title: Neuvoston asetus (EY) N:o 2155/97, annettu 29 päivänä lokakuuta 1997, lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen sellaisten Kiinan kansantasavallasta ja Indonesiasta peräisin olevien jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat tekstiiliainetta sekä väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta

eurovoc_concepts:
China
Indonesia
anti-dumping duty
footwear industry
import
textile industry

formats: html pdfa1b print


title: Στην υπηρεσία των ευρωπαϊκών εξαγωγέων : Η στρατηγική της ΕΕ για την πρόσβαση στις αγορές.

eurovoc_concepts:
EU Member State
database
export policy
international trade
market access


title: KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2121/97, annettu 29 päivänä lokakuuta 1997, melassin edustavien hintojen ja sen tuonnissa sovellettavien lisätullien vahvistamisesta sokerialalla

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
molasses
representative price


title: Citoyens d'Europe : Voyager dans un autre pays de l'Union européenne: Adresses utiles en France.

eurovoc_concepts:
EU Member State
free movement of persons
single market
travel


title: REGLAMENTO (CE) N° 2131/97 DE LA COMISIÓN de 29 de octubre de 1997 relativo a la fijación de las restituciones máximas a la exportación de aceite de oliva para la vigésima segunda licitación parcial efectuada en el marco de la licitación permanente abierta por el Reglamento (CE) n° 2081/96

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
olive oil


title: INTERROGAZIONE SCRITTA n. 3493/97 dell'on. W.G. van VELZEN alla Commissione. Controlli relativi all'offerta di nuovi servizi di telecomunicazioni da parte di organismi che detengono posizioni di mercato dominanti

eurovoc_concepts:
application of EU law
communications systems
competition law
dominant position
market supervision
public service
systems interconnection
technical standard
telecommunications
transmission network

formats: html print


title: WRITTEN QUESTION No. 3479/97 by Raúl ROSADO FERNANDES to the Commission. Programme to support modernization of agriculture and forestry (PAMAF)

eurovoc_concepts:
EAGGF Guidance Section
EU programme
Portugal
agricultural education
farm modernisation
forestry policy


title: 97/780/EG: Kommissionens beslut av den 29 oktober 1997 om ett förfarande enligt artikel 85 i EG-fördraget och artikel 53 i EES-avtalet (Ärende nr IV/35.830 - Unisource) (Endast de engelska, nederländska och svenska texterna är giltiga) (Text av betydelse för EES)

eurovoc_concepts:
European Economic Area
competition law
joint venture
merger control
shareholder
telecommunications


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta: - "Komission vihreä kirja Euroopan unionin elintarvikelainsäädännön yleiset periaatteet", ja - "Komission tiedonanto kuluttajien terveydestä ja elintarvikkeiden turvallisuudesta"

eurovoc_concepts:
approximation of laws
consumer protection
food inspection
foodstuffs legislation
public health

formats: html pdf print

text: 21. 1. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 19/61 Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta: – ”Komission vihreä kirja Euroopan unionin elintarvikelainsäädännön yleiset periaatteet”, ja – ”Komission tiedonanto kuluttajien terveydestä ja elintarvikkeiden turvallisuudesta” (98/C 19/19) Komissio päätti 12. toukokuuta 1997 (vihreä kirja) ja 14. toukokuuta 1997 (tiedonanto) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaaliko- mitean lausunnon aiheesta ”Komission vihreä kirja – Euroopan unionin elintarvike- lainsäädännön yleiset periaatteet” ja ”Komission tiedonanto kuluttajien terveydestä ja elintarvikkeiden turvallisuudesta”. Asian valmistelusta vastannut ympäristönsuojelu-, kansanterveys- ja kuluttaja-asiain jaosto antoi lausuntonsa 7. lokakuuta 1997. Esittelijänä toimi Johannes Jaschick. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. –30. lokakuuta 1997 pita¨ma¨ssa¨a¨n 349. täysistunnossaan (lokakuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 93 ääntä puolesta, 5 vastaan, ja 5 pidättyi äänestämästä. I. VIHREA¨ KIRJA EUROOPAN UNIONIN ELIN- TARVIKELAINSA¨ A¨ DA¨ NNO¨ N YLEISISTA¨ PE- RIAATTEISTA 1. Johdanto 1. 1. Vihreässä kirjassa käsitellään yhteisölainsää- dännön tärkeimpiä elintarvikesektoria koskevia sään- nöksiä. Samalla kun kirjassa otetaan kantaa moniin yksittäisiin kysymyksiin ja pyydetään näistä palautetta, sen pyrkimyksenä on myös synnyttää julkista keskuste- lua siitä, kuinka – nykyiset elintarvikealaa koskevat määräykset vastaa- vat kuluttajien, valmistajien, jalostajien ja kauppiai- den vaatimuksia ja odotuksia; – riittäviä toimenpiteet ovat valvonta- ja tarkastustoi- men päätavoitteen kannalta eli miten varmistetaan terveellisten ja syötäväksi kelpaavien elintarvikkeiden saanti, ja kuinka välttämättömiä ja tarkoituksenmu- kaisia ovat yhteisön elintarvikelainsäädännön jatko- kehittämiseksi toteutetut toimet. 1. 2. Vihreästä kirjasta saadun palautteen perusteella komissio aikoo lisäksi selvittää, tarvitaanko yhteisön elintarvikelainsäädäntöä varten yleisluontoista direktii- viehdotusta, tulisiko olemassaolevaa elintarvikelain- säädäntöä koota yhteen ja tarkentaa ja tarvitaanko ei-lainsäädännöllisiä toimenpide-ehdotuksia esim. me- nettely- ja toimintatapojen muuttamiseksi. 2. Yleisiä huomioita 2. 1. Komitea suhtautuu myönteisesti komission ta- voitteeseen avata vihreän kirjan avulla yleinen keskuste- lu yhteisön elintavikelainsäädännöstä ja johtaa yhteisön tulevaa elintarvikepolitiikkaa laveammalle pohjalle. Ko- mitean mielestä vihreä kirja tarjoaa hyvän perustan keskustelulle ja antaa mahdollisuuden kehittää euroop- palaista elintarvikelainsäädäntöä avoimen ja tehokkaan elintarviketarjonnan suuntaan. Komitea huomauttaa kuitenkin, ettei vielä ole kattavaa ja yhtenäistä EU:n elintarvikepolitiikkaa, johon elintarvikelainsäädännön eri palaset voisivat perustua. Tällainen kattava politiik- ka, jossa hahmotellaan elintarvikelainsäädännön yleis- periaatteet, tulisi laatia mahdollisimman pian. Ensim- mäinen askel tähän suuntaan voitaisiin ottaa laatimalla valkoinen kirja elintarvikelainsäädännöstä ja -politiikas- ta. Lisäksi komitea kehottaa komissiota tekemään ehdo- tuksen yleiseksi elintarvikelainsäädäntödirektiiviksi. 2. 2. Komitea korostaa kuluttajasuojan merkitystä ja aktiivista ja korkeatasoista kansanterveystyötä ja kuluttajien turvallisuuden takaamista. Komitea suhtau- tuu myös myönteisesti ratifioitavana olevan Amsterda- min sopimuksen sisältämään perustamissopimuksen 129 ja 129 a artiklojen vahvistamiseen, jotta kuluttajat voisivat olla varmoja siitä, että terveydelliset näkökoh- dat ovat etusijalla taloudellisiin etuihin nähden. 2. 2. 1. Jotta pystyttäisiin pitämään yllä korkeata ter- veydenhuollon ja kuluttajasuojan tasoa, komitea painot- taa erityisesti ennaltaehkäisyn periaatteen tiukkaa nou- dattamista. Tämä tarkoittaa sitä, että kun on olemassa sellaisia tieteellisiä epävarmuustekijöitä, joiden vuoksi kattava riskien selvittäminen on mahdotonta, näiden epävarmuustekijöiden hallinta on otettava sopivalla tavalla huomioon. Komitea painottaa kuitenkin, että lähestymistapa, jossa sallitaan kaikki, mikä ei suoranai- sesti vahingoita terveyttä, ei ole kuluttajien kannalta tyydyttävä. Tämän vuoksi komitea korostaa, että on selkeästi sitouduttava ennaltaehkäisevään terveyden- ja kuluttajansuojeluun. Sekä tämä että ennaltaehkäisype- riaate tulee sisällyttää edellä mainittuun yleiseen elintar- vikelainsäädäntödirektiiviin. C 19/62 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 21. 1. 98 2. 2. 2. Komitea huomauttaa, että riskitön tila ei ole mahdollinen ja että pääsääntöisesti on hyväksyttävä elämään liittyvä perusriski. Näissä kysymyksissä on myös kuluttajalla itsellään tietty vastuu kannettavana, minkä merkitystä TSK ei aliarvioi. TSK katsoo, että oikeudellisesta säännöstöstä 2. 2. 3. pitää tehdä niin yksityiskohtainen kuin tarpeellista, mutta myös niin yksinkertainen kuin mahdollista, sillä kuluttajan luottamusta ei pystytä rakentamaan erittäin monimutkaisella ja äärimmäisen hienojakoisella oi- keussäännöstöllä. Pikemminkin on tarpeen tuoda nykyi- set ja hyväksi osoittautuneet elintarvikkeiden korkean laadun taanneet turvajärjestelmät ja voimassaoleva lain- säädäntö lähemmäs kuluttajia. Kuluttajien luottamusta voidaan myös lisätä parantamalla yhteisön järjestelmien avoimuutta. 2. 3. Komitea toteaa, että jo aiemmin sisämarkkinoita kehitettäessä on päästy pitkälle kuluttajasuojan luomi- sessa. Komitea muistuttaa, että myös tulevaisuudessa on tärkeää taata tavaroiden vapaa liikkuvuus. 2. 4. Komitea painottaa näiden kysymysten kansain- välistä merkitystä ja sitä, että olisi välttämätöntä luoda maailmankauppaan yhteiset periaatteet kuluttajien edun ja eurooppalaisen talouselämän kilpailukyvyn turvaami- seksi. 2. 5. Komitea lähtee siitä, että vihreässä kirjassa ehdo- tettu elintarvikelainsäädännön tarkistus edistää kulutta- jan luottamusta yhteisön elintarvikelainsäädäntöön, sen suojamekanismeihin ja hallintojärjestelmään, joka on vastuussa sen toimeenpanosta ja valvonnasta. 3. Erityishuomioita vihreän kirjan valikoiduista koh- dista 3. 1. Johdanto (osa I) 3. 1. 1. Komitea yhtyy komission käsitykseen (ks. I. 4), että elintarvikepolitiikkaa muotoiltaessa innovoinnin ja kilpailukyvyn vaatimukset sekä muut sosioekonomiset suuntaukset tulee riittävästi ottaa huomioon. Sellaisten kansainvälisten standardien kuten Codex Alimentarius huomioonottaminen on tässä erityisen tärkeää, kunhan päätöksenteko heijastaa pätevyyden, riippumattomuu- den ja avoimuuden periaatteita. Tällaisten mittareiden avulla voidaan näin verrata EU:n sääntelykehystä kilpai- levien talouksien lainsäädännön asettamiin toimintara- joihin. Edelleen on välttämätöntä kehittää mahdolli- suuksia sopeuttaa aiempaa nopeammin yhteisön säänte- lyjärjestelmää uusimman tieteellisen tietämyksen ja tuo- reimpien innovaatioiden mukaisesti. Tällä tavoin elintarviketeollisuus kykenee pysymään kilpailukykyi- senä kansainvälisessä kaupassa ja ajan tasalla teknisessä kehityksessä. 3. 1. 2. Komitea katsoo, että yhteisölle väistämättä lankeaa tehtäviä ravintotalouden (I. 5) alalla. Kuluttaja- valistuksen ja -neuvonnan edistäminen on tärkeä tehtävä, jotta kuluttaja pystyy tekemään ostopäätöksen riittävästi asioihin perehtyneenä (1). Yhteisötason ravin- tosäännösten ja lainsäädännöllisten toimien toteuttami- nen ei komitean näkemyksen mukaan ole tarkoituksen- mukaista Euroopan monimuotoisten ruokatottumusten vuoksi. Yhteisön tulisi puuttua vain välttämättömimpiin seikkoihin. 3. 2. EU:n elintarvikelainsäädännön yksinkertaistami- nen ja järkeistäminen (osa II) 3. 2. 1. Yhteisön elintarvikelainsäädäntöä tulee yksin- kertaistaa ja järkeistää, sikäli kuin näin ei vaaranneta tarvittavia turvallisuusnormeja. Sääntöjen laadulla on oltava etusija määrään nähden. Kaiken kaikkiaan sääntöjen yksinkertaistaminen ei saa johtaa siihen, että sisämarkkinoille välttämätön sääntely hoidetaan uudestaan kansalliselta pohjalta. On myös erittäin tärkeää selvittää, mikä olisi asianmukainen tapa suhtau- tua tavaroiden vapaan liikkuvuuden kannalta haitallisiin kansallisiin sääntelyaloitteisiin. 3. 2. 2. Kysymystä talouden itsesääntelystä ja vapaaeh- toisista toimista yhteisön tasolla (II. 4) on yhtä lailla tarkasteltava erillisinä kysymyksinä. Lähtökohtana on korostettava talouselämän omaa vastuullisuutta. Missä määrin tämän taas käytännössä pitäisi tarkoittaa ”itsesä- ätelyä”, tulee päättää tapauskohtaisesti. Riippumatta voimassaolevista turvallisuusvaatimuksista tulee vapaa- ehtoisuuteen perustuvat säätelytoimet pääsääntöisesti tarkastaa ennen oikeussäännösten vahvistamista. Komi- tea katsoo, että myös vapaaehtoisiin, eritoten kansallisen tason säätelytoimiin, joihin vastavuoroisen tunnustami- sen periaatetta ei välittömästi sovelleta, tällaisen tunnus- tamisen tulisi lähtökohtaisesti saada jalansijaa. Vain milloin sisämarkkinoilla käytössä olevat vapaaehtoiset sääntelykeinot huomioidaan myös kansallisten rajojen ulkopuolella, voidaan torjua näiden tosiasiallisten kau- pan esteiden syntyminen. 3. 2. 3. Ei ole yleispätevää vastausta siihen, pitäisikö sisämarkkinoilla suosia yleisiä vai kohteeltaan rajattuja, vertikaalisia vai horisontaalisia määräyksiä (II. 3 ja II. 5). Vaikka lähtökohtaisesti suositaan yleisiä ja hori- sontaalisia sääntöjä, tätä ei kuitenkaan voida pitää ehdottomana periaatteena. Pikemminkin on yksittäista- pauksessa selvitettävä, mitkä menettelytavat sopivat (1) Tämä kanta on tuotu esiin useissa TSK:n lausunnoissa ja viimeksi TSK:n lausunnossa, EYVL C 295, 7. 10. 1996 21. 1. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 19/63 kyseiseen asiayhteyteen. Siten erityisen vaikeissa poik- keustapauksissa voi olla suorastaan välttämätöntä antaa asiassa yksityiskohtaisia ja/tai vertikaalisia määräyksiä. 3. 2. 4. Yhtä valtiota koskevien lainsäädäntöaloittei- den suhteen (II. 7) komitea kannattaa vihreässä kirjassa esitettyä toimintatapaa ja katsoo, että jäsenvaltion tulee tarkistetun direktiivin 83/189/ETY mukaisesti osoittaa, että kansalliset normit eivät ole sisämarkkinoiden toi- minnan kannalta haitallisia. Mitä tulee kansallisista säädöksistä tiedottamisvelvollisuuteen, kannattaa komi- tea näkemystä, että pakkausmerkintöjä, saastuttavia aineita ja hygieniaa koskevat toimivaltuudet pitäisi laajentaa koko yhteisön elintarvikelainsäädäntöön. On suositeltavaa kehittää selkeitä periaatteita uusien kansal- listen lakialoitteiden arviointia varten. Samassa yhtey- dessä on asiallisesti arvioitava yhtäältä läheisyysperiaa- tetta ja kansallisten säännösten tarpeellisuutta ja niiden perusteiden hyväksyttävyyttä ja toisaalta eurooppalai- sen yhtenäistämisen asettamia vaatimuksia. Teknisten sidosaineiden, 3. 2. 5. elintarvikkeisiin lisättävien vitamiinien ja mineraalien ja ravintoarvoja kohottavien aineiden (II. 8) käytön suhteen komitea yhtyy komission näkemykseen, jonka mukaan vastavuo- roisen tunnustamisen periaate ei voi olla ratkaisu sisä- markkinoille aiheutuviin haittoihin, ja tämän vuoksi on aloitettava kuulemiset näitä aloja koskevien säädösten sisällöstä (1). 3. 3. Voimassaolevien oikeussäännösten tarkistaminen (osa III) 3. 3. 1. Yhteisölainsäädännön sopeuttamisesta tekni- seen kehitykseen ja innovaatioihin (III. 4) komitea kat- soo, että vain puhtaasti tulisi käsitellä komiteamenettelyä käyttäen. Laajakantoiset periaatteelliset ja kuluttajien kannalta merkittävät kysy- mykset tulisi kuitenkin ratkaista poliittisella päätöksen- tekomenettelyllä. tekniset määräykset 3. 3. 2. Komitea kannattaa ajatusta, että otettaisiin käyttöön Euroopan laajuisesti sovellettava määritelmä käsitteelle ”elintarvike” ja muille yleisesti tärkeille käsit- teille (III. 5). Tällaiset määritelmät pitäisi liittää osaksi yleistä elintarvikesääntöä, joka sisältäisi myös muita perustavia määräyksiä. Vain tällä tavoin voidaan taata, että eurooppalaista elintarvikelainsäädäntöä sovelletaan yhdenmukaisesti koko Euroopan unionin alueella. 3. 3. 2. 1. Kuten vihreässä kirjassakin huomautetaan, ehdotettu elintarvikkeen määritelmä herättää kuitenkin kysymyksen siitä, voidaanko sitä soveltaa yleisesti alku- tuotteisiin, joita voidaan käyttää paitsi elintarvikkeina myös lisäaineina tai jotka voidaan jalostaa teollisuus- tuotteiksi. Tästä huolimatta komitea kannattaa ehdotus- ta käyttää Codex Alimentariuksesta lainattua määri- telmää. Poikkeuksen voivat muodostaa alkutuotteet, joista voidaan heti kiistattomasti todeta, etteivät ne missään vaiheessa eivätkä missään muodossa kulkeudu ravintoketjuun. 3. 3. 3. Komitea suhtautuu erityisen myönteisesti käynnistettyyn yhteisön hygieniasäännösten (III. 6) yk- sinkertaistamis- ja järkeistämistyöhön. 3. 3. 3. 1. Olemassaolevat lukuisat vertikaaliset direk- tiivit, jotka sisältävät erityisiä määräyksiä yksittäisistä hygienian kannalta pulmallisista tuotealueista (esim. lihan-, kalan- ja maidonjalostus), ovat epäyhtenäisiä ja johtavat – etenkin sellaisten yritysten kannalta, joita koskee useampi kuin yksi määräys – korkeisiin rekiste- röintimaksuihin ja raskaaseen hallintoon. Komission esittämään ehdotukseen määräysten kokoamisesta yh- deksi tekstiksi ja sen suunnittelemaan lausuntomenette- lyyn vertikaalisten säännösten yksinkertaistamisen yh- teydessä suhtaudutaan myönteisesti. Vihreä kirja suuntautuu ilahduttavasti kohti 3. 3. 3. 2. yleisen hygieniadirektiivin 93/43/ETY osoittamaa mal- lia. Komitea yhtyy komission näkemykseen, että johdon- mukainen ja yhtenäinen elintarvikehygieniaa koskeva sääntökokonaisuus pystytään luomaan parhaiten nou- dattamalla HACCP-periaatteita (2) ja rajoittamalla eri- tyissäännösten antaminen vain tapauksiin, joissa tätä pidetään ehdottoman välttämättömänä. Tässä kysy- myksessä komitea katsoo, että niin vertikaaliset kuin horisontaaliset hygieniamääräykset pitää koota yhdeksi tekstikokonaisuudeksi jo ehdotettua laajemmin. Komi- tea toteaa kuitenkin, että jos näin menetellään, tällaisen asiakirjan oikeudellinen perusta tulee selvittää, koska nykyinen säännöstö perustuu perustamissopimuksen useihin eri artikloihin. 3. 3. 3. 3. HACCP-periaatteita pitäisi soveltaa koko elintarvikeketjuun (”pellolta pöytään”) ja kaikkiin yri- tyksiin niiden koosta ja toiminnan luonteesta riippumat- ta. Pk- ja maatalousyrityksille on järjestettävä erityisneu- vontaa, jotta ne kykenevät noudattamaan näitä periaat- teita. 3. 3. 3. 4. Komitea pitää käynnistettyä säännösten yk- sinkertaistamis- ja järkeistämistyötä välttämättömänä. Tässä työssä on erityisesti pantava painoa tulevien säännösten sovellusalueen selkeään rajaamiseen (ks. (1) Tässä yhteydessä on muistettava, että komissio vastikään on pannut alulle lausuntomenettelyn mahdollisista tätä alaa koskevista yhteisösäännöksistä ja että tästä kysymyk- sestä on tehty työasiakirja, jossa esitetään kahta vaihtoeh- toista toimintatapaa: tuoteturvallisuutta korostavaa ja päiväkohtaiseen suositusannokseen perustuvaa. (2) HACCP (Hazard Analysis and Critical Control Points): riskien analysointia ja niiden hallitsemisen kriittisiä kohtia koskevat tekniikat. C 19/64 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 21. 1. 98 kohta 3. 3. 3. 2) eritoten siten, että määritelmät muotoil- laan yleisellä ja käytännönläheisellä tasolla. Komitea katsoo, että eläinhygieniaa koskevien säännösten sovel- lusaluetta ei pitäisi ulottaa eläinkunnasta lähtöisin olevien elintarvikkeiden vähittäiskauppaan, koska – direktiivissä 93/43/ETY – niistä on olemassa yleisiä määräyksiä, ja näin on varmistettu se, että asianmukaiset hygieniaa koskevat vaatimukset täyttyvät. 3. 3. 3. 5. Muiden kuin eläinkunnasta peräisin olevien alkutuotteiden suhteen komitea katsoo, että turvallisuu- den ja hygienian kannalta kriittisiä kysymyksiä ovat kasvimyrkkyjäämät ja tuotteiden sisältämät vieraat ai- neet. On tarpeen antaa – sikäli kuin vastaavia säädöksiä ei vielä ole olemassa – kasvimyrkkyjäämiä ja saasterajoja koskevia yhteisötason säädöksiä, ottaen huomioon tiu- kimmat tieteelliset kriteerit ja hyödyntäen yhteisön tasolla toimivia tieteellisiä komiteoita. Lisäksi kasvi- myrkkyjäämärajojen valvonnan tulee olla erittäin tiuk- kaa. Kasvimyrkkysääntöjä laadittaessa on myös huo- mioitava työsuojeluun liittyvät vaatimukset. Turvalli- suuden ja hygienian takaamiseksi tarvittavat säännöt tulee rajoittaa kriittisiin kysymyksiin. Tämän pitemmäl- le menevään sääntelyyn ei näytä olevan tarvetta. 3. 3. 4. Komitea korostaa elintarvikkeiden laadun merkitystä ja huomauttaa, että elintarviketarjonnan taso on jo tähän mennessä saatu korkeaksi. Komitea pitää laatusäännösten yhdenmukaistamista (III. 7) välttämät- tömänä vain kansanterveyden kannalta tärkeissä kysy- myksissä. Muilta osin ei eurooppalaisen tuotevalikoi- man laajuuden kannalta ole mielekästä, että laatukritee- rejä vastedeskään yhdenmukaistettaisiin. Kansallisista laatuvaatimuksista mahdollisesti aiheutuviin kaupan esteisiin tulee puuttua soveltamalla johdonmukaisesti vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta. Soveltamalla tiukasti vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta pys- tytään poikkeavista kansallisista laatunormeista syn- tyvät ongelmat pelkistämään tuotemerkintöjä koskevak- si kysymykseksi. Kuluttajien tuotevalintaa koskevien päätösten helpottamiseksi direktiiviin 79/112/ETY viime tarkistuksessa otettiin mukaan säännökset aineso- sien ja niiden määrien merkinnöistä. 3. 3. 5. Elintarvikemerkintöjä koskevien säännösten suhteen (III. 8) kiinnitetään huomiota siihen, että tuote- merkinnöillä on yhä suurempi vaikutus kuluttajan valin- taan. Tässä mielessä elintarvikemerkinnöillä on mer- kittävä rooli sisämarkkinoilla, ja niiden tulee täyttää tuotemerkinnälle asetettavat vaatimukset. Jotta mer- kinnät täyttävät kolme tärkeää funktiota eli tuotteen tunnistamisen, kuluttajavalistuksen ja tuotemarkkinoin- nin, tarvitaan tunnistettava ja luettava, yksinkertainen ja ymmärrettävä, mielenkiintoinen ja ilmaisultaan yti- mekäs merkintä, joka ei saa johtaa kuluttajaa harhaan. On myös kiinnitettävä huomiota siihen, että kuluttajat toivovat saavansa ja heillä on intressi haluta yhä enemmän erityisinformaatiota. Tämä koskee mm. ge- neettisesti muunneltuja organismeja sisältäviä tai niistä jalostettuja elintarvikkeita, tuotantomenetelmiä, pak- kauspäivämäärämerkintöjä sekä lopputuotteiden raaka- aineyhdistelmiä. Viimeksi mainitun kysymyksen suhteen komitea katsoo, että 25 prosentin sääntö tulisi kumota. 3. 3. 5. 1. On kuitenkin ymmärrettävä, että pakkaus- merkintöjen määrälläkin on rajansa ja että tietoa voi- daan joutua hakemaan muuta kautta, esim. ilmaisista palvelunumeroista, kauppojen viivakoodilukijoiden avulla, tietopankeista, Internetistä jne. Siitä näkökul- masta, että yhteisössä on yli 40 merkintään pääosin velvoittavaa elintarvikemerkintöjä koskevaa säännöstä ja että pakkausmerkinnät ovat yhä laajempia, mikä vaikeuttaa niiden ymmärtämistä, on kuluttajien edun mukaista pyrkiä merkintäsäännöstön tarkistamiseen. Pakollinen merkintä pitäisi rajoittaa ostopäätöksen kan- nalta olennaiseen tietoon. Muista seikoista tulisi voida tiedottaa vapaaehtoisin merkinnöin. 3. 3. 5. 2. Komitea katsoo, että ravintoarvoa koskevat merkinnät tulisi tehdä pakollisiksi (1). Ennen kuin näin tehdään, tulisi tämäntyyppisiä merkintöjä kuitenkin tehostaa. Tätä varten tarvitaan laajamittaisia tiedotus- ja valistuskampanjoita, sillä kuluttajat eivät nykyään tunne ravintoarvoa koskevia merkintöjä kovin hyvin eivätkä siten ymmärrä niitä. Lisäksi on kiinnitettävä huomiota tietojen esitystapaan, jotta ne ovat kuluttajien kannalta ymmärrettäviä ja hyödyllisiä (2). Komitea muistuttaa neuvoston antamasta 3. 3. 4. 1. asetuksesta maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden eri- tyismerkinnöistä (2082/92/ETY) ja neuvoston asetukses- ta maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteel- listen nimikkeiden ja alkuperämerkintöjen suojasta (2081/92/ETY), jotka tarjoavat välineitä elintarvikkei- den laatuluokitusten eriyttämiseen ja mahdollisuuden erikoistuotteiden suojaamiseen. Näiden säädösten mer- kitys on tähän mennessä kuitenkin ollut vähäinen. 3. 3. 5. 3. Elintarvikedirektiivin 79/112/ETY osalta tar- vitaan komitean näkemyksen mukaan kodifiointia. Ver- tikaalisia merkintöjä koskevia säännöksiä tarvitaan siltä osin kuin ne koskevat horisontaalisiin merkintäsäännök- siin liittyviä kysymyksiä. Säännöt voitaisiin koota yhteen direktiivissä 79/112/ETY. Vertikaalisten erityissäännös- ten pitäisi sisältää vain tuotekohtaisia merkintämääräyk- 3. 3. 4. 2. Sellaiset laatua koskevat määräykset, joilla ei ole merkitystä terveydelle, pitäisi komitean käsityksen mukaan yhden- ja johdonmukaisuuden vuoksi jättää eläinhygienisten säännösten ulkopuolelle. (1) Tätä näkemystä korostettiin myös TSK:n lausunnossa toimet” (Ks. aiheesta ”Kuluttajapolitiikan ensisijaiset EYVL C 295, 7. 10. 1996, kohdat 2. 6. 3 ja 2. 6. 7). (2) EYVL C 295, 7. 10. 1996 21. 1. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 19/65 siä. Mikäli tiettyjä tuoteryhmiä koskevia horisontaalisia merkintämääräyksiä muokataan, ne pitäisi vastaavasti siirtää myös horisontaaliseen säännöstöön. 3. 3. 5. 4. Komitea toteaa, että direktiivi 79/112/ETY sisältää säännöksiä myös mainonnasta. Lähtökohtaisesti mainoksen ja tuotemerkinnän ei pitäisi olla ristiriidassa keskenään, ts. mainnonnan pitäisi täydentää merkinnän sisältämiä tietoja eikä kumota niitä. 3. 3. 5. 4. 1. Mainontaan ja erityisesti terveyttä tai sai- rauksia koskeviin väittämiin suhtaudutaan jäsenmaissa eri tavoin, mikä aiheuttaa sisämarkkinoiden kannalta ongelmia. Näin on siitä huolimatta, että direktiivi 79/112/ETY (2 artiklan 1b kohta) sisältää yleissäännön, joka kieltää väittämästä yleiseen käyttöön tarkoitetun elintarvikkeen mainoksessa, että tuotteella on ominai- suuksia, jotka ehkäisevät, hoitavat tai parantavat sai- rauksia. Mainonnassa ei myöskään saa antaa vaikutel- maa tällaisten ominaisuuksien olemassaolosta. Tällai- nen yleinen sääntö riittää myös periaatteessa ohjaamaan sairauksien hoitoa koskevaa mainontaa. Direktiivin 79/112/ETY 2 artiklan 1b kohtaa tulisi kuitenkin tulkita ja soveltaa yhtenäisellä tavalla kaikissa jäsenvaltioissa. Terveyttä koskevista väittämistä ei ole tällaisia yleisiä sääntöjä. Niinpä tällaiset väittämät, vaikka ne eivät tiukasti ottaen olisikaan nykyisen EU:n lainsäädännön mukaan harhaanjohtavia, saattavat aiheuttaa elintarvik- keita ja ravintoa koskevia väärinkäsityksiä. Tämän vuoksi on ehkä tarpeen tehdä direktiivin 79/112/ETY 2 artiklaan selventäviä tarkistuksia, jolloin se sisältäisi seuraavat periaatteet: – kielletään sellainen mainonta, jossa elintarvikkeen väitetään hoitavan tai parantavan sairauksia; – terveyttä koskevat väittämät sallitaan, mikäli pätevät asiantuntijat ovat niistä laajalti yhtä mieltä julkisesti saatavilla olevan todistusaineiston perusteella ja ne lisäävät kuluttajien tietoisuutta terveyden ja ruokava- lion välisestä yhteydestä. Lisäksi tulisi luoda terveys- väittämiä valvova järjestelmä; – mainonnan sisältämät maininnat ravintoarvoista ja terveellisistä ruokailutottumuksista kuin myös ravin- toaineiden ja ruokailutottumusten vaikutuksesta ter- veyteen tai niiden vaikutuksista sairastumisriskin vähentäjänä ovat sallittuja, mikäli niiden tueksi on esittää tieteellistä todistusaineistoa. Yleisen koskevan hygieniaa 3. 4. 2. direktiivin 93/43/ETY 10 artiklan sisältämien, yhteisön sisäistä kauppaa koskevien turvasäännösten sovellusalueen laa- jentamista ei pidetä tarpeellisena, koska tuoteturvalli- suusdirektiivi sisältää toimivat säännökset yhteisön si- säisestä kaupasta, ja välittömässä vaaratilanteessa viran- omaisilla on mahdollisuus reagoida asianmukaisesti. laaditaan tästä pitemmälle meneviä turva- Mikäli sääntöjä, niissä pitäisi yhdenmukaisuussyistä ottaa huo- mioon jo olemassaoleva eläinlääketieteellinen sään- nöstö. Komitea suhtautuu myönteisesti sellaisen yleis- 3. 4. 3. en velvoitteen säätämiseen, jonka pyrkimyksenä on taata, että elintarvikkeet ovat syötäväksi kelpaavia ja turvallisia. Tällaisen velvoitteen avulla voitaneen vähentää tällä alalla esiintyvien säädösten lukumäärää. 3. 4. 3. 1. Komitea kannattaa asianmukaisen huolelli- suuden periaatteen (”due diligence defence”) käyttöö- nottoa siten, että kauppiaan rikosoikeudellinen vastuu päättyy silloin, kun hän on tehnyt kaiken, mitä häneltä voidaan odottaa sen varmistamiseksi, että elintarvike vastaa lain asettamia määräyksiä. On selvitettävä, missä määrin tätä periaatetta voidaan soveltaa eri maiden kansallisiin oikeusjärjestelmiin. Ainakin asianmukaisen huolellisuuden periaatteen lähtökohta täytyisi ottaa huomioon, vaikka käsite tyypillisesti kuuluukin com- mon law –oikeusjärjestelmään eikä mannereurooppalai- seen oikeusjärjestelmään, jossa rikosoikeudellinen vas- tuu liittyy syyllisyyteen ja jossa noudatetaan periaatetta ”in dubio pro reo”. 3. 4. 4. Komitea toistaa jo lukuisissa lausunnoissa aiemmin esittämänsä kannan, että tuotevastuudirektii- vin (IV. 8) 85/374/ETY sovellusaluetta laajennettaisiin jalostamattomiin maatalouden alkutuotteisiin (1). Täl- löin olisi huomioitava näiden tuotteiden erikoispiirteet sekä se, että alalla on jo olemassa yksityiskohtaisia säännöksiä. TSK käsittelee maatalouden alkutuotteiden tuotevastuukysymyksiä uudelleen lähikuukausina, kun 3. 4. Turvallisuuden varmistaminen (osa IV) 3. 4. 1. Komitea kannattaa komission näkemyksen mukaisesti ennaltaehkäisyn (IV. 2) periaatteen ankaraa soveltamista elintarviketurvallisuuteen ja elintarvike- lainsäädäntöön. (1) Ks. TSK:n lausunnossaan ”Sisämarkkinoiden loppuun- saattaminen ja kuluttajasuoja” (EYVL C 339, 31. 12. 1991, s. 16) esittämä kannanotto. Tässä komitea käsitteli kysy- mystä, mitä vaaroja kuluttajasuojalle sisämarkkinoiden mahdollinen loppuunsaattaminen aiheuttaa, jollei asian- mukaista valvontaa ole järjestetty. Komitea vaati yhdenmu- kaista tuotesuojapolitiikkaa ja suositteli, että tuotevastuu- direktiivin sovellusalaa laajennetaan maataloustuotteisiin ja ennalta tuntemattomiin riskeihin. Tämä kanta toistettiin TSK:n BSE-lausunnon 2. 7 kohdassa (EYVL C 295, 7. 10. 1996). C 19/66 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 21. 1. 98 sitä kuullaan komission ehdotuksesta direktiivin 85/374/ETY muuttamisesta niin, että kyseiset tuotteet liitettäisiin tämän direktiivin piiriin. 3. 4. 5. Kun on kysymys siitä, miten riittävässä määrin huolehditaan kuluttajien uusista tarpeista, komitea pai- nottaa vihreässä kirjassa esitettyjä näkemyksiä, joiden mukaan kokemus osoittaa, että valmistaja tai kauppayri- tys täyttää usein vapaaehtoiselta pohjalta kuluttajan todelliset toiveet saada lisätietoja elintarvikkeen eri ominaisuuksista mm. tuoteselostein tai puhelimitse tai Internetin kautta tarjottavan tiedon avulla. Tällaisten nopeasti muuttuvien tiedon tarpeiden tyydytys pitäisi myös jatkossa hoitaa vapaaehtoiselta pohjalta. Kulutta- jien uusien toiveiden huomioon ottaminen vahvistaa kuluttajaluottamusta. 3. 5. Sisämarkkinasäännösten tehokas täytäntöönpano (osa V) Lähtökohtaisesti komitea katsoo, että sään- 3. 5. 1. nösten yhdenmukaistamiseen ja säätämiseen kannattaa ryhtyä vain silloin, kun ne voidaan siirtää kansalliseen lainsäädäntöön, toimeenpanna ja niitä voidaan valvoa tehokkaasti ja tasapuolisesti koko Euroopan unionissa (V. 2). Tältä osin parannuksia tarvitaan kaikilla kolmella tasolla. Paraikaa on pohdittavana, missä määrin on tarpeen tietojenvaihtovelvoitetta jäsenvaltioiden edustajien, valmistajien, teollisuuden, kaupan, työntekijöiden ja kuluttajien välillä. Tulee harkita asianomaisten eturyhmien mukaanottamista pysyvän elintarvikekomitean työskentelyyn. institutionalisoida 3. 5. 1. 1. Komission laatiessa säännöllisiä tiedonanto- jaan säännösten siirron ja valvonnan tilanteesta lausun- toa pitäisi pyytää myös neuvoa-antavalta elintarvikeko- mitealta, jonka kantaa kysytään säännönmukaisesti sääntelykysymyksissä ja jolla pitäisi olla merkittävä rooli näissäkin kysymyksissä. Ja lisäksi on myös olemassa talous- ja sosiaalikomitea itse. Myös neuvoa-antavalla eläinlääketieteellisellä komitealla on näissä kysymyk- sissä sanansa sanottavana. Jotta sisämarkkinasäännökset pystyttäisiin 3. 5. 1. 2. siirtämään tehokkaasti jäsenvaltioiden lainsäädäntöön, on tarpeen, että jäsenvaltioiden päättäjiä, esim. tuoma- reita ja muita viranomaisia perehdytetään vallitsevaan lainsäädännölliseen tilanteeseen ja heille tarjotaan täy- dennyskoulutuksen avulla mahdollisuus tutustua yh- teisön säännöstöön. Tässä asiassa on myös toimialakoh- taisilla työmarkkinajärjestöillä yhteiskunnallisen vuoro- puhelun näkökulmasta tärkeä tehtävä hoidettavanaan, koska uudella säännöstöllä on suuri vaikutus esim. yritysten tarjoaman koulutuksen ja jatkokoulutuksen sisältöön. 3. 5. 2. Komission ehdotus sellaisen yleisen periaatteen lisäämisestä elintarvikelainsäädäntöön, että eri jäsenval- tioissa olisi käytössä yhtä tehokkaat, kohtuulliset ja pelotevaikutukseltaan toisiaan vastaavat sanktiot (V. 4), on niin tasavertaisten kilpailumahdollisuuksien kuin tehokkaan kuluttajasuojankin kannalta kannatettava. TSK tiedostaa kuitenkin, että säännösten kohtuullisuut- ta koskevat kansalliset seikat on otettava huomioon. 3. 5. 3. Myös tulevaisuudessa vastavuoroisen tunnus- tamisen periaatteella on edelleen suuri merkitys aloilla, joilla sääntöjen yhdenmukaistamista ei ole toteutettu (V. 5). Olisi kuitenkin toivottavaa, että komissio kokoaisi ja analysoisi ongelmat ja tietovajeet, joita kuluttajille syntyy yhdenmukaistamattomilla aloilla. 3. 6. EU:n ulkopuoliset maat 3. 6. 1. Komission tapaan komitea korostaa sitä, että elintarvikkeisiin, jotka tuodaan EU:n ulkopuolelta, on kohdistettava samanlaiset vaatimukset kuin yhteisön sisällä tuotettuihin elintarvikkeisiin. 3. 6. 2. Ottaen huomioon yhä kasvavan maailmankau- pan merkityksen on multilateraalisissa kysymyksissä välttämätöntä, että Euroopan yhteisön kuluttajat ja elintarviketeollisuus ovat mahdollisimman hyvin edus- tettuina maailmankaupan kilpakentillä ja alan asioita käsittelevillä foorumeilla kuten WTO:ssa ja Codex Alimentariuksessa. Euroopan yhteisön etuja on ajettava voimakkaammin, siihen päästään koordinoimalla ja yhdistämällä voimat. Jotta tämä tavoite saavutettaisiin, Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä ETA- maiden välillä on tehtävä entistä tiiviimpää yhteistyötä. 3. 6. 2. 1. Komitea pitää välttämättömänä, että Euroo- pan yhteisö omaksuu aktiivisen roolin em. foorumeilla. Euroopan unionin suoralla jäsenyydellä tulee varmistaa se, että edustaminen EU:n kautta ei ole tehottomampaa kuin yksittäisten jäsenvaltioiden kautta. 3. 6. 2. 2. Komitea kehottaa tässä yhteydessä yhteisöä ja sen jäsenmaita edistämään aktiivisesti sitä eurooppa- laista näkökulmaa, että milloin esillä olevan kysymyksen perusteista ei ole olemassa tieteellistä varmuutta, kulut- tajan etu on tärkeämpi kuin taloudelliset intressit. 3. 6. 3. Elintarvikelainsäädäntöön liittyvien bilateraa- listen kysymysten (VI. 3) osalta voidaan myös mainita, että Yhdysvaltain ja EU:n elintarvikelainsäädäntöön liittyvien eriävien näkemysten vuoksi (geneettisesti muunnellut organismit, hormonit, naudan kasvuhormo- ni – BST) komitean pitäisi jatkaa keskusteluja TSK:aa vastaavien yhdysvaltalaisten järjestöjen kanssa transat- lanttisen kansalaisyhteiskunnan vuoropuhelun (Trans- atlantic Civil Society Dialogue) merkeissä. II. KULUTTAJIEN TERVEYTTA¨ JA ELINTARVIK- KEIDEN TURVALLISUUTTA KOSKEVA TIE- DONANTO 1. Yleistä 1. 1. Jo heinäkuussa 1996 talous- ja sosiaalikomitea ilmaisi BSE-kriisiä (1) ja kuluttajapoliittisia prioriteette- (1) EYVL C 295, 7. 10. 1996 21. 1. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 19/67 ja (1) koskeneissa lausunnoissaan huolestuneisuutensa elintarviketurvallisuudesta ja kehotti komissiota vahvis- tamaan valvontajärjestelmiä, jotta kuluttajat voisivat olla varmoja siitä, että terveydelliset näkökohdat käyvät ennen taloudellisia intressejä. Tältä osin komitea suhtau- tuu myönteisesti Amsterdamissa perussopimuksen 129 artiklaan ja 129 a artiklaan tehtyihin muutoksiin. 1. 2. Komitea myös moitti asiantuntijoiden antamien suositusten ja tehtyjen päätösten välillä vallitsevaa epäsuhtaa ja vaati neuvostoa, komissiota, Euroopan parlamenttia ja jäsenvaltioita ryhtymään sopiviin toi- miin sen varmistamiseksi, että kuluttajille tarjotaan turvallisia elintarvikkeita ja ettei tilanne kärjistyisi enempää. 1. 3. Komitea pitää tiedonantoa merkittävänä aske- leena kohti yhtenäistä elintarvike-, kosmeettisten ai- neiden, rehu-, eläinten terveys- ja eläinsuojelupolitiikkaa ja tilaisuutena kuluttajien luottamuksen palauttamisek- si, kuten todettiin ympäristöjaoston kokouksessa käy- dyssä keskustelussa 8. toukokuuta 1997. Keskustelu käytiin komission jäsenen Emma Boninon esiteltyä tiedonannon. 1. 4. Komitea haluaa lausuntoa antaessaan korostaa, että se pani tyytyväisyydellä merkille helmikuun täysis- tunnossa puhuneen komission puheenjohtajan Jacques Santerin TSK:lle osoittaman kehotuksen olla toimielin, joka edustaa erilaisia yhteiskunnallisia intressejä ja yhteiskuntaryhmiä ja tuo lisäarvoa erityisesti ammatilli- siin kysymyksiin ja käy jatkuvaa avointa vuoropuhelua uusista ja vaikeista kysymyksistä kaikkien eturyhmien kanssa, koskivatpa ne sitten eettisiä, tieteellisiä, sosiaali- sia tai taloudellisia näkökohtia. Varsinaisessa tiedonannossa TSK:ta ei valitet- 1. 4. 1. tavasti lainkaan mainita, vaikka periaate kuitenkin on, että aina kun Euroopan parlamentilta pyydetään lausuntoa sitä pitää pyytää myös TSK:lta. 1. 5. TSK kannattaa pääpiirteissään ajatusta, että asiantuntijakomiteoiden asemaa tulee vahvistaa. Tässä yhteydessä se kuitenkin pitää myös äärimmäisen tärkeänä komissiolle siirretyn täytäntöönpanovallan käyttöön liittyvää menettelyä koskevan neuvoston päätöksen muuttamista, josta komissio antaa neuvostol- le Amsterdamin sopimuksen 18 luvun e) kohdan sisältämän, päätösasiakirjaan liitetyn julistuksen mukai- sesti ehdotuksen vuoden 1988 loppuun mennessä. Komi- tea seuraa valppaasti kaikkea tähän liittyvää kehitystä. TSK:n käsityksen mukaan päätöstä työstettäessä pitäisi ottaa huomioon, että komission valtuudet toimeenpa- nosäännösten antamiseen rajattaisiin tarkasti ja määri- laajuudeltaan ja sisällöl- teltäisiin yksityiskohtaisesti (1) Sama kuin edellä. tään. Tällöin komission aiempaa suurempi itsenäisyys ja aiempaa laajemmat päätösvaltuudet ovat oikeutettuja sillä perusteella, että toimivaltuuksien laajuus ja rajat on tarkoin ennalta määritelty. 2. Erityistä 2. 1. Tiedekomiteoiden tarjoaman tieteellisen neu- vonnan merkitystä, joka on perustana kuluttajien tervey- den suojelemiseen tähtääville sääntelytoimille, koroste- taan myös tässä yhteydessä kuten myös ehdottoman ammatillisen pätevyyden, riippumattomuuden ja avoi- muuden vaatimusta. TSK:n käsityksen mukaan tiedekomiteoiden 2. 1. 1. tulee jäsenkoostumukseltaan olla monitieteellisiä. Ko- miteoissa käytyjen keskustelujen sisällön ja tulosten tulee olla julkisia eriävät mielipiteet mukaanluettuna. Perusedellytys on, että komitean jäsen on riippumaton, mutta tätä ehtoa tulee tarkastella realistisesta näkökul- masta. Lisäksi komiteoissa tarvitaan sellaisten ehdotto- man pätevien tutkijoiden panosta, jotka ovat toimineet ja hankkineet kokemusta mitä erilaisemmilla aloilla. Komitean puheenjohtajalle on kuitenkin aina ennen kokousta annettava selvitys eturistiriidasta. Asiantuntijakomiteoiden lausunnonantajan 2. 1. 2. roolin vahvistamista pidetään myönteisenä sikäli kun päätöksenteko heijastaa pätevyyden, riippumattomuu- den ja avoimuuden periaatteita, ja lausunnon antamisen olisi oltava pakollista, kun on kyse terveydellisistä kysymyksistä. Tämä pätee erityisesti WTO- ja SPS- sopimuksiin, joissa kansainvälinen kauppa ja tieteelliset kysymykset ovat erittäin tärkeitä. 2. 1. 3. TSK suhtautuu myönteisesti tieteellisen ohjaus- komitean asettamiseen. Sen tehtävänä olisi yksittäisten komiteoiden työn koordinointi ja siitä päättäminen, mitkä komiteat osallistuvat työskentelyyn silloin, kun asian käsittelyyn tarvitaan useampia komiteoita. 2. 2. Mikäli parasta asiantuntemusta ja kaikkea käy- tettävissä olevaa tieteellistä aineistoa ei pystytä saamaan käyttöön, on päättäjien noudatettava varautumisperiaa- tetta. Yleensä säännöt pitäisi laatia tieteen tuloksia hyödyntäen. Tapauksissa, joissa tieteelliset perusteet ovat riittämättömät tai asiassa ei ole saavutettu varmuut- ta, komission on päätettävä sääntökehikosta, jossa huomioidaan epävarmuuden olemassaolo. On kiinni- tettävä huomiota siihen, että epävarmuuden olemassa- oloa ei ole mahdollista koskaan täysin poistaa, vaan pikemminkin tällaisissa tapauksissa on tehtävä poliitti- nen päätös siitä, mikä on hyväksyttävä riskin taso. C 19/68 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 21. 1. 98 Komitea korostaa, että on välttämätöntä löytää joiden 2. 3. tehokkaita valvonta- ja tarkastusmenetelmiä, käyttöön on myös osoitettava tarvittavat varat. Komitea tukee kaavaillun valvontamenetelmän 2. 3. 1. käyttöönottoa, joka käsittäisi elintarvikkeiden koko tuotantoketjun valvonnan kattaen eläin- ja kasvituotteet rajoittuen kuitenkin valvonnan valvomiseen. On tarpeen tarkistaa valvontamenetelmiä ja ottaa käyttöön tarkis- tusjärjestelmiä toimivaltaisten viranomaisten toimien valvomiseksi. Avoimuusvaatimuksiin on suhtauduttava tasapuolisesti, ja luottamuksen ilmapiiri on pystyttävä säilyttämään, eikä kuluttajasuoja saa heikentyä. 2. 3. 2. Valvontayksiköiden hallinnon järjestämisessä on tarkoituksenmukaista käyttää ulkoista laatuvalvon- tajärjestelmää (esim. EN 45004), koska tällä tavoin saadaan valvottavien toimipaikkojen hallinto paremmin vastaamaan nykyaikaiselle hallinnolle asetettavia vaati- muksia. Bryssel, 29. lokakuuta 1997. 2. 3. 3. TSK kannattaa vahvan ja tehokkaan tarkistuk- seen ja valvontaan erikoistuneen viranomaistahon perus- tamista (1), joka olisi vastuussa ”valvonnan valvomises- ta”. Tässä tehtävässä toimiville viranhaltijoille on asetet- tava mitä ankarimmat ammatilliset sekä avoimuutta ja riippumattomuutta koskevat vaatimukset. TSK ei pidä tarpeellisena yleisen elintarvikevi- 2. 3. 4. raston perustamista Yhdysvaltojen malliin (FDA). Tällaisen viraston tuottamat edut eivät ole ilmeisiä nykyiseen eurooppalaiseen järjestelmään verrattuna, ja tästä syystä sen perustamisesta on syytä pidättyä. (1) 27. marraskuuta 1996 antamassaan lausunnossa aiheesta ”Ehdotus neuvoston asetukseksi Euroopan eläinlääkinnän ja perustamisesta” (EYVL C 66, 3. 3. 1997) TSK esitti epäilyksen, onko todella välttämätöntä muuttaa nykyinen toimisto virastoksi. tarkastusviraston kasvinsuojelun Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS 21. 1. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 19/69 LIITE talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon Hylätyt muutosehdotukset Kokouksessa hylättiin seuraavat muutosehdotukset, jotka saivat äänestyksessä yli neljäsosan annetuista äänistä: Kohta 3. 2. 5 Muutetaan kohta kuulumaan seuraavasti: ”Teknisten sidosaineiden, elintarvikkeisiin lisättävien vitamiinien ja mineraalien ja ravintoarvoja kohottavien aineiden (II. 8) käytön suhteen (1) pääpaino pitäisi panna vastavuoroisen tunnustamisen periaatteelle. Komitean mielestä näissä kysymyksissä tarvitaan yhteisölainsäädäntöä vain milloin kaupan esteitä ei pystytä täysin poistamaan vastavuoroisen tunnustamisen avulla. ” A¨ änestyksen tulos Jaa-ääniä: 34, ei-ääniä: 39, tyhjiä: 14. Kohta 3. 3. 3 Muutetaan toinen virke kuulumaan seuraavasti: ”On erikseen selvitettävä, missä määrin näitä periaatteita voidaan käytännössä soveltaa pk- ja maatalousyrityksiin. ” A¨ änestyksen tulos Jaa-ääniä: 28, ei-ääniä: 56, tyhjiä: 15. Kohta 3. 3. 5 Poistetaan kaksi viimeistä virkettä alkaen kohdasta ”Tämä koskee mm. geneettisesti muunneltuja. ”. A¨ änestyksen tulos Jaa-ääniä: 32, ei-ääniä: 56, tyhjiä: 18. Kohta 3. 3. 5. 2 Muutetaan tämä kohta alkuperäiseen, ts. lausuntoluonnoksen sanamuotoon: ”Mitä tulee ravintoarvoa koskeviin merkintöihin, komitea viittaa kannanottoihin, joita se esitti lausunnossaan ‘Kuluttajapolitiikan ensisijaiset toimet‘ (2). Jo tässä lausunnossa viitattiin siihen, että kuluttajat eivät juurikaan ole kiinnostuneita ravintoarvoja koskevista tiedoista. Tämä mahdollisesti johtuu siitä, että kuluttajat eivät vielä ole erityisen perehtyneitä niihin eivätkä sen kummemmin osaa niitä hyödyntää. Jo tuolloin komitea oli sitä mieltä, että tarvitaan laajaa tiedottamista ja kuluttajavalistusta, jotta paremmin oivalletaan ravintoarvomerkintöjen merkitys. Kuluttajien tietämystä nykyisistä merkinnöistä on syytä kohottaa ennen kuin jatketaan keskustelua merkintöjä koskevien vaatimusten tiukentamisesta. ” A¨ änestyksen tulos Jaa-ääniä: 30, ei-ääniä: 69, tyhjiä: 7. (1) Tässä yhteydessä on muistettava, että komissio vastikään on pannut alulle lausuntomenettelyn mahdollisista tätä alaa koskevista yhteisösäännöksistä ja että tästä kysymyksestä on tehty työasiakirja, jossa esitetään kahta vaihtoehtoista toimintatapaa: tuoteturvallisuutta korostavaa ja päiväkohtaiseen suositusannokseen perustuvaa. (2) EYVL C 295, 7. 10. 1996


title: Proposition de règlement (CE) du Conseil portant adoption de mesures autonomes et transitoires pour des accords de libre-échange avec la Lituanie, la Lettonie et l'Estonie concernant certains produits agricoles transformés

eurovoc_concepts:
Baltic States
agricultural product
agro-industry
free-trade agreement
tariff preference

text: COMMISSION DES COMMUNAUTES EUROPEENNES Bruxelles, le 29. 10. 1997 COM(97) 547 final 97/0287 (ACC) Proposition de REGLEMENT (CE) DU CONSEIL portant adoption de mesures autonomes et transitoires pour des accords de libre- échange avec la Lituanie, la Lettonie et l'Estonie concernant certains produits agricoles transformés (présentée par la Commission) EXPOSE DES MOTIFS La présente proposition a pour objectif de prolonger jusqu'à la fin de Tannée 1998 les mesures autonomes appliquées par l'UE aux importations de produits agricoles transformés en provenance d'Estonie, de Lettonie et de Lituanie, mesures introduites à la suite de l'élargissement de la Communauté et de la mise en oeuvre de l'Uruguay Round, comme prévu par le règlement (CE) du Conseil n° 1507/97. Les protocoles adaptant les accords de libre-échange avec ces pays sont déjà ou seront bientôt paraphés. Toutefois, en attendant leur adoption officielle par les parties concernées, les protocoles d'adaptation n'entreront en vigueur qu'au 1er janvier 1998. C'est pourquoi, afin d'éviter toute détérioration de l'accès au marché de l'UE pour les échanges préférentiels avec l'Estonie, la Lettonie et la Lituanie, les mesures prévues dans le règlement (CE) n° 1507/97 devraient être prolongées jusqu'au 31 décembre 1998. La présente proposition n'entraîne pas de dépenses supplémentaires autres que celles qui ont déjà été approuvées lors de l'adoption du règlement (CE) n° 1507/97 qu'elle remplace. ^ PROPOSITION DE RÈGLEMENT (CE) DU CONSEIL portant adoption de mesures autonomes et transitoires pour des accords de libre- échange avec la Lituanie, la Lettonie et l'Estonie concernant certains produits agricoles transformés LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE, Vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 113, Vu la proposition faite par la Commission, Considérant que, en attendant l'adaptation du protocole n°2 des accords de libre-échange conclus avec l'Estonie, la Lettonie et la Lituanie*, le règlement (CE) du Conseil n° 1507/97^ a été adopté, lequel maintient jusqu'au 31 décembre 1997 le degré de préférence déjà accordé, compensant ainsi les effets négatifs que la mise en oeuvre des résultats de l'Uruguay Round pourrait avoir sur les exportations de ces pays vers la Communauté; Considérant que, en attendant l'adoption de concessions améliorées en faveur de l'Estonie, de la Lettonie et de la Lituanie par les comités mixtes concernés, le règlement (CE) du Conseil n° 1507/97 a arrêté des nouvelles concessions à titre autonome et provisoire; Considérant que les négociations avec les pays concernés en vue de la conclusion de protocoles modifiant les accords de libre-échange sont déjà ou seront bientôt terminées, et que les nouveaux protocoles n°2 sont ou seront bientôt paraphés; considérant que les procédures en vue de l'adoption officielle de protocoles "provisoires" portant uniquement sur les aspects commerciaux des protocoles modificatifs ont été ouvertes; considérant que le calendrier établi pour l'adoption officielle pourrait ne pas permettre l'entrée en vigueur des protocoles "provisoires" au 1er janvier 1998; considérant qu'il est dès lors recommandé de prolonger les concessions à titre autonome jusqu'au 31 décembre 1998; ADOPTE LE PRÉSENT RÈGLEMENT: Article premier 1. Du 1er janvier au 31 décembre 1998, les produits en provenance de Lituanie figurant dans l'annexe I du présent règlement se verront appliquer les volumes annuels des contingents tarifaires et les droits de douane préférentiels indiqués dans cette annexe. Les montants de base à prendre en considération pour le calcul des éléments lJQ n° L 373 du 31. 12. 1994, p. î (Estonie) W 8° L 374 du 31. 12. 1994, pj <La«Bfii©) J® ft0 L 375 da 31. 12. 1994, p. l (U»KUièB) 2JO n° L 204 du 31. 7. 1997, p. l Cî agricoles réduits et des droits additionnels applicables aux importations vers la Communauté figurent dans l'annexe IL 2. Du 1er janvier au 31 décembre 1998, les produits en provenance de Lettonie figurant dans l'annexe III du présent règlement se verront appliquer les volumes annuels des contingents tarifaires et les droits de douane préférentiels indiqués dans cette annexe. Les montants de base à prendre en considération pour le calcul des éléments agricoles réduits et des droits additionnels applicables aux importations vers la Communauté figurent dans l'annexe II. 3. Du 1er janvier au 31 décembre 1998, les produits en provenance d'Estonie figurant dans l'annexe IV du présent règlement se verront appliquer les volumes annuels des contingents tarifaires et les droits de douane préférentiels indiqués dans cette annexe. Les montants de base à prendre en considération pour le calcul des éléments agricoles réduits et des droits additionnels applicables aux importations vers la Communauté figurent dans l'annexe II. Article 2 Les concessions concernant les échanges de produits agricoles transformés prévues dans les protocoles additionnels adaptant les accords de libre-échange avec les pays visés à l'article 1er remplacent, après l'entrée en vigueur de chacun de ces protocoles, les concessions prévues dans les annexes du présent règlement. Les modalités d'application des mesures prévues dans le présent règlement s'appliquent également aux mesures correspondantes prévues dans les protocoles additionnels. Article 3 Les contingents visés aux annexes I, III et IV du présent règlement sont administrés par la Commission conformément au règlement (CE) n° 1460/96 établissant les modalités d'application des régimes d'échanges préférentiels, applicables à certaines marchandises résultant de la transformation de produits agricoles, visés à l'article 7 du règlement (CE) n° 3448/93 du Conseil3. Article 4 Le présent règlement entre en vigueur le troisième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel des Communautés européennes. 11 est applicable à partir du 1er janvier 1998. Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre. Fait à Bruxelles Pour le Conseil JOn°L 187 du 26. 7. 1996, p. 18. ANNEXE I LITUANIE N° ordre CodeNC Description Contingent 1998 (tonnes) • Préférence 01/01 - 30/06/1998 01/07- 31/12/1998 Autres graisses animales Graisses animales et végétales illimitée 360 09. 6533 09. 6501 1506 00 00 1518 00 10 1518 00 31 1518 00 39 1518 00 91 1518 00 95 1518 00 99 17049071 17049075 09. 6503 1806 90 Chocolat 09. 6528 2203 00 Bières 09. 6525 2208 60 11 Vodka \ Bonbons de sucre cuit Caramels 0% 5,5% 0% 3,5% 5,5% 0% 5,5% AER AER 4,4% 0,52 ECU/% vol/hl+2,53 ECU/hl 0% 5% 0% 3% 5% 0% 5% AER AER 3,5% 0,26 ECU/% vol/hl+1,27 ECU/hl 34,2% 480 600 480 390 09. 6534 2402 20 90 Cigarettes 48 36,9% •s S ANNEXEn Montants de base à prendre en considération pour le calcul des éléments agricoles et des droits additionnels Trigo blando / Blod hvede / Weichweizen / MaXaKÔ airdpi / Common wheat / Blé tendre / Grano tenero / Zachte tarwe / Trigo mole / Tavallinen vehna / Vête Trigo duro /Hàrd hvede / Hartweizen /XK\rp6 crirdpi / Durum I wheat / Blé dur /Grano duro /Durum tarwe / Trigo duro /Durumvehnà / Durumvete Centeno/ Rug / Roggen /IIKOXTI /Rye /Seigle / Segala / Rogge / Centeio / Ruis /Râg Cebada / Byg / Gerste / Kpl0dpt /Barley/ Orge / Orzo / Gerst / Cevada / Qhra / Korn Maiz / Majs / Mais / KaXannÔKi / Maize / Maïs / Granturco / Maïs / Milho / Maissi /Majs Arroz descascarillado de grano largo / Ris, afskallet, langkornet / I Reis, Iangkôrnig, geschâlt / Anocp\oico|iévo pûÇi jjaKpôonepjio j / Long-grain husked rice / Riz décortiqué à grains longs / Riso semigreggio a grani lunghi / Langkorrelige gedopte rijst / Arroz em peliculas de grâos longos / Pitkâjyvâinen esikuorittu riisi / Ris, skalat lângkornigt Lèche desnatada en polvo / Skummetmaelkspulver / Magermilchpulver / AnoPouTupca|iévo yokcx as GKÔVTI / Skimmed-milk powder / Lait érémé en poudre / Latte scremato in polvere / Magere-melkpoeder / Leite desnatado em pô/ Rasvaton maitojauhe / Skummjôlkspulver Lèche entera en polvo / Sodmaelkspulver / Vollmilchpulver / ilXripeq yàka ae poudre / Latte intero in polvere / Vollemelkpoeder / Leite inteiro ein pô / Rasvainen maitojauhe / Mjôlkpulver Mantequilla / Smor / Butter / Boûxupo / Butter / Beurre / Burro / Boter / Manteiga / Voi / Smôr Azùcar bianco/Hvidt sukker / Weifîzucker / AeuKTi Çàxapri / White sugar / Sucre blanc / Zucchero bianco / Witte suiker / Açùcar branco / Valkoinen sokeri / Vitt socker OKÔVÏ) / Whole-milk powder / Lait entier en 01/01 - 30/06/1998 01/07 - 31/12/1998 ecus/ECU/Ecu/ ecu/écus/ecua/100 kg 7,900 8,524 I 13,231 12,263 8,306 7,698 8,306 " 7,698 7,408 7,408 23,706 21,972 I I 26,730 25,740 33,423 30,978 48,575 45,021 32,565 31,795 ANNEXE HI LETTONIE N° ordre CodeNC Description Préférence Contingent 1998 (tonnes) oi/oi - 30/06/1998 01/07 - 31/12/1998 Articles de confiserie 300 AER AER Chocolat , 600 AER AER 09. 6535 09. 6536 09. 6537 1704 90 65 1704 90 71 1704 90 75 1806 3100 1806 32 10 1806 32 90 1806 90 11 1806 90 19 190190 11 1901 90 19 190190 91 1901 90 99 Préparations alimentaires 240 09. 6538 1905 30 Biscuits 09. 6527 2104 10 Soupes et bouillons 09. 6513 2105 Glaces de consommation 09. 6528 2203 00 Bières 09. 6525 2208 60 11 Vodka 09. 6529 2208 70 10 Liqueurs 240 39 34 600 390 13 ? AER AER 8,2% AER AER 5,7% AER 4,4% , AER AER 7,6% AER AER 5,3% AER 3,5% 0,52 ECU/% vol/hl+2,53 ECU/hl 0,64 ECU/% vol/hl+4,10 ECU/hl 0,26 ECU/% vol/hl+1,27 ECU/hl 0,32 ECU/% vol/hl+2,05 ECU/hl | ANNEXE IV ESTONIE N° ordre Code NC Description Préférence Contingent 1998 (tonnes) 01/01 - 30/06/1998 01/07 - 31/12/1998 09. 6515 1704 10 11 1704 10 19 1704 90 71 1704 90 75 Articles de confiserie 180 AER EAR 09. 6530 1805 00 00 Poudre de cacao 09. 6517 ex 1806 Articles en chocolat, sauf code NC 1806 10 15 09. 6519 1806 10 15 1905 Produits de boulangerie 09. 6521 2102 10 39 Levures 09. 6539 2103 90 90 Sauces et préparations 09. 6523 2105 Glaces de consommation 09. 6531 2203 Bières 09. 6525 2208 60 11 Vodka 09. 6529 2208 70 10 Liqueurs 09. 6532 2208 90 69 Autres boissons spiritueuses 09. 6534 240220 90 Cigarettes 34 600 130 2400 720 13 600 120 20 20 60 0% AER 0% AER AER 5,7% AER 4,4% 0% AER AER AER 5,3% AER 3,5% 0,52 ECU/% vol/hl+2,53 ECU/hl 0,64 ECU/% vol/hl+4,10 ECU/hl 0,64 ECU/% vol/hl+4,10 ECU/hl 36,9% 0,26 ECU/% vol/hl+1,27 ECU/hl 0,32 ECU/% vol/hl+2,05 ECU/hl ' 0,32 ECU/% vol/hl+2,05 ECU/hl 34,2% 8 FICHE FINANCIÈRE mim^m 1. LIGNE BUDGÉTAIRE : Artick 120 CREDITS: 2. INTITULÉ : Proposition de règlement du Conseil adoptant des mesures autonomes et transitoires pour les accords de libre-échange avec la Lituanie, la Lettonie et l'Estonie de certains produits agricoles transformés 3. BASE LÉGALE : Article 113 4. OBJECTIFS: Prolonger les mesures autonomes prises suite à l'élargissement de l'Union et à la mise en oeuvre des accords agricoles conclus dans le cadre des négociations multilatérales de l'Uruguay Round. 5. INCIDENCES FINANCIÈRES: Période de 12 mois Exercice en cours( ) Exercice à venir ( ) 5. 0. Dépenses : - imputées an fetdg* CE (restitutions/interventions) - Autorités nationales -Autres 5. 1. Recettes: • Ressources propres de la CE (prélèvements/droits de douane) 5. 0. 1. ESTIMATION DES DÉPENSES 5. 1. 1 ESTIMATION DES RECETTES 5. 2. MÉTHODE DE CALCUL : 6. 0. LE PROJET PEUT-IL ETRE FINANCÉ PAR DES CRÉDITS INSCRITS DANS LE CHAPITRE CONSIDÉRÉ DU BUDGET ORDINAIRE? oui/non 6. 1. LE PROJET PEUT-IL ÊTRE FINANCÉ PAR DES TRANSFERTS ENTRE DES CHAPITRES DU BUDGET ORDINAIRE ? oui/non 6. 2. UN BUDGET SUPPLÉMENTAIRE SERA-T-IL NÉCESSAIRE ? 6. 3. DES CRÉDITS BUDGÉTAIRES SERONT-T-ILS NÉCESSAIRES ULTÉRIEUREMENT ? oui/non oui/non OBSERVATIONS : La présente proposition n'entraîne pas de dépenses supplémentaires autres que celles qui ont déjà été approuvées lors de l'adoption du règlement (CE) n° 1507/97 qu'elle remplace. D ISSN 0254-1491 COM(97) 547 final DOCUMENTS FR 03 11 10 N ° de catalogue : CB-CO-97-567-FR-C ISBN 92-78-26254-4 Office des publications officielles des Communautés européennes L-2985 Luxembourg /o


title: En særlig service for Europas eksportører : Den EU strategi til sikring af Markedsadgang.


title: Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Proposta di regolamento (CE) del Consiglio che fissa le disposizioni generali complementari dell'organizzazione comune dei mercati nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari per quanto riguarda il latte alimentare»

eurovoc_concepts:
common organisation of markets
marketing standard
milk
milk fat
milk protein

text: C 19/70 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 21. 1. 98 Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Proposta di regolamento (CE) del Consiglio che fissa le disposizioni generali complementari dell’organizzazione comune dei mercati nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari per quanto riguarda il latte alimentare» (1) (98/C 19/20) Il Consiglio, in data 11 settembre 1997, ha deciso, conformemente al disposto degli articoli 43 e 198 del Trattato che istituisce la Comunità europea, di consultare il Comitato economico e sociale in merito alla proposta di cui sopra. Il Comitato economico e sociale ha designato Nilsson in qualità di relatore generale. Il Comitato economico e sociale ha adottato (all’unanimità ) il 29 ottobre 1997, nel corso della 349a sessione plenaria, con 81 voti favorevoli, 2 contrari e 5 astensioni, il seguente parere. 1. Sintesi della proposta della Commissione 1. 1. La Commissione propone di sostituire il Regola- mento (CEE) n. 1411/71 con uno nuovo, per due motivi: cio` consente, da una parte, di raccogliere le modifiche apportate al regolamento originario, verificando la validità delle disposizioni in vigore, e dall’altra, di riesaminare la classificazione prevista dal regolamento, come stabilito dall’atto di adesione della Finlandia e della Svezia. 1. 2. La proposta implica una revisione del regolamen- to allo scopo di trasformarlo in un cosiddetto regolamen- to verticale, per meglio definire la regolamentazione della produzione di latte alimentare. Poiché dal 1o gen- naio 1994 gli aspetti sanitari e qualitativi del latte alimentare rientrano nel campo di applicazione della Direttiva 92/46/CEE, che riguarda i prodotti lattiero- caseari nel loro complesso, è opportuno adattare gli articoli 4 e 5 della proposta. latte alimentare. In concreto, 1. 3. La proposta comporta poche modifiche delle la norme relative al Finlandia e la Svezia godono di una nuova deroga di due anni, fino al 31 dicembre 1999, per quel che riguarda il tenore minimo di materie grasse di taluni tipi di latte destinato al consumo umano. 1. 4. Il documento propone altresı` di mantenere il divieto di riduzione (standardizzazione) del tenore di materie proteiche del latte alimentare. È mantenuta la possibilità di un arricchimento con proteine del latte alimentare, ma la proposta stabilisce norme comuni relative ad un livello minimo. 2. Osservazioni di carattere generale sul documento della Commissione 2. 1. Il Comitato accoglie favorevolmente l’iniziativa della Commissione intesa a rendere più chiare le norme concernenti la produzione e ad inserire gli aspetti sanitari nella direttiva generale relativa alla suddetta produzione, allo scopo di uniformare il tutto. (1) GU C 267 del 3. 9. 1997, pag. 93. 2. 2. Il rispetto delle aspettative dei consumatori di disporre di diversi tipi di latte alimentare, di qualità e rispondente ai requisiti in materia d’igiene, dovrebbe costituire il punto di partenza per elaborare le norme sulla composizione del latte. 2. 3. Nella motivazione della proposta, la Commis- sione sottolinea l’importanza del latte alimentare nel mercato dei prodotti lattiero-caseari, che rappresenta il 26 % della produzione totale dell’Europa dei quindici. È interessante rilevare che in Finlandia e in Svezia la percentuale suddetta tocca rispettivamente circa il 33 e il 32 %. Il Comitato si associa alla proposta della Com- 2. 4. missione sull’opportunità di salvaguardia la composizio- ne naturale delle proteine del latte evitando che diventi oggetto di standardizzazione, mantenendo al contrario la possibilità di arricchirla. Tale argomento è stato trattato in precedenza dalle legislazioni nazionali. 2. 5. Il Comitato ritiene che la proposta non affronti in misura adeguata il problema della flessibilità, che è richiesta, da una parte, per consentire ai consumatori di scegliere liberamente il latte alimentare e, dall’altra, per determinare il tenore autorizzato di materia grassa del latte. 2. 6. La Commissione si contraddice quando motiva il rifiuto di mantenere le deroghe concesse alla Finlandia e alla Svezia con il fatto che i consumatori non hanno mai auspicato un adeguamento della classificazione, mentre fa rilevare che la domanda di latte parzialmente scremato è in forte rialzo (28,6 % nel 1985 contro 44,3 % nel 1995) a discapito del latte intero (65,4 % nel 1986 contro 47,8 % nel 1995). I consumatori dimostrano un interesse accentuato per altri tipi di latte contenenti meno materie grasse, e le loro preferenze riguardo ai prodotti offerti sul mercato permettono di stabilire se essi auspicano l’adeguamento in questione. Cio` dipende naturalmente da una condizione: che il consumatore possa disporre di informazioni corrette e chiare sulla natura del prodotto. 2. 7. Il Comitato prende atto dell’eccellente esposizio- ne con cui la Commissione rende conto della situazione dei mercati lattiero-caseari svedese e finlandese. Dati l’importanza del latte alimentare per tali mercati e l’attuale comportamento dei consumatori verso questo prodotto, si rivela necessaria la proposta di prorogare 21. 1. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 19/71 la deroga. È interessante constatare che detti mercati offrono quasi esclusivamente latte fresco, pastorizzato, cioè non trattato secondo il procedimento UHT, circo- stanza che spiega perché tale prodotto sia pressocché inesistente su altri mercati. La disposizione proposta nel documento non impedisce, tuttavia, ad un altro Stato membro di commercializzare nei due paesi summenzio- nati latte alimentare rispondente alle norme comunitarie. 3. Osservazioni specifiche L’articolo 3, paragrafo 1, stabilisce i requisiti ai 3. 1. quali deve rispondere il latte alimentare, in particolare quelli relativi al tenore di materia grassa. Il tasso massimo autorizzato per il latte scremato è dello 0,30 %. Autorizzare un tasso variabile fino allo 0,50 % senza modificare le attuali norme di base comporterebbe un aumento della preferenza dei consumatori per questo latte prodotto. Sul mercato svedese, ad esempio, alimentare contenente un tenore di materia grassa tra lo 0,3 % e lo 0,5 % rappresenta non meno del 17 % del totale delle vendite. La possibilità di rispondere a tale richiesta ha un impatto molto positivo sul mercato lattiero-caseario. il 3. 2. L’articolo 3, paragrafo 2, specifica la deroga al primo paragrafo del medesimo articolo, a favore di Finlandia e Svezia, prorogandola di due anni. Considera- te le norme di transizione in materia applicate preceden- il Comitato ritiene che per temente ad altri paesi, consentire ai due paesi summenzionati di procedere agli adeguamenti necessari sarebbe più appropriato un periodo di cinque anni. Altri Stati membri hanno beneficiato di un lasso di tempo superiore ai 2 anni. Bruxelles, 29 ottobre 1997. Il Presidente del Comitato economico e sociale Tom JENKINS Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Proposta di regolamento (CE) del Consiglio che modifica il Regolamento (CEE) n. 2847/93 che istituisce un regime di controllo applicabile nell’ambito della politica comune della pesca» (1) (98/C 19/21) Il Consiglio, in data 29 luglio 1997, ha deciso, conformemente al disposto degli articoli 43 e 198 del Trattato che istituisce la Comunità europea, di consultare il Comitato economico e sociale in merito alla proposta di cui sopra. Il CES ha deciso di affidare al relatore generale Chagas il compito di preparare i lavori in materia. Il Comitato economico e sociale ha adottato il 29 ottobre 1997, nel corso della 349a sessione plenaria, con 97 voti favorevoli e 1 astensione, il seguente parere. 1. La proposta della Commissione 1. 1. Come previsto dal Regolamento (CEE) n. 779/97 del Consiglio, che ha instaurato un regime di gestione dello sforzo di pesca nel mar Baltico (2), la Commissione presenta una proposta intesa a fare applicare nel mar Baltico il titolo II bis del Regolamento (CEE) n. 2847/93 del Consiglio (3), e segnatamente le disposizioni relative alla registrazione e alla trasmissione dei dati sullo sforzo di pesca. 2. Osservazioni del Comitato 2. 1. Come il Comitato ha già avuto occasione di affermare diverse volte, è importante garantire il rispetto delle disposizioni comunitarie inerenti alla gestione dello sforzo di pesca, cio` che del resto si sostiene anche nella (1) GU C 267 del 3. 9. 1997, pag. 62. (2) GU L 113 del 30. 4. 1997, pag. 1. (3) Regolamento che istituisce un regime di controllo applica- bile nell’ambito della politica comune della pesca — GU L 261 del 20. 10. 1993, pag. 1


eurovoc_concepts:
air safety
air traffic control
aircraft
exchange of information
third country

text: C 19/20 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 21. 1. 98 Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Proposta di direttiva del Consiglio che istituisce un sistema di valutazione della sicurezza degli aeromobili di paesi terzi che utilizzano gli aeroporti della Comunità» (1) (98/C 19/06) Il Consiglio, in data 17 marzo 1997, ha deciso, conformemente al disposto dell’articolo 84, comma 2, del Trattato, di consultare il Comitato economico e sociale in merito alla proposta di cui sopra. La Sezione «Trasporti e comunicazioni», incaricata di preparare i lavori del Comitato in materia, ha formulato il parere sulla base del rapporto introduttivo del relatore Mobbs, in data 15 ottobre 1997. Il Comitato economico e sociale ha adottato il 29 ottobre 1997, nel corso della 349a sessione plenaria, con 105 voti favorevoli, 1 voto contrario e 2 astensioni, il seguente parere. 1. Introduzione 1. 1. Da qualche tempo, in varie parti del mondo, si esprime crescente preoccupazione per quanto riguarda il livello della sicurezza dei trasporti aerei. Questa situazione ha spinto il governo americano e l’Organizza- zione dell’aviazione civile internazionale (ICAO) a elaborare programmi di sorveglianza e di assistenza al fine di identificare gli eventuali punti deboli e adottare misure correttive atte a garantire la sicurezza dei passeggeri, degli equipaggi e delle persone sia dentro che fuori degli aeroporti. 1. 2. Le autorità stesse dell’aviazione civile europea si sono rese conto che anche l’Europa doveva agire in questo senso e la Commissione europea per l’aviazione civile (CEAC) si è impegnata a sviluppare un programma di valutazione sulla sicurezza degli aeromobili non comunitari (SAFA). Nel giugno 1996, i direttori generali della CEAC hanno adottato un apposito programma europeo, destinato ad essere integrato, nei limiti del possibile, nel quadro dell’ICAO per evitare sovrapposi- zioni con le azioni di quest’ultima. Se da un lato l’UE sta elaborando un direttiva per rafforzare la base giuridica e politica delle ispezioni a terra, dall’altro alcuni Stati membri stanno già attuando tali controlli di sicurezza, anche se non in maniera uniforme su tutto il territorio comunitario. 1. 3. Nel febbraio 1996 176 passeggeri europei hanno perso la vita in un incidente aereo avvenuto nella Repubblica dominicana. In seguito a tale fatto, sia il Parlamento europeo (2) che il Consiglio (3) hanno chiesto alla Commissione di studiare misure atte a rafforzare la sicurezza aerea, in particolare per quanto riguarda il problema dei vettori aerei che operano da e verso l’Unione europea senza rispettare le norme di sicurezza. 1. 4. La Commissione ha pertanto presentato una proposta volta a razionalizzare e coordinare in un’unica direttiva le azioni che tutti gli Stati membri possono (1) GU C 124 del 21. 4. 1997, pag. 39. (2) Risoluzione B4-0150/96: GU C 65 del 4. 3. 1996, pag. 172. (3) 1907a riunione del Consiglio «Trasporti» — Bruxelles, 11 marzo 1996 (PRES 96/55). già adottare basandosi sulle attuali norme e prassi raccomandate dall’ICAO. Per poter avere una chiara visione di questa iniziativa, è necessario valutare la posizione attuale nei singoli Stati membri. 1. 4. 1. La Direttiva del Consiglio 94/56/CEE relativa alle inchieste su incidenti e inconvenienti nel settore dell’aviazione civile stabilisce quanto segue: «Ciascuno Stato membro garantisce che le inchieste tecniche siano effettuate da un organismo o da un ente aeronautico civile permanente oppure sotto il controllo di detto organismo o ente. Tale organismo o ente è indipendente, sul piano funzionale, in particolare nei confronti delle autorità aeronautiche nazionali competenti per la navi- gabilità, l’omologazione. e in generale nei confronti di qualsiasi altra parte i cui interessi possano entrare in conflitto con la missione assegnatagli. » 1. 4. 2. L’Allegato 8 della Convenzione ICAO «Navi- gabilità dell’aeromobile» richiede che tutti gli aeromobili siano mantenuti in condizioni di navigabilità. Qualora uno Stato contraente abbia ragione di mettere in dubbio tale presupposto, non è più obbligato ad accettare la validità del certificato di navigabilità e ha la possibilità di effettuare un controllo dell’aeromobile e di decidere, se necessario, di bloccarlo a terra. Le normative nazionali variano da un paese all’altro, ma in alcuni Stati membri l’autorità competente ha la facoltà di bloccare a terra qualsiasi aeromobile nazionale, di un altro Stato membro o di un paese terzo se ritiene che le condizioni di navigabilità non siano rispettate. L’Allegato 13 della Convenzione ICAO «Inchieste su incidenti e inconve- nienti nel settore dell’aviazione» prevede una procedura analoga in caso di presunto incidente. 1. 4. 3. Pertanto, tutte le parti contraenti della Conven- zione ICAO dovrebbero riconoscere a ciascuno Stato ispezionare e, se necessario, membro la facoltà di bloccare a terra qualsiasi aeromobile nazionale, di un altro Stato membro o di un paese terzo. Inoltre, le norme attualmente in vigore per gli aeromobili degli Stati membri sono uguali se non più severe di quelle relative ai velivoli dei paesi terzi, per cui non vi è alcuna intenzione di assoggettare gli aeromobili dei paesi terzi 21. 1. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 19/21 a norme che non siano già applicabili agli aeromobili degli Stati membri. 1. 4. 4. Se da un lato le norme in vigore consentono di agire nei confronti di tutti gli aeromobili di qualsiasi parte del mondo, è pur vero pero` che i velivoli dei paesi terzi possono subire un trattamento diverso nei vari Stati membri. Attualmente, un’azione intrapresa in uno Stato membro non è necessariamente copiata o sostenuta dagli altri Stati membri. Pertanto un aeromobile che in base ai criteri di uno Stato membro non soddisfa le condizioni di navigabilità, ma ha il permesso di decollare da detto Stato membro senza passeggeri (o merci) per rimediare a tali carenze puo` attualmente atterrare in un altro Stato membro ed imbarcare dei passeggeri (o caricare merci) senza aver ovviato alle carenze riscon- trate. 1. 4. 5. Attualmente, una compagnia aerea di un paese terzo i cui aeromobili siano bloccati a terra in uno Stato membro puo` adottare un’azione di rappresaglia contro una compagnia aerea di detto Stato membro pur continuando a usufruire degli aeroporti di altri Stati membri. È quanto avviene tra il Regno Unito e la Nigeria. 1. 5. Data la continua esigenza di rafforzare la sicurez- za, la Commissione ha costituito un Gruppo ad alto livello — comprendente le autorità dell’aviazione civile degli Stati membri, la CEAC, le JAA (Autorità aeronauti- che comuni) e la Commissione — con l’incarico di assisterla nell’esaminare diverse questioni specifiche in materia di sicurezza aerea. 2. Il Gruppo ad alto livello 2. 1. Il Gruppo ad alto livello ha pubblicato una relazione allegata ad una Comunicazione della Commis- sione al Parlamento europeo e al Consiglio dal titolo «Definire una strategia comunitaria per il rafforzamento della sicurezza aerea» (1). La relazione contiene tutta una serie di proposte ma ai punti seguenti saranno descritte solo quelle attinenti al presente parere. 2. 2. Il Gruppo ad alto livello, dopo aver esaminato la procedura USA/FAA (Federal Aviation Administration) (che controlla se le autorità nazionali di regolamentazio- ne hanno i mezzi giuridici, le risorse finanziarie, la forza lavoro e la competenza necessarie per assolvere adeguatamente le responsabilità internazionali che spet- tano loro in materia di controllo della sicurezza), ha concluso che il sistema statunitense sarebbe inadatto al contesto europeo. (1) SEC(96) 1083 def. del 12. 6. 1996. 2. 3. L’Europa ha molti più partner poiché quasi tutti i paesi del mondo hanno dei collegamenti aerei verso aeroporti europei. Controllarli tutti sarebbe ben oltre i nostri mezzi e certamente superfluo, e comporterebbe la ripetizione di un lavoro già effettuato da altri. 2. 4. L’Europa dovrebbe invece disporre di una pro- pria procedura per gradi che si metterebbe in moto in presenza di prove di carenze in materia di sicurezza di una compagnia aerea non comunitaria. Essa si configurerebbe come procedura di valutazione sulla sicurezza degli aeromobili non comunitari (SAFA). 2. 5. Gli aspetti operativi della procedura SAFA sono attualmente in via di definizione da parte delle autorità aeronautiche comuni (JAA) per conto della Commis- sione europea per l’Aviazione civile (CEAC). 2. 6. Il Gruppo ad alto livello riconosce la necessità di rispettare i principi definiti dalla Convenzione di Chica- go sull’aviazione civile internazionale siglata nel dicem- bre 1944. Questi i punti principali espressi dal Gruppo nella sua relazione. 2. 6. 1. Una strategia di rafforzamento della sicurezza che riguardi i vettori e gli aeromobili di paesi terzi deve essere compatibile con i principi che disciplinano l’aviazione civile internazionale. 2. 6. 2. Spetta a ciascun paese contraente rilasciare o convalidare i certificati di navigabilità e di abilitazione di ogni aeromobile e di ogni equipaggio registrati in tale Stato. Questa certificazione deve essere accettata da tutti gli altri Stati contraenti a condizione che essa sia equivalente o superiore alle norme minime internaziona- li. Di conseguenza, uno Stato contraente non è tenuto a riconoscere i certificati che reputa non conformi alle norme ICAO. In tal caso si puo` prendere in considerazio- ne il ricorso all’azione unilaterale per proteggere i cittadini di uno Stato. Cio` non significa tuttavia che sia possibile un’azione di tipo collettivo. 2. 6. 3. Gli accordi bilaterali, pur riconoscendo il diritto reciproco di ciascuna parte di designare i vettori, di norma non contengono disposizioni che prevedono esplicitamente la verifica della sicurezza né la possibilità di un’azione unilaterale che permetta a una parte di privare l’altra dei diritti che le sono stati riconosciuti. 2. 6. 4. È pertanto molto difficile, in termini di diritto internazionale dell’aviazione, la compilazione di «liste nere» di linee aeree non comunitarie, senza parlare delle inevitabili rappresaglie e altre conseguenze diplomatiche negative che cio` implicherebbe. C 19/22 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 21. 1. 98 3. La proposta della Commissione 3. 1. La proposta di direttiva della Commissione «che istituisce un sistema di valutazione degli aeromobili di paesi terzi che utilizzano gli aeroporti della Comunità» si prefigge di contribuire al rafforzamento della sicurezza sottoponendo a controllo gli aeromobili dei paesi terzi ogniqualvolta vi sia il sospetto che non siano gestiti conformemente alle norme internazionali in materia di sicurezza. 3. 2. Sebbene la proposta sia generalmente intesa a coprire gli aeromobili dei paesi terzi, essa non impedirà agli Stati membri di esercitare il loro diritto di ispezionare qualsiasi aeromobile che atterri nei loro aeroporti, nella stretta osservanza del diritto comunitario. La procedura comprende in particolare quanto 3. 3. segue: 3. 3. 1. L’identificazione dei dati che gli Stati membri sono chiamati a raccogliere per ottenere un’informazione sufficiente a intraprendere eventuali azioni successive. 3. 3. 2. Si chiede agli Stati membri di effettuare uno scambio di informazioni sulle loro azioni in modo che il rafforzamento in materia di sicurezza possa essere deciso a livello comunitario. 3. 3. 3. Se, in seguito a cio`, vi è motivo di credere che un aeromobile non rispetti le norme internazionali, lo Stato membro puo` effettuare un’ispezione a terra. 3. 3. 4. Se tale ispezione attesta l’esistenza di una situazione di sicurezza insoddisfacente, lo Stato membro sarà obbligato a procedere al fermo dell’aeromobile fino all’eliminazione del rischio. Il proprietario/operatore avrà il diritto di presentare ricorso. Se non si puo` rimediare alla carenza, lo Stato membro nel quale è stato effettuata l’ispezione puo`, in collaborazione con lo Stato responsabile del funzionamento dell’aeromobile interessato, prescrivere le condizioni necessarie affinché il velivolo possa essere autorizzato a volare senza passeggeri paganti fino ad un aeroporto dove potrà essere riparato. 3. 4. La Commissione propone di essere assistita da un Comitato consultivo per preparare misure di rafforzamento della sicurezza e di applicazione. 3. 5. La Commissione intende introdurre un quadro giuridico pur lasciando agli Stati membri un margine di manovra sufficiente per mettere a punto i relativi meccanismi nella maniera che ritengono più opportuna, a livello di singolo Stato o collettivamente, ad esempio nell’ambito della CEAC o delle JAA. La Commissione reputa tale percorso di azione compatibile con il principio di sussidiarietà. 3. 6. Gli Stati membri devono far entrare in vigore le norme in conformità con la direttiva proposta entro e non oltre il 1o luglio 1998. 4. Osservazioni di carattere generale Il Comitato approva la proposta della Commis- 4. 1. sione, che andrebbe tuttavia considerata come parte dell’azione globale a favore di una maggiore sicurezza piuttosto che una risposta definitiva al problema. Sottolinea che l’azione comunitaria non dovrebbe limi- tarsi al miglioramento della sicurezza dei vettori e degli aeromobili dei paesi terzi ma dovrebbe proseguire gli sforzi per potenziare le norme di sicurezza in tutta Europa. Il Comitato è d’accordo con l’obiettivo della 4. 2. Commissione di rendere uniformi in tutti gli Stati membri le azioni volte ad ispezionare, procedere al fermo o limitare il diritto di atterraggio degli aeromobili. Fino a quando tale presupposto non sarà garantito, di certo perdurerà la situazione insoddisfacente concernen- te i diritti di trasporto descritta al punto 1. 4. 4. Il Comitato ritiene che tale eventualità debba essere scongiurata. Il valore della proposta della Commissione sarà messo in discussione, finché non verrà adottata quanto prima un’azione efficace ed uniforme a livello comunitario. 4. 3. Merita di essere sottolineato il fatto che l’Allegato 13 dell’ICAO definisce l’operatore «una persona, orga- nismo o impresa che svolge un lavoro o che si presta a svolgere un lavoro su un aeromobile» e che le regole delle JAA forniscono definizioni particolareggiate della terminologia utilizzata in vari contratti di noleggio. Tuttavia, una definizione altrettanto chiara non viene data per il termine «proprietario». Il Comitato ritiene che la Commissione dovrebbe chiarire tutti gli aspetti importanti con le parti coinvolte al fine di evitare lacune che potrebbero compromettere la sicurezza. 4. 4. Le JAA sono destinate a svolgere un ruolo di primo piano, soprattutto per quanto concerne la definizione delle norme e la fissazione degli orari di lavoro. Pur approvando tale ruolo, il Comitato riconosce che le JAA attualmente non hanno statuto giuridico. Mediante accordo concluso tra i 27 membri, sono un organismo che fissa regolamentazioni, che pero` non hanno valore giuridico. Tutti i membri delle JAA hanno in teoria sottoscritto il principio di promulgare le regole delle JAA come leggi nazionali (non esistono infatti altri organi europei in grado di intraprendere il lavoro svolto dalle JAA, soprattutto perché esse sono considerate il massimo centro di competenza europeo in materia). Il Comitato ritiene che la Commissione dovrebbe ricono- scere questa situazione di fatto, e cercare di cooperare in maniera efficiente con le JAA. 4. 5. Lo sviluppo di programmi di cooperazione ed assistenza, e l’adeguata formazione del personale dei paesi terzi miglioreranno le norme di sicurezza sul territorio di questi ultimi. Le condizioni all’interno dei in particolare per quanto riguarda gli paesi terzi, 21. 1. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 19/23 aeroporti (livello dei servizi di assistenza per avvicina- mento, comunicazioni, controllo del traffico aereo) sono anch’esse di importanza diretta per la sicurezza di tutti i passeggeri (inclusi quelli europei). Tali questioni sono state esaminate nella relazione del Gruppo ad alto livello, ma non vi è l’intenzione di affrontarle nell’attuale proposta della Commissione. 5. 2. 3. Aggiungere alla fine del terzo capoverso «. compresi quelli degli Stati membri». 5. 3. Articolo 3 (Definizioni) 4. 6. Per garantire la sicurezza, le autorità competenti degli Stati membri dovrebbero vedere in che modo le compagnie aeree dei paesi terzi si assicurano che gli equipaggi a bordo dei loro aeromobili abbiano un’ade- guata comprensione delle lingue usate nell’aviazione civile, in particolare dell’inglese. 5. 3. 1. Quarta definizione (Norme internazionali in materia di sicurezza). Dopo «(. ) il 7 dicembre 1944,», aggiungere «(. ) o qualsiasi altra norma di sicurezza concordata a livello internazionale, (. )». In caso di fermo di un aeromobile, i passeggeri 4. 7. (e le merci) ne risentono e occorre quindi trovare una compensazione per i ritardi subiti. Bisognerebbe prendere in considerazione sia questo aspetto sia quello di assicurare ai passeggeri (e alle merci) il raggiungimento della loro destinazione. 5. 3. 2. Quinta definizione (Ispezione a terra). Aggiun- gere alla fine: «(. ), e il grado di idoneità o di competenza dell’equi- paggio». 5. Osservazioni di carattere specifico 5. 4. Articolo 4 (Raccolta di informazioni) 5. 1. Considerandi Per precisare ai proprietari e/o agli operatori 5. 1. 1. dei paesi terzi che la proposta di direttiva non è discriminatoria, andrebbero inclusi due nuovi conside- randi, dopo il terzo considerando cosı` formulati: «Considerando che le compagnie aeree e gli aeromo- bili della Comunità sono già soggetti a ispezioni rigorose, conformemente alle norme e alle prassi raccomandate dall’ICAO e alle regole delle JAA;» «Considerando che, conformemente ai regolamenti basati sulle norme e sulle prassi raccomandate di cui agli allegati 8 e 13 della Convenzione ICAO, gli Stati membri hanno la facoltà di procedere al fermo dell’aeromobile qualora ci sia motivo di dubitare delle sue condizioni di navigabilità o qualora un evento metta o possa mettere in pericolo la sicurezza delle operazioni. » 5. 2. Articolo 2 (Campo d’applicazione) 5. 2. 1. Modificare il primo capoverso come segue: «La presente direttiva si applica agli aeromobili che atterrano o che decollano negli aeroporti situati negli Stati membri della Comunità, e che non siano posseduti e/o operati interamente da un organismo ubicato in uno Stato membro della Comunità. » 5. 4. 1. Il significato dell’espressione «autorità compe- tente» non è sufficientemente chiaro nel contesto dell’ar- ticolo e puo` ingenerare confusione. Il Comitato propone di sopprimere il brano di frase «Le autorità competenti degli (. )», in modo che l’inizio dell’articolo reciti: «Gli Stati membri raccolgono (. )». 5. 4. 2. trattino, aggiungere quanto segue: All’elenco dell’articolo 4, paragrafo 1, primo «— i rapporti del personale di cabina; — i rapporti del personale di manutenzione. » 5. 5. Articolo 5 (Ispezione a terra) 5. 5. 1. La formulazione particolareggiata e normativa di tale articolo non si accorda con l’intento del quadro più generale descritto nel settimo capoverso della relazione, riguardante la sussidiarietà. L’articolo andrebbe rivedu- to in modo da precisare l’entità e la frequenza dell’azione richiesta. La Commissione dovrebbe inoltre chiarire (qui o all’Allegato 2) che i controlli non dovrebbero essere sempre identici o svolgersi nella stessa sequenza se non li si puo` portare a termine entro un limite di tempo accettabile. 5. 5. 2. P r i m o p a r a g r a f o 5. 2. 2. Modificare come segue l’inizio del secondo capoverso: «Solo gli aeromobili di Stato (. )». Aggiungere alla terza riga del primo capoverso «siano sottoposti immediatamente ad ispezioni a terra nella maniera seguente». Questo serve a sottolineare il caratte- re di urgenza. C 19/24 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 21. 1. 98 5. 5. 3. S e c o n d o p a r a g r a f o Nei casi in cui vi sia una carenza da notificare il rapporto d’ispezione a terra va trasmesso all’autorità aeronautica civile che funge formalmente da ente supervisore. 5. 6. Articolo 6 (Scambio di informazioni) 5. 6. 1. Il Comitato esprime preoccupazione per il fatto che non sembra risaltare un adeguato carattere d’urgenza nelle azioni proposte nella relazione introduttiva, né nella parte successiva che riguarda gli Stati membri, la Commissione o il Comitato consultivo (istituito all’articolo 9). Il paragrafo 2 riguarda la trasmissione di rapporti d’ispezione a terra, senza peraltro precisare in maniera appropriata in che modo si possa venire a conoscenza dell’esistenza di tali rapporti. Occorre assolutamente mettere in chiaro, secondo il Comitato, che è indispensabile un’azione comune da parte di tutti gli Stati membri. Non dovrebbero esistere scappatoie che consentano ad un operatore di continuare ad utilizzare un qualsiasi aeroporto comunitario se non sono state completamente riparate tutte le carenze riscontrate in un altro aeroporto comunitario. 5. 6. 2. Il Comitato reputa che una volta effettuata l’ispezione a terra (articolo 5) e raccolte le informazioni (articolo 4), sia indispensabile avviare immediatamente le azioni opportune. Esse sono ritenute necessarie solo perché si ritiene che prevalga una situazione insoddisfa- cente in termini di sicurezza, ragion per cui si considera inaccettabile ritardare l’azione correttiva. Tale preoccu- pazione circa il ritardo sarebbe ancora più inquietante se uno Stato membro fosse impossibilitato a intraprendere un’azione per proprio conto, ove si ritenga che le circostanze lo richiedano. Bruxelles, 29 ottobre 1997. 5. 6. 3. In tal senso sarebbe utile sopprimere le ultime tre parole del secondo capoverso «(. ), su loro richiesta». Il senso di urgenza potrebbe crescere se tutti i rapporti fossero trasmessi automaticamente a tutte le altre autorità competenti. 5. 7. Articolo 7 (Protezione delle informazioni) 5. 7. 1. Le intenzioni di tale articolo sono chiare ma possono essere difficili da mettere in pratica. Potrebbe essere necessario presentare delle informazioni riservate per giustificare il fermo di un aeromobile qualora una linea aerea presentasse ricorso contro la decisione di fermo. 5. 7. 2. Modificare come segue il secondo capoverso «. in particolare dall’equipaggio o dal personale addetto alla manutenzione dell’aeromobile sottoposto. ». 5. 8. Articolo 8, paragrafo 5 (Fermo di un aeromobile) 5. 8. 1. presentare il ricorso contro la decisione di fermo. È necessario specificare l’autorità alla quale 5. 9. Articoli 9, 10, 11 (Misure di rafforzamento della sicurezza, misure di attuazione, Comitato) 5. 9. 1. La Commissione dovrebbe rivedere tali articoli, adeguandone il testo ai cambiamenti effettuati sulla base del presente parere. 5. 10. Allegato 2 (Riguardante l’ispezione a terra) 5. 10. 1. Alla fine della prima frase andrebbe aggiunto «(. ) e dei precedenti rapporti d’ispezione». Cio` dovrebbe contribuire a ridurre il ripetersi di operazioni già effettuate e note alle autorità competenti. Il Presidente del Comitato economico e sociale Tom JENKINS