonteisia ja yksilölli- siä tuotteita ja palveluita. 20. 3. vaikutuksia: Sähköisen tiedonsiirron käytöllä on seuraavia a) toimintakulujen supistuminen; b) liiketoimien toteutumisen nopeutuminen; c) kirjallisten asiakirjojen laatimiseen, tallentamisen ja säilyttämiseen liittyvien kustannusten poisjääminen; d) tarvittavien varastojen supistuminen; e) asiakaspalvelun paraneminen; f) maksujärjestelyjen helpottuminen; g) toimitusketjun täyttäminen. lyhentyminen/tarpeiden välitön 20. 4. Yritysten välisessä sähköisessä tiedonsiirrossa osapuolten on oltava ehdottoman varmoja toimimises- taan turvallisessa ympäristössä, joka antaa takeet sekä toimijoille että itse toimille. 21. 4. Elektronisen kaupankäynnin avaamien tulevai- suudennäkymien pohdintaa olisi laajennettava kulutta- jien etujen palvelemiseksi ja ennen kaikkea suojelemisek- si. Olisi myös käsiteltävä sellaisten suojatoimien tarvet- ta, jotka on mainittu mm. 20. joulukuuta 1995 annetussa neuvoston direktiivissä 85/577/ETY, jossa käsitellään muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neu- voteltuja sopimuksia koskevaa kuluttajansuojaa. Tämäntyyppisestä kaupankäynnistä saatava hyöty ei ole tiettyjen perusehtojen täyttyessä ainoastaan rahallista vaan merkitsee laajenevan valintamahdollisuuden muo- dossa ajansäästöä ja asiakkaan tarpeiden tehostettua tyydyttämistä. 21. 5. Maailmanlaajuisella tasolla sovellettavissa lain- säädäntöpuitteissa on kiinnitettävä erityistä huomio- ta kuluttajansuojaan, koska uudessa kaupankäyntiym- päristössä henkilökohtainen kontakti on harvinaista eikä hankittujen hyödykkeiden laatua tai myyjän luotet- tavuutta myöskään voida tarkistaa henkilökohtaisesti. Konkreettisia ongelmia ovat myyjän ja ostajan henkilöl- lisyyden tarkistaminen (kuka hän on? onko hän luotetta- va?), vahingonkorvaukset (miten tehdä valitus sellaisen tuotteen laadusta, joka on hankittu toisella puolella 21. 1. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 19/79 maailmaa olevalta liikkeenharjoittajalta?), maksu (onko sähköinen maksu turvallinen? kuka on vastuussa, jos ongelmia ilmenee?) sekä oikeusprosessi myyjän ja kulut- tajan välisissä riitatapauksissa (esim. on-line-sovittelu). Nämä ovat tärkeitä kysymyksiä sekä kuluttajille että kauppiaille. Epäonnistuminen näiden kysymysten rat- kaisemisessa sekä luottamuksen luomisessa uusiin tuot- teisiin ja palveluihin merkitsisi hukkaan heitettyjä mah- dollisuuksia. Kaupallisten tahojen olisi laadittava luotettavia 21. 6. ”pelisääntöjä” sekä taattava sovittelu riitatapauksissa, jotka koskevat palveluyhteyksien tasoa ja tuotteiden toimittajien välittämän tiedon laatua. Samalla on luota- va yhteisötason ”pelisäännöt”, jotka hyväksytään yleis- esti ja takaavat kuluttajille riittävän suojan. 21. 7. Kuluttajajärjestöillä on keskeinen asema kulut- tajien valveuttamisessa sekä elektronisen kaupankäyn- nin käsitteen tunnetuksi tekemisessä. Yritykset: tunnettuuden ja parhaiden käytäntöjen edist- äminen (65 kohta) Kauppa 2000 -hankkeen soveltamisen 22. viivästyminen on vakava este uuden teknologian edistä- miselle pk-yrityksissä. Sen sijaan pk-yrityksille tarkoite- tun kunnianhimoisen toimintaohjelman toteuttaminen auttaa varmasti näitä yrityksiä valmistautumaan vuosi- sadan lopun uusiin olosuhteisiin. Julkishallinto: aloitteellisempi julkinen sektori 23. (67 kohta) Tämän kappaleen otsikossa asetetaan erittäin kunnianhimoinen tavoite, joka Euroopan unio- nin on saavutettava kiireesti, jos se haluaa merkittävän aseman maailmanmarkkinoilla. Julkinen sektori (valtio- nyritykset) on suurin sähköisen tiedon ja sähköisten palveluiden tuottaja. Uuden teknologian käyttö tarjoaa vahvan pohjan yritysten ja pankkialan tukemiselle ja julkisen sektorin lujittamiselle. Yritykset odottavat uudenaikaistamista, jotta sen tarjoamat palvelut, tiedot ja perusrakenteet olisivat yritysten saatavilla entistä edullisemmin ja luotettavammin. Uudenaikaistaminen tapahtuu liiketoimissa tarvittavien menettelyiden yksin- kertaistamisen ja automatisoinnin kautta. Elektronista kaupankäyntiä harjoitetaan pääasiassa seu- raavilla julkisen sektorin aloilla: c) julkishankinnat; d) paikallishallinto ja palvelut kansalaiselle; e) terveys ja sosiaaliturva. Elektroninen kaupankäynti kansalaisten palveluksessa Kansalaisten luottamuksen voittamiseksi on 24. 1. selvitettävä elektronista kaupankäyntiä koskevat avoi- muuden ja johdonmukaisuuden periaatteita kunnioitta- vat aatteet ja arvot. 24. 2. (71 kohta) Euroopan kansalaiset hyväksyvät elektronisen kaupan välineekseen, mikäli se osoittautuu käyttäjäystävälliseksi ja hyödylliseksi konkreettisessa arkielämässä. 24. 3. Peruskoulutuksen ensivaiheista lähtien annetta- va asianmukainen opetus jouduttaa huomattavasti kan- salaisen sopeutumista uuteen elektronisen ajan ym- päristöön. Elinikäisen oppimisen ohjelmista tulee koulu- tusprosessissa kuitenkin pikemminkin sääntö kuin poik- keus, sillä tietoyhteiskunta on ennen kaikkea kogni- tiivinen yhteiskunta. 24. 4. (72 kohta) Käyttämällä uutta teknologiaa perus- koulutuksen kaikilla tasoilla vältetään vaara, että Eurooppaan syntyisi toisen luokan kansalaisten katego- ria, sillä tiedot, joihin hyödykkeiden ja palveluiden tuottajat tukeutuvat yhä enenevässä määrin, ovat kaik- kien saatavilla kansallisuuteen, rotuun, ihonväriin jne. katsomatta. Alkavan uuden aikakauden peruskivenä olevan tiedon ja sen käytön tulee olla kaikkien ulottuvilla ja hyödyttää kaikkia ilman ihonväriin, rotuun, uskon- toon, alkuperään jne. perustuvaa syrjintää. Samalla tulee myös tukea syrjäseutuja suhteessa kehittyneisiin keskusalueisiin. Jäsenvaltioiden on ryhdyttävä toimiin edistääkseen teknologian käyttöä taloudellisesti hei- kossa asemassa olevien keskuudessa perustamalla esi- merkiksi sähköisiä kirjastoja tai tukemalla ilmaisia koulutusohjelmia. 24. 5. TSK on tietoyhteiskuntafoorumin kanssa samaa mieltä siitä, että uudella teknologialla saattaa olla hyvin myönteinen vaikutus demokratioihimme ja yksilön oikeuksiin, sillä se vahvistaa moniarvoisuutta, tarjoaa pääsymahdollisuuden julkiseen tietoon ja antaa tavallisille kansalaisille mahdollisuuden lisätä osallistu- mistaan päätöksentekoprosessiin. a) tullimuodollisuudet (tuonti ja vienti); Päätelmät b) verotus; Tinkimättömän teknokraattisesti laaditussa ko- 25. 1. mission tiedonannossa esitellään kyllä elektronisen kau- C 19/80 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 21. 1. 98 pankäynnin peruspiirteet, mutta TSK:n mielestä siinä olisi voitu hahmotella enemmän mielikuvitusta käyttäen elektronisen kaupankäynnin näkymiä Euroopassa tarjo- amalla mahdollisimman avoin toimintakenttä. Kun otetaan huomioon miten kiivaasti elektroninen kaupan- käynti kehittyy nykyisin, komissio on toiminut kii- tettävästi esittäessään kyseisen tekstin, joka kannustaa laajaan ja syvälliseen keskusteluun. 25. 2. Tiedonannon lopussa esitetään ohjelma suotui- san toimintaympäristön edistämiseksi ja annetaan toi- mille määräajat, mutta ohjelmaan ei sisälly pk-yritysten hyväksi suunniteltuja toimia, joita olisivat erityisesti: a) uudet elektronisen kaupankäynnin perehdyttämis- ohjelmat; b) ohjelmat, joiden tavoitteena on elektronisen kaupan- käynnin liittäminen pk-yritysten toimintaan seuraa- vin toimin: 1) eurooppalaisten (toimialoittain valittujen) yritys- ten rahoittaminen elektronisen kaupankäynnin kokeilujärjestelmien kehittämiseksi, tyiskohtaisesti uusia työolosuhteita, jotka työntekijöi- den on hyväksyttävä, eikä merkittäviä (sopeutumisen, koulutuksen ja uudelleenkoulutuksen) ongelmia, joista työntekijöiden on selviydyttävä päästääkseen työelä- mään tai pysyäkseen siinä ja välttääkseen työttömyyden. Näitä ongelmia käsiteltiin vihreässä kirjassa ”Elämä ja työ tietoyhteiskunnassa – ihmisläheisyys etusijalle” [jota koskeva lausunto on julkaistu EYVL:ssä (1)]. Vakava suhtautuminen uuteen syntymässä olevaan tilanteeseen on ainoa keino hälventää työntekijöiden pelkoja, jotka ovat täysin oikeutettuja, kun otetaan huomioon, että mullistuksen kohteena ovat tähän asti tutut työehdot: työaika, työpaikka, työjärjestelyt (jousto ja etätyö), tuotantoprosessin edellyttämät perusvalmiudet jne. Olisi myös hyödynnettävä mahdollisuudet uusien työ- paikkojen luomiseksi EU:n syrjäseuduille kehittämällä etätyötä, jolloin voitaisiin kuroa umpeen kehityksestä jälkeen jääneiden ja keskusalueiden välisiä eroja. 25. 6. Euroopassa tarvitaan perus- ja ammattikoulu- tusjärjestelmän perusteellista rakennemuutosta siten, että kansalaisia valmistellaan elektroniseen kaupan- käyntiin ja tietoyhteiskuntaan ja vastataan siten työ- ja elinolosuhteiden muutoksiin. 2) eurooppalaisten yritysten rahoittaminen käy- tössä olevien elektronisen kaupankäynnin järjes- telmien laajentamiseksi ja/tai sopeuttamiseksi, A. K a n n a n o t o t 3) eurooppalaisten käyttäjien vaatimusten tutki- minen, 4) edellä mainittujen toimien tuottamien tulosten säännöllinen arvioiminen. Komission tekstissä ei painoteta riittävästi ku- 25. 3. luttaja-käyttäjän aseman merkitystä. Asiakirjan liitteenä olevassa taulukossa ei ole mukana tiedotusohjelmia, jotka olisivat välttämättömiä. Kuluttaja on joka tapauk- sessa ratkaiseva tekijä, joka määrää elektronisen kau- pankäynnin onnistumisen. 25. 4. TSK:n mielestä kuluttajan käsite kattaa sekä fyysiset että juridiset henkilöt (yritykset), joiden tulisi olla kantava voima elektronisen kaupankäynnin kehi- tyksessä. Tämän vuoksi yritysmaailman tulee olla jatku- vasti ja merkittävällä tavalla edustettuna elimissä, jotka hahmottelevat elektronista kaupankäyntiä ja tietoyhteis- kuntaa koskevan eurooppalaisen politiikan. 26. Komitea kannattaa komission pyrkimyksiä määrittää joukko yhteisön periaatteita, joiden tavoittee- na on eurooppalaisen tietoyhteiskunnan kehittäminen ja elektronisen kaupankäynnin edistäminen EU:ssa, jotta Eurooppa pystyy täyttämään kansainvälisen tehtävänsä ja kantamaan vastuunsa suhteessa omiin kansalaisiinsa. Sääntelykehyksen ei tule olla vain elektronista kaupan- käyntiä edistävä väline vaan myös joukkotyöttömyyden ehkäisykeino. 26. 1. soo, että Tämän tuloksen saavuttamiseksi komitea kat- i) komission on esitettävä joustava ja kunnianhimoi- nen toimintaohjelma, jossa otetaan soveltuvalla tavalla huomioon käyttäjät, kuluttajat, työnte- kijät, pankkiala, julkinen sektori, tietotekniikkay- ritykset ja elektronisen kaupankäynnin palveluyri- tykset (välittäjät) ilman päällekkäisyyksiä, pois sulkemista tai turhaa vastakkainasettelua, joka saattaisi vahingoittaa yhteisön ponnisteluja; tulok- seen päästään, jos kehittymässä olevan politiikan jokaisen osatekijän rooli määritellään huolelli- sesti; 25. 5. Sekä yksityisen että julkisen sektorin työnteki- jöiden asema on tärkeä kysymys elektronisen kaupan- käynnin kehityksessä. Tiedonannossa ei käsitellä yksi- (1) EYVL C 206, 7. 7. 1997, s. 10 21. 1. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 19/81 ii) iii) iv) v) vi) on perustettava elektronisen kaupankäynnin pysyvä asiantuntijakomitea, jossa on jäseninä edustajat kaikista viidestätoista jäsenvaltiosta ja niistä komission toimivaltaisista pääosastoista, jotka ovat osallistuneet tiedonannon laatimiseen; jäsenvaltioiden on tehtävä entistä tiiviimmin yh- teistyötä sekä lainsäädäntökysymyksissä että mui- den käytännön ongelmien ratkaisemiseksi, jotta voidaan a) välttää uudet kansalliset säännökset, jotka eivät sovi yhteen palveluiden vapaan liikku- vuuden ja sijoittautumisvapauden periaatteiden kanssa, b) estää sisämarkkinoiden uusi pirstoutu- minen ja c) suojella entistä paremmin yleistä etua; jäsenvaltioiden tulisi myös suoda komissiolle nykyistä enemmän liikkumavaraa ja todellista toimivaltaa; komission on jatkettava toimintaansa sisämarkki- noiden toiminnan turvaamiseksi ja parantamiseksi poistamalla hyödykkeiden vapaan liikkuvuuden, palvelutoiminnan vapauden ja sijoittautumisva- pauden tiellä vielä olevat esteet; komission on painostettava sähköteknologia-alan valmistajia, jotta ne omaksuvat samankaltaiset tekniset ratkaisut ja edistävät siten yhteentoimi- vuutta; on toimittava päättäväisesti, jotta päästään eroon jälkeenjääneisyydestä, jonka kaikki osapuolet myöntävät; ei tule missään tapauksessa unohtaa, että tietoyhteiskunnassa aikaa mitataan eri tavalla, eikä EU:ssa tutuiksi käyneisiin loppumattomiin neuvotteluihin, toimimattomiin väittelyihin, kompromisseihin ja aikailuun ole varaa; Yhdysval- tojen viranomaisten asiakirjassa A framework for Global ilmaiseman päättäväisyyden on saatava vastakaikua EU:sta, jonka on määrätietoisesti ja viipymättä kehitettävä elektronista kaupankäyntiä; Electronic Commerce vii) komission on suojeltava tietoyhteiskunnassa yh- teistä eurooppalaista perintöä sekä jäsenvaltioiden kansallisia erityispiirteitä (uskonto, kieli, kulttuuri jne. ), mutta sen on myös puolustettava piirteitä, jotka tekevät Euroopasta oman maanosansa, sekä ”valistuneen” demokratian periaatteita, joita mita- taan nykyään mahdollisuudella päästä luotettaviin tiedonlähteisiin; keinot elektronista kaupankäyntiä koskevan luo- tettavan tilastotiedon saamiseksi; tietoyhteiskuntafoorumin puitteissa on aloitettava yleiseurooppalainen keskustelu, jotta voidaan määritellä uudet eurooppalaiset näkemykset yri- tysten toiminnasta ja erityisesti työntekijöiden oikeuksista ja velvollisuuksista tietoyhteiskun- nassa (uusi eurooppalainen työsäännöstö) sekä yleiseurooppalaisella että kansallisella tasolla; on käynnistettävä kaikkia tietoyhteiskunnan näkökohtia käsittelevä yhteinen tiedotuskampan- ja, joka suunnataan erityisesti vakavaa tiedonpuu- tetta poteville pk-yrityksille; on ryhdyttävä pk-yritysten valveuttamistoimiin niiden liikkeelle saamiseksi ja pikaiseksi sopeutta- miseksi; ix) x) xi) xii) on tarpeen laatia kokonaisvaltaisia ohjelmia, joi- den avulla elektroninen kaupankäynti saadaan osaksi pk-yritysten toimintaa; xiii) komission on tuettava toisiinsa yhteydessä olevien paikallisten perustamista; tutkimuskeskusten näiden keskusten tehtävänä olisi seurata ja tukea elektronisen kaupankäynnin edistys- ja kehittä- mistoimia yhteistyössä hallitusten, koulutuslaitos- ten, yritysmaailman kanssa; teknologiatuottajien ja xiv) TSK ehdottaa, että komissio – lisää ponnisteluitaan elektronisen kaupan käytt- ämiseksi omassa palvelutoiminnassaan; – edistää toimintaohjelmaa, jolla pyritään uuden- aikaistamaan jäsenvaltioiden julkiset elimet ja instituutiot; – edistää lainsäädäntöpuitteita, joiden avulla hel- potetaan kaikkien EU-maiden yrityksille suun- nattavaa tiedotusta ja määrätään julkisen sekto- rin hallitseman tiedon nopeasta ja luotettavasta saatavuudesta, saantioikeuden laajuudesta, ra- joituksista ja poikkeussäännöistä sekä hinnoit- telusta ja valtion tekijänoikeuksien suojasta; – esittää ohjelman jäsenvaltioiden samantasoisten julkisten laitosten elektronisesta verkottami- sesta; viii) komission on pyrittävä kaikin tavoin löytämään xv) euroopanlaajuisten televiestintäverkkojen nopea kehittäminen on perusehto elektronisen kaupan- käynnin kehittymiselle sekä suurissa keskuksissa että syrjäalueilla; C 19/82 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 21. 1. 98 xvi) EU:n rakennerahastot voivat ja niiden tulisi olla avainasemassa tarvittavien elektronisten perusra- kenteiden kehittämisessä ja koulutuksessa; ta verkottamista edistetään siten, että EU:sta tulee yksi maailman suurista elektronisista keskuksista; xvii) on vahvistettava uuden teknologian käyttöönottoa helpottavia paikallisia perusrakenteita siten, että yritysten pääsy järjestelmiin helpottuu; xviii) ministerineuvoston ja komission on tuettava Yh- distyneiden Kansakuntien toimia elektronisen kaupankäynnin yksiköiden (ETP – Electronic Trade Points) kehittämiseksi EU:ssa; näiden yksi- köiden tarkoituksena on keskittää alueelta peräisin olevat tai alueelle tulevat elektronisen kaupan liiketoimet ja hallinnoida niitä yhteistyössä kaik- kien elektroniseen kaupankäyntiin osallistuvien tahojen kanssa (esim. tulli, kuljetusyritykset, pan- kit ja vakuutuslaitokset); xix) on toteutettava sekä työttömille suunnattua koulu- tusta että erityisiä tietotekniikkaa ja yrityshallin- toa yhdistäviä koulutusohjelmia kaikilla opetusta- soilla mutta etenkin korkeakouluissa (nimen- omaan yliopistoissa), jotta tulevaisuuden yritys- johtajille voidaan taata täysipainoinen koulutus; xx) on erityisen tärkeää vahvistaa eurooppalaisia tut- jottei EU jää jälkeen uudessa kimuslaitoksia, uraauurtavassa teknologiassa. B. E h d o t u k s i a 4) tuetaan maita, joilla on elektronista liiketoimintaa Euroopan puutteellisesti kehittyneillä alueilla (Balkanin maat ja Itä-Eurooppa) sekä Välimeren alueen maissa, jotta elektroninen kaupankäynti saisi jalansijaa myös EU:n naapurissa; sisällön Internetin suodattamiseksi 5) otetaan käyttöön World Wide Web Consortiumin kehittämän PICS-järjestelmän (Platform for Internet Content Selec- tion) kaltainen järjestelmä sekä eurooppalainen Internet- sisällön arviointijärjestelmä; neuvoston 28. huhtikuuta 1997 hyväksymää 6) päätöstä järjestäytyneen rikollisuuden vastaisesta taiste- lusta (1) ryhdytään soveltamaan välittömästi. C. K a n s a i n v ä l i n e n y h t e i s t y ö 28. TSK katsoo, että seuraaviin kysymyksiin on löydettävä ratkaisu maailmanlaajuisella tasolla ja tähän mennessä sovitut ratkaisut on toteutettava viipymättä: 1) puitteiden määrittely lainsäädännöllisille vähim- mäisstandardeille elektronisessa kaupankäynnissä ilme- nevien uusien rikollisuuden muotojen (verkkorikolli- suus) tunnistamiseksi ja torjumiseksi sekä laittomia ja rikollisia toimia koskeva selkeä vastuumäärittely siten, että kansallisella ja ylikansallisella tasolla (oikeus- ja poliisiyhteistyö) otetaan käyttöön rankaisu- ja valvonta- toimia, jotka toteutetaan yhteisön piirissä neuvoston 28. huhtikuuta 1997 tekemän päätöksen nojalla; 27. TSK ehdottaa komissiolle, että yhteisten menettelytapojen määrittely seuraavilla 2) aloilla: 1) elektronisen kaupankäynnin yksiköitä koskevien aloitteiden yhteydessä Yhdistyneiden Kansakuntien te- kemät ehdotukset eri maiden hallituksille hyväksytään yleiseurooppalaisella tasolla; näihin ehdotuksiin sisältyy joukko toimia, jotka on hyväksyttävä yritystoiminnan eri sektoreilla, jotta elektronisen kaupankäynnin käyttö- önottoa voidaan helpottaa kaikkien maiden julkisissa elimissä; kyse on pääasiallisesti toimista, joihin hallitus- ten on ryhdyttävä lainsäädännöllisesti tai muiden keino- jen avulla. Toimet kattavat pankki-, vakuutus- ja tullia- lan, kaupan, liikenteen ja teletoiminnan; yleiseurooppalaisella tasolla hyväksytään YK:n 2) esittämät kansainvälisen kaupan suuntaviivat, jotka sisältävät joukon ohjeita elektronisen kaupankäynnin järjestämisestä elektronisen kaupankäynnin yksiköiden välityksellä; a) kansallinen turvallisuus; b) alaikäisten suojelu; c) ihmisarvon suojelu; d) taloudellinen turva; sellaisten oikeudellisten puitteiden luominen, joilla 3) estetään rikollisin keinoin hankitun rahan pesu sekä kansainväliset mekanismit, joita tarvitaan tällaisen ri- kollisuuden valvonnassa ja torjunnassa; 4) (välittömän ja välillisen) verotuksen kehittäminen siten, että elektronisten laitteiden verotus pyritään eurooppalaista kaupankäyntiä tukevien palvelui- 3) den (esim. lentokentät ja satamat) asteittaista elektronis- (1) EYVL C 251, 15. 8. 1997, s. 1 21. 1. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 19/83 pitämään erityisen alhaisena, jotta mahdollisimman monet kansalaiset pystyvät hankkimaan korkeatasoisia tuotteita; tämä näkökohta mainitaan Singaporessa loka- kuussa 1996 tietotekniikkatuotteiden kaupasta anne- tussa WTO:n ministeritason julkilausumassa; onko mukana kolmansia osapuolia, joille kyseiset tiedot saattavat kulkeutua; saatuaan nämä vastauk- set käyttäjän tulee voida katkaista yhteys ilman, että hänen henkilötietonsa välittyvät; 5) elektronista kaupankäyntiä säätelevän lainsäädän- nöllisen vähimmäiskehyksen toteuttaminen YK:n (kes- kustelun pohjana yleiskokouksen 30. tammikuuta 1997 hyväksymät YK:n kauppaoikeuskomission UNCI- TRAL:n päätelmät), WTO:n ja OECD:n yhteisin toimin, jotta voidaan vahvistaa elektronisten liiketoimien hyvä- maineisuus ja turvallisuus; 6) sellaisen tilanteen välttäminen, jossa maiden halli- tukset ja elektronisen kaupan harjoittajat rajoittaisivat poliittisista tai muista syistä jollain tavalla pääsyä suuriin kansainvälisiin verkkoihin; 7) henkisen omaisuuden (patentit, tavaramerkit ja tuotenimet) suojaaminen Maailman henkisen omaisuu- den järjestön (WIPO) toimien avulla siten, että sovelle- taan toisaalta WIPO:n tekijänoikeussopimusta, jolla vahvistetaan kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaa- mista koskevan Bernin yleissopimuksen toteuttaminen, sekä toisaalta esityksiä ja äänitteitä koskevaa WIPO:n sopimusta, joka on merkittävä askel esittävien taiteilijoi- den ja äänituottajien suojan aikaansaamisessa; 8) kansainvälisten salakirjoitusstandardien antami- nen OECD:n kryptografiapolitiikan suuntaviivaehdo- tusten (27. maaliskuuta 1997) mukaisesti sekä viestien salaamisen asymmetristen algoritmien kuten SET- järjestelmän (Secure Electronic Transactions) laajenne- tun käytön avulla liiketoimien ja henkilötietojen välittä- misen turvallisuuden takaamiseksi sekä digitaalisen allekirjoituksen pikaiseksi hyväksymiseksi lainsäädän- nössä ja yrityksissä; iii) henkilötietoja ei saa käyttää muihin kuin niihin tarkoituksiin, joita varten ne on kerätty, paitsi jos laki sallii käytön tai käyttäjä antaa siihen luvan saatuaan tiedon asiasta; iv) kansainvälisiin tietoverkkoihin pääsyn edellytyk- senä tulee olla luvan saaminen käyttäjältä, mikäli joka hänen henkilötietojaan käsitellään tavalla, ylittää verkkoon pääsyn ja siihen liittyvien palvelui- den kuten laskutuksen vaatimat vähimmäismenet- telyt; v) teknisiä perusrakenteita on kehitettävä siten, että mahdollistetaan nimetön käyttö (esim. nimetön lukeminen ja selailu) ja estetään henkilötietojen käsittely muulloin kuin sen ollessa välttämätöntä verkkoon pääsemiseksi ja liitännäispalvelujen käytt- ämiseksi; vi) on syytä käynnistää valveuttamiskampanja, jotta käyttäjät saavat tietoa oikeuksistaan ja tietojenkäsit- tely käsitetään yrityksen markkinointia edistäväksi tekijäksi, siten että yritykset ja julkiset elimet, joilla on tietosuojastaan myönteisiä kokemuksia, saavat tästä suhteellisen kilpailuedun; vii) alakohtaisesti on edistettävä kaikkia toimivia itsesä- ätelyhankkeita, jotta teollisuutta kannustetaan to- teuttamaan henkilötietosuojan periaatteita myös maissa, joissa ei ole alan lainsäädäntöä; 9) sellaiseen kansainväliseen sopimukseen pyrkimi- nen, joka takaa henkilötietojen suojaamisen perusperi- aatteet Bonnin ministerikonferenssissa annetun julkilau- suman mukaisesti: viii)on syytä edistää sellaisten sopimusmallien käyttöä, jotka Euroopan neuvosto on määritellyt yhteistyössä komission ja kansainvälisen kauppakamarin kanssa; i) henkilötietoja tulee käsitellä vain, jos laki sen sallii tai jos käyttäjä antaa siihen luvan saatuaan tiedon asiasta; EDIRA – EDIFACT: Yhdistyneiden Kansakun- 10) tien (UN/EDIFACT) asettamien sähköisen tiedonvaih- don (EDI) kansainvälisten standardien soveltaminen liiketoimien helpottamiseksi; ii) kansainvälisten tietoverkkojen käyttäjille tulee il- moittaa ennen heidän henkilötietojensa ensimmäistä käsittelyä, miksi niitä käsitellään, millaiseen käyttöön tiedot tulevat, kuka vastaa käsittelystä ja yhteys- 11) ja liitäntäkustannusten alentaminen siellä, missä toimii monopoli- tai oligopoliasemassa jotta palautetaan terveet olevia televiestintäyhtiöitä, kilpailuolosuhteet eurooppalaisten käyttäjien hyödyksi C 19/84 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 21. 1. 98 12) kansainvälisten ihmisoikeussopimusten (YK:n ih- misoikeuksien julistuksen, Euroopan ihmisoikeussopi- muksen ym. ) kunnioittaminen tietoyhteiskunnassa ja erityisesti elektronisen kaupankäynnin sovelluksissa; 13) kaikkien niiden toimien toteuttaminen, jotka ovat tarpeen koko maailman mitassa luottamuksen ilmapiirin luomiseksi elektronisen kaupankäynnin välineissä, toi- missa ja verkoissa; kaikki Internet-osoitteet 14) sisältävän DNS- järjestelmän (Domaine Name System) hallinnointi tule- vaisuudessa siten, että siihen pääsyä helpotetaan ja selkiytetään; OECD:n puitteissa tehdyn työn ansiosta kansainvälisen sopimuksen solmimisedellytykset ovat jo hahmottumassa; yhteentoimivuuden yhteisten standardien asetta- 15) minen yritysten, käyttäjien ja kuluttajien eduksi. III. PA¨ A¨ TELMA¨ T On päädytty seuraaviin, lausuntoa laadittaessa kehkey- tyneisiin johtopäätöksiin: suus, pankit jne. ) että käyttäjille ja kuluttajille. Julkisen sektorin tulee olla keskeinen elektronisen 2. kaupankäynnin edistäjä. 3. Turvallisuusongelmat on ratkaistava mahdollisim- man pian, jotta kaupankäynti on luotettava ja henkilötie- tosuojaa koskeva oikeutettu huoli hälvenee. 4. Pk-yritysten tulee voida hyötyä elektronisesta kau- pankäynnistä suuryritysten tavoin käyttämällä hyväk- seen sen tarjoamia mahdollisuuksia ja uudenaikaista- malla toimintaansa. 5. Komission on viipymättä laadittava tarvittavat elinikäisen koulutuksen ohjelmat, jotta työnantajat ja työntekijät selviytyvät uusissa työoloissa. 6. Euroopan unionin tulee osallistua maailmanlaajui- seen keskusteluun ja puolustaa siinä yhtenäisiä ja hyvin perusteltuja näkemyksiään, joilla turvataan Euroopan edut. 1. Elektroninen kaupankäynti on haaste sekä talou- den tuotantosektorille (kauppa, teollisuus, käsiteolli- Euroopan unionin tulee antaa suoraa tukea uuden 7. teknologian tutkimus- ja kehitysohjelmille. Bryssel, 29. lokakuuta 1997. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS


title: WRITTEN QUESTION No. 3494/97 by Carmen DÍEZ DE RIVERA ICAZA to the Commission. The Euro and commissions charged on currency exchanges

eurovoc_concepts:
EU Member State
Economic and Monetary Union
bank charges
consumer protection
currency convertibility
national currency
transitional period (EU)

formats: html print


title: KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2124/97 af 29. oktober 1997 om faste importværdier med henblik på fastsættelsen af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
grape
import price
pip fruit


title: Parere del Comitato economico e sociale sulla «Proposta di decisione del Consiglio concernente un programma pluriennale di promozione delle fonti energetiche rinnovabili nella Comunità - Altener II»

eurovoc_concepts:
EU programme
energy policy
environmental protection
renewable energy

text: C 19/32 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 21. 1. 98 Parere del Comitato economico e sociale sulla «Proposta di decisione del Consiglio concernente un programma pluriennale di promozione delle fonti energetiche rinnovabili nella Comunità — Altener II» (1) (98/C 19/09) Il Consiglio, in data 25 giugno 1997, ha deciso, in conformità degli articoli 198 e 130 S, primo paragrafo, del Trattato che istituisce la Comunità europea, di consultare il Comitato economico e sociale in merito alla proposta di cui sopra. La Sezione «Energia, questioni nucleari e ricerca», incaricata di preparare i lavori del Comitato in materia, ha formulato il parere sulla base del rapporto introduttivo del relatore Bernabei, in data 19 settembre 1997. Il Comitato economico e sociale ha adottato il 29 ottobre 1997, nel corso della 349a sessione plenaria, con 112 voti favorevoli e 2 contrari, il seguente parere. 1. Introduzione 1. 1. Il programma pluriennale per la promozione delle fonti d’energia rinnovabili (FER) Altener II (1998-2002), proposto dalla Commissione il 12 marzo 1997 (2), rientra in una più ampia strategia della Commissione in campo di politica energetica comunitaria. La proposta fa seguito al Programma Altener I (1993-1997) (3), in scadenza alla fine del 1997, sul quale il Comitato si è pronunciato favorevolmente il 24 novembre 1992 (4) pur avanzando alcuni rilievi concernenti la limitatezza delle risorse finanziarie e la necessità di meccanismi di valutazione e controllo. Con il programma Altener, la Commissione mira 1. 2. a colmare il divario tra sviluppo tecnico, dimostrazione e diffusione sul mercato ed evidenzia la necessità di potenziamento delle capacità, reti di informazione e formazione più mirate e di elaborazione di norme e standard tecnici paneuropei. L’importo totale destinato ad Altener I è stato per i cinque anni di durata del programma pari a 43,7 mecu compresi i finanziamenti supplementari resi disponibili a seguito dell’ampliamen- to della Comunità e all’estensione del programma al SEE. 1. 3. Le finalità del programma erano quelle di contri- buire agli obiettivi della politica energetica comunitaria di limitazione delle emissioni di CO2, aumento della quota parte delle energie rinnovabili nel bilancio energe- tico, riduzione della dipendenza dalle importazioni di energia, sicurezza dell’approvvigionamento, sviluppo economico e sociale e sviluppo locale e regionale. 1. 4. Secondo la relazione della Commissione sui risultati del programma Altener (5), presentata contes- tualmente alla proposta di decisione Altener II, questo Programma «è stato molto importante per promuovere le fonti energetiche rinnovabili nella Comunità» svolgendo attività di informazione con un approccio a rete e un insieme di relazioni e studi intesi a «colmare il divario tra ricerca e applicazione commerciale delle fonti energe- tiche rinnovabili» mentre evidenzia «difficoltà nel trarre conclusioni preliminari precise sui progetti pilota» pochi dei quali sono stati completati e affermando che «questa parte del programma risente della limitatezza dei finan- ziamenti e meno della metà dei progetti proposti ha potuto essere finanziata in base alla dotazione esistente». 1. 5. Sotto il profilo della valutazione del programma, il Comitato ritiene importante che il rapporto di valuta- zione finale dia conto dell’esperienza passata permetten- do di correggere errori e debolezze, sulla base dei risultati effettivamente raggiunti dai progetti finanziati dal pro- gramma. Altener: per il programma pluriennale 1998- 2002 sarebbe opportuno che tale rapporto fosse realizza- to nel corso dell’ultimo anno cosı` da operare un adeguato riorientamento del programma stesso. Peraltro, è da segnalare che un rapporto di esperti 1. 6. indipendenti, effettuato nel 1996 (6), ha espresso una valutazione positiva segnalando pero` l’insufficienza del finanziamento del programma per raggiungere i suoi obiettivi. La proposta segue inoltre la pubblicazione dello Studio «Teres II — Le prospettive per l’energia rinnovabile in 30 paesi europei dal 1995 al 2020» finanziato nell’ambito di Altener I. Sul Libro verde della Commissione «Energia per 1. 7. il futuro: le fonti energetiche rinnovabili» (7), il Comitato si è ampiamente pronunciato nel suo parere del 24 aprile 1997, sostenendo che, in particolare, un «rafforzamento (1) GU C 192 del 24. 6. 1997, pag. 16. (2) COM(97) 87 def. del 20. 11. 1996. (3) GU L 235 del 18. 9. 1993, pag. 41. (4) GU C 19 del 25. 1. 1993, pag. 7. (5) COM(97) 122 def. del 12. 3. 1997. (6) «Evaluation of the Altener programme (1993-1997) and proposal for the future», relazione alla Commissione europea di Andersson, Del Rio, Janssen e McKeogh, Bruxelles 1996. (7) COM(96) 576 del 20. 11. 1996. 21. 1. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 19/33 delle azioni con Altener II potrebbe contribuire a creare un mercato competitivo per l’industria delle energie rinnovabili e creare nuovi posti di lavoro in questo settore. L’azione a livello comunitario concernerebbe alcune azioni ben definite quali i tetti ed i rivestimenti fotovoltaici, il riscaldamento solare termico per impianti sportivi, turistici e sanitari, l’architettura solare attiva e passiva, la produzione di bio-metano da rifiuti solidi urbani biodegradabili, impianti autonomi, con un soste- gno comunitario quanto più contenuto possibile, per evitare distorsioni di mercato e tenendo conto dei costi esterni evitati» (1). 1. 8. D’altra parte, il Comitato ha ribadito anche nel suo parere in merito alla «Proposta di decisione del Consiglio concernente l’organizzazione della coopera- zione su obiettivi comunitari concordati in materia di energia» (2) adottato il 23 aprile 1997 (3), la propria approvazione degli obiettivi relativi «alla promozione dell’uso delle FER ed al miglioramento dell’efficienza energetica, obiettivi in grado di apportare un importante contributo alla realizzazione di un ambiente più sano e che, insieme allo sviluppo delle fonti endogene, possono ridurre la dipendenza energetica della Comunità da fonti esterne e dare slancio alla crescita economica e all’occupazione». 2. La proposta della Commissione 2. 1. La Commissione, nella sua proposta di decisione di Altener II, indica sei temi di azioni e misure in materia di energia rinnovabile di cui quattro riprendono, estendendole, le iniziative previste nel programma Alte- ner I, mentre altre due mirano a promuovere la penetra- zione commerciale delle FER ed ad operare un serio monitoraggio strategico e di controllo. In particolare le tipologie di intervento riguar- 2. 2. dano: — studi e altre azioni per la messa in opera o il completamento delle misure comunitarie finalizzate allo sviluppo del potenziale delle diverse fonti di energia rinnovabile, quali strategie settoriali e di mercato, sviluppo di norme e standard, gli appalti e la legislazione, finanziati fino al 100 % dalla Commissione. A tali azioni viene attribuito un budget di 4 mecu nel biennio (13,3 %); — azioni pilota per la creazione e l’estensione di infrastrutture e strumenti di pianificazione locale e regionale, concezione, valutazione, informazione, educazione e formazione, nonché di nuovi strumenti finanziari e di mercato, finanziate dal 30 al 50 % del costo totale dalla Commissione. A tali azioni viene attribuito un budget di 9,4 mecu nel biennio (31,3 %); — misure per lo scambio di esperienze e di know-how per migliorare il coordinamento tra le attività inter- nazionali, comunitarie, nazionali, regionali e locali e il varo di un sistema centralizzato di raccolta e diffusione delle informazioni, finanziate fino al 100 % dalla Commissione. A tali azioni viene attri- buito un budget di 3 mecu nel biennio (10 %); — misure per lo scambio di esperienze e di know-how proposte da un’entità diversa dalla Commissione europea finanziati dal 30 al 50 % dalla Commissione. A tali azioni viene attribuito un budget di 2,8 mecu nel biennio (9,3 %); — azioni che facilitino la penetrazione delle FER e incoraggino gli investimenti tramite accesso a consulenti specializzati, analisi delle prospettive di mercato, scelta di localizzazione, elaborazione dei piani di finanziamento nei campi seguenti: biomassa, sistemi termici e voltaici solari, sistemi solari passivi e attivi negli edifici, progetti idroelettrici su scala ridotta, energia eolica, energia geotermica. Per queste la Commissione si riserva di determinare azioni annualmente il livello di sostegno finanziario. A tali azioni viene attribuito un budget di 8 mecu nel biennio (26,6 %); — azioni di monitoraggio dei progressi nell’attuazione della strategia e del piano di azione in materia di FER e di valutazione dell’incidenza e della redditività delle misure ed azioni del programma, nonché controllo dei progressi realizzati dalla Comunità e dagli Stati membri nello sviluppo delle FER, finanzia- ti fino al 100 % dalla Commissione. A tali azioni viene attribuito un budget di 2,8 mecu nel biennio (9,3 %). 2. 3. La Commissione si riserva altresı` di definire annualmente priorità e linee direttrici del programma indicativo, anche se queste ultime saranno sottoposte al parere del comitato consultivo composto da rappresen- tanti degli Stati membri di cui all’articolo 5. (1) GU C 206 del 7. 7. 1997, pag. 41. (2) GU C 27 del 28. 1. 1997, pag. 9. (3) GU C 206 del 7. 7. 1997, pag. 123. 2. 4. Oltre alle disposizioni generali anti frode, il programma prevede esplicitamente che il finanziamento delle nuove azioni di penetrazione delle FER (arti- colo 2 E) sia condizionato ai risultati effettivamente raggiunti dai progetti proposti. C 19/34 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 21. 1. 98 2. 5. È prevista altresı` la presentazione da parte della Commissione al PE, al Consiglio, al Comitato economico e sociale e al Comitato delle regioni di un rapporto di valutazione del programma dopo due anni di applicazio- ne, e di un rapporto finale alla sua scadenza. Il programma è aperto alla partecipazione dei 2. 6. paesi associati dell’Europa centrale ed orientale di prossima adesione nonché a Cipro, sulla base delle regole applicate ai paesi EFTA e degli accordi di associazione esistenti. 2. 7. Il budget proposto dalla Commissione, in assenza delle prospettive finanziarie dell’UE per gli anni successi- vi al 1999, è limitato ai primi due anni del programma e ammonta a 30 mecu: la necessaria prospettiva strategica enunciata dalla proposta deve trovare adeguata colloca- zione in un contesto organico di politica energetica di lungo periodo, che includa validi argomenti per un rafforzamento delle voci di bilancio e il loro inserimento nel titolo III (altre politiche) delle prospettive finanziarie 2000-2004. 3. Osservazioni generali 3. 1. Il Comitato è pienamente consapevole del ruolo strategico determinante che lo sviluppo delle FER avrà sulla futura politica di sviluppo durevole della Comunità, sulla qualità della vita dei cittadini, sulle esigenze di creazione di nuova occupazione e di coesione economica e sociale, e, coerentemente con quanto ha sostenuto nei suoi pareri anche più recenti, ribadisce il pieno appoggio al rafforzamento del programma Altener. 3. 2. Ritiene infatti essenziale, alla luce dell’obiettivo indicativo annunciato nel Libro verde sulle fonti energeti- che rinnovabili (1) di raddoppiare la loro quota parte nel consumo energetico europeo dal 6 % al 12 % nel 2010, il rafforzamento dell’azione comunitaria e degli Stati membri per accelerare, coordinando tutti gli strumenti comunitari collegati, in particolare il programma quadro di ricerca e sviluppo tecnologico, la penetrazione delle energie rinnovabili sul proprio mercato interno, su quelli delle aree limitrofe e più in generale in termini competitivi sul mercato globale. 3. 3. L’esperienza del programma Altener, pur nella già lamentata assenza di una valutazione completa in termini di efficacia e congruità con gli obiettivi enunciati, ha tuttavia dimostrato che le sfide di ordine tecnologico, industriale, competitivo e di penetrazione del mercato che le FER devono affrontare per raggiungere quote apprezzabili nel consumo energetico comunitario nonché economie di scala necessarie alla competitività globale dell’industria di settore, richiedono risorse finan- ziarie ben più cospicue di quelle rese disponibili nel primo quinquennio e probabilmente anche di quelle che la Commissione ha proposto per Altener II. 3. 4. Il Comitato quindi concorda con le conclusioni del primo rapporto sui risultati di Altener (2) che racco- manda di concentrare le azioni future su particolari aspetti strategici quali la risoluzione dei problemi relativi alla penetrazione del mercato, evitando peraltro ingiusti- ficate distorsioni di concorrenza. 3. 5. In questo senso le due nuove azioni mirate a facilitare la penetrazione delle FER nel mercato, ad incoraggiare gli investimenti e ad un controllo, monito- raggio e valutazione permanente del programma su tali obiettivi rivestono un particolare valore strategico mentre la condizionalità del sostegno finanziario ai risultati effettivamente raggiunti dai progetti proposti ne potrebbe garantire una selezione più mirata. Per tali motivi, il Comitato vedrebbe con particolare favore un ulteriore incremento della percentuale di finanziamento del programma Altener II a tali finalità. 3. 6. Nondimeno il dichiarato rinvio a livello di gestione annuale da parte della Commissione della definizione di obiettivi, criteri e modalità di accesso per questa tipologia di azioni non ne permette un’adeguata valutazione, né di creare condizioni stabili e prevedibili di mercato per le aziende che forniscono prodotti e servizi energetici, per gli investitori ed i clienti. Al riguardo, secondo il Comitato, andrebbero 3. 7. precisati sin da ora obiettivi, criteri e modalità di accesso, mantenendo invece la necessaria flessibilità nei livelli di intervento all’interno di forchette predeterminate che non inducano distorsioni di concorrenza. 3. 8. A parere del Comitato, tale azione dovrebbe mettere maggiormente l’accento su progetti corredati da una valutazione costi-benefici comprendente un bilancio ambientale equilibrato, sulla base di criteri e obiettivi predeterminati, che incentivino collettività locali e citta- dini a utilizzare direttamente le FER in aree ben definite quali quelle indicate al punto 1. 7. Il coinvolgimento diretto del cittadino infatti potrebbe di per sé funzionare da volano per una più rapida sensibilizzazione alle potenzialità delle energie rinnovabili. Inoltre a parere del Comitato dovrebbero essere 3. 9. affiancati all’attuale Comitato consultivo di cui all’arti- (1) COM(96) 576 del 20. 11. 1996. (2) COM(97) 122 def. del 12. 3. 1997. 21. 1. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 19/35 colo 5, meccanismi settoriali di dialogo permanente con rappresentanti delle imprese produttrici di energia ed erogatrici di servizi energetici, delle industrie del settore, dei tecnici e professionisti (architetti, ingegneri, costrut- tori, ecc. ) e degli utenti finali, al fine di garantire che le misure del programma siano coerenti e interagenti con gli indirizzi del mercato sia dal lato della domanda che dell’offerta, dando maggiori priorità alle collaborazioni interregionali europee. 3. 10. Un punto rilevante che dovrebbe essere rafforza- to con più adeguate risorse finanziarie nell’ambito delle azioni Altener II è quello della normalizzazione tramite CEN e Cenelec, sia per l’effetto positivo di mercato interno e di relative economie di scala, sia per la penetrazione delle tecnologie di energia rinnovabile sui mercati terzi, specie quelli dell’Europa centrale e orientale e dello spazio euro-mediterraneo. Secondo il Comitato, l’elaborazione di norme paneuropee è una parte molto importante della promozione dell’energia rinnovabile e garantisce una riduzione dei costi di fabbricazione per i clienti e le parti interessate soprattutto in una visione di mercato globale. 3. 11. Il Libro verde «Energia per il futuro - le fonti energetiche rinnovabili» riconosce la priorità strategica della cooperazione internazionale in materia di FER sia per sostenere l’industria comunitaria di settore (1), con azioni di promozione dell’export, che per diminuire gli impatti negativi sull’ambiente globale di uno sviluppo dei PVS basato solo sulle fonti energetiche tradizionali. A tale riguardo il programma Altener, che limita la possibilità di partecipazione ai paesi dell’Europa centrale e orientale di prossima adesione e a Cipro, dovrebbe pero` promuovere occasioni di collaborazioni con i programmi di internazionale, quali MEDA, Phare, Tacis, FES e paesi ALA, integrando in questi ultimi linee tematiche prioritarie che permettano l’attivazione a favore delle FER. cooperazione Inoltre, nell’ambito del partnership euro-mediterraneo nel campo dell’energia, il Forum Euro-mediterraneo dell’energia di recente costituzione ed il suo piano d’azione comune a medio termine dovrebbero contenere meccanismi di collaborazione e coordinamento con il programma Altener. Anche nell’ambito dei Comitati consultivi misti CES — Paesi terzi è opportuno sollecita- re, come avvenuto nel Comitato consultivo misto UE- Turchia, uno sforzo di collaborazione in materia di FER. Parimenti il Programma dovrebbe trovare adeguata collocazione nella preparazione della strategia europea di stimolo del dibattito della terza conferenza ONU sul (1) Secondo il Consiglio europeo per l’esportazione delle energie rinnovabili, il 75 % dell’industria europea del settore dipende dall’esportazione. Cfr. Teres II, novembre 1996, pag. 12. cambiamento climatico del dicembre 1997 a Kyoto, in preparazione della quale il Comitato sta elaborando un parere in proposito. 3. 12. Le FER svolgono un ruolo molto importante nello sviluppo delle energie locali, in ragione di una installazione ed utilizzazione in molti casi meno dipen- denti dall’esistenza di infrastrutture e reti, che rende il loro sfruttamento particolarmente adatto alle regioni più isolate e carenti di infrastrutture della Comunità, caratterizzate per dislocazione geografica, di elevate risorse per la produzione di tale energia. Lo sviluppo delle FER è direttamente collegato 3. 13. alle realtà esistenti nelle varie aree della Comunità che hanno sviluppato diverse tipologie in base alle loro caratteristiche morfologiche, climatiche ed ambientali. L’azione della Comunità, e quindi il programma Al- tener II, deve svilupparsi secondo il principio della sussidiarietà, per integrare in maniera complementare i progetti che già esistono nelle realtà locali, innovandoli e potenziandoli. Un pieno coordinamento con i program- mi nazionali e regionali, in vista di una strategia comune, garantirebbe infatti la necessaria concentrazione di risorse e permetterebbe una effettiva diffusione delle migliori pratiche tra i vari livelli regionale, nazionale e comunitario, secondo un processo dal basso verso l’alto. 3. 14. L’emergenza di nuove tecnologie energetiche, per il cui sviluppo sono previste azioni prioritarie di RSTD nella proposta di VPQ, aprono infatti grandi potenzialità di produzione decentrata di energie più pulita, a condizione che lo sforzo della ricerca e della dimostrazione sia consistente e che si concentri sull’abbassamento dei costi e sulla soluzione dei problemi di stoccaggio decentrato dell’energia in termini affidabili e a basso costo, sicure e con un minimo impatto ambientale. 3. 15. In un’ottica di maggiore coesione economica e sociale, i fondi strutturali e di coesione dovrebbero orientare i propri interventi al sostegno di tali iniziative. Anche la BEI e il FEI, cosı` come la BERS per i paesi PECO, dovrebbero finanziare progetti che interessano le energie rinnovabili, e dovrebbero essere a riguardo sviluppate le tecniche di «cofinancing». 3. 16. In particolare, il superamento delle problemati- che connesse all’accessibilità a finanziamenti bancari, dovute alla scarsa conoscenza da parte degli istituti di credito delle potenzialità delle FER, potrebbe essere agevolato tramite il processo di validazione di qualità di cui all’articolo 2 E che certifica la validità di un progetto in termini di rispetto delle normative nazionali e comunitarie, di realizzabilità tecnica e redditività economica. C 19/36 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 21. 1. 98 3. 17. Il Comitato, pur deprecando il mancato inseri- mento nel Trattato UE di un titolo riguardante la politica dell’energia, da lui con forza sostenuto, ritiene comunque necessario includere, secondo quanto stabilito dalla risoluzione del Consiglio Energia del 27 maggio 1997, le azioni a sostegno delle FER in un programma quadro strategico che ricomprenda, dando loro coerenza e trasparenza, le azioni e gli strumenti comunitari nel campo dell’energia coordinandoli con le altre politiche comunitarie pertinenti e le politiche degli Stati membri. 3. 18. In particolare un tale quadro di coerenza ricom- prenderebbe i programmi Thermie (volet gestionale e applicativo), Save II e Synergie a fianco ad Altener, evitando compartimentazioni e duplicazioni a livello operativo, e dovrebbe rendere possibile il raccordo di quest’ultimo con i pertinenti programmi di RST, quali Joule/Thermie e Flair e con i volet pertinenti delle politiche di relazioni esterne, ambientali, della concor- renza, di mercato interno, di politica regionale e dell’agri- coltura. 3. 19. D’altra parte un ruolo di raccordo, promozione e prospettiva potrebbe essere assicurato con la creazione di un istituto «ad hoc» per le energie rinnovabili nell’ambito del CCR, come auspicato dal Comitato nel suo parere relativo al Libro verde sulle energie rinnovabili (1). 4. Osservazioni particolari 4. 1. Aggiungere all’articolo 1, comma 1a): «nell’ambito di una futura politica energetica integra- ta comunitaria che coordini tutte le azioni ed i programmi attuali in materia e i volet pertinenti delle politiche agricola, ambientale, di RSDT, di coesione e di relazioni esterne. » 4. 2. Articolo 2, pararagrafo 1 E: aggiungere: «prevedendo la validazione certificata dei progetti qualità che ne attesti la fattibilità, in termini economi- ci, sociali ed ambientali, facilitando l’accesso, spe- cialmente per le PMI, al sistema finanziario pubblico (1) COM(96) 576 del 20. 11. 1996. Bruxelles, 29 ottobre 1997. e privato e raggruppando le proposte in “cluster” sufficientemente vasti per essere efficaci in termini di costi. » 4. 3. Articolo 2, paragrafo 1 C: aggiungere: «prevedendo un’apposita banca dati su basi statisti- che armonizzate e rendendola disponibile tramite un sito dedicato e aperto internet. » 4. 4. Articolo 2, pararagrafo 2: aggiungere: «stoccaggio di energia». 4. 5. Articolo 4, punto 2: modificare come segue: «le condizioni e gli orientamenti per il finanziamento delle azioni e misure previste all’articolo 2, para- grafo 1, sono definiti all’inizio del programma e allegati alla presente decisione, e aggiornati annual- mente tenendo conto:» Articolo 4, punto 2, secondo trattino, aggiungere 4. 6. alla fine: «. attraverso una valutazione costi — benefici esaustiva globale basata su criteri e obiettivi predeter- minati. » 4. 7. Articolo 4, ultima alinea: modificare come segue: «il Comitato di cui all’articolo 5 e meccanismi settoriali di dialogo permanente composti da rappre- sentanti degli utenti finali, tecnici e professionisti, imprese produttrici di energia ed erogatrici di servizi energetici e delle industrie del settore assisteranno. » 4. 8. Articolo 6, punto 2, modificare come segue: «nel corso dell’ultimo anno del programma e prima della presentazione formale di una nuova proposta di programma. » 4. 9. Articolo 7, aggiungere: «Inoltre la Commissione promuove azioni di scambio di informazioni, di diffusione delle migliori pratiche, di coordinamento tra progetti, con i programmi di cooperazione internazionale, che integrino nelle loro linee tematiche prioritarie lo sviluppo delle Fonti di energia rinnovabile. » Il Presidente del Comitato economico e sociale Tom JENKINS


title: KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2131/97 af 29. oktober 1997 om fastsættelse af maksimumsrestitutioner ved udførsel af olivenolie i forbindelse med den 22. dellicitation under den løbende licitation, der blev åbnet ved forordning (EF) nr. 2081/96

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
olive oil


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 3492/97 von Hugh McMAHON an die Kommission. Agenda 2000

eurovoc_concepts: geographical distribution of the population

text: C 158/128 DE Amtsblatt der Europa¤ischen Gemeinschaften 25. 5. 98 (98/C 158/167) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-3489/97 von Richard Howitt (PSE) an die Kommission (3. November 1997) Betrifft: Harmonisierungsbedarf bei Anspru¤chen auf Invalidenrente im VK und Spanien Kann die Kommission die Grundsa¤tze erla¤utern, die sich aus dem Fall eines meiner Wahlkreisangeho¤rigen, Herrn Thomas Hawking, ergeben, der 1995 aus dem VK nach Spanien umzog, bevor er 1996 durch schwere Krankheit arbeitsunfa¤hig wurde? Die Kommission sollte dabei beachten, da(cid:223) er ununterbrochen Sozialbeitra¤ge in Spanien zahlte, ihm Leistungen aber verweigert wurden, weil dafu¤r Beitra¤ge aus zwei Jahren nicht reichten, und da(cid:223) seine Anspru¤che auf Leistungen im VK wegen seines Umzugs hinfa¤llig geworden waren, weil seine fru¤heren (cid:132)vollen(cid:147) Beitra¤ge dort mit seinem Umzug eingestellt worden waren und ihm weniger als zwei volle Versicherungsjahre blieben. Ha¤lt die Kommission dies nicht eindeutig fu¤r ungerecht? Erwa¤gt sie, Vorschla¤ge zur Beendigung solcher Unverha¤ltnisma¤(cid:223)igkeiten fu¤r Bu¤rger vorzulegen, die von ihrem Recht auf Freizu¤gigkeit in der Europa¤ischen Union Gebrauch machen? U¤ ber welche Instrumente verfu¤gen die Kommission oder die Mitgliedstaaten bis dahin, um Fa¤lle wie diesen individuell zu pru¤fen? Antwort von Herrn Flynn im Namen der Kommission (25. November 1997) Der Herr Abgeordnete spricht die Frage des Anspruchs eines Wanderarbeitnehmers auf Invalidenrente an. Die Verordnung (EWG) Nr. 1408/71 des Rates zur Anwendung der Systeme der sozialen Sicherheit auf Arbeitnehmer und deren Familien, die innerhalb der Gemeinschaft zu- und abwandern (1), entha¤lt detaillierte Bestimmungen zur Invalidita¤t. Insbesondere ist vorgesehen, da(cid:223) eine Person, die in einem Mitgliedstaat versichert war, in dem die Ho¤he der Leistungen bei Invalidita¤t von der Versicherungsdauer unabha¤ngig ist, Leistungen von dem Mitgliedstaat erha¤lt, in dem sie zum Zeitpunkt des Eintretens der Invalidita¤t versichert war. Der zusta¤ndige Tra¤ger dieses Mitgliedstaates mu(cid:223) entscheiden, ob die betreffende Person die Voraussetzungen fu¤r den Leistungsanspruch erfu¤llt, wobei gegebenenfalls Versicherungszeiten beru¤cksichtigt werden, die nach den Rechtsvorschriften anderer Mitgliedstaaten zuru¤ckgelegt wurden (Artikel 38). Die einzige Bedingung ist, da(cid:223) die Person mindestens ein Jahr lang in dem Mitgliedstaat versichert war, in dem sie die Leistungen beantragt. Die Angaben des Herrn Abgeordneten sind jedoch so allgemein, da(cid:223) die Kommission allein aufgrund dieser Informationen nicht entscheiden kann, ob in diesem spezifischen Fall nach den Bestimmungen des Gemein- schaftsrechts verfahren wurde. Daher bitte die Kommission den Herrn Abgeordneten, ihr genauere Angaben zu dem Fall vorzulegen, damit sie diese vor dem Hintergrund des Gemeinschaftsrechts pru¤fen kann. (1) Diese Verordnung wurde durch die Verordnung (EG) Nr. 118/97 des Rates vom 2. 12. 1996 aktualisiert › ABl. L 28 vom 30. 1. 1997. (98/C 158/168) SCHRIFTLICHE ANFRAGE P-3492/97 von Hugh McMahon (PSE) an die Kommission (29. Oktober 1997) Betrifft: Agenda 2000 In der Agenda 2000 wird eine U¤ bergangsperiode vorgeschlagen, in der die Unterstu¤tzung fu¤r die Regionen auslaufen soll, die gegenwa¤rtig im Rahmen des Ziels 1 fo¤rderfa¤hig sind und u¤ber dem Schwellenwert von 75% liegen. Ferner wird vorgeschlagen, da(cid:223) Gebiete, die gegenwa¤rtig fo¤rderfa¤hig im Sinne der Ziele 2 und 5b sind und nach den ku¤nftigen Auswahlkriterien keinen Anspruch auf Fo¤rderung mehr ha¤tten, ebenfalls wa¤hrend einer U¤ bergangsperiode weiterhin finanzielle Unterstu¤tzung erhalten sollten. Welchen Standpunkt vertritt die Kommission zur La¤nge dieser U¤ bergangsperioden und wird es fu¤r Ziel-1-Regionen und solche Gebiete, die nicht unter Ziel 1 fallen, die gleiche U¤ bergangsperiode geben?