title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till rådets beslut om ett flerårigt program för främjande av förnybara energikällor inom gemenskapen - Altener II"

eurovoc_concepts:
EU programme
energy policy
environmental protection
renewable energy

text: C 19/32 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 21. 1. 98 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till rådets beslut om ett flerårigt program för främjande av förnybara energikällor inom gemenskapen — Altener II” (1) (98/C 19/09) Den 25 juni 1997 beslutade rådet att, i enlighet med EG-fördragets artiklar 198 och 130s, första stycket, begära Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande om ovenna¨mnda fo¨rslag. Sektionen för energi, kärnkraft och forskning, som ansvarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 19 september 1997. Föredragande var Giannino Bernabei. Vid sin 349:e plenarsession den 29-30 oktober 1997 (sammanträdet den 29 oktober 1997) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 112 röster för och 2 röster emot. 1. Inledning 1. 1. Det fleråriga program som syftar till att främja förnybara energikällor, Altener II (1998-2002), som föreslagits av kommissionen den 12 mars 1997 (2), ingår i kommissionens omfattande strategi för gemenskapens energipolitik. Förslaget är en fortsättning på Altener I (1993-1997) (3), som avslutas vid 1997 års slut. Kom- mittén uttryckte sig positivt om Altener I den 24 novem- ber 1992 (4), trots att vissa påpekanden gjordes om de knappa ekonomiska resurserna och om behovet av utvärderings- och kontrollmekanismer. Kommissionens målsättning 1. 2. för Altener- programmet är att avhjälpa obalansen mellan teknisk utveckling, demonstration och lansering på marknaden, och man understryker behovet av en kapacitetsökning, informationsnätverk och yrkesutbildning med klarare inriktning samt europeiska normer och standarder. Det totala anslaget för Altener I var under de fem år som programmet varit i kraft 43,7 miljoner ecu, inräknat de ytterligare anslag som tillkom genom gemenskapens utvidgning och programmets utvidgning till EES. 1. 3. Syftet med programmet var att bidra till att uppfylla gemenskapens energipolitiska målsättning att begränsa koldioxidutsläppen, öka andelen förnybara energikällor, reducera beroendet av importerad energi, trygga försörjningen, främja den ekonomiska och sociala utvecklingen och likaså den lokala och regionala utveck- lingen. haft stor betydelse för att främja de förnybara energikäl- lorna i gemenskapen. Detta har uppnåtts genom att man genomfört nätverksbaserad informationsverksamhet och ett antal rapporter och studier som avser att avhjälpa obalansen mellan forskning och kommersiell användning av förnybara energikällor. Samtidigt har men påvisat svårigheten i att få fram precisa uppgifter ur de preliminära slutsatserna om pilotprojekten, varav få har fullbordats. Detta visar att denna del av program- met drabbas av att resurserna är så begränsade, och mindre än hälften av de föreslagna projekten har kunnat finansieras med nuvarande tilldelning. 1. 5. Vad beträffar utvärdering av programmet anser kommittén det vara viktigt att man i den slutliga utvärderingsrapporten redovisar tidigare erfarenheter, så att man kan rätta till misstag och svagheter i enlighet med de faktiska resultaten av de projekt som finansierats via Altener-programmet. För programperioden 1998- 2002 är det lämpligt att denna rapport sammanställs under loppet av det sista året för att man sedan skall kunna anpassa programmet därefter. Dessutom har en grupp oberoende experter i en 1. 6. rapport som lades fram 1996 (6) framfört en positiv utvärdering, trots att man påpekade att de ekonomiska resurserna för att programmet skall kunna uppnå målsättningarna är alltför knappa. Rådets förslag följer också på studien ”Teres II — Framtidsutsikterna för förnybar energi i 30 länder i Europa mellan 1995 och 2020”, som finansierats inom ramen för Altener I. 1. 4. Enligt kommissionens redogörelse för resultaten av Altener-programmet (5), som presenterades samtidigt med förslaget till beslut om Altener II, har programmet Kommittén har mycket utförligt behandlat kom- 1. 7. missionens grönbok — ”Energi för framtiden — Förny- bara energikällor (7)” i sitt yttrande av den 24 april 1997 och påpekar att i synnerhet ”förstärkta åtgärder under (1) EGT C 192, 24. 6. 1997, s. 16. (2) KOM(97) 87 slutlig, 20. 11. 1996. (3) EGT L 235, 18. 9. 1993, s. 41. (4) EGT C 19, 25. 1. 1993, s. 7. (5) KOM(97) 122 slutlig, 12. 3. 1997. (6) ”Evaluation of the Altener programme (1993-1997) and proposal for the future”, redogörelse för Europeiska kommissionen av Andersson, Del Rio, Janssen och McKeogh, Bryssel 1996. (7) KOM(96) 576, 20. 11. 1996. 21. 1. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 19/33 Altener II-programmet kan skapa en konkurrenskraftig marknad för den förnybara branschen och därigenom skapa sysselsättning där. [. ] A˚ tgärder på gemenskapsni- vå skulle riktas mot vissa väl avgränsade områden som solceller på tak och fasader, soluppvärmning av idrotts-, turist- och sjukvårdsanläggningar, aktiv och passiv solarkitektur, framställning av metangas från biologiskt nedbrytbart avfall, fristående anläggningar osv. Gemen- skapens stöd skulle hållas på lägsta möjliga nivå för att undvika snedvridning av marknaden, och man skulle ta hänsyn till de externa kostnader som bortfaller” (1). A˚ andra sidan uttryckte kommittén även i sitt 1. 8. yttrande om ”Förslag till rådets beslut om organisationen av samarbetet kring överenskomna energimål för gemen- skapen” (2), som antogs den 23 april 1997 (3), sitt stöd för målsättningen ”att främja användningen av förnybara energikällor och att förbättra energieffektiviteten. Dessa mål kan på ett avgörande sätt bidra till att uppnå en sundare miljö och, i samband med utvecklingen av inhemska resurser, minska gemenskapens beroende av energiresurser från omvärlden. Den ekonomiska tillväx- ten och sysselsättningen kommer därigenom att främjas”. 2. Kommissionens förslag 2. 1. Kommissionen anger i sitt förslag till beslut om Altener II sex åtgärdsområden för förnybar energi, varav fyra fullföljer och fördjupar de åtgärder som omfattas av Altener I, medan två av dem syftar till att främja förnybara energikällors marknadspenetrering och att få till stånd en strikt strategisk kontroll och övervakning. 2. 2. A˚ tgärderna omfattar särskilt: — Studier och andra initiativ för att initiera eller fullborda gemenskapsåtgärder med syfte att utveckla de olika förnybara energikällorna, branschinriktade strategier och marknadsstrategier, utveckling av normer och standarder, entreprenad och lagstiftning, finansierade till 100 % av kommissionen. Till denna verksamhet anslås en budget på 4 miljoner ecu under en tvåårsperiod (13,3 %). — Pilotprojekt för att införa och bygga ut infrastruktu- rer och instrument för lokal och regional planering, idéer, utvärdering, information, grundutbildning och fortbildning, men också nya finansierings- och marknadsmöjligheter. Kommissionen finansierar 30-50 % av totalkostnaden. Till denna verksamhet anslås en budget på 9,4 miljoner ecu under en tvåårsperiod (31,3 %). — A˚ tgärder för erfarenhetsutbyte och know-how för att förbättra samordningen av internationella, ge- menskapliga, nationella, regionala och lokala insat- ser och införandet av ett centralt system för insamling och spridning av information, finansierade till 100 % av kommissionen. Till denna verksamhet anslås en budget på 3 miljoner ecu under en tvåårsperiod (10 %). — A˚ tgärder för erfarenhetsutbyte och know-how föres- lagna av någon annan än Europeiska kommissionen, finansierade till 30-50 % av kommissionen. Till denna verksamhet anslås en budget på 2,8 miljoner ecu under en tvåårsperiod (9,3 %). — A˚ tgärder som främjar utbredningen av förnybara energikällor och uppmuntrar investeringar genom tillgång till specialiserade rådgivare, marknadsanaly- ser, lokaliseringsalternativ och utarbetande av finan- sieringsplaner inom följande områden: biomassa, termisk och fotoelektrisk solenergi, aktiv och passiv solarkitektur, småskalig vattenkraft, vindkraft, geo- termisk energi. För denna verksamhet förbehåller sig kommissionen att årligen fastställa finansierings- nivån. Till denna verksamhet anslås en budget på 8 miljoner ecu under en tvåårsperiod (26,6 %). — O¨ vervakning av hur strategierna och åtgärdsplanen för förnybara energikällor utvecklas samt utvärde- ring av åtgärdernas genomslagskraft och lönsamhet, dessutom kontroll av gemenskapens och medlems- ländernas framsteg med förnybara energikällor, finansierat till 100 % av kommissionen. Till denna verksamhet anslås en budget på 2,8 miljoner ecu under en tvåårsperiod (9,3 %). 2. 3. Kommissionen förbehåller sig rätten att årligen fastställa riktlinjerna för programmets ramar även om dessa kommer att bedömas av den rådgivande kommittén bestående av representanter från medlems- staterna, enligt artikel 5. (1) EGT C 206, 7. 7. 1997, s. 41. (2) EGT C 27, 28. 1. 1997, s. 9. (3) EGT C 206, 7. 7. 1997, s. 123. 2. 4. Förutom de allmänna resurserna för att bekämpa bedrägerier står det klart och tydligt i programmet att finansieringen av de nya initiativen för att främja förnybara energikällor skall vara kopplad till en bedöm- ning av projektens faktiska resultat. C 19/34 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 21. 1. 98 2. 5. I planen ingår också att kommissionen delger Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén resultaten av en utvär- dering efter att programmet pågått i två år, och en slutrapport vid dess slut. Programmet står öppet för deltagande av de 2. 6. associerade länderna i Central- och O¨ steuropa samt Cypern, enligt de regler som gäller Eftaländerna och förekommande associeringsavtal. 2. 7. Den budget som kommissionen föreslagit uppgår till 30 miljoner ecu och begränsas till programmets två första år, eftersom det saknas uppgifter om EU:s ekonomiska förutsättningar för åren efter 1999. Den nödvändiga strategiska uppläggning som framförs i förslaget måste sättas in i rätt sammanhang i en samlad, långsiktig energipolitik med hållbara argument för att budgetposterna skall förstärkas och föras in under titel III (övrig politik) i den ekonomiska prognosen för 2000-2004. 3. Allmänna synpunkter 3. 1. Kommittén är fullt medveten om den avgörande strategiska betydelse som förnybara energikällor kom- mer att ha för den hållbara utvecklingen i gemenskapen, medborgarnas livskvalitet samt för behovet av att skapa sysselsättning och upprätthålla den ekonomiska och sociala sammanhållningen. I linje med vad som framförts i några av de senaste yttrandena stöder ESK helt och fullt en förstärkning av Altener-programmet. 3. 2. ESK anser det vara ytterst viktigt att man, i ljuset av målsättningarna i grönboken om förnybara energikällor (1), fördubblar deras andel av den europeis- ka energikonsumtionen från 6 % till 12 % fram till år 2010. Det är viktigt att förstärka gemenskapens och medlemsstaternas åtgärder genom att samordna alla berörda gemenskapsinstrument — särskilt ramprogram- met för forskning och teknisk utveckling — för att påskynda de förnybara energikällornas genomslag på den inre marknaden, på närliggande marknader och mer allmänt främja deras konkurrenskraft på världsmark- naden. 3. 3. Trots att det saknas en fullständig utvärdering av hur de uppsatta målen uppnåtts i praktiken, står det klart att de svårigheter av teknisk, industriell och konkurrensmässig art som måste övervinnas samt de åtgärder för marknadspenetrering som behövs för att öka de förnybara energikällornas andel av gemenskapens energikonsumtion och för att uppnå tillräckliga stor- driftsfördelar för att kunna konkurrera på världsmark- naden, kräver avsevärt större ekonomiska resurser än de som anslagits för den första femårsperioden och antagligen också de som kommissionen föreslagit för Altener II. 3. 4. Kommittén ställer sig alltså bakom slutsatserna i den första rapporten om Altener-programmets resul- tat (2), där kommissionen rekommenderar att komman- de åtgärder bör koncentreras på vissa strategiska aspek- ter, såsom t. ex. att lösa problemet med marknadspenet- rering men samtidigt undvika en oförsvarlig snedvrid- ning av konkurrensen. 3. 5. Därför ligger det ett särskilt stort strategiskt värde i de två nya åtgärdsinriktningar som syftar till att underlätta de förnybara energikällornas marknadspe- netrering och uppmuntra investeringar samt till att kontrollera, övervaka och återkommande utvärdera hur detta sker. Samtidigt borde det faktum att ekonomiskt stöd kopplas till projektens faktiskt uppnådda resultat garantera ett mer målinriktat urval. Av dessa skäl skulle kommittén särskilt uppskatta att en större andel av stödet till Altener II anslås till detta. Den annonserade förändringen att kommittén 3. 6. årligen skulle fastställa de mål, kriterier och villkor för stöd som skall gälla för initiativ av detta slag medger inte en meningsfull utvärdering och skapar inte heller stabila och förutsägbara marknadsvillkor för de företag som levererar energiprodukter och energitjänster eller för investerare och kunder. Enligt kommittén borde man i detta avseende 3. 7. fastställa mål, kriterier och villkor för stöd från början, men behålla erforderlig flexibilitet avseende stödnivåer- na, inom förutbestämda intervall för att undvika sned- vridning av konkurrensen. 3. 8. Kommittén anser att man borde lägga större vikt vid projekt som åtföljs av en kostnads-nyttobedömning och en balanserad miljöbudget grundade på förutbe- stämda kriterier och målsättningar, så att de lokala samhällsorganen och medborgarna inspireras att använ- da förnybara energikällor inom specifika områden, såsom de som anges i punkt 1. 7. Medborgarnas direkta engagemang skulle faktiskt kunna bidra till att öka medvetenheten om de förnybara energikällornas för- delar. Dessutom anser kommittén att den nuvarande 3. 9. rådgivande kommittén (enligt art. 5) bör bistås av (1) KOM(96) 576, 20. 11. 1996. (2) KOM(97) 122 slutlig, 12. 3. 1997. 21. 1. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 19/35 sektorsanknutna mekanismer för ständig dialog med representanter för energiproducenter och energileveran- törer, företag inom branschen, tekniker och yrkesmän (arkitekter, ingenjörer, byggföretagare etc. ) och för slutanvändarna. Därigenom skulle man uppnå att pro- grammets åtgärder blir samstämmiga och samverkar med marknadens inriktning, både med avseende på efterfrågan och utbud, och på så sätt ge högre prioritet till samarbetet mellan de europeiska regionerna. inom ramen för Altener En viktig verksamhet som borde tilldelas större 3. 10. ekonomiska resurser II- initiativen är standardisering genom CEN och CENE- LEC, dels för dess positiva effekt på den inre marknaden och stordriftsfördelarna, dels för den förnybara energi- teknikens marknadspenetrering i tredje land, särskilt marknaderna i Central- och O¨ steuropa och i Medelhavs- länderna. Enligt kommittén är utarbetandet av alleuro- peiska standarder en mycket viktig del i strävan att främja förnybar energi, och detta medför sänkta produk- tionskostnader för kunder och intressenter framför allt i ett globalt marknadsperspektiv. 3. 11. Grönboken ”Energi för framtiden — Förnybara energikällor” betonar den strategiska betydelsen av internationellt samarbete om förnybara energikällor, dels för att gagna gemenskaps-industrin inom sektorn — med exportfrämjande åtgärder (1) — dels för att reducera de negativa effekter på den globala miljön som uppstår om utvecklingsländerna baserar sin tillväxt enbart på traditionella energikällor. Med tanke på detta borde Altener-programmet, som begränsar deltagandet till de associerade länderna i Central- och O¨ steuropa samt Cypern, främja samarbetet för gemensam finansie- ring av insatser i tredje land genom internationella samarbetsprogram såsom Meda, Phare och Tacis, Euro- peiska utvecklingsfonden och länderna i Latinamerika och Asien, och i programmen föra in prioriterade inriktningar som gör det möjligt att främja förnybara energikällor. Dessutom bör det energiforum för Europa-Medelhavet som nyligen inrättats inom ramen för Europa- Medelhavssamarbetet på energiområdet, och detta fo- rums gemensamma handlingsplan på medellång sikt, innehålla mekanismer för samarbete och samordning med Altener-programmet. A¨ ven inom ramen för de rådgivande kommittéerna som är sammansatta av repre- sentanter från ESK och tredje land, är det lämpligt att uppmana till samarbete om förnybara energikällor, såsom man gjort i den rådgivande kommittén EU- Turkiet. Programmet bör också på ett lämpligt sätt bidra till att förbereda den europeiska strategin för att (1) Enligt det europeiska rådet för export av förnybar energi är 75 % av den europeiska industrin inom sektorn beroende av export. Jämför Teres II, november 1996, sid 12. stimulera debatten under den tredje FN-konferensen om klimatförändringar i Kyoto i december 1997. Inför denna konferens håller ESK på att förbereda ett utkast till yttrande. 3. 12. De förnybara energikällorna spelar en mycket viktig roll för den lokala energiutvecklingen, eftersom deras exploatering i de flesta fall är mindre beroende av infrastrukturer och nätverk. Detta innebär att de lämpar sig särskilt väl för de regioner i gemenskapen som är mest isolerade och har den sämst utvecklade infrastruk- turen och som på grund av sina geografiska egenskaper har betydande resurser för produktion av förnybar energi. 3. 13. Utvecklingen av förnybara energikällor är di- rekt kopplad till den verklighet i gemenskapens olika områden som beroende på struktur, klimat och miljö har utvecklats på olika sätt. Gemenskapens och följaktligen Altener-programmets inriktning måste utvecklas enligt subsidiaritetsprincipen och införliva redan befintliga lokala projekt, som förnyas och förstärks. En samord- ning av de nationella och regionala programmen skulle, med sikte på en gemensam strategi, dels kunna garantera den nödvändiga koncentrationen av resurser, dels sprida de bästa metoderna på olika nivåer — regional, nationell och gemenskaplig — enligt en nedifrån och upp-metod. 3. 14. Ny energiteknik, som skall vidareutvecklas genom prioriterade FoTU-åtgärder inom det femte ramprogrammet, öppnar stora möjligheter för en decen- traliserad produktion av ren energi som är säker och har minimal miljöpåverkan. Detta förutsätter en konsekvent forsknings- och demonstrationsverksamhet som är inrik- tad på att sänka kostnaderna och på att finna en lösning för decentraliserad lagring av energi som är säker och ekonomisk. 3. 15. För att uppnå större ekonomisk och social sammanhållning borde strukturfonderna och samman- hållningsfonden inrikta sina insatser på stöd till sådana initiativ. A¨ ven EIB, EIF och Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling, för länderna i Central- och O¨ steuropa, borde finansiera projekt för förnybar energi, och man borde använda sig mer av samfinansie- ring för detta ändamål. 3. 16. Det finansieringsproblem som beror på att kreditinstituten har ringa kunskap om förnybara energi- källors utvecklingsmöjligheter skulle kunna avhjälpas genom att man med kvalitetsvalideringen, vilken före- skrivs i artikel 2e, skulle kunna garantera att projektet uppfyller nationella och gemenskapliga krav på teknisk genomförbarhet och ekonomisk lönsamhet. C 19/36 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 21. 1. 98 A¨ ven om Ekonomiska och sociala kommittén 3. 17. beklagar att det inte infördes ett avsnitt om energipolitik i Unionsfördraget, trots kraftigt stöd från kommittén, anser vi att det — i enlighet med vad som fastställts i Energirådets resolution av den 27 maj 1997 — är nödvändigt att inkludera stödåtgärderna för förnybara energikällor i ett strategiskt ramprogram med samstäm- miga, öppna gemenskapsåtgärder och instrument på energiområdet. Dessa åtgärder bör samordnas dels med gemenskapspolitik på detta område, dels med medlemsländernas politik. Ett sådant övergripande ramprogram skulle 3. 18. framför allt innehålla program som Thermie (förvaltning och tillämpning), Save II och Synergy vid sidan av Altener, och på så sätt undviks fackuppdelning och dubbelarbete vid genomförandet. Det skulle kunna samordnas med lämpliga program för FoTU, såsom Joule/Thermie och Flair och med lämpliga politiska verksamhetsområden för yttre förbindelser, miljö, kon- kurrens, inre marknaden, regionalpolitik och jordbruk. A˚ andra sidan skulle man inom ramen för 3. 19. Gemensamma forskningscentret (GFC) kunna inrätta en tillfällig enhet för förnybar energi som ansvarar för samordning, marknadsföring och planering, vilket kommittén framfört i sitt yttrande om grönboken om förnybar energi (1). 4. Särskilda synpunkter 4. 1. Tillägg till artikel 1a: ”. inom ramen för en integrerad framtida energipo- litik för gemenskapen som samordnar alla befintliga åtgärder och program på området med de aspekter som berör jordbrukspolitiken, miljöpolitiken, FoTU, sammanhållningen och externa relationer. ” 4. 2. Tillägg till artikel 2. 1e: ”. med målsättningen att validera kvalitetsprojekt som borgar för genomförbarheten i ekonomiska, sociala och miljömässiga termer och underlättar, (1) KOM(96) 576, 20. 11. 1996. Bryssel den 29 oktober 1997. särskilt för små och medelstora företag, att få del av offentlig och privat finansiering. Projekten skall sammanföras i grupper som är tillräckligt stora för att vara kostnadseffektiva. ” 4. 3. Tillägg till artikel 2. 1c: ”. genom att upprätta en databank med harmonise- rade statistiska data som görs tillgänglig via en därför avsedd, öppen webplats på Internet. ” 4. 4. Tillägg till artikel 2. 2: ”lagring av energi” 4. 5. A¨ ndring av artikel 4. 2 enligt följande: ”De villkor och riktlinjer som gäller för finansiering av verksamhet enligt artikel 2. 1 skall fastställas vid programmets början och bifogas det aktuella beslutet samt uppdateras årligen med beaktande av:. ” 4. 6. Tillägg i slutet av artikel 4. 2b: ”. genom en uttömmande och övergripande kost- nads-nyttobedömning som grundas på objektiva, förutbestämda kriterier. ” 4. 7. A¨ ndring av artikel 4, sista stycket: ”Den kommitté som avses i artikel 5 och sektorsan- knutna mekanismer för ständig dialog, bestående av representanter för slutanvändare, tekniker och yrkesmän, energiproducenter och energileverantörer samt företag inom branschen, skall bistå. ” 4. 8. A¨ ndring av artikel 6. 2 enligt följande: ”. under programmets sista år och innan ett nytt förslag till program formellt läggs fram. ” 4. 9. Tillägg till artikel 7: ”Dessutom främjar kommissionen initiativ för infor- mationsutbyte, spridning av bästa metoder och samordning av projekt inom internationella samar- betsprogram som i sin inriktning prioriterar utveck- ling av förnybara energikällor. ” Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS


title: Avis du Comité économique et social sur la «Communication de la Commission au Conseil, au Parlement européen, au Comité économique et social et au Comité des régions: "Changement climatique - Définir une approche communautaire en vue de la Conférence de Kyoto"»

eurovoc_concepts:
UN convention
climate change
environmental protection
greenhouse gas
pollution control measures

formats: html pdf print

text: 21. 1. 98 FR Journal officiel des Communautés européennes C 19/85 Avis du Comité économique et social sur la «Communication de la Commission au Conseil, au Parlement européen, au Comité économique et social et au Comité des régions: “Changement climatique — Définir une approche communautaire en vue de la Conférence de Kyoto”» (98/C 19/23) Le 6 octobre 1997, la Commission européenne a décidé, conformément à l’article 198 du Traité instituant la Communauté européenne, de consulter le Comité économique et social sur la communication susmentionnée. Lors de sa 349e session plénière des 29 et 30 octobre 1997 (séance du 29 octobre), le Comité économique et social a adopté par 79 voix pour, 25 voix contre et 19 abstentions l’avis suivant (rapporteur général: M. Pellarini). 1. Introduction 1. 1. Si le Sommet de la Terre, tenu à Rio en 1992, peut être considéré comme une réussite dans la mesure où il a permis de renforcer la prise de conscience du grand public au niveau mondial et de prendre des engagements pour assurer l’avenir de la planète, la 3e Conférence des parties à la convention-cadre sur le changement climatique qui aura lieu à Kyoto en décem- bre devrait constituer une étape importante dans le renforcement des aspects juridiques et techniques des engagements pris par les parties et dans leur concrétisa- tion. 1. 1. 1. La Convention sur le changement climatique, signée à Rio et entrée en vigueur le 21 mars 1994, a marqué le début d’une coopération internationale soucieuse d’assurer un développement durable. Toute- fois, la stabilisation des concentrations de gaz à effet de serre dans l’atmosphère en vue d’éviter une perturbation dangereuse du système climatique (1), lorsqu’elle a été atteinte, n’est pas tant le résultat d’une stratégie de reconversion cohérente que la conséquence d’autres facteurs (récession économique entraînant une réduction de la consommation d’énergie, recours à l’énergie nucléaire, reconversion des centrales énergétiques grâce au gaz naturel, fermeture des mines de charbon, etc. ). 1. 1. 2. Si une importante réduction des émissions de CFC a pu être enregistrée grâce au rôle moteur joué par l’Union européenne et à la réalisation des objectifs contraignants définis par le protocole de Montréal, il n’en va pas de même pour les émissions de CO2. Malgré l’amélioration du rendement énergétique, la consommation totale d’énergie, et par conséquent l’émis- sion de ce gaz à effet de serre extrêmement important, ont augmenté, en particulier dans le secteur des transports, et l’objectif visant à stabiliser les émissions aux niveaux de 1990 n’a pas été atteint. 1. 2. Au vu de l’insuffisance des résultats obtenus globalement, mandat a été donné, lors de la première conférence des parties réunies à Berlin en mars 1995, de négocier un protocole dans lequel les pays développés (dont la liste figure à l’annexe I de la Convention) s’engagent à atteindre les objectifs quantifiés de limita- tion et de réduction des émissions de gaz à effet de serre au plus tard en l’an 2000 et à les rendre contraignants via l’adoption d’un protocole ou de tout autre instrument juridique. Ce mandat ne prévoit pas de nouveaux engagements pour les pays qui ne sont pas repris dans l’annexe I, confirmant ainsi le fait que la majeure partie des gaz à effet de serre émis dans le monde ont leur origine dans les pays développés et que les émissions par habitant dans les pays en développement sont encore relativement faibles. 1. 3. Le mandat de Berlin a débouché sur le deuxième rapport d’évaluation du groupe d’experts intergouverne- mental sur l’évolution du climat (GIEC), publié début 1996, qui reconnaît que le bilan des données disponibles confirme l’influence perceptible exercée par des facteurs anthropiques sur le climat de la planète (2). Le principe de précaution, sur lequel reposaient le premier rapport des experts ainsi que de la Convention de Rio, est confirmé, ce qui rend une action décisive et concertée visant la prévention des dommages à venir d’autant plus urgente. 1. 4. Cependant, à la veille de la conférence de Kyoto, qui devrait fournir l’occasion de traduire les conclusions du mandat de Berlin par des actions concrètes, seule l’Union européenne a fait un geste pour démontrer qu’une réduction de 15 % pour l’an 2010, avec une étape intermédiaire de 7,5 % pour 2005, des émissions de trois gaz à effet de serre (CO2, CH4 et N2O) est réalisable. Un document de travail détaillé sur les fondements économiques et techniques des mesures à adopter a été présenté afin d’étayer la position européenne, à laquelle se sont opposés des pays tels que le Japon, les États-Unis et l’Australie qui, bien qu’ils n’aient pas encore pris définitivement position, semblent davantage intéressés par des objectifs de réduction de loin inférieurs, voire par une simple stabilisation non contraignante. En revanche, un groupe de 77 pays, dont la Chine, a fait savoir par l’intermédiaire de son porte-parole, la Tanzanie, qu’il soutenait les objectifs de réduction proposés par l’Union européenne. Il a ainsi ajouté un objectif de 35 % pour 2020, et a demandé que soit institué un fonds destiné à financer les efforts de réduction des pays en voie de développement, et alimenté par les pays figurant à l’annexe I (pays développés) qui ne respectent pas les engagements prédéfinis. (1) Article 2 de la Convention de Rio: «Stabilization of greenhouse gas concentrations in the atmosphere at a level that would prevent dangerous anthropogenic interference with the climate system». (2) Second rapport d’évaluation du Groupe intergouvernemen- tal d’experts sur l’évolution du climat (GIEC): «The balance of evidence suggests a discernible human influence on global climate». C 19/86 FR Journal officiel des Communautés européennes 21. 1. 98 1. 5. Toutefois, l’Union européenne soumet ses enga- gements aux décisions qui seront prises à Kyoto, excluant ainsi toute initiative unilatérale. Une telle position pourrait affaiblir les négociations et, dans le cas où celles-ci échoueraient, se traduire par l’absence de toute action: dès lors, de la même façon que ces dernières années les déclarations de principe relatives au dévelop- pement durable n’ont pas été suivies des décisions politiques correspondantes au sein de l’Europe, les mesures pour lutter contre le changement climatique risquent d’être à nouveau reportées au nom de la compétitivité et de la mondialisation. 2. Observations générales 2. 1. La communication de la Commission (qui fait suite au mandat du Conseil des ministres de mars et de juin 1997) a le mérite de concrétiser la position de négociation de l’UE en démontrant qu’un développement compatible avec les priorités écologiques est tout à fait réalisable, et de fournir un premier résultat positif, à savoir contraindre d’autres acteurs importants, comme les États-Unis et le Japon, à officialiser leur position à cet égard, offrant ainsi l’occasion de mener une discus- sion plus concrète lors de la conférence de Kyoto. 2. 1. 1. Parallèlement, on constate une faiblesse au niveau politique due à l’absence de prévision d’un engagement unilatéral de la part de l’UE, faiblesse que seul le Conseil des ministres aurait pu résoudre lors de sa réunion du 16 octobre. En outre, les hypothèses avancées se situent à deux niveaux, écologique et économique. Une telle approche est le résultat des hésitations qui caractérisent la réalisation du développe- ment durable intégré au Traité d’Amsterdam, mais qui n’est encore qu’une déclaration de principe. Pour sa part, le Conseil a confirmé sa volonté 2. 1. 2. que soit adopté à Kyoto «un protocole efficace prévoyant des objectifs juridiquement contraignants» (1) et a déploré «l’absence, ou l’insuffisance, de propositions concrètes de négociation de la part de grands pays industrialisés», mais est resté très vague et hermétique quant à la possibilité d’élaborer et de mettre en œuvre les politiques et les mesures communautaires nécessaires à la réalisation des objectifs fixés. 2. 2. En effet, si l’on tient compte des préoccupations des scientifiques (et en particulier le deuxième rapport d’évaluation du GIEC), étayées par de nombreuses le principe de données scientifiques incontestables, précaution impose des interventions urgentes et fermes, dans la mesure où les coûts des dommages à venir risquent d’être considérables. 2. 2. 1. Lorsque la Commission souligne que le calcul économique des coûts de reconversion dissuade les (1) Conclusions du Conseil Environnement du 16 octobre. différentes parties d’adopter des mesures trop décisives, étant donné que les choix se font sur la base d’une compétitivité à court terme dans un marché global, elle oublie l’importance de la vaste documentation qui existe sur les économies que représentent bon nombre des mesures de réduction, qui peuvent aider et soutenir les propositions, ainsi que les données qui démontrent que plus les mesures de reconversion sont différées, plus les coûts seront élevés. En effet, la globalisation doit être comprise 2. 3. non seulement en termes de marchés financiers et de compétitivité, mais également en termes de globalisation des risques et des responsabilités pour l’avenir de la planète: le défi que représente le changement climatique est sans aucun doute un défi global qui implique une redéfinition de la coopération internationale, dont la logique ne peut être dominée par les marchés financiers et les différents lobbies. A` cet égard, il faudrait accorder une importance 2. 3. 1. accrue aux données statistiques relatives à l’émission des gaz à effet de serre — en particulier dans les secteurs de l’industrie, de l’énergie et des transports — qui indiquent clairement que des réductions substantielles sont en cours dans les deux premiers secteurs, alors que le troisième secteur enregistre une augmentation constante et non négligeable des émissions de CO2. 2. 4. Compte tenu de tous ces éléments, et dans l’hypothèse positive d’un engagement concret à l’issue de la Conférence de Kyoto, les coûts de l’adaptation nécessaire doivent être répartis avec soin et incombent principalement aux pays industrialisés, responsables de la majorité des émissions et disposant des technologies nécessaires pour faire face au défi et assurer la diffusion des innovations en la matière. L’Europe peut servir d’exemple dans ce contexte en tant que construction économico-politique ayant intégré le principe du déve- loppement durable. 2. 5. Lorsque la Commission expose les mesures déjà entreprises au niveau européen ainsi que les propositions sur lesquelles le Comité se prononcera au cours de la session plénière (avis de M. Schmitz sur la taxation des produits énergétiques et de M. Boisserée sur la dimension énergétique du changement climatique), elle propose également une série d’options pour l’avenir, offrant aux autres pays industrialisés une plate-forme commune. 2. 6. Cette plate-forme peut contribuer à la réussite de la Conférence de Kyoto, en proposant une solution alternative aux choix réducteurs qui semblent se profiler derrière les propositions des États-Unis et du Japon. Seul un engagement concret et cohérent de la part des pays développés peut ouvrir la voie vers une implication 21. 1. 98 FR Journal officiel des Communautés européennes C 19/87 majeure des pays en développement, dont la consomma- tion d’énergie est inévitablement vouée à augmenter. Les accords relatifs aux permis d’émission et à l’application conjointe («emissions trade» et «joint implementation») entre pays développés et pays en développement, aux- quelles les États-Unis voudraient soumettre les négocia- tions de Kyoto, constituent une étape ultérieure, qui n’est possible que si les pays développés assortissent leur propre développement économique de mesures de réduction des émissions. 3. Conclusions Le Comité, convaincu que la position de négocia- 3. 1. tion de l’Union européenne peut contribuer à la réussite de la Conférence de Kyoto, accueille favorablement la communication de la Commission, mais ne procédera à l’examen et à l’évaluation des propositions concrètes de mesures ainsi que de leur répartition au sein de l’Union que lorsque les engagements pris en décembre seront connus. Bruxelles, le 29 octobre 1997. Le Président du Comité économique et social Tom JENKINS Avis du Comité économique et social sur la «Communication de la Commission au Conseil, au Parlement européen, au Comité économique et social et au Comité des régions: “La dimension énergétique du changement climatique”» (98/C 19/24) Le 20 mai 1997, la Commission européenne a décidé, conformément à l’article 198 du Traité instituant la Communauté européenne, de consulter le Comité économique et social sur la communication susmentionnée. La section de l’énergie, des questions nucléaires et de la recherche, chargée de préparer les travaux du Comité en la matière, a élaboré son avis le 19 septembre 1997 (rapporteur: M. Boisserée). Lors de sa 349e session plénière des 29 et 30 octobre 1997 (séance du 29 octobre), le Comité économique et social a adopté par 98 voix pour, 10 voix contre et 11 abstentions l’avis suivant. 1. Introduction 1. 1. La Commission européenne a transmis au Comité économique et social — ainsi qu’au Conseil, au Parle- ment européen et au Comité des régions — une Commu- nication sur «La dimension énergétique du changement climatique». Cette Communication trouve son origine dans la Convention cadre des Nations unies sur le changement climatique (Rio de Janeiro 1992), à laquelle la Communauté européenne et les États membres avaient adhéré en son temps. Les signataires tiendront en décem- bre 1997 à Kyoto une troisième conférence sur la mise en œuvre de cette Convention. 1. 1. 1. La communication de la Commission exprime le contenu de la position élaborée par le Conseil de l’Union européenne le 3 mars 1997 en vue de cette conférence, afin notamment de conduire à un engage- ment plus important des pays industrialisés en faveur d’une réduction graduelle des émissions de CO2 et des émissions d’autres gaz à «effet de serre» (en particulier le méthane et le protoxyde d’azote). Ces émissions sont rendues responsables du risque de changement climatique. L’objet de la Communication est de souligner 1. 1. 2. le défi auquel la politique énergétique européenne se trouve confrontée du fait des problèmes liés au climat, et d’indiquer un ensemble de domaines dans lesquels il est possible de contribuer à une réduction des émissions ayant une incidence climatique par des mesures et des options dans le cadre de la politique énergétique. Une nouvelle communication doit intervenir avant la fin de l’année 1997, et englober l’ensemble des secteurs concernés par les problèmes liés au climat (les transports, l’industrie et l’agriculture, indépendamment de la politi- que énergétique). Un plan d’action visant à mettre en œuvre les objectifs arrêtés à Kyoto doit être élaboré à la suite de cette conférence. D’après ce plan d’action, on doit parvenir à réduire les émissions ayant une incidence climatique, en particulier grâce aux économies d’énergie et au remplacement des sources d’énergie. L’objectif des négociations de l’UE à la Confé- 1. 1. 3. rence de Kyoto est, conformément à la décision du


title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om: - "Förslag till rådets direktiv om utvidgning av rådets direktiv 94/45/EG av den 22 september 1994 om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare, till att omfatta Förenade kungariket Storbritannien och Nordirland", och - "Förslag till rådets direktiv om att utvidga rådets direktiv 96/34/EG av den 3 juni 1996 om ramavtalet om föräldraledighet, undertecknat av UNICE, CEEP och EFS, till att omfatta Förenade kungariket Storbritannien och Nordirland"

eurovoc_concepts:
European undertaking
Northern Ireland
United Kingdom
parental leave
worker consultation

text: C 19/44 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 21. 1. 98 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om: — ”Förslag till rådets direktiv om utvidgning av rådets direktiv 94/45/EG av den 22 september 1994 om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare, till att omfatta Förenade kungariket Storbritannien och Nordirland”, och — ”Förslag till rådets direktiv om att utvidga rådets direktiv 96/34/EG av den 3 juni 1996 om ramavtalet om föräldraledighet, undertecknat av UNICE, CEEP och EFS, till att omfatta Förenade kungariket Storbritannien och Nordirland” (98/C 19/12) Den 7 oktober 1997 beslutade rådet, i enlighet med artikel 100 i EG-fördraget att remittera följande ärende till Ekonomiska och sociala kommittén om ovenna¨mnda fo¨rslagen. Sektionen för sociala frågor och familje-, utbildnings- och kulturfrågor, som ansvarade för kommitténs arbete i frågan, antog sitt yttrande den 17 oktober 1997. Föredragande utan studigrupp var Ada Maddocks. Vid sin 349:e plenarsession den 29-30 oktober 1997 (sammanträdet den 29 oktober 1997) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 107 röster för, 4 mot och 8 nedlagda röster. Ekonomiska och sociala kommittén spelade en aktiv roll vid lanseringen och främjandet av gemenskapens stadga om arbetstagarnas grundläggande sociala rättigheter. Kommittén har konsekvent hävdat att stadgan och avtalet om socialpolitik skall införlivas i fördraget och gälla samtliga medlemsstater. Kommittén välkomnar därför helhjärtat Storbritanniens och Nordirlands beslut att ansluta sig till dessa bestämmelser och stöder rådets överenskommelse i Amsterdam att begreppet grundläggande sociala rättigheter skall införlivas i det nya fördraget. Följaktligen stöder kommittén de två förslagen från kommissionen om att utvidga det nuvarande direktivet till att även omfatta Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland. Bryssel den 29 oktober 1997. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS


title: Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Proposta di decisione del Parlamento europeo e del Consiglio recante adozione di un programma d'azione comunitaria inteso a migliorare il funzionamento dei sistemi d'imposizione indiretta nel mercato interno (programma FISCALIS)»

eurovoc_concepts:
EU programme
VAT
action programme
single market
tax system

text: C 19/48 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 21. 1. 98 Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Proposta di decisione del Parlamento europeo e del Consiglio recante adozione di un programma d’azione comunitaria inteso a migliorare il funzionamento dei sistemi d’imposizione indiretta nel mercato interno (program- ma FISCALIS)» (1) (98/C 19/14) Il Consiglio, in data 6 giugno 1997, ha deciso, conformemente al disposto dell’articolo 100 A del Trattato che istituisce la Comunità europea, di consultare il Comitato economico e sociale in merito alla proposta di cui sopra. La Sezione «Affari economici, finanziari e monetari», incaricata di preparare i lavori del Comitato in materia, ha formulato il parere sulla base del rapporto introduttivo del relatore Geuenich, in data 14 ottobre 1997. Il Comitato economico e sociale ha adottato il 29 ottobre 1997, nel corso della 349a sessione plenaria, con 108 voti favorevoli, 1 voto contrario e 7 astensioni, il seguente parere. 1. Introduzione 2. Osservazioni del Comitato 1. 1. La proposta in esame mira a migliorare il funzionamento del sistema d’imposta sul valore aggiunto negli Stati membri. La Comunità dovrebbe contribuirvi fornendo tra l’altro un’assistenza alla formazione dei funzionari responsabili in materia di imposte indirette. Questa iniziativa della Comunità è giustificata dai seguenti fattori: la progettata introduzione di un nuovo sistema d’imposta sul valore aggiunto (ma anche un migliore impiego del sistema esistente dal 1993), il progettato ampliamento della Comunità a taluni paesi e il desiderio da più parti manifestato di una migliore collaborazione degli Stati membri nel contesto della sussidiarietà. Il programma richiederà 45 milioni di ecu per un 1. 2. periodo quinquennale. Per un miglioramento costante delle procedure amministrative in programma occorrerà innalzare il livello delle conoscenze dei funzionari degli Stati membri in materia di diritto fiscale e comunitario e promuovere una cooperazione efficace e ampia tra gli Stati membri e tra questi e la Commissione (art. 3). La proposta di decisione della Commissione 1. 3. prevede esborsi comunitari nei seguenti ambiti: — sistemi di comunicazione e di scambio d’informazio- ni, manuali e guide; — scambi, seminari e controlli multilaterali; — azione comune di formazione. Gli Stati candidati all’adesione possono partecipare al programma nel quadro di una «partnership». 2. 1. Per questo tema il Comitato rimanda anzitutto ai suoi più recenti pareri riguardanti rispettivamente «La politica tributaria nell’Unione europea — Relazione sullo sviluppo dei sistemi tributari» (2) e «Un sistema comune dell’IVA — Programma per il mercato unico» (3). 2. 2. Il Comitato conviene che è il momento più opportuno per introdurre il programma Fiscalis, soprat- tutto se si considera che gli Stati candidati all’adesione avranno bisogno di aiuti di vario tipo affinché le loro amministrazioni siano in grado di cooperare con quelle degli altri Stati e della Commissione. La progettata collaborazione tra i funzionari degli Stati membri, e in particolare gli scambi a più lungo termine fra le amministrazioni nazionali, costituisce inoltre un fatto positivo. Cio` svilupperà la fiducia reciproca e accrescerà l’efficacia della cooperazione, tanto più che anche le amministrazioni nazionali devono partecipare sempre più alla realizzazione degli obiettivi comunitari. In questo modo il programma contribuisce a far sı` che il successo di una determinata amministrazione non solo dipenda dai risultati positivi dell’amministrazione di un altro Stato membro, ma anche contribuisca alla performance dell’altra amministrazione con cui è di volta in volta in contatto. 2. 3. Il Comitato si chiede se i mezzi proposti siano sufficienti per realizzare efficacemente gli obiettivi del programma. Dato che la formazione e gli scambi di pubblici dipendenti all’interno della Comunità rappre- sentano un investimento necessario ed eccellente per un’ulteriore integrazione europea, a tempo debito la Commissione dovrebbe vedere se non sia il caso di contemplare un’estensione del programma ad altri ambi- ti della politica tributaria. Il programma puo` costituire (1) GU C 177 dell’11. 6. 1997, pag. 8. (2) GU C 296 del 29. 9. 1997, pag. 37. (3) GU C 296 del 29. 9. 1997, pag. 51. 21. 1. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 19/49 una buona base per l’attuazione delle strategie tributarie della Commissione per l’avvenire poiché a tal fine è determinante la collaborazione delle autorità tributarie nazionali. Bruxelles, 29 ottobre 1997. Il Presidente del Comitato economico e sociale Tom JENKINS Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Proposta di regolamento (CE) del Parlamento europeo e del Consiglio che modifica il Regolamento (CEE) n. 3330/91 del Consiglio relativo alle statistiche sugli scambi di beni tra Stati membri» (1) (98/C 19/15) Il Consiglio, in data 24 ottobre 1997, ha deciso, conformemente al disposto dell’articolo 100 A del Trattato che istituisce la Comunità europea, di consultare il Comitato economico e sociale riguardo alla proposta di cui sopra. La Sezione «Affari economici, finanziari e monetari», incaricata di preparare i lavori del Comitato in materia, ha formulato il parere sulla base del rapporto introduttivo del relatore unico Walker, in data 14 ottobre 1997. Il Comitato economico e sociale ha adottato il 29 ottobre 1997, nel corso della 349a sessione plenaria, con 113 voti favorevoli, 2 contrari e 8 astensioni, il seguente parere. 1. Introduzione 1. 1. Intrastat è il sistema che fissa le regole per la raccolta e l’elaborazione di statistiche sugli scambi di beni fra Stati membri. È stato introdotto il 1o gennaio 1993 all’indomani dell’eliminazione delle formalità doganali all’interno della Comunità e sarà abbandonato al momento del passaggio al regime unificato dell’IVA basato sull’imposizione nel paese d’origine. La proposta della Commissione è destinata a ridurre gli adempimenti che gravano sulle imprese, eliminando alcuni dei dati che viene attualmente richiesto loro di fornire. 1. 1. 1. Il sistema si basa sul principio della raccolta diretta delle informazioni presso gli operatori intracomu- nitari la cui cifra complessiva degli acquisti o delle vendite intracomunitari superi una certa soglia annua che attualmente differisce da uno Stato membro all’altro. Gli operatori che superano la soglia prevista nel rispetti- vo Stato membro sono tenuti a presentare una dichiara- zione mensile concernente le spedizioni e gli arrivi di merci. Tale dichiarazione ha sostituito la copia della dichiarazione doganale che in precedenza fungeva da supporto statistico. (1) GU C 203 del 3. 7. 1997, pag. 10. A Intrastat si affianca un sistema analogo, 1. 1. 2. Extrastat, per la raccolta e la compilazione di statistiche relative agli scambi di beni fra Stati membri e paesi terzi. Il sistema Intrastat prevede la presentazione, 1. 2. ogni mese, di una dichiarazione supplementare in cui figurano, per ciascuna transazione, numerose informa- zioni, fra cui: a) nello Stato membro d’arrivo, lo Stato membro di provenienza delle merci; b) nello Stato membro di spedizione, lo Stato membro di destinazione delle merci; c) le condizioni di consegna; d) la quantità delle merci, in massa netta e in unità supplementari; il valore delle merci; la natura della transazione; e) f) g) la forma di trasporto presunta. 1. 3. Inoltre, gli Stati membri hanno ora facoltà di chiedere che, nel supporto dell’informazione statistica, siano indicati i seguenti dati: a) nello Stato membro d’arrivo, il paese d’origine; tuttavia, questo dato puo` essere richiesto solo nei


title: Prodcom : Κατάλογος 1998.

eurovoc_concepts:
EC Regulation
EU Member State
economic activity
industrial production
nomenclature


title: European Commission supports regional innovation strategies and European networks and services for innovation.

eurovoc_concepts:
EU programme
innovation
regional policy
research and development


title: Parecer do Comité Económico e Social sobre a «Proposta de decisão do Parlamento Europeu e do Conselho que adopta um programa de acção comunitária 1999-2003 em matéria de doenças relacionadas com a poluição no âmbito do quadro de acção no domínio da saúde pública»

eurovoc_concepts:
EU programme
disease prevention
health policy
pollution
public health

text: C 19/6 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 21. 1. 98 3. 3. 3. 1. Neste contexto, o Comité sublinha ainda a importância dos sistemas de monitorizaça˜o de doenças raras para a identificaça˜o das tendências ao longo do tempo e das incidências regionais. Uma vez que, na maior parte dos casos, o reconhecimento de tais tendências so´ é possı´vel passados pelo menos 10 anos, o CES entende que, também deste ponto de vista, importa assegurar a continuidade do programa de acça˜o para além de 2003. 3. 4. A Comissa˜o devera´ obviamente assegurar a coerência e a complementaridade entre todas as iniciati- vas da Comunidade no domı´nio das doenças raras, o que é particularmente va´lido em relaça˜o ao programa de acça˜o proposto, às actividades de investigaça˜o actuais e futuras sobre doenças raras e ao previsto regulamento relativo aos medicamentos o´rfa˜os (a investigaça˜o, o desenvolvimento e a comercializaça˜o destes medicamen- tos devem ser objecto de estreita coordenaça˜o). Apraz ao Comité notar que a Comissa˜o tenciona, 3. 5. no âmbito do programa, fomentar a cooperaça˜o com as organizaço˜es internacionais competentes e com os paı´ses terceiros, entre os quais se devera˜o contar o Japa˜o e os Estados Unidos. Bruxelas, 29 de Outubro de 1997. O Presidente do Comité Econo´ mico e Social Tom JENKINS Parecer do Comité Econo´ mico e Social sobre a «Proposta de decisa˜o do Parlamento Europeu e do Conselho que adopta um programa de acça˜o comunita´ria 1999-2003 em matéria de doenças relacionadas com a poluiça˜o no âmbito do quadro de acça˜o no domı´nio da sau´ de pu´blica» (1) (98/C 19/03) Em 27 de Junho de 1997, o Conselho decidiu, nos termos do artigo 1294 do Tratado que institui a Comunidade Europeia, consultar o Comité Econo´ mico e Social sobre a proposta supramencionada. Foi incumbida da preparaça˜o dos correspondentes trabalhos a Secça˜o de Ambiente, Sau´de Pu´blica e Consumo, que emitiu parecer em 7 de Outubro de 1997 (relatores: M. Lemmetty; co-relatores: C. Fuchs e G. Linssen). Na 3491 reunia˜o plena´ria (sessa˜o de 29 de Outubro de 1997), o Comité Econo´ mico e Social adoptou por 106 votos a favor e 3 abstenço˜ es o seguinte parecer. 1. Introduça˜o A Comissa˜o apresentou uma comunicaça˜o sobre 1. 1. um programa de acça˜o comunita´ria em matéria de doenças relacionadas com a poluiça˜o no âmbito do quadro de acça˜o no domı´nio da sau´ de pu´blica. Esta comunicaça˜o é acompanhada de uma proposta de decisa˜o do Parlamento Europeu e do Conselho que adopta um programa de acça˜o comunita´ria em matéria de doenças relacionadas com a poluiça˜o a ser executado neste domı´nio durante o perı´odo 1999-2003. 1. 2. O programa de acça˜o baseia-se nos artigos 34 (o) e 1294 do Tratado que institui a Comunidade Europeia que estabelece que a protecça˜o da sau´ de é um objectivo priorita´rio. Na sua comunicaça˜o de 24 de No- vembro de 1993 sobre o quadro de acça˜o no domı´nio da sau´ de pu´blica (2), a Comissa˜o definiu um quadro para a acça˜o comunita´ria futura para atingir estes objectivos. 1. 2. 1. Na sequência da comunicaça˜o, a Comissa˜o também adoptou recentemente programas de acça˜o sobre a prevença˜o das leso˜es e doenças raras. 1. 3. O Comité Econo´mico e Social sublinhou va´rias vezes no passado a relaça˜o existente entre a poluiça˜o ambiental e a sau´ de. No seu parecer de 6 de Julho de (1) JO C 214 de 16. 7. 1997, p. 7. (2) Doc. COM(93) 559 final, 24. 11. 1993. 21. 1. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 19/7 1994 sobre a comunicaça˜o-quadro da Comissa˜o sobre a sau´ de pu´blica (1), o Comité instou a Comissa˜o a adoptar uma estratégia geral sobre esta questa˜o, tendo salientado a importância do ambiente para a promoça˜o da sau´de. — ha´ indı´cios de que os nı´veis actuais de exposiça˜o a poluentes representam um risco para a sau´ de e, além disso, é considera´vel a quantidade de pessoas expostas a poluentes; 1. 4. A presente comunicaça˜o e proposta de programa de acça˜o toca especialmente os problemas de sau´de causados pela poluiça˜o ambiental. A poluiça˜o contribui para muitas das principais causas dos estados patolo´gi- cos e da mortalidade na Comunidade Europeia; alguns dos exemplos citados pela Comissa˜o sa˜o os problemas respirato´rios, as alergias, os cancros, as doenças cardio- vasculares, as doenças infecciosas, as perturbaço˜es neurolo´gicas e a diminuiça˜o das defesas imunolo´gicas. Além disso, os efeitos auditivos e outros efeitos prejudi- ciais para a sau´ de provocados pelo ruı´do têm vindo a ser uma questa˜o cada vez mais importante. 1. 4. 1. As alergias sa˜o uma das perturbaço˜es cro´nicas mais comuns que afectam até um terço da populaça˜o nos paı´ses desenvolvidos e a sua frequência esta´ a aumentar (2). Contudo, ha´ que frisar que quando a proposta da Comissa˜o fala em «alergias», refere-se, na maioria dos casos, a alergias respirato´ rias (isto é, na˜o se refere a alergias alimentares nem a alergias provocadas pelo contacto com a pele). — a doença produz uma carga substancial de estados patolo´gicos e/ou de mortalidade e/ou ha´ indı´cios de que se esta´ a tornar cada vez mais generalizada, e — a acça˜o comunita´ria produz valor acrescentado em comparaça˜o com as medidas adoptadas pelos Estados-Membros. 1. 9. Ao aplicar estes critérios, a Comissa˜o identifica as doenças relacionadas com a poluiça˜o atmosférica, essencialmente doenças respirato´ rias e alergias, como domı´nios priorita´rios do programa proposto. 2. Programa de acça˜o comunita´ria sobre as doenças relacionadas com a poluiça˜o 1999-2003 2. 1. A Comissa˜o propo˜e um programa de acça˜o de cinco anos concentrado principalmente na prevença˜o da asma e de outras doenças respirato´rias e alergias. 1. 5. Ha´ três elementos a considerar na prevença˜o das doenças relacionadas com a poluiça˜o: em primeiro lugar, a reduça˜o das quantidades de poluentes através de acço˜ es na origem; em segundo lugar, limitar a exposiça˜o das pessoas a esses poluentes; e, em terceiro lugar, atenuar os efeitos nas pessoas a eles expostas. 2. 2. O programa sera´ executado aumentando o nı´vel de informaça˜o sobre as doenças relacionadas com a poluiça˜o, melhorando a percepça˜o dos riscos e a respectiva gesta˜o no tocante às doenças relacionadas com a poluiça˜o e adoptando medidas de apoio destinadas a prevenir as doenças abrangidas pelo programa. 1. 6. Embora na˜o existam dados disponı´veis sobre doenças relacionadas com a poluiça˜o a nı´vel comunita´rio e nos Estados-Membros, os dados disponı´veis a nı´vel comunita´rio na˜o permitem compreender bem a relaça˜o entre a poluiça˜o ambiental e a falta de sau´ de. 2. 3. A proposta prevê a consulta dos Estados- -Membros, das competentes organizaço˜ es internacionais e de paı´ses terceiros. Além disso, o programa sera´ sujeito a uma avaliaça˜o contı´nua e sera˜o elaborados relato´ rios de avaliaça˜o a intervalos fixos. 1. 7. A Comissa˜o apresenta panorâmicas das acço˜es adoptadas pelos Estados-Membros e a nı´vel internacio- nal e comunita´rio para abordar o problema das doenças relacionadas com a poluiça˜o. 2. 4. A proposta estabelece o quadro financeiro apenas para o primeiro ano (1999) do programa e deixa para uma data posterior a tomada de decisa˜o sobre o quadro financeiro para os u´ltimos quatro anos. A` luz destas consideraço˜ es, e tendo em conta as 1. 8. acço˜es adoptadas neste domı´nio noutros paı´ses e os escassos recursos disponı´veis, a Comissa˜o propo˜e os seguintes critérios de selecça˜o para definir os domı´nios priorita´rios do programa: — as medidas em causa no domı´nio da sau´de pu´blica sobre a prevença˜o de doenças na˜o esta˜o a ser aplicadas como parte de outros programas comunita´- rios; (1) JO C 388 de 31. 12. 1994. (2) Livro Branco sobre as Alergias, Instituto das Alergias (UCB), Maio de 1997. 3. Observaço˜es na generalidade 3. 1. O Comité Econo´ mico e Social congratula-se com a comunicaça˜o da Comissa˜o e com a proposta de um programa de acça˜o comunita´ria. Essencialmente, o documento da Comissa˜o evidencia um alto nı´vel de competência e de conhecimentos especializados. 3. 2. O Comité apoia o programa de acça˜o porque os raciocı´nios esta˜o bem desenvolvidos e as medidas propostas sa˜o apresentadas de modo claro. Também é oportuno, bem fundamentado e prevê um contributo comunita´rio importante para as medidas que esta˜o a ser adoptadas no domı´nio da sau´ de pu´blica. Além disso, e C 19/8 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 21. 1. 98 embora ja´ exista uma grande quantidade de informaço˜es sobre as doenças relacionadas com a poluiça˜o, o programa garantira´ o necessa´rio valor acrescentado. 3. 2. 1. O Comité considera particularmente u´teis as panorâmicas das medidas existentes que esta˜o a ser aplicadas a va´rios nı´veis, tal como sa˜o apresentadas pela Comissa˜o. Além disso, o Comité esta´ convicto de que a mistura proposta de medidas horizontais e de medidas especı´ficas no domı´nio da doença é exequı´vel. 3. 2. 2. O Comité assinala a importância da reduça˜o do volume de poluentes mediante intervença˜o na fonte. 3. 3. O Comité tem um certo nu´mero de observaço˜es a fazer que na˜o deveria, contudo, diminuir o valor da proposta ou a importância do assunto de que ela trata. 4. Observaço˜es na especialidade 4. 1. Relativamente ao primeiro objectivo especı´fico do programa de acça˜o («Melhoria da informaça˜o»), o Comité gostaria de sublinhar a importância da compilaça˜o de dados cientı´ficos sobre a relaça˜o causa/efeito entre poluiça˜o e doença e de conferir e avaliar as informaço˜es existentes sobre a causalidade em cooperaça˜o com os Estados-Membros. 4. 2. Em relaça˜o ao segundo objectivo especı´fico («Percepça˜o dos riscos e gesta˜o»), o Comité gostaria de frisar que para evitar alarmar desnecessariamente o pu´blico em geral e encorajar as pessoas a reduzir ao mı´nimo a exposiça˜o aos riscos ambientais, é necessa´rio muito mais do que a mera prestaça˜o de informaço˜es. A investigaça˜o no domı´nio da comunicaça˜o dos riscos demonstra que as pessoas se tranquilizam muito mais com uma comunicaça˜o adequada que tenha em conta os seus receios do que com informaço˜es. Para tal, têm que ter confiança naqueles que prestam as informaço˜es. Além disso, também tem que ser dada atença˜o a aspectos como o ambiente social e a competência das pessoas envolvidas. 4. 2. 1. Neste contexto, o Comité também gostaria de salientar que a comunicaça˜o e a prestaça˜o de informaço˜es deve ser organizada de modo sistema´tico; é particular- mente importante realizar um estudo prévio sobre o grupo a que se destina. Bruxelas, 29 de Outubro de 1997. 4. 3. No tocante ao terceiro objectivo especı´fico («Doenças respirato´ rias e alergias»), o Comité salienta que, recorrendo aos mesmos critérios gerais, o programa de acça˜o poderia ter-se concentrado noutras doenças importantes. 4. 3. 1. O Comité recorda a necessidade também da prevença˜o de outras alergias como as alimentares. 4. 4. O Comité nota com satisfaça˜o que vai receber co´pias dos relato´ rios de avaliaça˜o e de aplicaça˜o. 4. 5. O Comité gostaria de sublinhar a importância da cooperaça˜o com as autoridades nacionais, com a Agência Europeia do Ambiente, com a OMS e com determinados paı´ses terceiros. É igualmente importante reconhecer o trabalho 4. 5. 1. que a Agência Americana de Protecça˜o do Ambiente realizou no domı´nio da avaliaça˜o e gesta˜o dos riscos no contexto das doenças relacionadas com a poluiça˜o. O Comité considera importante que a Comunidade possa beneficiar desse trabalho. 4. 6. Para evitar duplicaço˜es de trabalho desnecessa´- rias, o Comité insta a Comissa˜o a garantir que as medidas propostas sejam coerentes com as acço˜ es previstas no programa de acompanhamento no âmbito da sau´ de (1) e com quaisquer outras acço˜ es comunita´rias relevantes para as doenças relacionadas com a poluiça˜o tais como as abrangidas pelo 54 Programa de Acça˜o Comunita´rio do Ambiente (2). 4. 7. Na o´ptica do Comité, uma das debilidades do programa é a incerteza que rodeia o seu financiamento. Na˜o obstante o Comité compreender os motivos subja- centes, seria deseja´vel que a Comissa˜o pudesse apresentar pelo menos as grandes linhas dos requisitos de financia- mento para o perı´odo 2000-2003, e que as autoridades orçamentais pudessem garantir a observância dessas disposiço˜es numa fase posterior; enquanto programa multianual, na˜o deveria correr o risco de permanecer incompleto devido a questo˜ es orçamentais. (1) Proposta: JO C 338 de 16. 12. 1995 — Parecer do CES: JO C 174 de 17. 6. 1996. (2) Proposta: JO C 138 de 17. 5. 1993 — Parecer do CES: JO 287 de 4. 11. 1992. O Presidente do Comité Econo´ mico e Social Tom JENKINS