title: 97/674/CE: Decisión de la Comisión de 8 de octubre de 1997 sobre la solicitud de exención presentada por Bélgica en virtud de la letra c) del apartado 2 del artículo 8 de la Directiva 70/156/CEE del Consejo relativa a la aproximación de las legislaciones de los Estados miembros sobre la homologación de vehículos de motor y de sus remolques (Los textos en lenguas francesa y neerlandesa son los únicos auténticos)

eurovoc_concepts:
Belgium
approximation of laws
commercial vehicle
derogation from EU law
motor vehicle
signalling device

formats: html pdfa1b print


title: 97/677/EG: Beschikking van de Commissie van 8 oktober 1997 betreffende het door het Verenigd Koninkrijk ingediende verzoek om ontheffing uit hoofde van artikel 8, lid 2, onder c), van Richtlijn 70/156/EEG van de Raad inzake de onderlinge aanpassing van de wetgevingen van de lidstaten betreffende de goedkeuring van motorvoertuigen en aanhangwagens daarvan (Slechts de tekst in de Engelse taal is authentiek)

eurovoc_concepts:
United Kingdom
approximation of laws
commercial vehicle
derogation from EU law
motor vehicle
signalling device


title: Methodological manual for insurance services statistics.

eurovoc_concepts:
EU law
approximation of laws
data collection
insurance
statistical method
type of business


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 1956/97 της Επιτροπής της 8ης Οκτωβρίου 1997 για παρέκκλιση και τροποποίηση του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 2456/93 περί λεπτομερών κανόνων εφαρμογής του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 805/68 του Συμβουλίου όσον αφορά τη δημόσια παρέμβαση

eurovoc_concepts:
beef
carcase
intervention agency
intervention buying
product quality


title: Ehdotus neuvoston direktiiviksi Euroopan unionin alueella liikkuvien palkattujen työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien lisäeläkeoikeuksien suojaamisesta

eurovoc_concepts:
European social policy
application of EU law
freedom of movement
migrant worker
supplementary pension

formats: html pdf print

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 08. 10. 1997 KOM(97) 486 lopull. 97/0265 (CNS) Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI Euroopan unionin alueella liikkuvien palkattujen työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien lisäeläkeoikeuksien suojaamisesta (komission esittämä) EHDOTUKSEN PERUSTELUT I. JOHDANTO Eurooppa-neuvosto on kokouksessaan Amsterdamissa 16. - 17. kesäkuuta 1997 korostanut sitä, kuinka tärkeänä neuvosto pitää asianmukaisesti toimivia yhtenäismarkkinoita keskeisenä sen kokonaisstrategian osana, jonka tarkoituksena on edistää kilpailukykyä, talouskasvua ja työllisyyttä unionin koko alueella. Eurooppa-neuvosto sopi myös konkreettisista toimista, joiden avulla voidaan tehokkaimmin edistää yhtenäismarkkinoiden tehokkaampia, tärkeimmät jäljellä olevat markkinoiden vääristymät, vältetään haitallista poistetaan verokilpailua, poistetaan alakohtaiset esteet markkinoiden integraatiolta ja luodaan kaikkia kansalaisia hyödyttävät yhtenäismarkkinat. tehdään säännöistä loppuunsaattamista: Eurooppa-neuvosto pitää lisäksi erityisen tärkeänä luoda jäsenvaltioissa sellaiset olosuhteet, joilla edistetään työvoiman ammattitaitoa ja sopeutumiskykyä sekä joustavia ja taloudelliseen muutokseen hyvin vastaavia työmarkkinoita. Tässä vaaditaan jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin aktiivisia toimia, jotta helpotetaan työvoiman vapaata liikkuvuutta unionin alueella ja autetaan ihmisiä kehittämään mahdollisuuksiaan työllistyä. Tämän direktiivin tarkoituksena on suojata lisäeläkejärjestelmiä (vanhuus, työkyvyttömyys tai jälkeen jääneet) Euroopan unionin jäsenvaltiosta toiseen muuttavien työntekijöiden ja heidän perheenjäsentensä eläkeoikeuksien osalta. Suoja koskee erityisesti vapaaehtoisiin ja pakollisiin lisäeläkejärjestelmiin perustuvien lisäeläkeoikeuksien säilymistä sekä etuuksien maksua ulkomaille ja mahdollista lähetettyjen työntekijöiden rajatylittävää jäsenyyttä järjestelmissä. Tässä käsitelty ehdotus tarjoaakin keinot poistaa joitain työntekijöiden vapaan liikkuvuuden työmarkkinoiden esteitä Euroopan unionissa. Tämä seikka vaikuttaa myönteisesti liikkuvuuteen, koska työntekijöiden kynnys lähteä työskentelemään toiseen jäsenvaltioon madaltuu, kun he tietävät lisäeläkeoikeutensa turvatun. Ehdotus tasoittaa samalla tavoin niiden yritysten tietä, jotka haluavat käyttää henkilöstövoimavarojaan parhaalla mahdollisella tavalla lähettämällä työntekijöitään muihin jäsenvaltioihin. Työmarkkinoiden joustavuuden ja liikkuvuuden paraneminen on itsessään työllisyyttä ja kasvua lisäävä tekijä. ilmestyneessä vihreässä kirjassa lisäeläkkeistä Kuten on korostettu vuonna 1997 yhtenäismarkkinoilla1 ja komission heinäkuussa 1991 ilmestyneessä tiedononannossa työeläkejärjestelmistä2, toisena pilarina, joka täydentää lakisääteisten järjestelmien antamaa suojelua. Koska useat unionin kansalaiset käyttävät lisäeläkejärjestelmiä taatakseen itselleen varman eläketulon, näitä oikeuksia on yhä tärkeämpi suojella. lisäeläkejäijestelmillä on tärkeä tehtävä sosiaaliturvan 1 Lisäeläkkeet yhtenäismarkkinoilla - Vihreä kirja. 10. 6. 1997, KOM(97) 283. 2 Sosiaaliturvan lisäjärjestelmät: työeläkejärjestelmien rooli sosiaalisessa suojelussa ja niiden vaikutukset vapaaseen liikkuvuuteen. SEK(91) 1332. II. YLEISIÄ NÄKÖKOHTIA Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 51 artiklassa täsmennetään, että neuvosto toteuttaa yksimielisesti komission ehdotuksesta sellaiset sosiaaliturvan alan toimenpiteet, jotka ovat tarpeen työntekijöiden vapaan liikkuvuuden toteuttamiseksi. Yhteisö on jo 51 artiklan nojalla hyväksynyt säädöksiä (Asetukset (ETY) N:o 1408/71 ja 574/72)3, joilla pyritään lakisääteisten eläkkeiden osalta poistamaan työntekijöiden vapaan liikkuvuuden esteitä jäsenvaltioiden välillä. Näissä säädöksissä ei rajoiteta jäsenvaltioiden vapautta päättää pakollisten eläkejärjestelmiensä organisoinnista. Sen sijaan niissä varmistetaan, että työntekijän mahdollista liikkuvuutta ei ehkäistä sillä, että hänelle koituu haittaa muutosta jäsenvaltiosta toiseen. Edellä mainitut yhteisön säädökset eivät koske lisäeläkejärjestelmiä, jotka eivät ole lähtöisin yksityissektorin aloitteista. Useimmat niistä perustuvat lakisääteisiä vaan työsopimusneuvotteluihin taas tai työmarkkinaosapuolten välisiin sopimuksiin, jotkut työnantajien aloitteisiin. Komission heinäkuussa 1991 neuvostolle antamassa Euroopan unionin lisäeläkejärjestelmiä koskevassa tiedonannossa esiteltiin tarvittavat suuntaviivat ja kartoitettiin komission tulevia toimia tällä saralla. Tiedonannossa painotettiin ennen muuta lisäeläkejärjestelmien myönteistä lähteinä. Lisäksi siinä tuotiin esille joukko vaikutusta työntekijöiden sosiaaliturvan mahdollisia esteitä työntekijöiden vapaalle liikkuvuudelle ja siten myös yhteismarkkinoiden toteutumiselle. Edellä kuvatun kaltaisten esteiden poistamiseen tähtääviä toimia tarvitaan edistämään liikkuvuutta Euroopan tasolla perustamissopimusten kirjaimen ja hengen mukaisesti. Samalla on otettava huomioon lisäeläkejärjestelmien erityispiirteet. Perustamissopimuksessa edellytetään kansallisuuteen perustuvan syrjinnän poistamisen lisäksi kaikkien niiden kansallisten toimenpiteiden kumoamista, jotka ovat omiaan estämään tai ehkäisemään työntekijöitä käyttämästä perustamissopimuksessa taattuja perusvapauksia, kuten yhteisön tuomioistuin on tulkinnut useissa perättäisissä tuomioissaan. 4 Komissio päätti helmikuussa 1996 tutkia lisäeläkeisiin liityviä kysymyksiä tarkemmin, ennen kuin tekisi asiasta yksityiskohtaisia ehdotuksia. Komissio pyysikin Simone Veilin johdolla tason asiantuntijapaneelia liikkuvuutta käsittelevää korkean työskentelevää, vapaata perehtymään asiaan ja laatimaan siitä raportin. Ajan tasalle saatettu versio näistä asetuksista on julkaistu EYVL:n numerossa L 28, 30. 1. 1997. Asetusten henkilöitä koskevan soveltamisalan laajennuttua käsittämään itsenäiset ammatinharjoittajat säädösperustaa on ollut tarpeen laajentaa perustamissopimuksen 235 artiklalla. Ks. yhteisön tuomioistuimen asiassa C-279/93, Finanzamt Köln-Altstadt v. Schumacher, 14. 02. 1995 antama tuomio, Kok. s. 1-225; asiassa C-19/92, Kraus, 31. 3. 1993 antama tuomio, Kok. s. 1-1663; asiassa C-80/94, Wielockx, 11. 08. 1995 antama tuomio, Kok. s. 1-2493; asiassa C-107/94, Asscher, 27. 06. 1996 antama tuomio, Kok. s. 1-3089. 3 Paneeli katsoo 28. marraskuuta 1996 esittämässään raportissa, että kun otetaan huomioon alalla vallitsevat sopimusoikeudelliset olosuhteet ja työmarkkinaosapuolten asema, yhteisön asiaa koskevssa lainsäädännössä tulisi rajoittua vähimpään oikeuksien turvaamiseksi tarpeelliseen säätelyyn. Paneelin mukaan uusia aloitteita tulee kuitenkin tehdä, jotta kannustettaisiin laajentamaan oikeuksia vapaaehtoisesti. Muotoillessaan suosituksiaan paneeli seurasi yhteisön oikeuden tasapuolisen kohtelun perusperiaatetta. Sellaisen Euroopan kansalaisen, joka päättää työskennellä työnantajien palveluksessa useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa, ei tule tästä syystä menettää niitä lisäeläkeoikeuksiaan, jotka hänellä olisivat säilyneet, mikäli nykyinen ja edellinen työnantaja olisivat sijainneet samassa jäsenvaltiossa. Paneeli ehdottikin, että komissio rajaisi ehdotuksensa direktiiviksi ainakin aluksi kolmitahoiseen lähestymistapaan, joka koostuisi seuraavista osista: saavutettujen oikeuksien säilyttäminen a) b) rajatylittävät maksut c) lyhytaikaiset työsuhteet toisessa jäsenvaltiossa ja mahdollisuus jatkaa maksujen suorittamista lähtöjäsenvaltion eläkejärjestelmään. tiedonannossa Äskettäin antamassaan ja kohentaminen Euroopan unionissa'5, komissio katsoi, että Euroopan unionissa liikkuville työntekijöille ja itsenäisille ammatinaharjoittajille aiheutuu todellisia ongelmia siitä, ettei lisäeläkejärjestelmiä koordinoida yhteisön tasolla. Tämän perusteella komissio katsoikin, että tarvitaan yhteisön lainsäädäntötoimia, jotka pohjautuvat korkean tason paneelin suosituksiin. suojelun nykyaikaistaminen 'Sosiaalisen Äskettäin julkaistussa vihreässä kirjassa lisäeläkkeistä yhtenäismarkkinoilla komissio esitti joukon kysymyksiä kaikille asianosaisille (mukaan lukien hallitukset, työmarkkinaosapuolet ja lisäeläkejärjestelmien edustajat). Kysymysten tarkoituksena on syventää niiden ongelmien analyysiä, jotka vielä estävät vapaata liikkuvuutta. Sellaisia ovat erityisesti pitkät odotusajat, vaikeudet saatujen eläke-etuuksien siirtämisessä ja verotusongelmat, jotka liittyvät eläkeoikeuksien hankintaan useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa. Komissio esittää tämän ehdotuksen neuvoston direktiiviksi ensimmäisenä askeleena lisäeläkkeisiin liikkuvuuden esteiden poistamiseksi. Komissio ottaa huomioon vapaata liikkuvuutta käsitelleen korkean tason paneelin ehdotukset ja on kuullut kaikkia osapuolia, joita asia koskee. liittyvien vapaan Ehdotus noudattelee Amsterdamin äskettäisen Eurooppa-neuvoston päätelmiä, joissa vahvistettiin jälleen, että asianmukaisesti toimivia yhtenäismarkkinoita pidetään koko unionin kilpailukykyä, talouskasvua ja työllisyyttä edistävän kokonaisstrategian olennaisena osana. Neuvosto toiminta suunnitelman6 ja vahvisti sen yleistavoitteen. Toimintasuunnitelman neljän strategisen kohteen on määrä pohjustaa uusia poliittisia pyrkimyksiä poistaa jäljellä olevat esteet ja taata yhtenäismarkkinoista saatavan mahdollisen hyödyn toteutuminen kokonaisuudessaan. Tämä laatiman yhtenäismarkkinoiden tervetulleeksi komission toivotti 5 KOM(97) 102 lopull. 12. 3. 1997. 6 CSE(97)1 lopull. 4. 6. 1997. ehdotus kuuluu niihin toimintoihin, jotka esitellään toimintasuunnitelman strategisessa tavoitteessa 4, 'Kaikkia kansalaisia hyödyttävien yhtenäismarkkinoiden luominen'. III. TOIMINTA YHTEISÖN TASOLLA Miksi direktiivi? alueella. Koska vappa Kaikki vuoden 1991 tiedonannossa yksilöidyt ongelmat ovat vakava ongelma työntekijöiden liikkuvuudelle Euroopan unionin liikkuvuus on yksi perustamissopimuksen keskeisistä periaatteista, on olennaista, että jokainen oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen käyttävä työntekijä voi ottaa vastaan työtä toisessa jäsenvaltiossa pelkäämättä menettävänsä oikeutensa lisäeläkejärjestelmän perusteella myönnettäviin etuuksiin. Komissio on kuitenkin katsonut, että tähän päämäärään ei ole mahdollista päästä vain laajentamalla nykyisten lakisääteistä sosiaaliturvaa koskevien yhteisön säädösten soveltamisalaa lisäeläkejärjestelmiin. Koska toisistaan poikkeavia lisäeläkejärjestelmiä on useita ja työnantajat ovat harvoin velvoitettuja perustamaan sellaisia järjestelmiä, pidetään sopivana, että kaikkien siirtotyöläisten suojelun parantamiseen tähtäävien toimenpiteiden tulisi antaa jäsenvaltioille ja työmarkkinaosapuolille mahdollisimman paljon liikkumavaraa. Päämäärään päästäänkin vain jäsenvaltioiden lainsäädäntöön tehtävillä muutoksilla. Tästä syystä direktiivi on soveliain oikeudellisen säätelyn muoto lisäeläkejärjestelmiin perustuvien oikeuksien turvaamiseksi. Vuosien 1995 -1997 keskipitkän ajan sosiaalinen toimintaohjelma7, sosiaalisen suojelun nykyaikaistamista ja kohentamista Euroopan unionissa koskevan komission tiedonannon, lisäeläkejärjestelmiä yhtenäismarkkinoilla käsittelevän vihreän kirjan ja yhtenäis tämän ehdotuksen markkinoiden direktiiviksi Euroopan unionin alueella lisäeläkeoikeuksien suojaamisesta. toimintasuunnitelman mukaisesti komissio esittää työntekijöiden liikkuvien Tässä käsitellyssä direktiivissä komissio rajoittuu muotoilemaan yleiset suuntaviivat, joista käy ilmi sovellettava laaja lähestymistapa. Oikeusperusta Perustamissopimuksen 51 ja 235 artiklat muodostavat ehdotetun direktiivin oikeusperustan. 51 artiklassa todetaan: 'neuvosto toteuttaa yksimielisesti komission ehdotuksesta sellaiset sosiaaliturvan alan toimenpiteet, jotka ovat tarpeen työntekijöiden vapaan liikkuvuuden toteuttamiseksi. '. Artiklassa edellytetään, että kaikki sosiaaliturvaa koskevat suorat tai epäsuorat esteet vapaalle liikkuvuudelle poistetaan. Perussopimuksen 235 artikla on tarpeen siksi, että 51 artiklaa ei sovelleta itsenäisiin ammatinharjoittajiin. 235 artiklaa on jo käytetty asetyksen (ETY) N:o 1408/71 soveltamisalan itsenäisiä ammatinharj oittaj ia. laajentamiseksi koskemaan KOM(95) 134 lopull. 12. 4. 1995. Ehdotuksen tarkoitus ei kuitenkaan ole missään tapauksessa rajoittaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen yhtenäismarkkinoita koskevien ja kilpailusääntöjen soveltamista lisäeläke-etuuksia myöntäviin laitoksiin. Tältä osin ehdotus noudattaa vihreässä kirjassa lisäeläkkeistä yhtenäismarkkinoilla omaksuttua lähestymistapaa. sääntöjen IV. SELITYKSIÄ DIREKTIIVIN ARTIKLOIHIN 1 JAKSO Tarkoitus ja soveltamisala 1 artikla toiseen liikkuvien Artiklassa tuodaan esille direktiivin tarkoitus valvoa, että Euroopan unionin alueella jäsenvaltiosta lisäeläkejärjestelmien piiriin kuuluvien henkilöiden - 1 artiklan tarkoittamassa merkityksessä - jo saamaa tai tulevaa yksilöllistä oikeutta suojellaan asianmukaisesti. Tämä suojelu koskee sekä niitä jäseniä, jotka nykyisin suorittavat maksuja lisäeläkejärjestelmään tai joiden puolesta maksuja suoritetaan, että jäseniä, joiden osalta maksuja ei enää suoriteta. Suojelu liittyy läheisesti lisäeläkejärjestelmiin perustuvien yksilöllisten oikeuksien säilyttämiseen 1 artiklan tarkoittamassa merkityksessä. Tässä yhteydessä ei ole merkitystä sillä, onko jäsenyys sellaisissa järjestelmissä vapaaehtoista vai pakollista. 6 artiklassa tarkoitetun tilanteen huomioon ottamiseksi viitataan 1 ja 2 artiklassa tuleviin tai saavutettaviin oikeuksiin. Säännöksen tarkoituksena on antaa toiseen jäsenvaltioon lähetetylle työntekijälle mahdollisuus jatkaa maksujen suorittamista lisäeläkejärjestelmään lähtöjäsen- valtiossa. 2 artikla Tässä artiklassa käsitellään direktiivin soveltamisalaan kuuluvia henkilöitä. Direktiiviä sovelletaan kaikkiin niihin direktiivin 1 artiklan tarkoittamassa merkityksessä lisäeläke järjestelmään kuuluviin henkilöihin, jotka saavuttavat tai ovat saavuttaneet eläkeoikeudet yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa, sekä heidän perheenjäseniinsä ja jälkeen jääneisiinsä. 2 JAKSO Määritelmät 3 artikla Koska eri jäsenmaissa on käytössä useita erilaisia ja monimutkaisia lisäeläkejärjestelmiä, katsottiin selkeyden vuoksi tarpeelliseksi antaa määritelmät joistain ehdotuksessa direktiiviksi käytetyistä termeistä. a) Lisäeläkkeellä tarkoitetaan tässä yhteydessä työkyvyttömyys-, vanhuus- ja perhe- etuuksia, joiden tarkoituksena on täydentää tai korvata lakisääteisiin sosiaaliturva järjestelmiin perustuvat vastaavat etuudet. Työkyvyttömyyden osalta direktiivin soveltamisala kattaa työkyvyttömyyden vain, jos ja siinä määrin kuin kyseiset lisäeläkejärjestelmät antavat oikeuden eläkkeeseen työkyvyttömyyden sattuessa. b) Tässä kohdassa annettu lisäeläkejärjestelmän määritelmä vastaa sitä yleisluontoisempaa työeläke- tai lisäeläkejärjestelmien määritelmää, joka sisältyy direktiivin 86/378/ETY 2 artiklaan8 sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 96/97/EY9 miesten ja naisten tasa-arvoisesta kohtelusta ammatillisissa sosiaaliturvajärjestelmissä. ryhmävakuutussopimus, Direktiivin antaman merkityksen mukainen lisäeläkejärjestelmä tarkoittaa kaikkia työeläkejärjestelmiä sekä tarkoitukseltaan vastaavia kollektiivisia järjestelyjä, joita ovat esimerkiksi rahastoiva tai yrityksen taseeseen varauksena merkitty eläkesitoumus, joka on järjestelmä tarkoitettu lisäeläkkeeksi palkatuille tai itsenäistä ammattia harjoittaville henkilöille. Tässä yhteydessä ei ole merkitystä sillä, ovatko sellaiset järjestelmät vapaaehtoisia vai pakollisia. Direktiiviä ei sovelleta niihin lakisääteisiin lisäeläkejärjestelmiin, jotka jo kuuluvat neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 soveltamisalaan, kuten esimerkiksi Tanskan ATP. jakojärjestelmä, alakohtainen c) d) e) Tässä kohdassa määritellään käsite 'hyväksytty lisäeläkejärjestelmä'. Hyväksytyllä lisäeläkejärjestelmällä tarkoitetaan lisäeläkejärjestelmää, joka siinä jäsenvaltiossa, jossa järjestelmä on perustettu, täyttää kyseisen valtion erityisten verohelpotusten myöntämiselle asettamat edellytykset lisäeläkesäännösten osalta. Kappaleen tarkoituk sena on antaa sellaisten eläkejärjestelmien määritelmä, jotka täyttävät kunkin jäsenvaltion asettamat edellytykset erityiskohtelun saamiseksi verotuksessa. Tämä on tarpeen siksi, että 7 artiklassa ulotetaan sellainen erityiskohtelu vastaanottavan jäsenvaltion verotuksessa niihin maksuihin, jotka lähetetty työntekijä suorittaa tai jotka suoritetaan hänen puolestaan lähtöjäsenvaltion hyväksyttyyn lisäeläkejärjestelmään. 'Eläkeoikeuksilla' tarkoitetaan kaikkia niitä etuja, joihin järjestelmään kuuluvalla henkilöllä on oikeus lisäeläkejärjestelmän perusteella. 'Saavutetut eläkeoikeudet' tarkoittavat niitä oikeuksia, jotka ovat kertyneet sen odotusajan kuluttua, jota edellytetään sen lisäeläkejärjestelmän säännöissä, jossa oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen käyttävä henkilö on jäsenenä. Lisäeläke järjestelmien ominaisluonteen ja keskinäisten erojen vuoksi direktiivin tarkoituksena ei ole yhdistää eri järjestelmissä täyttyneitä vakuutuskausia. 'Odotusaika' tarkoittaa mitä tahansa odotusjaksoa, jonka on lisäeläkejärjestelmän sääntöjen mukaisesti täytyttävä työntekijän osalta ennen kuin hänet voidaan hyväksyä kyseiseen järjestelmään, sekä jokaista kyseisten sääntöjen mukaista ajanjaksoa, jonka henkilön on vähintään oltava jäsenenä ennen kuin hänellä on oikeus eläkkeeseen. 8 EYVL N:o L 225, 12. 8. 1986, s. 40. 9 EYVL N:o L 46, 17. 2. 1997, s. 20. f) Tässä kohdassa määritellään käsite työntekijä. Direktiivin määritelmän mukainen käsite 'työntekijä' tarkoittaa palkattuja työntekijöitä ja itsenäisiä ammatinharjoittajia. On tärkeää huomata, että itsenäiset ammatinharjoittajat ovat jo asetuksen (ETY) N:o 1408/71 piirissä. g) Tässä kohdassa määritellään käsite 'lähetetty' työntekijä. 'Lähetetyllä työntekijällä' tarkoitetaan työntekijää, joka on lähetetty työskentelemään toiseen jäsenvaltioon ja joka asetuksen (ETY) N:o 1408/71 II osaston mukaisesti kuuluu edelleen lähtöjäsenvaltion lainsäädännön soveltamisalaan. Tarkoituksena on, että lähetetyt työntekijät kuuluisivat oleskellessaan toisessa jäsenvaltiossa lisäeläkejärjestelmään samanalaisten ehtojen mukaisesti kuin asetuksen (ETY) N:o 1408/71 II osastossa säädetyt ehdot, jotka koskevat lähetetyn työntekijän rajat ylittävää jäsenyyttä lakisääteisessä järjestelmässä. Yhteensopivuuden takaamiseksi rajan ylittävän jäsenyyden tulisi olla kestoltaan yhtä pitkä lisäeläkejärjestelmässä kuin lakisääteisissä järjestelmissä sallittu. Ks. myös jäljempänä 6 artiklaa koskevia selityksiä, joissa on lisää tietoa asetuksen (ETY) N:o 1408/71 mukaisesta lähettämisestä. h) Tässä kohdassa selvitetään käsitteen 'lähtöjäsenvaltio' merkitystä. Tässä direktiivissä tarkoitetussa merkityksessä lähtöjäsenvaltio on se jäsenvaltio, jossa työntekijä on työskennellyt välittömästi ennen lähettämistä ja jossa se lisäeläkejärjestelmä, jonka jäsen hän on, on perustettu. i) Kohdassa määritellään käsite 'vastaanottava jäsenvaltio', joka tarkoittaa sitä jäsenvaltiota, johon työntekijä on lähetetty. 3 OSASTO Euroopan unionin alueella liikkuvien työntekijöiden lisäeläkeoikeuksia suojaavat toimenpiteet 4 artikla 4 artiklassa käsitellään saavutettujen oikeuksien säilyttämistä niiden lisäeläkejärjestelmän jäsenten osalta, jotka eivät enää suorita maksuja lisäeläkejärjestelmään muuttaessaan toiseen jäsenvaltioon. Tarkoituksena on varmistaa, että niiden lisäeläkejärjestelmään kuuluvien henkilöiden, jotka lakkaavat suorittamasta maksuja järjestelmään muuttaessaan toiseen jäsenvaltioon, saavutettujen oikeuksien täysi säilyminen varmistetaan ainakin samassa laajuudessa kuin niille henkilöille, jotka lakkaavat suorittamasta maksuja järjestelmään asuen kuitenkin edelleen kyseisessä jäsenvaltiossa. Säädöksessä seurataan perustamissopimuksen 48 artiklasta johtuvaa yhteisön oikeuden perusperiaatetta, jonka mukaan työtekijää, joka käyttää hyväkseen oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, ei saa asettaa epäedullisempaan asemaan kuin lähtöjäsenvaltiossa pysyvää työntekijää. Tämän mukaisesti työntekijän, joka lakkaa suorittamasta maksuja työnantajan lisäeläkejärjestelmään palvelukseen toiseen jäsenvaltioon, ei tule menettää tämän järjestelmän piirissä saavuttamiaan oikeuksia, jotka hänellä olisivat säilyneet hänen vaihtaessaan työnantajaa asuen kuitenkin edelleen samassa jäsenvaltiossa. siirtyessään toisen lartiklâ Artiklassa tuodaan esille perustamissopimuksesta johtuva erittäin tärkeä yhteisön oikeuden periaate, joka koskee pääomien vapaata liikkuvuutta. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa lisäeläkejärjestelmiin perustuvat etuudet maksetaan sellaisten järjestelmien jäsenille ja heidän huollettavilleen (perheenjäsenille tai jälkeen jääneille). Periaatetta sovelletaan kaikissa niissä tapauksissa, joissa lisäeläkejärjestelmään kuuluva henkilö on muuttanut toiseen jäsenvaltioon. Muuton syy ei ole tässä yhteydessä merkittävä. Säädöksen tarkoituksena ei ole kuitenkaan estää etuuksien verottamista siinä j äsenvaltiossa, j ossa lisäeläkej ärj estelmä on perustettu. » 1. Lähetetyt työntekijät odottavat palaavansa lähtöjäsenvaltioonsa ilman, että heidän eläkeoikeuksiensa kertyminen välillä keskeytyy. He ja heidän työnantajansa katsovatkin usein edullisemmaksi lisäeläke järjestelmään lähettämisen aikana. Ehdotuksen päämääränä on mahdollistaa tämän erityisen menettelyn toteutuminen ja saattaa lisäeläkejärjestelmään kuuluvan työntekijän oikeudet samalle tasolle kuin työntekijöiden oikeudet asetuksen (ETY) N:o 1408/71 mukaisissa lakisääteisissä sosiaaliturvajärjestelmissä. jatkaa maksujen suorittamista lähtöjäsenvaltion jäsenvaltiot esittivät Useat kuulemismenettelyn aikana (kts. 7 jakso jäljempänä). tätä asiaa koskevan yksiselitteisen toivomuksen Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 14 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään, että jäsenvaltion alueella toimivan yrityksen palveluksessa tavallisesti työskentelevään henkilöön, jonka tämä yritys lähettää toisen jäsenvaltion alueelle suorittamaan siellä työtä tämän yrityksen palveluksessa, sovelletaan edelleen ensiksi mainitun jäsenvaltion lainsäädäntöä edellyttäen, että tämän työskentelyn arvioitu kesto ei ole enempää kuin 12 kuukautta. 14 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan ajanjaksoa voidaan pidentää vuodella, mikäli vastaanottava jäsenvaltio suostuu siihen. Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 17 artiklan nojalla kaksi jäsenvaltiota tai sitä useammat jäsenvaltiot voivat sopia yli kaksi vuotta kestävästä lähettämisestä. Työmarkkinaosapuolista ja hallitusten edustajista koostuvan siirto-työläisten sosiaaliturvan neuvoa-antavan komitean tekemän aloitteen mukaisesti siirtotyöläisten sosiaaliturvan hallintokomitea hyväksyi vuonna 1984 suosituksen N:o 16. 10 Siinä on tarkoitus edistää 17 artiklan soveltamista tilanteisiin, tai pyrittäessä tai -taitoja omaavia joissa saavuttamaan tietyt tavoitteet työnantajayrityksessä. Ehtona on kuitenkin työntekijän suostumus. Suositus on osoitettu erityisesti monikansallisten yritysten työntekijöille, vaikka tätä seikkaa ei suoranaisesti mainitakaan. lähetetään erityistietoja työntekijöitä 10 Jouluukun 12 päivänä 1984 annettu suositus N:o 16 neuvoston asetuksen (ETY) 1408/17 17 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista, EYVL N:o C 273, 24. 10. 1985. Euroopan komission pyynnöstä tehtiin vuonna 1995 tutkimus näiden säännösten soveltamisesta käytäntöön. Tutkimuksen tulokset esiteltiin toisessa Euroopan sosiaali- turvakonferenssissa, joka järjestettiin Kreetalla lokakuussa 199511. Vaikka tutkimuksen tuloksista tulisi tehdä pitäviä johtopäätöksiä vain varoen12, se on erittäin hyödyllinen katsaus kyseessä olevien henkilöiden lukumäärään ja lähettämisien keston vaihteluun eri jäsenvaltioiden välillä. Tutkimuksesta kävi ilmi, että vuonna 1994 asetuksen (ETY) N:o 1408/71 14 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisia (eli kestoltaan vuotta lyhyempiä) lähettämisiä oli yhteensä 539 169. Erittäin harvoin pyydettiin vastaanottavaa jäsenvaltiota jatkamaan lähettämistä enintään kahden vuoden pituiseksi 14 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla. Vuonna 1994 kirjattiin vain 1 802 tapausta. Vastaanottava jäsenvaltio hyväksyi miltei aina pyydetyn pidennyksen. Tutkimuksessa korostettiin erityisesti sitä, että kun pitkähköä lähettämis- kautta tarvittiin alusta lähtien, sopimus tehtiin miltei aina välittömästi 17 artiklan nojalla. Artiklan 17 nojalla tapahtuva lähettäminen kesti yleensä enintään viisi vuotta. Vuosien 1988 ja 1994 välisenä aikana tehtiin 43 568 sopimusta 17 artiklan nojalla. Pelkästään vuonna 1994 tehtiin 12 914 sopimusta. On suunniteltu, että 6 artiklassa käsiteltäisiin sellaisten lähetettyjen työntekijöiden enimmäismäärää, jotka suorittavat maksuja lisäeläkejärjestelmiin. Komissio jatkaa tämän seikan valvontaa varmistaakseen, että direktiivissä asetettuihin tavoitteisiin päästään. Tästä syystä 12 artiklassa mainitussa komission kertomuksessa neuvostolle direktiivin täytäntöönpanosta käsitellään myös asetuksen (ETY) N:o 1408/71 17 artiklan soveltamista. Näin halutaan varmistaa, että jäsenvaltiot antavat lisäeläkejärjestelmiin maksuja suorittavien lähetettyjen työntekijöiden hyötyä kyseisen artiklan säännöksistä. 2. 6 artiklan toisessa kohdassa täsmennetään, että kun työntekijä suorittaa maksuja tai ne suoritetaan hänen puolestaan lähtöjäsenvaltion lisäeläkejärjestelmään, vastaanottavan jäsenvaltion on tunnustettava hänen asemansa vastaavan kuulumista johonkin kyseisen valtion lisäeläkejärjestelmään. Näissä olosuhteissa vastaanottava jäsenvaltio ei saa vaatia liittymistä alueellaan perustettuun pakolliseen järjestelmään. Kyseinen säädös on yhteisön tuomioistuimen oikeudenkäytön mukainen. Tapauksessa Guiot13 antamassaan tuomiossa tuomioistuin katsoi, että on EY:n perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklan vastaista, jos jäsenvaltio velvoittaa toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen yrityksen, joka toteuttaa tilapäisesti töitä ensin mainitussa jäsenvaltiossa, maksamaan koskevia 'toimialauskollisuutta' työnantajamaksuja työntekijöistä, jotka on siirretty toiseen valtioon näiden töiden toteuttamista varten, silloin kun tällä yrityksellä on jo velvollisuus maksaa sijoittautumis valtiossa vastaavanlaisia maksuja samoista työntekijöistä samalta ajanjaksolta. sääolosuhteista työttömyyttä johtuvaa tai 11 'Työntekijöiden vapaa liikkuvuus Euroopan unionissa: lähettäminen ja yhteisön koordinaation näkymät asetuksen 1408/71 pohjalta. ' 12 Käytettävissä oleva tilastoinformaatio lähettämisen lukumäärästä oli puutteellista. Pienet jäsenvaltiot, joiden toimeenpanojärjestelmät ovat keskitettyjä, pystyivät helpoimmin tuottamaan pyydetyn lukuaineiston kuin suuret jäsenvaltiot, joiden vastaavat rakenteet ovat hajautettuja. 13 Yhteisön tuomioistuimen asiassa C-272/94, Guiot, 28. 3. 1996 antama tuomio, Kok. 1996, s. 1-1905. 10 Laûiklâ Artikla käsittelee verotuskysymyksiä, jotka liittyvät lähetetyn työntekijän lähtöjäsenvaltiossa perustettuun verrattavissa olevaan lisäeläkejärjestelmään suorittamiin tai hänen puolestaan suoritettuihin maksuihin. Artiklan soveltamisala rajoittuu tilanteisiin, joissa suorituksia tehdään sellaisten työntekijöiden osalta, jotka on lähetetty asetuksen (EY) 1408/71 II luvussa säädettyjen ehtojen mukaisesti. Artiklassa tälle työntekijäryhmälle säädetty kohtelu ei vaikuta liittyvä ongelma tarpeeseen ratkaista tyydyttävällä tavalla. lisäeläkejärjestelmien verotukseen yhteisössä Artiklan tarkoitus on mahdollisten verotuksesta johtuvien lähettämistä ehkäisevien tekijöiden poistaminen. Tätä tarkoitusta varten ja perustamissopimuksen mukaisten ja tuomioistuimen oikeudenkäytössään tulkitsemien syrjinnän kieltäviin tasa-arvoisen kohtelun periaatteiden mukaisesti artiklassa säädetään, että vastaanottavan jäsenvaltion on verotuksessa kohdeltava lähtöjäsenvaltiossa perustettuun hyväksyttyyn (eli erityiskohtelu verotuksessa on hyväksytty) lisäeläkejärjestelmään tavalla kuin omalla alueellaan hyväksyttyyn vastaavaan lisäeläkejärjestelmään suoritettuja maksuja. suoritettuja maksuja samalla Artiklaa sovelletaan vain siltä osin, kun vastaanottavalla jäsenvaltiolla on asiassa verotusoikeus. Tästä syystä artiklalla ei ole vaikutusta eläkemaksujen verotuskohteluun silloin, kun jäsenvaltio säilyttää verotusoikeuden. Näin voi olla asian laita silloin, kun lähettämiset ovat hyvin lyhytaikaisia ja työntekijöistä ei tule verotuksen osalta vastaanottavan jäsenvaltion asukkaita. Artikla ei myöskään vaikuta verotuksen jakaantumiseen jäsen valtioiden välillä, mitä säätelevät kahdenväliset sopimukset. Artiklaa sovelletaan sekä lähetetyn työntekijän itsensä että toisen osapuolen kuten hänen työnantajansa suorittamiin maksuihin. Siinä säädetyn verotuskohtelun piiriin kuuluvat kaikki vähennykset ja hyvitykset, jotka myönnetään eläkemaksujen osalta. Se kattaa myös verotuksen tai verovapauden niiden maksujen osalta, jotka ovat lähetetyn työntekijän tai työnantajan vastuulla. Samoin kuin 6 artiklaa, tätä artiklaa sovelletaan vain silloin, kun maksuja edelleen suoritetaan siinä jäsenvaltioissa perustettuun lisäeläkejärjestelmään, jossa lähetetty työntekijä työskenteli välittömästi ennen lähettämistä. Tällä tavoin artiklan säännökset kohdistetaan niihin todellisiin tapauksiin, joissa työntekijä haluaa lähettämisen aikana jatkaa oikeuksien kartuttamista siinä lisäeläkejärjestelmässä, jonka jäsen hän jo on. S_adiklâ Lisäeläkejärjestelmään kuuluville tulisi tiedottaa asianmukaisesti heidän järjestelmän mukaisista oikeuksistaan etuuksiin. Heille täytyy antaa mahdollisuus arvioida, miten heidän mahdollinen siirtymisensä uuteen työpaikkaan toisessa jäsenvaltiossa vaikuttaa heidän eläkkeisiinsä. Heidän tulisi myös saada täydelliset tiedot mahdollisista vaihtoehdoista, kuten esimerkiksi siitä siirtoarvosta, joka heille hyvitetään mikäli he päättävät siirtää eläke oikeutensa (edellyttäen, että kyseessä oleva järjestelmä antaa tähän mahdollisuuden), mahdollisista jäsenvaltioiden välisistä sopimuksista sekä sen eläke-etuuden määrästä, jonka he saisivat säilyttäessään oikeutensa saman järjestelmän piirissä. 11 4 OSASTO Loppusäännökset iârtikla Artiklassa säädetään jäsenvaltioiden oikeudesta soveltaa 6 artiklan säännöksiä niihin lähettämisiin, jotka alkavat direktiivin voimaantulopäivänä tai sen jälkeen. 10 artikla Kyseessä on vakiosäännös, joka sisältyy useisiin direktiiveihin, jotka käsittelevät yksityisten henkilöiden oikeutta saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi. 11 artikla Direktiivissä on seuraamuksia koskeva loppusäännös, joka perustuu komission 3 päivänä toukokuuta 1995 antamaan tiedonantoon neuvostolle ja Euroopan parlamentille seuraamusten alalla merkityksestä (KOM(95) 162 lopull. ). täytäntöönpanossa sisämarkkinoiden lainsäädännön yhteisön I2-ärtikla joissakin Artiklaan sisältyvät direktiivin voimaansaattamista koskevat vakiosäännökset. Jäsenvaltioille on annettava kohtuullinen aika, jonka kuluessa direktiivin säädöksiä aletaan soveltaa. Direktiivin joiltain osin, kuten saavutettujen oikeuksien säilymistä koskevien ehtojen suhteen, työmarkkinaosapuolet voivat tarvittavien järjestelyjen toteuttamisesta. Siinä tapauksessa jäsenvaltioiden on kuitenkin ryhdyttävä kaikkiin tarpeellisiin toimenpiteisiin direktiivin noudattamisen varmistamiseksi. Jäsen valtioiden on viitattava direktiiviin kaikissa niissä säädöksissä, joilla direktiivin säädökset saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, jptta menettely on avoin ja Euroopan unionin perustamissopimuksen hengen mukainen. Vakiintuneen käytännön mukaisesti komission tulisi laatia neuvostolle annettava kertomus direktiivin täytäntöönpanosta sekä ehdottaa mahdollisesti tarvittavia muutoksia. sopia yhteistyössä järjestelmissä 13 artikla Direktiivin voimaantuloajankohtaa koskeva vakiosäännös. 14 artiklan mukaan direktiivi on osoitettu jäsenvaltioille. 14 artikla 12 V. DIREKTIIVIN PERUSTELEMINEN TOISSIJAISUUDEN NÄKÖKULMASTA täyttää Ehdotus ja toissijaisuusperiaatteen määrittelyssä käytettävät suhteellisuuden kaksi kriteeriä Euroopan unionin perustamissopimuksen 3b artiklan mukaisesti. tarpeellisuuden ja osa perusvapaus perustamissopimusta Yhteisön tason toimet ovat yhtäältä perusteltuja työntekijöiden vapaan liikkuvuuden yksi on näkökulmasta. Kyseinen yhtenäismarkkinoiden neljästä pilarista 48 artiklan mukaisesti. Vaikka tätä vapautta hyväkseen käyttävien työntekijöiden lakisääteisiä sosiaaliturvaoikeuksia on suojeltu vuodesta 1958 eri kansallisia sosiaaliturvajärjestelmiä koordinoivien asetusten nojalla, työntekijöiden lisäeläkejärjestelmiin perustuvilta oikeuksilta suoja on puuttunut. Sellaisten oikeuksien menettäminen epäilemättä estää työntekijän vapaata liikkuvuutta. Koska työeläkejärjestelmät ovat luonteeltaan täydentäviä tai korvaavia, ne muodostava ilmeisimmin lakisääteisten sosiaaliturvajärjestelmien vastaparin. Nykyinen lakisääteisten järjestelmien koordinaatio- järjestelmä ei vaikuta kuitenkaan lisäjärjestelmien kannalta sopivalta, kuten on korostettu komission maaliskuussa 1997 antamassa tiedonannossa 'Sosiaalisen suojelun nykyaikaista minen ja kohentaminen Euroopan unionissa'. Euroopan yhteisön velvollisuus onkin ottaa käyttöön erityinen väline, joka soveltuu niiden seikkojen käsittelyyn, jotka koskevat lisäeläkejärjestelmiin perustuvia eläkeoikeuksia. Toisaalta lainsäädännön (eli oikeudellisesti sitovien velvoitteiden) käyttö on ilmeisen asianmukaista toteutettaessa vapaata liikkuvuutta käytännössä silloin, kun kansallisia lakeja on tarpeen muuttaa. Käsiteltävänä olevassa asiassa direktiivi on soveltuvin lainsäädännön keino. Direktiivi on myös tyypillinen esimerkki toissijaisuusperiaatteen toiminnasta siinä mielessä, että siinä rajoitutaan tuomaan esille yleisluontoisesti jäsenvaltioille asetettavat tavoitteet säätämättä yksityiskohtaisesti kansallisten ja toiminnasta. Euroopan yhtenäisasiakirjan hyväksyminen toi selvästi esille juuri kyseisen tarpeen vahvistaa direktiivien asemaa sellaisen alueen luomisessa, jossa ei ole sisäisiä rajoja. Direktiivi tarjoaakin jäsenvaltioille riittävän liikkumavaran, jota tarvitaan erityisesti, kun käytössä on useita toisistaan eroavia lisäeläkejärjestelmiä. järjestelmien organisaatiosta VI. EHDOTUKSEN TALOUDELLISET VAIKUTUKSET Jäsenvaltioilla, eläkerahastojen hallintovirkailijoilla, työnantajilla ja muilla lisäeläkevarojen hallinnoijilla ei uskota olevan erityisiä vaikeuksia sopeutua uuden direktiiviehdotuksen säädöksiin. on tarkoitus ehdotuksellaan Komission itsenäisten ammatinharjoittajien rajatylittävää liikkuvuutta yhtenäismarkkinoilla. Ehdotukseen sisältyy lisäeläkeoikeuksien säilyttäminen, rajatylittävä etuuksien maksuja lähetettyjen työntekijöiden osalta mahdollisuus jatkaa maksujen suorittamista lisäeläkejärjestelmäänsä lähtöjäsen valtiossa. työntekijöiden edistää ja Edellä 4 artiklassa säädetty saatujen oikeuksien säilyttäminen henkilön muuttaessa toiseen jäsenvaltioon koskee vain sellaista tämä henkilö olisi kyseisen tapausta, eläkejärjestelmän sääntöjen mukaisesti säilyttänyt oikeutensa muuttaessaan valtion sisällä. Direktiivissä ei asianomaiselle eläkejärjestelmälle säädetäkään taloudellista vastuuta sen lisäksi, mikä sillä olisi henkilön vaihtaessa työpaikkaa samassa jäsenvaltiossa. Toisin sanoen 13 jossa jäsenvaltioon, määritellään edelleen kyseisen työntekijän siinä vaiheessa saavuttamat oikeudet, kun hän tekee päätöksen muutostaan toiseen ehtojen mukaisesti. Jos työntekijä ei vielä tässä vaiheessa ole täyttänyt vähimmäisodotusaikaa, säilytettävää saavutettua oikeutta ei ole. Tässä suhteessa työntekijän tilanne ei eroa sen saman yrityksen työntekijän tilanteesta, joka siirtyy työntekijäksi toisen yrityksen palvelukseen samassa jäsenvaltiossa. lisäeläkejärjestelmän Toinen ehdotuksen pilari on eläkkeiden maksun takaaminen rajojen yli. Tästä ei pitäisi aiheutua lisäkustannuksia, koska siinä ainoastaan seurataan yhteisön oikeuden pääomien vapaata liikkuvuutta koskevaa periaatetta perustamissopimuksen 73b artiklan mukaisesti. Tässä säännöksessä tyydytään selittämään voimassa olevaa yhteisön oikeutta. Ehdotuksen kolmannessa pilarissa käsitellään yhdestä jäsenvaltiosta toiseen väliaikaisesti lähetettyjä työntekijöitä. Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 mukaisesti tehtyjen lähettämisien lukumäärä on ilmoitettu 6 artiklan selityksissä edellä. On kuitenkin hyvä muistaa, että vain tietty osa lähetetyistä työntekijöistä suorittaa maksuja lisäeläkejärjestelmään. Vuonna 1990 tehtiin arvio14 niiden Euroopan unionin siirtotyöläisten (ei pelkästään lähetettyjen työntekijöiden) kokonaismäärästä, joilla oli lisäeläkeoikeuksia. Arvion mukaan silloisissa kahdessatoista jäsenmaassa sellaisia henkilöitä oli 256 000 eli hieman yli kummenen prosenttia kaikista siirtotyöläisistä. Yli 50 % oli Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja Irlannista. Tämä säännös helpottaa erityisesti kansainvälisten yritysten palveluksessa olevan toimitusjohtaja-ja johtajatason henkilöstön lähettämistä toiseen jäsenvaltioon joko yhtiön tai sen sisaryhtiön palvelukseen. Asiaa koskevia tietoja on myös edellä 6 artiklassa, jossa selvitetään asetuksen (ETY) N. o 1408/71 17 artiklan ja siirtotyöläisten sosiaaliturvan hallintokomitean 16 suosituksen soveltamista. Huomattakoon vielä, että tämä ehdotus sallii jäsenvaltioiden rajoittaa tämän säädöksen takautuvaa vaikutusta lähetettyihin työntekijöihin. Vaikka ehdotuksesta johtuvia verotuksellisia vaikutuksia lähettämiseen on hankala ennustaa tarkasti, ne ovat tuskin merkittäviä, kuten seuraavista näkökohdista ilmenee. Direktiivi ei puutu kahdenvälisiin sopimuksiin jäsenvaltioiden välisen verotusoikeuden keskinäisestä jakamisesta. Sitä sovelletaan vain eläkejärjestelmään jatkuvasti suoritettavien maksujen jäsenvaltiolla on niitä koskeva kohteluun siinä verotusoikeus. Usein tilanne on sellainen kuin esimerkiksi lähettämisen kestäessä vain lyhyen aikaa, että lähetetty työntekijä on lähtöjäsenvaltiossa edelleen verovelvollinen ja saa yhä hyödykseen verohelpotukset siinä jäsenvaltiossa suorittamistaan maksuista. laajuudessa kuin vastaanottavalla Lisäeläkejärjestelmiin kuuluvat lähetetyt työntekijät ovat vain hyvin pieni osa työvoimasta, kuten ilmenee edellä esitetyistä näkökohdista. 14 J. Jolliffen (Bremenin yliopisto) esitelmä vuonna 1990 pidetyssä kokouksessa 'International Seminar on the future of supplementary pension schemes in the European Community - 1992 and beyond1 (Kansainvälinen seminaari lisäeläkejärjestelmien tulevaisuudesta Euroopan yhteisössä - vuosi 1992 ja aika sen jälkeen). 14 työntekijöitä koskevia verosäännöksiä sovelletaan vain sellaisissa Lisäksi lähetettyjä tapauksissa, joissa maksujen suorittamista jatketaan siinä jäsenvaltiossa perustettuun lisäeläkejärjestelmään, jossa lähetetty työntekijä työskenteli välittömästi ennen lähettämistä. Koska säädöksessä tähdennetään maksujen suorittamisen jatkamista lähtöjäsenvaltion järjestelmään, verotussääntöjen välisiä eroja ei pitäisi voida käyttää veronkiertoon, ja mahdolliset vaikutukset verotuloon jäävät rajallisiksi. VII. KUULEMISMENETTELYT Komissio ja jäsenvaltioiden edustajat pitivät 7. maaliskuuta 1997 kokouksen keskustellakseen ehdotusluonnoksesta. Tämän jälkeen kaksitoista jäsenvaltiota toimitti yksityiskohtaisemmat ja teknisiä kysymyksiä käsittelevät kirjalliset huomautuksensa komissiolle. Useimmat niistä on otettu huomioon ehdotusluonnoksessa. Kaiken kaikkiaan jäsenvaltiot kannattivat ehdotuksessa omaksuttua laajaa lähestymistapaa ja katsoivat sen olevan Veilin johtaman korkean tason ryhmän näkemysten mukainen erityisesti sen osalta, miten saavutettujen oikeuksien säilyttämisen periaate tuodaan luonnostekstissä esille. pyydettiin esittämään huomautuksensa Työmarkkinaosapuolia ehdotusluonnokseen 30. huhtikuuta 1997, jota seurasi 26. toukokuuta 1997 pidetty seminaari. Kirjalliset huomautukset esittäneistä työmarkkinaosapuolista EAL oli täysin ehdotuksen kannalla. CEC (Euroopan ammatti- ja johtavien työntekijöiden neuvosto) tuki myös ehdotusta, mutta olisi halunnut sen menevän pidemmälle. CEC korosti lisäksi pitkien odotusaikojen muodostamaa ongelmaa, jota on käsitelty komission 10. kesäkuuta 1997 julkaisemassa vihreässä kirjassa 'Lisäeläkkeet yhtenäismarkkinoilla'! 5. Eurocadres oli täysin ehdotusluonnoksen kannalla, kun taas UNICE kannatti yleistä lähestymistapaa, mutta esitti tiettyjä varaumia useiden säännösten sanamuodon suhteen. Monet näiden järjestöjen huomautuksista on otettu huomioon tässä luonnoksessa. CEC ja UNICE esittivät erikseen toivomuksen siitä, että ehdotuksessa käsiteltäisiin myös verotukseen liittyviä seikkoja. VIII. SOVELTAMINEN ETA-MAISSA Henkilöiden vapaa liikkuvuus kuuluu 1 päivänä tammikuuta 1994 voimaan tulleen Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen päämääriin ja periaatteisiin. III osan (Henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus) 1 kappaleen 28, 29 ja 30 artikloissa käsitellään työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien vapaata liikkuvuutta. Tarkemmin ottaen 29 artiklaan sisältyvät Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 51 artiklassa mainitut periaatteet, jotka koskevat oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen käyttävien sosiaaliturvaa. Jos ehdotus direktiiviksi hyväksytään, se sopimukseen Euroopan talousalueesta. tulisikin sisällyttää 15 Vihreä kirja lisäeläkkeistä yhtenäismarkkinoilla. 10. kesäkuuta 1997, KOM(97) 283. 15 Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI Euroopan unionin alueella liikkuvien palkattujen työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien lisäeläkeoikeuksien suojaamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 51 ja 235 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen16, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon17, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon18, sekä katsoo, että yksi yhteisön perusvapauksista on henkilöiden vapaa liikkuvuus; perustamissopimuksessa määrätään, että neuvosto toteuttaa yksimielisesti työntekijöiden vapaan liikkuvuuden toteuttamiseksi tarvittavat sosiaaliturva-alan toimenpiteet, työntekijöiden sosiaaliturva taataan lakisääteisillä sosiaaliturvajärjestelmillä ja täydentävillä sosiaaliturvajärjestelmillä, neuvoston jo vahvistama lainsäädäntö, jonka tarkoituksena on turvata yhteisön alueella liikkuvien työntekijöiden ja heidän perheenjäsentensä sosiaaliturvaoikeudet, ja erityisesti asetukset (ETY) N:o 1408/7119 ja 574/7220 koskevat ainoastaan lakisääteisiä eläke järjestelmiä, Amsterdamissa 16 ja 17 päivänä kesäkuuta 1997 kokoontunut Eurooppa-neuvosto vahvisti jälleen, että se pitää moitteettomasti toimivia yhtenäismarkkinoita koko unionin kilpailukykyä, talouskasvua ja työllisyyttä edistävän kokonaisstrategian olennaisena osana, 16 EYVLN:oC 17 EYVLN:oC 18 EYVLN:oC 19 EYVL N:o L 149, 5. 7. 1971, s. 2. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi ajan tasalle saatettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97 (EYVL N:o L 28, 30. 1. 1997, s. 1), ja sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1290/97 (EYVL N:o L 176,4. 7. 1997, s. 1). 20 EYVL N:o L 74, 27. 3. 1972, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi ajan tasalle saatettuna asetuksella (EY) N:o 118/97, ks. alaviite 19. 16 tässä tarkoituksessa edellä mainittu Eurooppa-neuvosto on kasvusta ja työllisyydestä antamassaan päätöslauselmassa21 sopinut konkreettisista toimista, joiden avulla voidaan tehokkaimmin edistää yhtenäismarkkinoiden lopullista toteuttamista: tehdään säännöistä tehokkaampia, poistetaan huomattavimmat jäljellä olevat markkinoiden vääristymät, vältetään haitallista verokilpailua, poistetaan alakohtaiset esteet markkinoiden yhdentymiseltä ja luodaan kaikkia kansalaisia hyödyttävät yhtenäismarkkinat, sosiaalisen suojelun tavoitteiden ja politiikkojen lähentämisestä 27 päivänä heinäkuuta 1992 annetussa neuvoston suosituksessa 92/442/ETY22 (I. B kohdan 5 alakohdan h alakohdassa) kehotetaan jäsenvaltioita edistämään tarpeen vaatiessa eläkeoikeuksien saamista koskevien edellytysten muuttamista erityisesti työntekijöiden liikkuvuuden esteiden poistamiseksi, lisäeläkkeiden osalta palkattujen tavoite tämä asianmukaisella tavalla työntekijän liikkuessa jäsenvaltiosta toiseen, saavutetaan ainoastaan, mikäli oikeudet lisäeläkkeeseen turvataan henkilöiden vapaata liikkuvuutta, joka on yksi yhteisön kulmakivistä, ei rajoiteta palkattuihin työntekijöihin, vaan se ulotetaan myös itsenäisiin ammatinharjoittajiin sijoittautumis vapautena ja palvelujen tarjoamisen vapautena, voidakseen tehokkaasti käyttää oikeuttaan liikkua vapaasti työntekijöillä olisi oltava tietyt takuut lisäeläkejärjestelmien mukaisesti saavutettujen oikeuksien säilymisestä, toteutettava taatakseen eläke-etuuksien jäsenvaltioiden olisi maksamisen lisäeläkejärjestelmään kuuluville ja kuuluneille henkilöille sekä heidän perheenjäsenilleen ja jälkeenjääneilleen kaikissa jäsenvaltioissa, sillä maksujen ja pääoman vapaan liikkuvuuden kaikkinainen rajoittaminen on nykyisin kiellettyä perustamis sopimuksen 73 b artiklan nojalla, toimenpiteet tarvittavat jotta vapaan liikkumisen oikeuden käyttäminen helpottuisi, kansallisia säädöksiä olisi mukautettava, siten että lyhyeksi ajaksi toiseen jäsenvaltioon työskentelemään lähetetyt työntekijät voisivat edelleen suorittaa maksuja lähtöjäsenvaltioon perustettuun hyväksyttyyn lisäeläkejärjestelmään tai jotta näitä maksuja voitaisiin suorittaa heidän puolestaan, tämän osalta perustamissopimuksessa ei edellytetä ainoastaan kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltämistä vaan myös kaikkien sellaisten kansallisten toimenpiteiden poistamista, jotka ovat omiaan estämään työntekijöitä käyttämästä perustamissopimuksessa taattuja ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössään tulkitsemia perusvapauksia tai tekemään näiden vapauksien käytöstä vähemmän houkuttelevampaa, direktiivin soveltamisala rajoittuu lähetettyihin työntekijöihin, eikä sillä ole vaikutusta tarpeeseen löytää sovelias ratkaisu laajempaan ongelmaan, joka koskee lisäeläkkeiden verotusta yhteisössä, 21 EYVL N:o C 236, 2. 8. 1997, s. 3. 22 EYVL N:oL 245, 26. 8. 1992, s. 49. 17 vapaan liikkuvuuden oikeutta käyttävien työntekijöiden tulisi saada asianmukaista tietoa lisäeläkejärjestelmiä hallinnoivilta tahoilta etenkin käytettävissä olevista mahdollisuuksista ja vaihtoehdoista, tämä direktiivi ei rajoita perustamissopimuksen yhtenäismarkkinoita koskevien sääntöjen tai kilpailusääntöjen soveltamista lisäeläkejärjestelmiin, täydentävien sosiaaliturvajärjestelmien moninaisuuden vuoksi yhteisön olisi vahvistettava ainoastaan tavoitteiden yleiset puitteet, ja jäsenvaltioille jätettäisiin vapaus valita keinot näiden tavoitteiden täyttämiseksi, näiden lainsäädäntöään, ja direktiivi on näin ollen tarkoituksenmukaisin lainsäädäntöväline, ja jäsenvaltioiden on mukautettava kansallista saavuttamiseksi tavoitteiden perustamissopimuksen 3 b artiklassa vahvistettujen toissijaisuus-ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa tämän direktiivin tavoitteita, jotka voidaan tämän vuoksi paremmin toteutettavaa yhteisön tasolla; tässä direktiivissä rajoitutaan näiden tavoitteiden toteuttamiseksi tarvittaviin vähimmäistoimenpiteisiin, eikä siinä ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tarkoituksen saavuttamiseksi, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: I LUKU Tarkoitus ja soveltamisala 1 artikla liikkuvien tarkoituksena on valvoa, että jäsenvaltiosta Tämän direktiivin lisäeläkejärjestelmän soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden jo saama yksilöllinen oikeus tai sellainen turvataan hän tarkoituksenmukaisesti. Tämä turvaaminen koskee erityisesti sekä vapaaehtoisten että pakollisten lisäeläkejärjestelmien mukaisten eläkeoikeuksien säilyttämistä lukuun ottamatta niitä järjestelmiä, jotka kuuluvat jo asetuksen (ETY) N:o 1408/71 soveltamisalaan. yksilöllinen parhaillaan saamassa, toiseen oikeus jota on 2_ätiikla Tätä direktiiviä sovelletaan niihin lisäeläkejärjestelmään kuuluviin henkilöihin, jotka ovat saaneet tai ovat parhaillaan saamassa eläkeoikeudet yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa sekä heidän perheenjäseniinsä ja jälkeenjääneisiinsä. 18 II LUKU Määritelmät IMkla Tässä direktiivissä: a) b) c) d) e) f) g) h) i) 'lisäeläkkeellä' tarkoitetaan työkyvyttömyys-, vanhuus- ja perhe-etuuksia, joiden tarkoituksena on täydentää sosiaaliturvajärjestelmiin perustuvat vastaavat etuudet, lakisääteisiin tai korvata 'lisäeläkejärjestelmällä' seltaan vastaavia kollektiivisia vakuutussopimukset, alakohtaiset yritysten lisäeläkkeeksi palkatuille työntekijöille tai itsenäisille ammatinharjoittajille, tarkoitetaan kaikkia työeläkejärjestelmiä sekä tarkoituk ryhmä- tai tarkoitettu taseeseen varauksina merkityt eläkelupaukset, järjestelyjä, jakojärjestelmät, joita ovat esimerkiksi järjestelmät rahastoivat jotka on lisäeläkejärjestelmällä' johon 'hyväksytyllä sisältyvä lisäeläketurva täyttää siinä jäsenvaltiossa, jossa järjestelmä on perustettu, ne edellytykset, tässä valtiossa on asetettu erityisten verohelpotusten myöntämiselle, lisäeläkejärjestelmää, tarkoitetaan jotka 'eläkeoikeuksilla' tarkoitetaan kaikkia etuuksia, joihin järjestelmään kuuluva henkilö on oikeutettu lisäeläkejärjestelmän perusteella, 'saavutetuilla eläkeoikeuksilla' tarkoitetaan oikeuksia etuuksiin, jotka saadaan, kun etenkin odotusaikaan edellytetyt vähimmäisedellytykset täyttyvät; 'odotusajalla' tarkoitetaan ajanjaksoa, joka otetaan ja sen mukaisten huomioon päätettäessä hyväksymisestä lisäeläkejärjestelmään oikeuksien saamisesta, lisäeläkejärjestelmien säännöissä liittyvät 'työntekijällä' tarkoitetaan palkattua työntekijää tai itsenäistä ammatinharjoittajaa, 'lähetetyllä työntekijällä' tarkoitetaan henkilöä, joka on lähetetty työskentelemään toiseen jäsenvaltioon ja joka asetuksen (EY) N:o 1408/71 II osaston mukaisesti 'lähetetyn lainsäädännön kuuluu edelleen työntekijän työskentelyä' tulkitaan tämän mukaisesti. lähtöjäsenvaltion soveltamisalaan; 'lähtöjäsenvaltiolla' tarkoitetaan jäsenvaltiota, jossa työntekijä työskenteli välit tömästi ennen lähettämistään toiseen jäsenvaltioon ja jossa lisäeläkejärjestelmä, johon hän kuuluu, on perustettu, 'vastaanottavalla jäsenvaltiolla' lähetetty työskentelemään. tarkoitetaan jäsenvaltiota, johon työntekijä on 19 III LUKU Toimenpiteet Euroopan unionin alueella liikkuvien työntekijöiden lisäeläkeoikeuksien suojaamiseksi 4 artikla tarvittavat toteutettava toimenpiteet, lisäeläkejärjestelmän Jäsenvaltioiden on soveltamisalaan kuuluvat työntekijät voivat säilyttää saavuttamansa eläkeoikeudet liikkuessaan jäsenvaltiosta toiseen. Tässä tarkoituksessa jäsenvaltioiden on varmistettava, että jo saavutettujen eläkeoikeuksien täysi säilyminen taataan niille, joiden osalta ei enää makseta maksuja lisäeläkejärjestelmään sen vuoksi että he ovat muuttaneet jäsenvaltiosta toiseen, ainakin samassa laajuudessa kuin niille, joiden osalta ei enää makseta maksuja mutta jotka asuvat edelleen kyseisessä jäsenvaltiossa. Tätä artiklaa sovelletaan myös näiden henkilöiden perheenjäseniin ja jälkeenjääneisiin. jotta 5 artikla järjestelmän Jäsenvaltioiden on varmistettava, että soveltamisalaan kuuluville henkilöille ja jälkeenjääneilleen kokonaisuudessaan kaikki ne etuudet, jotka heille näiden järjestelmien mukaan kuuluvat. lisäeläkejärjestelmistä maksetaan samoin kuin heidän perheenjäsenilleen £_ârtiklâ 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta lähetetty työntekijä, joka kuuluu työskennellessään vastaanottavassa jäsenvaltiossa, voisi suorittaa maksuja tai jotta hänen puolestaan voitaisiin suorittaa maksuja kyseiseen lisäeläkejärjestelmään. lähtöjäsenvaltiossa perustettuun lisäeläkejärjestelmään 2. Kun maksuja suoritetaan 1 kohdan mukaisesti edelleen lähtöjäsenvaltion lisäeläke järjestelmään, vastaanottavan jäsenvaltion on tunnustettava näiden maksujen vastaavan vastaanottavan jäsenvaltion lisäeläkejärjestelmään suoritettavia maksuja. Lariikk Kun maksuja suoritetaan 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti edelleen hyväksyttyyn lisäeläke järjestelmään, vastaanottavan jäsenvaltion on, oman verotusoikeutensa rajoissa, kohdeltava tällaisia maksuja samalla tavalla kuin vastaanottavassa jäsenvaltiossa perustettuun ja hyväksyttyyn, vastaavaan lisäeläkejärjestelmään suoritettuja maksuja. 8 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että lisäeläkejärjestelmiä hallinnoivat tahot tiedottavat asianmukaisesti järjestelmiin kuuluville henkilöille heidän eläkeoikeuksistaan ja mahdollisuuksista, joita heillä on järjestelmän perusteella heidän liikkuessaan jäsenvaltiosta toiseen. 20 IV LUKU Loppusäännökset 2_ajliklä Jäsenvaltiot voivat säätää, että 6 artiklan säännöksiä sovelletaan ainoastaan tämän direktiivin työskentely voimaantulopäivänä tai sen jälkeen alkaneisiin lähetettyjen työntekijöiden jaksoihin. 10 artikla Jäsenvaltioiden on kansallisissa oikeusjärjestelmissään toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta jokainen, joka katsoo joutuneensa loukatuksi sen vuoksi, että tämän direktiivin säännöksiä ei ole sovellettu, voi esittää vaatimuksensa tuomioistuimessa saatettuaan mahdollisesti ensin asian muun toimivaltaisen viranomaisen käsiteltäväksi. 11 artikla Jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamusjärjestelmästä, jota sovelletaan tämän direktiivin nojalla annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen, ja toteutettava seuraamusten täytäntöönpanon varmistamiseksi kaikki tarvittavat toimenpiteet. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, suhteutettuja ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on annettava tiedoksi asiaa koskevat säännökset komissiolle viimeistään 18 kuukauden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta ja kaikki niiden myöhemmät muutokset mahdollisimman pian. i l M l kk 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 18 kuukauden kuluessa sen voimaantulosta, tai niiden on varmistauduttava viimeistään tähän päivämäärään mennessä siitä, että säännökset sopimusteitse. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, joiden avulla ne voivat kaikissa tilanteissa taata tässä direktiivissä edellytettyjen tulosten saavuttamisen. Niiden on viipymättä ilmoitettava asiasta komissiolle. toteuttavat vaadittavat työmarkkinaosapuolet Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on vahvistettava menettely, jonka mukaisesti viittaukset tehdään. Jäsenvaltioiden on lisäksi ilmoitettava komissiolle ne kansalliset viranomaiset, joihin voidaan ottaa yhteyttä, kun on kyse tämän direktiivin soveltamisesta. 21 2. 3. tarkoitetuista kysymyksistä Jäsenvaltioiden on antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle viimeistään kahden vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta. tässä direktiivissä ilmoitettava Jäsenvaltioiden on toimitettava mainittuun päivään mennessä vastaavuustaulukko, jossa esitetään sekä jo voimassa olevat että tämän direktiivin säännösten noudattamiseksi annetut kansalliset säännökset ja määräykset. Jäsenvaltioiden laatii Euroopan parlamentille, neuvostolle, sekä talous- ja sosiaalikomitealle annettavan kertomuksen kuuden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta. tietojen perusteella komissio toimittamien Kertomuksessa käsitellään direktiivin soveltamista ja tarvittaessa siinä ehdotetaan tarpeellisiksi osoittautuneita muutoksia. 13 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 14 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta puheenjohtaja 22 VAIKUTUSTEN ARVIOINTILOMAKE EHDOTUKSEN VAIKUTUKSET YRITYKSIIN JA ERITYISESTI PIENIIN JA KESKISUURIIN YRITYKSIIN (PK-YRITYKSIIN) Ehdotuksen nimike: Ehdotus neuvoston direktiiviksi Euroopan unionin alueella liikkuvien työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien lisäeläkeoikeuksien suojelemiseksi. Asiakirjan viitenumero: 97003 7. Kun otetaan huomioon toissijaisuusperiaate, miksi yhteisön lainsäädäntö on tarpeen tällä alalla ja mitkä ovat sen tärkeimmät tavoitteet? Ehdotettu direktiivi on tarpeen henkilöiden vapaan liikkuvuuden tehostamiseksi. Se antaa työntekijöille mahdollisuuden nykyistä houkuttelevammaksi käyttää oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen. lisäeläkeoikeutensa säilyttää tekee ja Vaikutukset yrityksiin 2. Ketä ehdotus koskee? _] Ehdotus vaikuttaa kaikkiin lisäeläkejärjestelmien kanssa tekemisissä oleviin yrityksiin, ennen muuta vakuutusyhtiöihin, eläkerahastoihin, eri tyyppisiin eläkekassoihin, keskinäisiin järjestelmiin, keskinäisiin vakuutusyhdistyksiin ja vakuutuslaitoksiin. Koska yrityksen kokoa ei oteta tässä yhteydessä huomioon, vaikutukset ulottunevat myös pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, joiden lukumäärän tosin arvellaan jäävän varsin rajalliseksi. Useimmat niistä työntekijöistä, joita asia koskee, työskentelevät suurissa yrityksissä. Niiden yritysten määrä, joihin ehdotus vaikuttaa, vaihtelee suuresti jäsenvaltioittain, koska Euroopan unionin valtioissa on käytössä toisistaan merkittävästi eroavia lisäeläkejärjestelmiä. Ehdotuksella on erityistä vaikutusta esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Alankomaissa ja Saksassa. 3. Mitä yritysten on tehtävä noudattaakseen ehdotusta? Direktiivi on suunnattu jäsenvaltioille. Jäsenvaltioiden toimenpiteet tietenkin vaikuttavat lisäeläkejärjestelmiä hallinnoiviin tahoihin, koska niiden on noudatettava kaikkia niitä kansallisia säädöksiä, joilla direktiivi saatetaan voimaan. On tehtävä ero niiden säännösten välillä, jotka velvoittavat jäsenvaltiot ryhtymään toimenpiteisiin (4, 5, 6, 7 ja 8 artiklat) ja niiden, jotka kehottavat jäsenvaltioita toimenpiteisiin tai suosittelevat niitä jäsenvaltioille (7 ja 1 artiklat). Viimeksi mainituissa tapauksissa yritykset joutuvat nimittäin ryhtymään erityisiin toimenpiteisiin vain, jos 23 jäsenvaltiot päättävät parantaa tilannetta tai silloin, kun jäsenvaltiot ovat yksin asiasta vastuussa (7 artikla). Kyseisen eron pohjalta on tarpeen esitellä direktiivin keskeisiä osa-alueita. Eläkeoikeudet vaihtelevat jäsenvaltiosta toiseen, ja eräissä jäsenvaltioissa ja siten myös niissä toimivissa lisäeläkejärjestelmiä hallinnoivissa yrityksissä noudatetaankin direktiiviä jo nykyisin joiltain osin. Toisin sanoen direktiivin säännösten edellyttämät muutokset eri jäsenvaltioiden lisäeläkejärjestelmissä poikkeavat toisistaan. Tämän perusteella on mahdollista eritellä viisi keskeistä osa-aluetta: 1) 2) 3) 4) 5) saavutettujen oikeuksien säilyminen (4 artikla) etuuksien maksu toisessa jäsenvaltiossa (5 artikla) kuuluminen edelleen lähtöjäsenvaltion järjestelmään (6 artikla) verotus (7 artikla) oikeus tiedonsaantiin (8 artikla). 1. Saavutettujen oikeuksien säilyminen Eläkerahastojen on huolehdittava siitä, että jokaiselle jäsenelle taataan hänen saavutettujen oikeuksiensa säilyminen, kun hänen jäsenyytensä eläkerahastossa päättyy hänen siirtyessään toiseen työpaikkaan tai muihin tehtäviin toisessa jäsenvaltiossa. Oikeuksien säilyminen tulee taata ainakin samalla tavoin kuin niille työntekijöille, jotka vaihtavat työpaikkaa tai työtehtäviä samassa jäsenvaltiossa. Jäsenvaltioissa näyttäisi jo säädetyn saavutettujen oikeuksien säilymisestä useimmissa tapauksissa ja vain muutamin poikkeuksin. Lisäksi niissä järjestelmissä, joissa etuuksien arvo on ennalta määrätty, yritysten tulee tarkistaa oikeuksien taso ajoittain, jotta vältetään niiden rahallisen arvon aleneminen. Kuitenkin entisten jäsenien saavuttamat etuudet on sidottu indeksiin nykyisin vain Itävallassa (taseeseen merkityt varaukset ja eläkerahastot), Suomessa (TEL ja rekisteröidyt yksityiset järjestelmät), Irlannissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Muissa jäsenvaltioissa direktiivi epäilemättä vaatii tiettyjä lainsäädännöllisiä toimenpiteitä. Lainsäädännölliset toimenpiteet eivät sen sijaan vaikuta tarpeellisilta määrämaksuisten järjestelmien osalta, koska tilanne jäsenmaissa näyttää täyttävän direktiivin asettaman ehdon. Ranskan lisäjärjestelmät AGIRC ja ARRCO käyttävät kuitenkin jakojärjestelmää eivätkä ole etukäteen rahastoivia, jolloin niiden on mahdollista arvioida pysyvät etuudet uudelleen sen mukaisesti, miten aktiivijäsenten keskimääräinen korvaustaso on kehittynyt. 2. Etuuksien maksu toisessa jäsenvaltiossa Lisäeläkejärjestelmiä hallinnoivilla yrityksillä on jo nyt perustamissopimuksen 73 artiklasta ja muista artikloista johtuva velvollisuus taata maasta toiseen siirtyneille nykyisille ja entisille jäsenille kaikkien heille kuuluvien etuuksien maksu täysimääräisinä muissa jäsenvaltioissa. Jo maksettavien etuuksien maksun jatkaminen kuuluu olennaisesti tähän velvollisuuteen. 24 3, Kuuluminen edelleen lähtöjäsenvaltion järjestelmään Yritysten on pidettävä työntekijä lähtöjäsenvaltion lisäeläkejärjestelmän jäsenenä, kun väliaikaisuuden ja todennäköisen paluun ehdot täyttyvät. Kyseisellä 6 artiklalla on yritysten kannalta huomattava lainsäädännöllinen merkitys. Sen ansiosta monikansallisten yritysten järjestelmään työntekijöiden lähtöj äsenvaltiossaan. on mahdollista kollektiiviseen edelleen kuulua 4> Verotus Kyseisellä hyvin joustavalla 7 artiklalla ei ole merkitystä yrityksille, koska se koskee vain veroviranomaisia. & Oikeus tiedonsaantiin 8 artiklalla on yritysten kannalta selkeä lainsäädännöllinen merkitys. Lisäeläkejärjestelmistä vastuullisten tahojen, kuten yritysten, on noudatettava niitä avoimuutta koskevia vaatimuksia, jotka jäsenvaltiot ovat velvollisia määrittelemään. Yritysten on sen mukaisesti annettava järjestelmiin kuuluville säännöllisesti täsmällisiä tietoja, jotta he ovat hyvin perillä kaikista asiaan liittyvistä seikoista tehdessään liikkuvuutta koskevia ratkaisuja. Velvoitteesta seuraa, että yritysten on tarpeen tiedostaa järjestelmiin kuuluvien tarpeet ja olla heihin sen mukaisesti tiiviisti yhteydessä sekä kuunnella heidän mielipiteitään asiasta. Direktiivillä on varsinkin lainsäädännöllistä vaikutusta lisäeläkejärjestelmiä hallinnoiviin yrityksiin. Yrityksille asetetut velvollisuudet eivät yleisesti ottaen edellytä jäsenvaltioilta nykyisten säädösten täydellistä muuttamista, kylläkin joitain muutoksia lainsäädäntöön. Yritysten on puolestaan omaksuttava huomattavasti avoimemmat toimintatavat ja -periaatteet. Tätä vaikutusta kuitenkin lieventää 9 artiklan takauruvuutta rajoittava yleinen säännös. 4. Mitkä ovat ehdotuksen todennäköiset taloudelliset vaikutukset? (a) työllisyyteen Direktiivi edistää selvästi työllisyyttä, koska se varmistaa osaltaan työntekijöiden vapaan liikkuvuuden tehokkaan toteutumisen. Palkattujen työntekijöiden kynnys lähteä töihin toiseen jäsenvaltioon madaltuu, ainakin kun mahdollinen lisäeläkeoikeuksien menetys ei enää ole esteenä. Työntekijöiden on siten mahdollista ottaa vastaan toisista jäsenvaltioista, ja heille tarjoutuu huomattavasti useampia mahdollisuuksia löytää taitojaan täysin vastaavaa työtä. Itsenäisten ammatinharjoittajien on samoin mahdollista asettautua siihen jäsenvaltioon, tai tarkemmin sanoen sille alueelle, jossa heidän tarjoamilleen palveluille näyttäisi olevan kehitysmahdolllisuuksia. Työn kysyntä ja tarjonta tasapainottuvat helpommin, mikä parantaa työllisyystilannetta ja epäilemättä edistää Euroopan unionin taloudellista ja sosiaalista koheesiota. työtarjouksia 25 (b) investointeihin ja uusien yritysten perustamiseen rahoitus on Lisäeläkejärjestelmien jäsenvaltiossa. Rahoitusperusta (rahastoiva järjestelmä, jakojärjestelmä ("pay-as-you-go") tai varausten kertyminen, joka voi tarkoittaa joko varauksina taseeseen merkittyjä ("book reserves") tai eläkesäätiön hallussa olevia varoja) on yleensä määräävin tekijä erityisesti investointien osalta. tavalla kussakin järjestetty eri Rahastoivaan järjestelmään perustuvaa menetelmää käytetään usein yksityishenkilöiden eläkkeiden kustantamiseksi. Siinä on kyse pääoman hoidosta, jossa sijoitetaan varoja ja saadaan tuottoja. Menetelmä perustuu määriteltyihin maksuihin, ja sitä käyttävät useimmin eläkekassat ja vakuutusyhtiöt. Menetelmä mahdollistaa pääoman huomattavan kertymisen varsinkin niissä jäsenvaltioissa, joissa tämä menetelmä on vallitsevana. Menetelmä edistää pääomien määrän kasvua myös muissa jäsenvaltioissa. Jakojärjestelmissä osalta. Ranskan lisäjärjestelmät AGIRC ja ARRCO eivät käytä menetelmää, jossa säilytetyt oikeudet ovat kertyneitä säästöjä, jotka voidaan investoida. luottotappiovarausten varauksia kertyy vain Jakojärjestelmä eroaa rahastoivasta järjestelmästä siinä suhteessa, että se ei salli varojen kertymistä, jotka sitten voitaisiin sijoittaa pääomamarkkinoille. Järjestelmä on kuitenkin tärkeä rahoitusmenetelmä, koska se on yritykselle tasaisesti tuottava oman rahoituksen lähde. Eläkerahastojen kautta tapahtuva rahoitus käyttää myös rahastoivaa järjestelmää, sillä kertyneet tai pääomamarkkinoille. Sijoituksista saadaan tuottoja, joiden muodostama pääoma on eläkesäätiön omaisuutta, jonka se voi sijoittaa edelleen. talouteen, kun ne varat palautuvat arvopapereihin sijoitetaan (c) yritysten kilpailukykyyn Ehdotuksen direktiiviksi ei pitäisi aiheuttaa yrityksille huomattavia taloudellisia seurauksia. Jos uusista kansallisista säädöksistä, joilla direktiivi saatetaan voimaan, aiheutuu yritysten talouden kannalta merkittäviä muutoksia, kustannustekijää on on syytä rajoittaa direktiivissä säädetyn asteittaisen menettelyn avulla. Vaikutuksia niistä toimepiteistä, joihin jäsenvaltiot ryhtyvät noudattaakseen ehdotetun direktiivin säännöksiä, on odotettavissa muilla alueilla, kuten esimerkiksi lainsäädännössä ja erityisesti sen vakiintuneen käsityksen suhteen, joka työnantajilla, hallintovirkailijoilla ja veroviranomaisilla on työssäolonsa aikana toiseen valtioon muuttavan työntekijän ongelmista. Työntekijöiden liikkuvuuden toteutuminen käytännössä hyödyttää varmasti yrityksiä ja lisää niiden tuottavuutta, koska se edistää työmarkkinoiden joustavuutta ja ammattitaidon ja kokemuksen leviämistä Euroopassa. Lisäksi lisäeläkeoikeuksien säilyminen vaikuttaa ilman muuta henkilökunnan motivaatiooon. 26 5. Sisältyykö ehdotukseen toimenpiteitä, joissa otetaan huomioon pienten ja keskisuurten yritysten erityistarpeet (rajoitetummat tai eri vaatimukset tms. )? Ehdotuksessa direktiiviksi ei oteta huomioon yritysten kokoeroja, joten siihen ei sisälly erityisiä pk-yrityksille suunnattuja toimenpiteitä. Koska harvalla pk-yrityksellä on kuitenkaan käytössä lisäeläkejärjestelmiä, ehdotus vaikuttaa niihin vain vähän. Kuuleminen 6. Luetelkaa järjestöt, joita on kuultu ehdotuksen osalta, ja esittäkää niiden näkemykset pääpiirteissään. Komissio on kuullut jäsenvaltioita, työmarkkinaosapuolia ja lisäeläkejärjestelmien edustajia. Jäsenvaltiot olivat yleisesti ottaen ehdotuksen kannalla, koska se seurasi vapaata liikkuvuutta käsitelleen, Simone Veilin johtaman korkean tason paneelin näkemyksiä ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen pääperiaatteita. Työmarkkinaosapuolista EAL oli vahvasti esityksen kannalla ja katsoi, että sen tuli olla ensimmäinen askel poistettaessa vapaan liikkuvuuden esteitä. CEC (Euroopan ammatti- ja johtavien työntekijöiden neuvosto) oli myös ehdotuksen kannalla, mutta olisi suonut sen menevän pidemmälle. CEC korosti myös pitkien odotuskausien muodostamaa ongelmaa, jota on käsitelty komission 10. kesäkuuta 1997 julkaisemassa vihreässä kirjassa 'Lisäeläkkeet yhtenäismarkkinoilla'23. täysin ehdotusluonnoksen kannalla, kun Eurocadres oli taas UNICE piti yleistä lähestymistapaa hyvänä, mutta esitti joitain varaumia useiden säännösten sanamuodon suhteen. Eurooppa ja yritykset -yhdistys oli täysin komission ehdotuksen kannalla. Monet näiden järjestöjen huomautuksista on otettu huomioon tässä luonnoksessa. Esimerkiksi 11 artiklan mukaan työmarkkinaosapuolet voivat sopia yhteistyössä direktiivin noudattamiseksi tarvittavien järjestelyjen toteuttamisesta. CEC ja UNICE esittivät erillisen toivomuksen siitä, että ehdotuksessa käsiteltäisiin myös verotukseen liittyviä seikkoja. Nämä seikat on otettu huomioon 7 artiklassa. Lisäeläkejärjestelmien edustajat (EFRP) antoivat täyden tukensa lähestymistavalle, jossa otetaan huomioon korkean tason paneelin päätelmät. 23 - Vihreä kirja lisäeläkkeistä yhtenäismarkkinoilla. 10. kesäkuuta 1997, KOM(97) 283. 27 ISSN 1024-4492 KOM(97) 486 lopullinen ASIAKIRJAT FI 05 10 09 06 Luettelonumero : CB-CO-97-524-FI-C ISBN 92-78-25790-7 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg 2«


title: KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1955/97 af 8. oktober 1997 om fastsættelse af det maksimale restitutionsbeløb ved udførsel af hvidt sukker i forbindelse med den tiende dellicitation under den løbende licitation omhandlet i forordning (EF) nr. 1408/97

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
white sugar


title: Verordening (EG) nr. 1959/97 van de Commissie van 8 oktober 1997 door vissersvaartuigen die de vlag voeren van een lidstaat, met uitzondering van Spanje, Portugal, Duitsland en Nederland

eurovoc_concepts:
EU Member State
catch quota
fishery management
fishing rights
sea fish
ship's flag


title: REGOLAMENTO (CE) N. 1957/97 DELLA COMMISSIONE dell'8 ottobre 1997 recante fissazione dei valori forfettari all'importazione ai fini della determinazione del prezzo di entrata di alcuni ortofrutticoli

eurovoc_concepts:
citrus fruit
fruit vegetable
grape
import price
pip fruit


title: 97/670/EC: Commission Decision of 8 October 1997 concerning a request for exemption submitted by the Netherlands pursuant to Article 8 (2) (c) of Council Directive 70/156/EEC on the approximation of the laws of the Member States relating to the type-approval of motor vehicles and their trailers (Only the Dutch text is authentic)

eurovoc_concepts:
Netherlands
approximation of laws
commercial vehicle
derogation from EU law
motor vehicle
signalling device


title: 97/677/CE: Decisão da Comissão de 8 de Outubro de 1997 respeitante a um pedido de derrogação introduzido pelo Reino Unido por força do n° 2, alínea c), do artigo 8º da Directiva 70/156/CEE do Conselho relativa à aproximação das legislações dos Estados-membros respeitantes à recepção dos veículos a motor e seus reboques (Apenas faz fé o texto em língua inglesa)


title: Credit institutions and banking. Volume 3.

eurovoc_concepts:
bank
financial institution
service
single market


title: 97/677/EF: Kommissionens beslutning af 8. oktober 1997 om en dispensationsanmodning fra Det Forenede Kongerige i henhold til artikel 8, stk. 2, litra c, i Rådets direktiv 70/156/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (Kun den engelske udgave er autentisk)


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 1959/97 af 8. oktober 1997 om indstilling af fiskeri efter hestemakrel fra fartøjer, som fører en medlemsstats flag, bortset fra spansk, portugisisk, tysk og nederlandsk flag


title: 97/673/EC: Commission Decision of 8 October 1997 concerning a request for exemption submitted by Luxembourg pursuant to Article 8 (2) (c) of Council Directive 70/156/EEC on the approximation of the laws of the Member States relating to the type-approval of motor vehicles and their trailers (Only the French text is authentic)

eurovoc_concepts:
Luxembourg
approximation of laws
commercial vehicle
derogation from EU law
motor vehicle
signalling device


title: 97/667/EC: Commission Decision of 8 October 1997 concerning a request for exemption submitted by Belgium pursuant to Article 8 (2) (c) of Council Directive 70/156/EEC on the approximation of the laws of the Member States relating to the type-approval of motor vehicles and their trailers (Only the French and Dutch texts are authentic)