title: Komission toinen kertomus neuvostolle, Euroopan parlamentille sekä talous- ja sosiaalikomitealle direktiivin "Televisio ilman rajoja" 89/552/ETY soveltamisesta

eurovoc_concepts:
administrative cooperation
audiovisual industry
broadcasting
free movement of programmes
television

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 24. 10. 1997 KOM(97) 523 lopull. KOMISSION TOINEN KERTOMUS NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE SEKÄ TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE direktiivin "Televisio ilman rajoja" 89/552/ETY soveltamisesta 1. 2. 3. 4. JOHDANTO KERTOMUKSEN AIHE EUROOPAN TELEVISIOMARKKINOIDEN KEHITYS DIREKTIIVIN SOVELTAMINEN 4. 1 Kansallisten viranomaisten ja komission välinen yhteensovittaminen 4. 2 Alaikäisten suojelu: direktiivin 2 artiklan 2 kohdassa säädetyn erityismenettelyn soveltaminen 4. 3 Mainontaa koskevien sääntöjen soveltaminen 5. TUOMIOISTUIMEN OIKEUSKÄYTÄNTÖ 5. 1 Yleisiä huomioita 5. 2 Asia C-412/93 "Leclerc-Siplcc" 5. 3 Tuomioistuimen 10 päivänä syyskuuta 1996 antamat tuomiot asioissa komissio vastaan Yhdistynyt kuningaskunta ja komissio vastaan Belgian kuningaskunta 5. 4 Asiat C-14/96 "Paul Dcnuit" ja C-56/96 "VT4" 5. 5 Asia C-320/94 ym. "RTP 5. 6 Asiat C-34, C-35 ja C-36/95 "De Agostini" ja "TV-Shop" 6. PÄÄTELMÄT 7. JOHDANTO Direktiivin 89/552/ETY "televisio ilman rajoja" (jäljempänä direktiivi) ' 26 artiklassa säädetään, että komissio antaa viimeistään viidennen vuoden lopussa direktiivin antamisesta ja sen jälkeen kahden vuoden välein Euroopan parlamentille, neuvostolle sosiaalikomitealle kertomuksen direktiivin soveltamisesta ja tekee tarvittaessa uusia ehdotuksia sen mukauttamiseksi televisiotoiminnan alan kehitykseen. talous- sekä ja Direktiivin 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti direktiivin 4 ja 5 artiklan soveltamisesta laaditaan erityinen kertomus2. Tällä tiedonannolla komissio antaa Euroopan parlamentille, neuvostolle sekä talous- ja sosiaalikomitealle toisen kertomuksen direktiivin soveltamisesta. lopussa Ensimmäisessä soveltamiskertomuksessa, joka kattoi vuoden 1994 päättyneen ajanjakson, oli päätelty, että direktiivin tarkistus oli tarpeen erityisesti sen mukauttamiseksi Euroopan audiovisuaalisen alan kehitykseen. Komissio antoi siis tämänsisältöisen ehdotuksen3. Direktiivillä perustetun järjestelmän tärkeimmät piirteet sekä tarkistusehdotuksen perustelut esitetään yksityiskohtaisesti ehdotuksen perusteluosassa. Tämän vuoksi näitä seikkoja ja ensimmäisessä kertomuksessa käsiteltyjä direktiivin soveltamisen näkökohtia ei käsitellä uudelleen tässä asiakirjassa. Komission tekemästä muutosehdotuksesta on kahden viime vuoden aikana käyty perusteellista keskustelua yhteisön toimielimissä. Yhteispäätösmenettelyn tuloksena hyväksyttiin 19. kesäkuuta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/36/EY direktiivin 89/552/ETY muuttamisesta. Uusi direktiivi tulee voimaan sinä päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä4. Direktiivillä 97/36/EY muutetaan direktiivin 89/552/ETY 26 artikla siten, että siinä säädetään seuraavan soveltamiskertomuksen esittämisestä viimeistään kolmannen vuoden lopussa direktiivin antamisesta (eli 31. 12. 2000). Jottei kertomusten väliin jäisi aukkoa, tämä kertomus koskee siis direktiivin 89/552/ETY soveltamista ajanjaksona tammikuusta 1995 uuden direktiivin voimaantuloon asti eli noin 30 kuukauden aikana. 1 Neuvoston direktiivi 89/552/ETY, annettu 3 päivänä lokakuuta 1989, televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta (EYVL N:o L 298, 17. 10. 89, s. 23). 2 Vuosien 1991 ja 1992 osalta: KOM(94) 57 lopullinen, 3. 3. 1994; vuosien 1993 ja 1994 osalta: KOM(96) 302 lopullinen, 15. 07. 1996. 3 KOM(95) 86 lopullinen, 31. 05. 1995. 4 Viite 2. KERTOMUKSEN AIHE Vaikka useiden jäsenvaltioiden lainsäädäntö ci olekaan vielä täysin direktiivin 89/552/ETY mukainen5, direktiivin perustana olevien periaatteiden soveltaminen käytäntöön ja yhteisöjen tuomioistuimen tinkimätön oikeuskäytäntö ovat edistäneet paljolti todellisen vapaa-alueen asteittaista syntymistä Euroopan voimakkaasti kehittyvälle televisiolähetysteollisuudelle. Televisiolähetysten vapaan liikkuvuuden periaate unionin valtioissa kaikissa lähetysmuodoissa ja kaikilla lähetystavoilla on nyt vakiintunut tarkasti määriteltyine oikeudellisine edellytyksineen. Tässä kertomuksessa kuvaillaan ja analysoidaan direktiivin soveltamisessa tarkasteltavana ajanjaksona ilmenneitä merkittäviä seikkoja. Kertomuksessa pyritään myös esittämään kokonaisnäkemys direktiivin vaatimusten tulkinnassa saavutetusta edistyksestä kiinnittäen huomiota erityisesti yhteisöjen tuomioistuimen päätöksiin. luonteeltaan olennaisesti Koska tämän kertomuksen kattama ajanjakso on siirtymävaihetta ja koska juuri on annettu uusi direktiivi, kertomuksessa ei pyritä analysoimaan perusteellisesti direktiivin soveltamisen vaikutuksia, vaan ainoastaan esittämään oikeuskäytännön tärkeimmät kehityssuunnat omassa yhteydessään cli jatkuvasti kehittyvän audiovisuaalisen alan taustaa vasten. 3. EUROOPAN TELEVISIOMARKKINOIDEN KEHITYS Sen lisäksi, että toimijoiden määrä (Euroopassa on nykyisellään yli 250 televisiokanavaa, joista 2/3 on yksityisiä kanavia; niiden määrä on yhteisössä lähes kaksinkertaistunut kuudessa vuodessa6) ja televisioalan tuottamat voimavarat ovat kasvaneet huomattavasti televisiotoiminnan kokonaistuloiksi Euroopan unionin maissa arvioitiin 43,3 miljardia dollaria, noin 38 miljardia ecua, eli 14 % enemmän kuin vuonna 19947), Euroopassa valmisteltiin ja käynnistettiin vuosina 1995 ja 1996 digitaalista televisiolähetystoimintaa. (vuonna 1995 Vuoden 1997 alussa satelliittivälitteisiä digitaalisia palveluja oli noin 330, kun niitä tammikuussa 1996 oli ainoastaan kymmenkunta8. Tämä digitaalipalvelujcn kehityksen kiihtyminen on herättänyt jäsenvaltioissa pohdintaa tarpeesta mukauttaa kansallinen oikeudellinen kehys näiden uusien 5 Vuosina 1995 ja 1996 aloitettiin tai jatkettiin jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevia menettelyjä useita jäsenvaltioita vastaan. 6 7 x IDATE: "Marché mondial de l'audiovisuel et du cinéma - Industries et Marché", marraskuu 1996, s. 114. Ibidem, s. 111. Euroopan audiovisuaalisen alan seurantakeskus. Annuaire Statistique 1997, s. 162. palvelujen vaatimuksiin, ja eräissä tapauksissa on piiätetty eräistä toimenpiteistä ja pantu ne täytäntöön0. Komissio pitää erittäin tärkeänä, että vapaan liikkuvuuden ja syrjimättömyyden periaatteita sovelletaan oikein tällä alalla. Komissio haluaa erityisesti korostaa niin sanotun "home country coniroV -periaatteen (jonka mukaan lähetystoiminnan harjoittajia sitoo ainoastaan sen maan lainsäädäntö, jossa niiden päätoimipaikka sijaitsee) oikean audiovisuaalisessa digitaaliteknologian mahdollistaman moninkertaisen ympäristössä, lähetyskapasiteetin ansiosta suosii valtioiden rajat ylittävien palvelujen kehittymistä. lisääntynyttä merkitystä soveltamisen joka radio- tunnustanut Komissio on yleishyödyllisistä tiedonannossaan lopullinen, 11. 9. 1996) ja korostaa täydentävän Amsterdamin yleisradiotoiminnasta. sopimuksen ja erityisluonteen televisiotoiminnan (KOM(96)443 palveluista Euroopassa lisäksi, että EY:n perustamissopimusta liitetty pöytäkirja luonnokseen on 4. DIREKTIIVIN SO VEL TAMINEN 4. 1 Kansallisten viranomaisten ja komission välinen yhteensovittaminen. Direktiivin sääntöjen soveltaminen kuuluu niille kansallisille viranomaisille, joiden tehtävänä kussakin jäsenvaltiossa on valvoa audiovisuaalista alaa. Kansallisten elinten kanssa on pidelty yllä järjestelmällisiä yhteyksiä erityisesti ryhmän" välityksellä; ryhmä perustettiin komission yhteyteen tämän aloitteesta. jäsenvaltioiden edustajista koostuvan "tilapäisen Ryhmän työ, johon kutsuttiin osallistumaan tarkkailijoita EFTA-maista, unioniin assosiointisopimuksin liittyneistä Keski- ja Itä-Euroopan maista sekä Euroopan neuvoston sihteeristöstä, on mahdollistanut yhtäältä tietojen toisaalta direktiivin vaihdon direktiivin soveltamisesta eri maissa ja säännösten tulkinnan helpottamisen. ja 5 artiklan tutkinut muun muassa 4 soveltamista Ryhmä on levityksen ja tuotannon edistämistä (eurooppalaisten televisio-ohjelmien (erityisesti koskevat toimenpiteet), "virtuaalimainontaan") kansainvälisissä järjestöissä (Euroopan neuvosto, Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö, Maailman kauppajärjestö jne. ) meneillään olevaa työtä, joka saattaa vaikuttaa yhteisön audiovisuaalisen alan lainsäädäntöön. uusiin mainonnan muotoihin sääntöjä sovellettavia sekä tyytyväinen kansallisten viranomaisten kanssa Komissio on erityisen käynnistettyyn hallintoyhteistyöhön, jonka avulla on voitu tehokkaasti käsitellä lähetystoimintaan yhteisössä liittyviä ongelmia. Näin on asia Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa Independent Television Commission on juuri myöntänyt lisenssejä ensimmäisiin maataajuuksilla toimiviin digitaalisiin "multiplekseihîn" vuoden 1996 "Broadcasting Actin" täytäntöönpanon yhteydessä. Tilapäisen ryhmän työ on tarjonnut suuntaviivat direktiivillä 97/36/EY juuri perustetun yhteyskomitean tulevalle työlle. Komitean on määrä erityisesti (uusi 23 a artikla): a) edistää tämän direktiivin tosiasiallista täytäntöönpanoa neuvottelemalla säännöllisesti sen soveltamisesta mahdollisesti aiheutuvista käytännön ongelmista ja erityisesti 2 artiklan soveltamisesta sekä mahdollisesti muista kysymyksistä, joita koskeva keskustelu katsotaan hyödylliseksi, b) antaa omasta aloitteestaan tai komission pyynnöstä lausuntoja tämän direktiivin säännösten soveltamisesta jäsenvaltioissa, c) toimia keskustelufoorumina siitä, mitä kysymyksiä olisi käsiteltävä kertomuksissa, jotka jäsenvaltioiden on annettava 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti, kertomusten metodologiasta, 25 a artiklassa tarkoitetun riippumattoman tutkimuksen tarkoituksesta, tätä koskevien tarjousten arvioinnista ja itse tutkimuksesta, d) keskustella niiden säännöllisten neuvottelujen tuloksista, joita komissio käy lähetystoimintaa harjoittavien organisaatioiden, tuottajien, kuluttajien, valmistajien, palvelujen tarjoajien ja ammattiliittojen ja luovaa työtä tekevien tahojen kanssa, edistää tiedonvaihtoa välillä e) televisiolähetyspalvelujen sääntelytoimenpiteitä koskevasta tilanteesta ja kehityksestä ottaen huomioon yhteisön politiikan audiovisuaalisella alalla sekä kyseisen alan teknisen kehityksen, ja komission jäsenvaltioiden f) tarkastella kaikkea kyseisellä alalla tapahtuvaa kehitystä, josta keskusteleminen vaikuttaa hyödylliseltä. 4. 2 Alaikäisten suojelu: direktiivin 2 artiklan 2 kohdassa säädetyn erityismenettelyn soveltaminen. Vastaanottamisvapauden ja edelleenlähettämisen10 rajoittamattomuuden yleisestä säännöstä poiketen direktiivin 2 artiklan 2 kohdassa sallitaan - edellyttäen, että noudatetaan erityismenettelyä, ja jäsenvaltioiden lähetystoiminnan - toteuttaa toimenpiteitä sellaisia poikkeuksellisesti harjoittajia vastaan, jotka kuuluvat toisen jäsenvaltion lainkäyttövaltaan ja rikkovat "ilmiselvästi, törkeästi ja vakavasti" 22 artiklan säännöksiä. Kyseisen artiklan tarkoituksena on suojella alaikäisiä ohjelmilta, jotka voivat vakavasti vahingoittaa heidän "fyysistä, henkistä tai moraalista kehitystään". Kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava kirjallisesti televisiolähetystoiminnan harjoittajalle ja komissiolle väitetystä rikkomisesta ja aikeestaan rajoittaa edelleenlähettämistä, jos tällaista rikkomista tapahtuu uudelleen. 10 Kyseisen termin tulkinnasta katso KOM(95)86 lopullinen, s. 19. 6 On toteutettava kuulemisia. Jos niissä ci saada aikaan sovintoratkaisua 15 jatkuu, päivän kuluessa vastaanottava jäsenvaltio voi toteuttaa yksipuolisia väliaikaisia toimenpiteitä kyseistä kanavaa vastaan. ilmoituksesta jos väitetty rikkominen ja Komissio valvoo, että toteutetut toimenpiteet ovat yhteisön oikeuden mukaisia. Jos komissio tekee kielteisen päätöksen, se voi kehottaa vastaanottavaa jäsenvaltiota lopettamaan kiireellisesti kyseiset toimenpiteet. Tarkasteltavana ajanjaksona kuningaskunta) katsoi menettelyyn. ainoastaan yksi jäsenvaltio tarpeelliseksi turvautua - kolmesti (Yhdistynyt tähän - Kahdessa ensimmäisessä tapauksessa kuulemiset eivät tuottaneet tulosta ja brittiviranomaiset katsoivat tarpeelliseksi antaa "kieltomääräyksen" toisen jäsenvaltion lainkäyttövaltaan kuuluvia kanavia vastaan. Oltuaan yhteydessä kyseisiin jäsenvaltioihin ja tarkasteltuaan Yhdistyneen kuningaskunnan ilmoittamien toimenpiteiden vaikutuksia komissio katsoi kummassakin tapauksessa toimenpiteet yhteisön oikeuden mukaisiksi. Tämä arvio perustui erityisesti suhtecllisuustcstiin ja toimenpiteiden mahdollisten syrjivien vaikutusten arviointiin". Kolmas komissiolle 2 artiklan 2 kohdan nojalla ilmoitettu tapaus on tätä kertomusta kirjoitettaessa tutkittavana, koska sen jäsenvaltion viranomaiset, josta riidanalaiset lähetykset olivat peräisin, ovat toteuttaneet voimakkaita toimenpiteitä niiden lopettamiseksi, mutta lähetykset näyttävät jatkuvan toisesta valtiosta käsin. Komissio pitää 2 artiklan 2 kohdan soveltamista tarkasteltavalla ajanjaksolla rajoittaen tyydyttävänä. Soveltamisessa on voitu mahdollisimman vähän palvelujen tarjoamisen vapautta. turvata yleinen etu asiapitoisiin toimenpiteistä perustuu Komissio korostaa kuitenkin, että sen arvio 2 artiklan 2 kohdan nojalla oikeudellisiin toteutetuista huomioihin, kun taas ohjelmasisällön moraalinen arviointi kuuluu kullekin jäsenvaltiolle, sillä jäsenvaltiolla on pääasiallinen vastuu sallia tai kieltää tietyt televisiolähetykset, joiden harjoittajat kuuluvat sen lainkäyttövaltaan ja jotka voivat kuulua 22 artiklan soveltamisalaan. Direktiivissä otetaan huomioon tai maiden viranomaisten näkemyksissä mahdollisesti ilmenevät erot. "vastaanottavan" maan "alkuperämaan" ja ja Lisäksi "vastaanottavan" valtion toteuttamat toimenpiteet eivät rajoita sen jäsenvaltion, jonka lainkäyttövaltaan kyseinen lähetystoiminnan harjoittaja kuuluu, mahdollisesti toteuttamien toimenpiteiden soveltamista. Kyse ei siis ole lainkäyttövallan siirrosta valtiolta toiselle, vaan vastaanottavalle valtiolle toimenpiteitä tarjotusta poikkeuksellisesta mahdollisuudesta toteuttaa Katso komission lausunto N:o C(96)3933 lopullinen asiassa "Rendez-Vous Télévision" ja N:o C(95)2678 lopullinen asiassa "XXXTV". etujensa turvaamiseksi tosiasiallisen vakavissa tilanteissa hyvin täsmällisen menettelyn mukaisesti. tärkeää tuoda esiin, että direktiivillä syrjiviä moraalisia perusteita (2 artiklan jäsenvaltioiden ci ole I kohta) On myös lupa perustelussa yhteisön sääntöjärjestelmässä soveltaa kuuluviin lähetystoiminnan harjoittajiin: ei voida hyväksyä, että omalle alueelle suunnattuihin lähetyksiin sovellettaisiin ankarampaa asennetta ja ulkomaille satelliittikanavien ohjelmat) suunnattuihin velvollisia päinvastoin sallivampaa varmistamaan, kuuluvat lainkäyttövaltaan lähetystoiminnan harjoittajat noudattavat 22 artiklan säännöksiä. asennetta. että lainkäyttövaltaansa (tyypillisesti Jäsenvaltiot lähetyksiin niiden kaikki ovat 4. 3 Mainontaa koskevien sääntöjen soveltaminen. sisältää sääntöjä televisiossa sallitun mainonnan määrästä Direktiivi (päivittäiset ja tuntikohtaiset rajoitukset, 18 artikla) ja mainoskatkojen määrästä ja yksityiskohtaisista säännöistä (11 artikla) sekä mainosten sisältöön ja esitystapaan sovellettavia sääntöjä (10, 12, 13, 14, 15 ja 16 artikla). Sponsorointiin sovelletaan erityisiä sääntöjä (17 artikla). Komission käsiteltäväksi on saatettu useita kanteluja, joiden aiheena on mainontaa ja sponsorointia koskevien sääntöjen väitetty noudattamatta jättäminen tietyissä jäsenvaltioissa. Eräiden direktiivin säännösten liittyviin ongelmiin on saatu tulkintaan ratkaisu yhteisöjen tuomioistuimen tuomioista (katso jäljempänä kohta 5. 5. "asia RTI") tai muutoksista, joita tekstiin on tehty direktiivillä 97/36/EY. Edellisessä tapauksessa on kyse sponsorin nimen ja/tai logon esiintymisestä sponsoroiduissa ohjelmissa jälkimmäisessä teleostoksia koskevista uusista säännöistä ja oman itsensä markkinoinnista. tclcvisiomarkkinoinnista, tai joiden esittäjinä tapauksissa kanteluissa, Toisissa usein kuluttajajärjestöt, ilmoitetaan järjestelmällisistä määräkynnysten ylityksistä. Ongelmia aiheuttavat erityisesti Espanjassa, Portugalissa ja Kreikassa toimivien eräiden lähetystoiminnan harjoittajien menettelyt. Komissio hankkii parhaillaan tarvittavia korjaustoimia varten tietoa arvioidakseen, missä määrin nämä väitetyt ylitykset saattavat olla kyseisten jäsenvaltioiden taholta jäsenyysvelvoitteiden täyttämättä jättämistä. ovat Komissio haluaa muistuttaa, että jokainen jäsenvaltio on velvollinen valvomaan, että kaikki sen lainkäyttövaltaan kuuluvien lähetystoiminnan harjoittajien välittämät tosiasiallisesti direktiivin sääntöjä ja yleisemmin kyseisessä jäsenvaltiossa yleisölle suunnattuihin lähetyksiin sovellettavaa oikeutta. lähetykset noudattavat tosiasiallista Komissio pitää aivan ensisijaisena luomista eri toimijoiden välille sekä tasoltaan vähintään direktiivin tasoa vastaavan televisionkatsojien etujen suojan luomista unioniin. Tältä osin komissio aikoo kehittää välineet, joiden "tasaisen pelikentän" sijoittautuneiden jäsenvaltioihin avulla se voi lisätä mahdollisuuksiaan seurantaan ja yhteisön oikeuden soveltamisen valvontaan. tätä alaa koskevien kantelujen 5. TUOMIOISTUIMEN OIKEUSKÀ YTÄNTÖ. 5. 1 Yleisiä huomioita Yhteisöjen direktiivin 89/552 säännösten soveltamisalaan ja tulkintaan. tuomioistuin on joutunut useita kertoja ottamaan kantaa jotka yhteisön koskevat käsiteltäväksi saateltuja menettelyjä ennakkotulkintamenettelyjä Suurin osa tuomioistuimen tuomioista, sekä niistä, jotka koskevat komission aloitteesta oikeuden noudattamatta jättämisestä (EY:n perustamissopimuksen 169 artikla), että niistä, (EY:n perustamissopimuksen 177 artikla), koskee pääasiallisesti sen järjestelmän eri osia, jolla Euroopan lähetystoiminnan harjoittajia koskeva lainkäyttövalta jakautuu jäsenvaltioiden kesken, ja erityisesti tiettyyn oikeusjärjestykseen sitomisen perusteita. "Alkuperämaan" lainkäyttövallan laajuus ja perusteet lähetystoiminnan maan oikeusjärjestykseen, jäsenvaltioiden mahdollisuus hyväksyä ankarampia tai lainkäyttövaltaan yksityiskohtaisempia kuuluviin valtion lähetysten osalta ovat valtuudet muista jäsenvaltioista peräisin olevien aiheita, joita tuomioistuin on erityisesti tarkastellut oikeuskäytännössään. sovellettavaksi niiden sekä vastaanottavan lähetystoiminnan harjoittajien harjoittajiin sitomiselle kyseisen sääntöjä suosittelemaa ja lukevat niitä valintoja, Yleisesti ottaen tuomioistuimen eri asioissa valitsema tulkinta on noudatellut tärkeää korostaa, että tulkintaa. Lisäksi on komission tuomioistuimen kannanotot täydentävät jotka yhteisön lainsäätäjä on tehnyt hyväksyessään uuden direktiivin. Eräiden tarkoituksena on nimenomaan uuden direktiivin tuomien muutosten selkeyttää tuomioistuimen oikeuskäytännön antamien viitteiden tekstiä mukaisesti. Tässä esitetty tuomioistuimen oikeuskäytäntö ei siis suinkaan menetä merkitystään "televisio ilman rajoja" -direktiiviin tehtyjen muutosten hyväksymisen jälkeen, vaan säilyttää arvonsa ohjenuorana kansallisille viranomaisille, komissiolle ja taloudellisille toimijoille siinä vaiheessa, kun uutta direktiiviä saatetaan osaksi kansallista oikeusjärjestystä ja sovelletaan. 5. 2 Asia C-412/93 "Lcclcrc-Siplec" Asiassa ensimmäinen oikeuskäytännössä. "Leclerc-Siplec" 9. helmikuuta direktiiviä jossa tapaus, annettu 1995 89/552/ETY on tuomio on sovellettu Kyse oli Leclerc-Siplec-yhtiön tekemästä kantelusta, jonka aiheena oli TF1 :n lähettämästä mainosta, joka koski polttoaineen ja M6:n kieltäytyminen jakelua Leclerc-supermarketeissa, Ranskan lainsäädännön mukaisesti. Saatuaan käsiteltäväksi asian, jossa pyydettiin ennakkoratkaisua, yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että EY:n perustamissopimuksen 30, 85 ja 86 artikla sekä 3 artiklan f alakohta samoin kuin direktiivin säännöksetkään eivät estä jäsenvaltioita sijoittautuneita televisiolähetystoiminnan harjoittajia lähettämästä jakeluportaan mainoksia. kieltämästä alueelleen 19 artiklassa ainoastaan Tämä tuomio selkeyttää direktiivin 3, 19 ja 20 artiklan välisiä suhdetta. tarkennetaan Tuomioistuimen mukaan jäsenvaltioille 3 artiklan 1 kohdassa anneltua yleistä oikeutta antaa lainkäyttövaltaansa kuuluviin televisioyhtiöihin sovellettavia tarkempia tai tiukempia sääntöjä kuin direktiivin säännökset. 20 artiklassa sitä vastoin sallitaan jäsenvaltion asettaa vähemmän tiukkoja edellytyksiä kuin 11 artiklan 2 - 5 kohdassa ja 18 artiklassa tarkoitetut edellytykset yksinomaan kansalliselle alueelle tarkoitettujen lähetysten osalta, jos lähetyksiä ei voida tai useammassa muussa vastaanottaa suoraan jäsenvaltiossa. tai välillisesti yhdessä tai Tuomioistuimen tulkinnasta seuraa, että jäsenvaltioilla on laaja liikkumavara niiden etujen arvioinnissa, jotka voivat olla perusteena direktiivin säännöksiä tarkemmille jollei perustamissopimuksen määräysten (joita tässä tapauksessa katsottiin noudatetun) noudattamisesta lainkäyttövaltaan kuuluvien kanavien sekä muiden jäsenvaltioiden vastaanottamis- ja edelleenlähettämisvapauden noudattamisesta muuta johdu12. tiukemmille säännöille, On huomattava, että direktiivillä 97/36/EY kumotaan vuonna 1989 annetun direktiivin 19 artikla. 5. 3 Tuomioistuimen 10 päivänä syyskuuta 1996 antamat tuomiot asioissa komissio vastaan Yhdistynyt kuningaskunta ja komissio vastaan Belgian kuningaskunta Kahdessa 10 päivänä syyskuuta 1996 antamassaan tuomiossa (C-222/94, komissio vastaan Yhdistynyt kuningaskunta ja C-11/95, komissio vastaan Belgia) tuomioistuin esitti yleisiä pohdintoja direktiivistä. Tarkastelemalla näitä kahta tuomiota yhdessä voidaan paremmin tuoda esiin niiden merkitys ja seuraukset direktiivin täytäntöönpanon kannalta. ' -. Tuomioistuimen käyttämät ilmaisut voidaan tiivistää seuraavasti: ja jäsenvaltioiden tämän päämäärän tarkoitus on turvata sellaisen televisiolähetystoiminnan saavuttamiseksi joka "Direktiivin 89/552 ensisijainen direktiivissä täyttää direktiivin asettamat minimivaatimukset, ja säädetään, että lähettävien jäsenvaltioiden on valvottava, että direktiivin säännöksiä noudatetaan, lähettää niitä että vastaanottavien antaa oikeus edelleen; tässä lainkäyttövaltaansa eikä sen direktiivissä soveltaminen mukaisten televisiolähetysten vapauden kanssa, eikä tämän säännöksen soveltamista mainontaan ole rajoitettu 19 ja 20 artiklassa tarkoitettuihin tarkoitetuilla aloilla. Tämä oikeus perustuu direktiivin yleissäännökseen, lisäksi direktiivin kuuluviin on taattava vapaus vastaanottaa sen minimisäännöslen tai tiukempia sääntöjä televisioyhtiöihin jäsenvaltioille lähetyksiä ja I kohdassa sovellettavia ristiriidassa 3 artiklan turvaaman, tilanteisiin. direktiivin tarkempia annetaan vapaus, ole Tämän vuoksi direktiiviä on hallinnollisilla harjoittajia lähettämästä jakeluportaan mainoksia. " tulkittava kieltämästä määräyksillä siten, ettei se estä jäsenvaltiota alueelleen sijoittautuneita lainsäädännöllä tai televisiolähetystoiminnan 10 Tuomiot edistävätkin olennaisesti direktiivin soveltamisalan määrittelyä, sisäisten "lainkäyttövallan" lähetystoiminnan periaatteen soveltamista. käsitteen harjoittajien "sijoittautumispaikan" selkeyttämistä yhteisön ja (komissio lainkäyttövaltaansa vastaan Yhdistynyt kuningaskunta) Asiassa C-222/94 tuomioistuin tulkitsemaan perusteellisesti 2 artiklaa. Tutkinnan joutui pääaiheena oli niiden syiden määrittely, joiden perusteella valtion on käytettävä harjoittajaan. tiettyyn Tämän tarkennuksen merkitys on ilmeinen, sillä tältä osin kansallisten lainsäädäntöjen väliset erot voivat aiheuttaa (kuten tietyissä tapauksissa on tapahtunut) kielteisiä jotka saattavat erityisesti vaarantaa järjestelmän tehokkaan toiminnan. Direktiiviin sisältyvän tarkan säännöksen puutteessa komissio on aina suositellut sovellettavaksi sijoittautumispaikan periaatetta. lähetystoiminnan lainkäyttövallan tai myönteisiä ristiriitoja, käsite ensimmäisessä tulkinta 2 artiklan 1 kohdasta johtaa päätelmään, että Tuomioistuimen lainkäyttövallan on alakohdassa jäsenvaltion siten, että se koskee väistämättä asemaan perustuvaa ymmärrettävä lainkäyttövallan lähetystoiminnan harjoittajiin, ja tämän lainkäyttövaltaa perusteena voi olla ainoastaan lähetystoiminnan harjoittajan suhde kyseisen valtion oikeudelliseen järjestelmään. Viimeksi mainittu käsite ilmenee itse asiassa sijoittautumisen käsitteestä sellaisena kuin sitä käytetään Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 59 artiklan ensimmäisessä kohdassa. olennaisesti Tuomioistuimen mukaan sen, että direktiivi tältä osin eroaa rajat ylittävistä televisiolähetyksistä tehdystä Euroopan neuvoston yleissopimuksesta (joka tai perustuu satelliittilähetysten sijaintipaikan osalta perusteeseen), on katsottava johtuvan yhteisön lainsäätäjän harkitusta valinnasta, johon näiden kahden tekstin luonteen ja oikeudellisen kehyksen eroavuudet oikeuttavat. lähetyspaikan perusteeseen alkuperäisen maa-aseman lähettävän tai ensimmäisen kohdeyleisön lähetyspaikan jossakin EU:n jäsenvaltiossa saattaa tahansa muun perusteen kuin sijoillaulumispaikkaperustccn, ja Minkä perusteen, erityisesti johtaa siihen, että hyväksyminen kyseinen valtio harjoittaa "kaksoisvalvontaa" sellaisia lähetystoiminnan harjoittajia kohtaan, jotka jo kuuluvat toisen jäsenvaltion lainkäyttövaltaan, tai että se päinvastoin ei varmista lainsäädäntönsä soveltamista kaikkiin lainkäyttövaltaansa kuuluviin lähetystoiminnan harjoittajiin. Tämän vuoksi tietyt Yhdistyneen julistettiin yhteensopimattomiksi direktiivin 2 artiklan ja 3 artiklan 2 kohdan kanssa13. kuningaskunnan lainsäädännön osat Hyväksyessään komission esittämät perusteet tuomioistuin katsoi, että: jäsenvaltioiden "Televisiotoimintaa yhteensovittamisesta kuuluvien johtuvia harjoittajien määrittämiseksi hyväksyy muita perusteita kuin sijoittautumisperusleen, kiellettyä lähettämisen koskevien määräysten annetun direktiivin 89/552 2 artiklan I ja 2 kohdasta sekä 3 artiklan 2 kohdasta lähetystoiminnan lainkäyttövaltaansa kuten ohjelmien loisen tai vastaanottamisen, siten direktiivissä ja hallinnollisten lakien, asetusten ja kohdistaa jäsenvaltio, velvoitteita valvontaa rikkoo joka 11 toisen jäsenvaltion Toisessa tuomiossa (komissio vastaan Belgia) esitetään peruskysymys siitä, televisiolähetysten onko edelleenlähettämistä yleinen ennakkolupajärjestelmä yhteisön oikeuden mukainen. lainkäyttövaltaan kuuluvien koskeva, sisältävä ehtoja Komissio katsoi, että tarve ennakkolupaan, jonka vastaanottavan maan viranomaiset myöntävät edellyttäen, että harjoittajat täyttävät erilaisia ehtoja (kuten ranskankielisen yhteisön osalta ehdon, että kulttuurisia sopimuksia, hallituksen velvoitteita, ja lupa voidaan joka tapauksessa aina peruuttaa), on vakava rajoitus televisiolähetysten edelleenlähettämiselle muista jäsenvaltioista ja että se on direktiivin 2 artiklan 2 kohdan vastainen. lähetystoiminnan tehdään sisältyy kanssa joihin Belgian käyttöönottamiselle. hallitus esitti useita perusteita tällaisen järjestelmän on osin siltä kuin kyse yhteisön Ensinnäkin, ranskankielisen kaapelitelevisiolainsäädännöstä, hallitus väitti, että kaapeleitse tapahtuva edelleenlähettäminen ei kuulu direktiivin soveltamisalaan. Tuomioistuin kymmenennen että direktiivin yhdeksännen katsoi perustelukappaleen sekä sen 1 artiklan a alakohdan ja 2 artiklan 2 kohdan tarkastelu yhdessä johtaa väistämättä päätelmään, että direktiivi koskee todellakin televisio-ohjelmien edelleenlähettämistä kaapeleitse14. päinvastoin, ja Tämän näkökulman vahvistavat myös direktiivin 93/83/ETY (tiettyjen satelliitin välityksellä tapahtuvaan yleisradioinkin ja kaapeleitse tapahtuvaan lähioikeuksia edelleen koskevien sääntöjen yhteensovittamisesta) kolmas, viides ja kahdestoista perustelukappale sekä rajat ylittävistä televisiolähetyksistä tehty Euroopan neuvoston yleissopimus (johon viitataan "televisio ilman rajoja" -direktiivin tekijänoikeutta sovellettavien lähettämiseen ja jäsenvaltion osalta, satelliittilähetyksiin vähemmän ankaraa järjestelmää kuin sisäisiin lainkäyttövaltaan katsoo kuuluviin kuuluvan lainkäyttövaltaansa, lähetyksiin joiden se ja joka niiden lähetystoiminnan soveltaa muihin satelliittipalveluihin. harjoittajien sisäisiin kuin harjoittajiin jäsenvaltion Yhtäältä direktiivin 2 artiklan I kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa käytetyn lainkäyttövallan käsitteen on itse asiassa ymmärrettävä sisältävän televisiotoiminnan kohdistuvan asemaan perustuvan lainkäyttövallan, joka voi perustua vain siihen, että kyseinen toiminnanharjoittaja kuuluu tämän jäsenvaltion oikeusjärjestyksen alaisuuteen, minkä kattaa pääasiallisesti sijoittautumisen käsite sellaisena kuin se on perustamissopimuksen 59 artiklan ensimmäisessä kohdassa, jonka sanamuodon mukaan edellytetään, että palvelujen vastaanottaja niiden tarjoaja ovat sijoittautuneet kahteen eri jäsenvaltioon. Toisaalta, vaikka onkin totta, että jäsenvaltio voi direktiivin 3 artiklan 1 kohdan nojalla säätää ankarampia säännöksiä direktiivillä säännellyistä aloista, on kuitenkin niin, että 2 artiklan I kohdan mukaan kyseisen lainkäyttövaltaan kuuluvien televisiolähetystoiminnan harjoittajien tai niiden jotka kuuluvat tämän säännöksen toisen luetelmakohdan perusteella sen lainkäyttövallan lähettämien kaikkien televisiolähetysten on oltava niiden säännösten mukaisia, joita kyseisessä jäsenvaltiossa yleisölle tarkoitettuihin televisiolähetyksiin. " jäsenvaltion sovelletaan toiminnanharjoittajien, alaisuuteen, ja 14 Tuomioistuin ilmaisi näkemyksensä erittäin selkeästi: "Direktiiviä 89/552 on tulkittava siten, että se koskee televisiolähetystoimintaa kaapeleitse. " 12 neljännessä yksiselitteisesti kaapelilähetykset. perustelukappaleessa), jonka soveltamisala sisältää Muiden esitettyjen perusteiden tarkoituksena oli vedota vastaanottavien jäsenvaltioiden oikeuteen kohdistaa tietynmuotoista valvontaa muista jäsenvaltioista peräisin oleviin televisiolähetyksiin. Tämän "toissijaisen valvonnan" perusteeksi esitettiin erilaisia syitä. Esimerkiksi tarve tarkistaa, oikeus perustamissopimuksessa onko taattuihin vapauksiin ja jos on, minkä jäsenvaltion lainkäyttövaltaan se kuuluu; turvaaminen; tekijänoikeuksien suojelu; tarve varmistaa yleisen järjestyksen, hyvien tapojen ja siveellisyyden noudattaminen. lähetystoiminnan harjoittajalla monimuotoisuuden tiedotusvälineiden on että totesi selkeästi, yksinomaan Tuomioistuin (siten, kuin se on määritelty Yhdistyneen "sijoittautumisjäsenvaltion" kuningaskunnan asiassa) asiana varmistaa, että sen lainkäyttövaltaan kuuluvat lähetystoiminnan harjoittajat noudattavat sen omia lakeja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2 artiklan 2 kohdassa säädetyn erityismenettelyn soveltamista siinä tapauksessa, että 22 artiklan säännöksiä rikotaan. Jos vastaanottava jäsenvaltio katsoo, että toinen jäsenvaltio ci ole täyttänyt velvoitteitaan "televisio ilman rajoja" -direktiivin nojalla, se voi aina turvautua Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 169, 170 ja 186 artiklassa määrättyihin menettelyihin. Tuomioistuin otti myös huomioon, että eräissä tapauksissa (esimerkiksi sen tarkistamiseksi, ovatko lähetykset peräisin toisesta jäsenvaltiosta, tai monimuotoisuuden, tekijänoikeuksien tai turvallisuuden järjestyksen hyvien suojelemiseksi) vastaanottavalla jäsenvaltiolla voisi olla hyvät perusteet käyttää oikeuttaan kohdistaa yhteisön oikeuden mukaista valvontaa alueellaan vastaanotettuihin televisiolähetyksiin. tapojen, yleisen yleisen tai että Tuomioistuin arvioi kuitenkin tässä tapauksessa, että Belgian hallitus ei ollut oikeuttaisi muista osoittanut, yleiseen jäsenvaltioista ennakkolupajärjcstelmään, jonka tosiasiallisena seurauksena on palvelujen tarjoamisen vapauden kumoutuminen15. tällaisten peräisin suojaaminen ohjelmien olevien etujen lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten Merkityksellisimmät otteet tuomiosta ovat seuraavat: "Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden yhteensovittamisesta annettua direktiiviä 89/552 on luikittava sen järjestelmän osalta, jonka mukaan direktiivin 2 artiklan 1 ja 2 kohdassa sekä 3 artiklan 2 kohdassa jaetaan velvoitteet niille jäsenvaltioille, ainoastaan se jäsenvaltio, josta lähetykset ovat peräisin, on velvollinen valvomaan, että alkuperäjäsenvaltion televisiolähetyksiin sovellettavaa lainsäädäntöä ja direktiivin noudatetaan, ja toisaalta 2 artiklan 2 kohdan toisessa virkkeessä tarkoitettua tapausta lukuun ottamatta vastaanottavalla jäsenvaltiolla ei ole lupa harjoittaa tällä osin omaa valvontaa. joista lähetykset ovat lähiöisin ja jotka vastaanottavat niitä, siten, että yhtäällä säännöksiä lähetyksen Tästä seuraa, että direktiivin 2 artiklasta johtuvia velvoitteita rikkoo jäsenvaltio, joka: ° pitää voimassa toisista jäsenvaltioista peräisin olevien televisiolähetysten kaapeleitse koskevaa ennakkolupajärjestelmää, edelleen/äheltämiseksi 13 5. 4 Asiat C-14/96 "Paul Denuit" ja C-56/96 "VT4" Tuomioistuin vahvistaa tämän oikeuskäytännön kahdessa äskettäisessä tuomiossaan asioissa, joissa pyydettiin ennakkoratkaisua ("Paul Denuit" C- 14/96, 29 päivänä toukokuuta 1997, ja C-56/96, 5 päivänä kesäkuuta 1997, "VT4"), ja menee vielä pitemmälle. harjoittajaa Coditel Brabantia Asiassa C-14/96 Belgian viranomaiset (ranskankielinen yhteisö) kielsivät levittämästä kaapelilähetystoiminnan Yhdistyneen kuningaskunnan lainkäyttövaltaan kuuluvan lähetystoiminnan harjoittajan (TNT/Cartoon) ohjelmia sillä perusteella, että ne eivät olleet direktiivin säännösten, erityisesti eurooppalaisten teosten edistämistä koskevien säännösten (4 ja 5 artikla), mukaisia. Belgialaisen tuomioistuimen kumottua ministeriön kieltoasetuksen Tribunal dc commerce de Bruxelles pyysi asiaan ennakkoratkaisua. Yhteisöjen tuomioistuin oli 10 päivänä syyskuuta 1996 antamissaan tuomioissa osittain vastannut Tribunal de commerce de Bruxcllcsin esittämiin kysymyksiin. Yhteisöjen tuomioistuin oli näet jo ottanut kantaa joka koskee vastaanottavan valtion valvontavallan oikeusväitteesecn, laajuutta toisen jäsenvaltion lainkäyttövaltaan kuuluvan lähetystoiminnan suhteen. Tuomioistuin oli myös vastannut kysymykseen harjoittajan käyttämällä lainkäyttövallan sijoittautumisperustetta. määräytymisperusteesta jäsenvaltion eivät kuulu tapauksessa Belgian viranomaiset katsoivat lisäksi, että Kyseisessä lainkäyttövaltaan TNT/Cartoonin ohjelmat "televisio ilman rajoja" -direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä erityisesti, koska ne eivät täytä 4 ja 5 artiklan vaatimuksia (lähetyskiintiöiden noudattaminen) ja koska todellisuudessa olennainen osa Turnerin ohjelmistosta on peräisin Euroopan yhteisöön kuulumattomasta valtiosta. että vastaa Tuomioistuin "televisiolähetystoiminnan jäsenvaltion harjoittaja lainkäyttövaltaan, johon se on sijoittautunut. Televisiolähetystoiminnan harjoittajan lähettämien ohjelmien alkuperällä tai sillä, ovatko ne direktiivin 4 ja 5 artiklan mukaisia, ei ole merkitystä määritettäessä se jäsenvaltio, jonka lainkäyttövaltaan tällainen toiminnanharjoittaja kuuluu 2 artiklan 1 kohdan nojalla. ". hyvin kuuluu selkeästi, sen Näin ollen se, että jäsenvaltioon sijoittautunut lähetystoiminnan harjoittaja, joka siis on jäsenvaltion todellisen tai oletetun valvonnan alainen, lähettää ° pitää voimassa toisista jäsenvaltioista peräisin olevien televisiolähetysten, joissa on erityisesti sen televisionkatsojille suunnattuja mainoksia tai televisio-ostosohjelmia, edelleenlähettämistä koskevaa nimenomaista ja ehtoja sisältävää ennakkolupajärjestelmää. kaapeleitse Missään tapauksessa jäsenvaltio ei voi yksipuolisesti ryhtyä korjaustoimenpiteisiin puolustustoimenpiteisiin, perustamissopimuksen sääntöjä. " joiden tarkoituksena on estää se, että toinen jäsenvaltio mahdollisesti rikkoo tai 14 Euroopan ulkopuolelta peräisin olevia ohjelmia toiseen jäsenvaltioon, ei anna mainittuja ohjelmia vastaanottavalle valtiolle oikeutta valvoa niiden sisältöä, paitsi tietenkin niissä poikkeustapauksissa, joissa 22 artiklaa rikotaan. lupaa viranomaiset sijoittautuneen (flaaminkielinen kuningaskuntaan yhteisö) Asiassa C-56/96 Belgian levittää kieltäytyivät antamasta flaaminkielisille kaapeliverkoille Yhdistyneeseen lähetystoiminnan harjoittajan VT4:n ohjelmia. Viitaten 5 päivänä lokakuuta 1994 annettuun tuomioon TV 10 (asia C-23/93) flaaminkielisen yhteisön kulttuuriministeriö katsoi, että VT4, jonka toiminta kohdistuu kokonaan tai pääasiassa flaaminkieliseen yhteisöön, pyrki kiertämään flaaminkielisen yhteisön lainsäädäntöä. VT4 puolestaan viittasi direktiivin 2 artiklaan, jonka nojalla vastaanottavalla valtiolla ei ole oikeutta kieltää pääsyä kansalliseen kaapeliverkkoonsa, jos ulkomaisella lähetystoiminnan harjoittajalla on toisen lisenssi. Toisaalta VT4 hylkäsi TVlO-oikeuskäytäntöön jäsenvaltion perustuvan todistelun, koska "yleisen edun" poikkeusta ei voida käyttää tarkoituksiin, kuten kansallisten mainontamarkkinoiden taloudellisiin televisioyhtiön monopolin tai kansallisen kaupallisen suojaamiseen suojaamiseen. Tämän kanteen pääasiallinen mielenkiinto perustuu ensinnäkin (kuten edellisessäkin asiassa, jossa pyydettiin ennakkoratkaisua) siihen, että kyse on konkreettisesta lainkäyttövallan määrittämistapauksesta (tässä tapauksessa lähetystoiminnan harjoittaja VT4), joka tarjoaa tuomioistuimelle tilaisuuden tarkentaa "sijoittautumisen" käsitettä (erityisesti siinä tapauksessa, että lähetystoiminnan harjoittajalla on toimipaikkoja useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa). lähetykset ja mainokset on Tuomiossaan tuomioistuin katsoo ensinnäkin, että yksistään se seikka, että kaikki VT4:n suunnattu yksinomaan flaaminkieliselle yleisölle, ei riitä osoittamaan, että VT4:n ei voida katsoa sijoittautuneen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Toiseksi tuomioistuin asiassa komissio vastaan Yhdistynyt vahvistaa edellä mainitussa kuningaskunta noudattamansa oikeuskäytännön ja tarkentaa sitä päättämällä, että jos televisiolähetystoiminnan harjoittaja on sijoittautunut useampaan jäsenvaltioon, se kuuluu sen jäsenvaltion lainkäyttövaltaan, jonka alueella sillä on toimintojensa keskus-^. Niinpä vaikka jäsenvaltion lähetystoiminnan harjoittajan kaikki ohjelmat suunniteltaisiin ja suunnattaisiin yksinomaan 16 Tuomioistuin totesi tuomiossaan, että "direktiivin 89/552/ETY 2 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että televisiolähetystoiminnan harjoittaja kuuluu sen jäsenvaltion lainkäyttövaltaan, johon se on sijoittautunut. Jos televisiolähetystoiminnan harjoittaja on sijoittautunut useampaan jäsenvaltioon, se kuuluu sen jäsenvaltion lainkäyttövaltaan, jonka alueella sillä on toimintojensa keskus ja jossa erityisesti tehdään ohjelmapolitiikkaa ja lähetettävien ohjelmien lopullista kokoonpanoa koskevat päätökset. ". On huomattava, että nämä erityiset perusteet eivät täysin vastaa niitä perusteita, jotka yhteisön lainsäätäjä on hyväksynyt direktiivin 97/36/IÎY 2 artiklan 3 kohdassa, eli tosiasiallista tietyissä päätoimipaikkaa, tapauksissa paikkaa, jossa merkittävä osa lähetystoiminnan harjoittamiseen osallistuvista työntekijöistä työskentelee. toimituksellisten päätösten lähetyksiä koskevien tekopaikkaa sekä 15 toisen jäsenvaltion yleisölle, ainoastaan lähettävä jäsenvaltio voi tutkia, ovatko ohjelmat sen kansallisen lainsäädännön mukaisia (mukaan lukien säännökset, joilla direktiivi saatetaan osaksi kansallista oikeusjärjestystä). On syytä panna merkille, että tämä oikeuskäytäntö kokonaisuudessaan tukee niitä perusvalintoja, jotka yhteisön lainsäätäjä on tehnyt hyväksyessään direktiivin 97/36/EY säännökset vuoden 1989 direktiivin 2 artiklan 1 kohdan muuttamisesta, erityisesti siltä osin kuin on kyse tyhjentävän järjestelmän käyttöönottamisesta sijoittautumiskäsitteeseen perustuville oikeudellisen liittymän perusteille (vaikka muutetun direktiivin 2 artiklan 3 kohdassa luetellut erityisperusteet eivät täysin vastaakaan tuomioistuimen asiassa VT4 mainitsemia perusteita). 5. 5 Asia C-320/94 ym. "RTI"17 Tässä asiassa tuomioistuin joutui 12 päivänä joulukuuta 1996 antamassaan tuomiossa ottamaan kantaa eräisiin direktiivin säännöksiin, jotka koskevat mainontaa pyydettiin ennakkoratkaisua N:o C-320/94, C-328/94, C-329/94, C-337/94, C-338/94, C- 339/94 "Reti Televisive Italiane"). sponsorointia (yhdistetyt joissa asiat, ja Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Italia) (T. A. R. ) oli esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle useita EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan tulkinnasta erityisesti mukaisia ennakkoratkaisukysymyksiä direktiivin sponsoroinnin ja television välityksellä tapahtuvan myynninedistämisen osalta. Television välityksellä tapahtuva myynninedistäminen on Italiassa yleinen televisiomainonnan muoto, joka perustuu studio-ohjelmien (erityisesti pelien) näyttämön osana oleviin tiloihin, joissa esitellään yhtä tai useampaa luopuvat hetkeksi tuotetta ja muuntautuvat meneillään oleviin peleihin mainosesittelyn palvelujen tai "myynninedistäj iksi". juontajat tehtävästään tuotteiden tai palvelua ja joissa ohjelman liittyvästä olevien aiheena Lazion T. A. R. :n esittämien kysymysten aiheina olivat pääasiallisesti: 1) 2) direktiivin 17 artiklan 1 kohdan b alakohdan tulkinta (voiko sponsorin nimen logon esittää muina aikoina kuin sponsoroidun lähetyksen alussa ja/tai lopussa?) tai ovatko direktiivin 18 artikla ja erityisesti käsite "sellaiset mainonnan muodot kuin suorat tarjoukset yleisölle" luonteeltaan puhtaasti esimerkinomaisia -jolloin ne voisivat sisältää television 17 Tuomioistuimen (kuudes jaosto) tuomio 12 päivänä joulukuuta 1996. Reti Televisive Italiane SpA (RTI) (C-320/94), Radio Torre (C-328/94), Rete A Sri (C-329/94), Vallau Italiana Promomarket Sri (C-337/94), Radio Italia Solo Musica Sri ym. (C-338/94) sekä GETE Sri (C-339/94) vastaan Ministero délie Poste e Telecommunicazioni. Yhdistetyt asiat C-320/94, C-328/94, C-329/94, C-337/94, C- 338/94 ja C-339/94. Oikeustapauskokoelma 1996, sivu 1-6471 16 välityksellä tapahtuvan myynninedistämisen - vai koskevatko ne ainoastaan suoria tarjouksia käsitteen ahtaassa merkityksessä? Tuomioistuin antoi tuomionsa 12 päivänä joulukuuta 1996 päättäen, että: 1) direktiivin 17 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että siinä ei estetä sponsorin nimen ja/tai logon esittämistä muina aikoina kuin sponsoroidun lähetyksen alussa ja/tai lopussa, 2) direktiivin 1 artiklan b kohtaa ja 18 artiklaa on tulkittava siten, että 18 artiklassa käytetty ilmaisu "sellaiset mainonnan muodot kuin suorat tarjoukset yleisölle" on luonteeltaan esimerkinomainen. Näin ollen muiden ("suorien joille on mainonnan muotojen osalta, tarjousten") kanssa yhteistä se, että ne kestävät kauemmin kuin mainospalat (kuten television välityksellä tapahtuva myynninedistäminen), voi tulla kysymykseen televisiomainonnan päivittäisen aikarajoituksen nostaminen 15 prosentista 20 prosenttiin. teleostoslähetysten Toisaalta tuomioistuin muistutti, että tämä nostaminen on jäsenvaltioille valinnainen mahdollisuus ja että ne voivat päättää jättää sen käyttämättä18. 1X Tuomioistuimen perustelut voidaan tiivistää seuraavasti: "Televisiolähetystoiminnasta annettua direktiiviä 89/552 ja erityisesti sen 1 artiklan h kohtaa ja 18 artiklaa on tulkittava siten, että 18 artiklan ilmaisu "sellaiset mainonnan muodot kuin suorat yleisölle" on yhteisön lainsäädännössä, sikäli kuin on kyse mahdollisuudesta nostaa mainonnalle varattua enimmäisosuutta päivittäisestä voidaan tarkoittaa myös muuta myynninedistämistä, kuten television välityksellä myynninedistämisiä vuoksi enemmän aikaa kuin mainospalat. ", joka yleisölle esitettävien suorien tarjousten tavoin vaalii esittämistapansa lähetysajasta 20 prosenttiin, esimerkinomainen siten, että sillä tapahtuvaa tarjoukset Se, että yhteisön lainsäätäjä on säätänyt lähetysaikarajojen nostamisesta yleisölle tehtyjen suorien tarjouksien osalla, johtuu siitä tosiseikasta, että tämä myynninedistämisen muoto vaatii pitempiä lähetysaikoja kuin mainospalat, eikä siitä tosiseikasta, että kyseiset tarjoukset ovat lähetyksiä, esitellään tuotteita, joita voidaan tilata suoraan puhelimitse, postitse tai tekstitelevision välityksellä ja jotka on tarkoitettu toimitettaviksi katsojien koteihin, sillä tuotteiden tilaaminen on kokonaan kyseisessä direktiivissä tarkoitetuista televisiolähetyksistä erillinen toimi. Tämän vuoksi on normaalia, eitä muihin mainonnan muotoihin, jotka myös vaalivat enemmän aikaa kuin tavanomaiset mainospalat, voidaan soveltaa nostamista, josta on säädetty nimenomaisesti mutia ei yksinomaisesti tehtyjen suorien tarjousten osalta. Kuitenkin jokaisen jäsenvaltion, joka päättää käyttää hyväkseen 18 artiklassa annettua mahdollisuuttaan nostaa lähetysajan enimmäisraja 20 prosenttiin asti lainkäyttövaltaansa kuuluvien televisiolähetystoiminnan harjoittajien osalta, on itse päätettävä perustamissopimusta noudattaen, voidaanko tätä nostamista soveltaa mainonnan muotoihin, eroavat mainospaloista olematta kuitenkaan suoria tarjouksia yleisölle. yleisölle joissa jotka Televisiolähetystoiminnan kohdan h alakohtaa on tulkittava siten, että niissä ei kielletä sponsoroitujen ohjelmien osalta sponsorin nimen ja/tai logon esittämistä muina aikoina kuin ohjelman alussa ja/tai harjoittamisesta anneltua direktiiviä 89/552 ja erityisesti sen 17 artiklan 1 lopussa. kuuluvien televisiolähetystoiminnan Lainkäyttövaltaansa on kuitenkin direktiivin 3 artiklan I kohdan nojalla mahdollisuus asettaa alaa koskevia tiukempia sääntöjä sikäli kuin ne eivät vaaranna perustamissopimuksessa taattujen vapauksien käyttämistä ja erityisesti tarjoamisen vapautta ja tavaroiden vapaata liikkuvuutta. Tämä tulkinta ei muuta sitä, että palvelujen televisio-ohjelmissa ei saa missään tapauksessa rohkaista ostamaan tai vuokraamaan sponsoroiduissa jäsenvaltioilla harjoittajien osalta 17 On syytä mainita, että uudessa direktiivissä kaikkia mainonnan muotoja koskee sama päivittäinen enimmäisrajoitus ja ilmaisu "sellaiset mainonnan muodot kuin suorat tarjoukset yleisölle" on poistettu. Yhden teleostostunnin päivittäinen rajoitus (18 artiklan 3 kohta) on myös poistettu ja korvattu uusilla säännöksillä, jotka sopivat sovellettavaksi yhtäältä ylciskanaviin ja toisaalta yksinomaan teleostoslähetyksille varattuihin kanaviin. 5. 6 Asiat C-34, C-35, C-36/95 "De Agostini" ja "TV-Shop" (kuluttaja-asiamies) katsoi ja markkinointilain Yhdistetyissä asioissa C-34, C-35 ja C-36/95 (Konsumentombudsmannen vastaan De Agostini Svenska Förlag AB ja TV-Shop i Sverige AB) eräiden Ruotsissa Konsumentombudsman luonteeltaan vastaanotettavien mainos- vilpillisiä 1975:1418) tarkoittamassa merkityksessä, joko siksi, että ne oli suunnattu suoraan lapsille lapsille (asia C-34/95, Ruotsin laki kieltää alle 12-vuotiaillc suunnatut mainoslähetykset), tai siksi, että ne saattoivat muista syistä (erityisesti mainosten selkeyteen, tarkkuuteen ja kattavuuteen liittyvistä syistä) olla kuluttajien etujen vastaisia. teleostoslähetysten olevan (marknadsföringslagen Ruotsalainen tuomari, jonka käsiteltäväksi asiat oli saatettu (Tukholman Marknadsdomstolen), päätti kussakin näistä kolmesta asiasta esittää EY:n kysymyksen liityttyä perustamissopimukseen menettelyt siirrettiin yhteisöjen tuomioistuimeen Luxemburgiin19. tuomioistuimelle. Ruotsin EFTAn Ruotsalainen kysymyksiin: tuomari pyysi tuomioistuimelta ratkaisua seuraaviin "Onko perustamissopimuksen 30 tai 59 artiklaa tai 3. 10. 1989 annettua direktiiviä 89/552/ETY tulkittava siten, että niillä a) estetään jäsenvaltiota puuttumasta televisiomainokseen, jonka mainostaja lähetyttää toisesta jäsenvaltiosta (kaikki kolme asiaa); b) estetään soveltamasta radiolain 11 §:n 1 momentin säännöstä, jossa kielletään lapsille suunnattu mainonta (asia C-34/95)?" sponsorin tai kolmannen osapuolen tuotteita tai palveluja etenkään viittaamalla erityisesti ja mainosluonteisesti kyseisiin tuotteisiin tai palveluihin. " tuomioistuimelle esittämiä kysymyksiä, l<} EFTAn tuomioistuin oli jo ottanut kantaa kyseisten tapausten norjalaiseen osuuteen 16 päivänä kesäkuuta 1995 yhdistetyissä asioissa E-8/94 ja E-9/94, jotka koskivat tiettyjä Oslon "Markedsrâdetin" EFTAn joissa pyydettiin ennakkoratkaisua. EFTAn tuomioistuin päätti, että direktiivin 2 artiklan 2 kohtaa ja 16 artiklaa, sellaisena kuin se sisältyy Euroopan talousalueesta (ETA) tehtyyn sopimukseen, on tulkittava siten, että niissä kielletään määräämästä mainostajalle kieltoa, joka estää toiseen ETA-valtioon sijoittautunutta lähetystoiminnan harjoittajaa lähettämästä mainosta televisiolähetyksissään, jos tämä este johtuu kansalliseen oikeuteen sisältyvästä yleisestä kiellosta, joka koskee alaikäisille erityisesti suunnattuja ilmoituksia. 18 lainsäädännön soveltaminen kahdessa Pääasian aiheena oli siis yhtäältä harhaanjohtavaa mainontaa ja toisaalta alle lapsille suunnattua televisiomainontaa koskevan Ruotsin 12-vuotiaille kansallisen joissa lähettivät mainoksiaan ruotsalaiselle yleisölle. ruotsalaiset mainostajat Kaikissa kolmessa asiassa kyseistä televisiomainontaa lähettivät toisen jäsenvaltion lainkäyttövaltaan kuuluva lähetystoiminnan harjoittaja (TV3 - UK) ja samaan aikaan Ruotsin lainkäyttövaltaan kuuluvat lähetystoiminnan harjoittajat (TV4 asiassa C-34/95 ja I lomeshopping Channel asioissa C- 35/95 ja C-36/95). tapauksessa, Tuomioistuin muistuttaa 9 päivänä heinäkuuta 1997 antamassaan tuomiossa aluksi, että asianmukainen menettely liiketoiminnassa ja kuluttajansuoja yleensä ovat yleistä etua koskevia pakottavia vaatimuksia, joilla voidaan tietyin edellytyksin perustella tavaroiden vapaan liikkuvuuden ja palvelujen vapaan tarjoamisen rajoitukset. 20 säännöksiä, ilman rajoja" jotka koskevat nimenomaan -direktiivissä on Televisiomainonnan osalta "televisio "kokonaisuus alaikäisten suojelua"21. Ainoastaan lähettävän valtion on valvottava näiden säännösten noudattamista22. Tämän johdosta vastaanottava valtio ei enää voi soveltaa toisesta jäsenvaltiosta peräisin oleviin lähetyksiin säännöksiä, joiden tarkoituksena on erityisesti valvoa alaikäisille suunnatun televisiomainonnan sisältöä. 23 Direktiivin 3 artiklassa sitä vastoin sallitaan jäsenvaltioiden kuuluviin soveltaa lähetystoiminnan harjoittajiin. lainkäyttövaltaansa rajoittavampia sääntöjä Direktiivi ei periaatteessa estä jäsenvaltiota toteuttamasta kuluttajien suojaa harhaanjohtavalta mainonnalta koskevan yleisen lainsäädännön mukaisesti toimenpiteitä mainostajaa lähetetyn televisiomainoksen vuoksi. Näillä toimenpiteillä ei kuitenkaan voida estää lähetysten edelleenlähettämistä jäsenvaltion alueelle kyseisestä toisesta jäsenvaltiosta. 24 jäsenvaltiosta vastaan toisesta Yleisemmin tuomioistuin vahvistaa, että alle 12-vuotiaille lapsille suunnatun mainonnan ja harhaanjohtavan mainonnan kieltävät kansalliset toimenpiteet voivat haitata palvelujen tarjonnan vapautta25 ja jopa - jos näytetään toteen, että kyseiset toimenpiteet vaikuttavat eri tavoin kansallisten tuotteiden 20 Tuomion 46 kohta, sivu 12, ja 53 kohta, sivu 13. 21 22 57 kohta, sivu 14. 58 kohta, sivu 14. 23 60 ja 62 kohta, sivut 14 ja 15. 24 2> 38 kohta, sivu II. 50 kohta, sivu 13. 19 kaupan pitämiseen ja muista jäsenvaltioista peräisin olevien tuotteiden kaupan pitämiseen - muodostaa esteen tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle26. Ruotsin lainsäädännön yhteensopivuudesta Arviossaan EY:n perustamissopimuksen 30 ja 59 artiklan kanssa kyseisessä tapauksessa tuomioistuin katsoi, että on kansallisen tuomioistuimen asiana tarkastaa, ovatko kansalliset säännökset tosiasiallisesti tarpeen yleistä etua koskevien pakottavien vaatimusten täyttämiseksi tai jonkin perustamissopimuksen 36 ja tavoitteen saavuttamiseksi, ovatko säännökset 56 artiklassa esitetyn oikeasuhtaisia tätä varten ja olisiko nämä tavoitteet voitu saavuttaa tai pakottavat vaatimukset täyttää vähemmän rajoittavilla toimenpiteillä27. Tuomioistuin viittasi siis joihinkin yleisiin periaatteisiin ja erityisesti siihen, että tavaroiden tai palvelujen kauppaa rajoittavilla kansallisilla toimenpiteillä on oltava erityinen peruste eivätkä ne saa mennä pitemmälle, kuin on tarpeen kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi. ilman rajoja" Siinä tapauksessa, että yhteisön johdetussa oikeudessa (tässä tapauksessa "televisio alan -direktiivi) yhdenmukaistamistoimenpiteistä sekä lainkäyttövallan jaosta jäsenvaltioiden kesken yhteisten sääntöjen soveltamiseksi, kaikkien jäsenvaltioiden on noudatettava tätä jakoa ja pidättäydyttävä soveltamasta sääntöjään toisen jäsenvaltion lainkäyttövaltaan kuuluviin lähetystoiminnan harjoittajiin. säädetään kyseisen toisesta jäsenvaltiosta Erityisesti direktiivin osalta tuomioistuin siis totesi tuomiossaan, että direktiivillä "ei estetä sitä, että jäsenvaltio ryhtyy kiduttajien suojaa harhaanjohtavalla mainonnalla koskevan yleisen lainsäädännön mukaisesti toimenpiteisiin mainostajaa vastaan lähetetyn televisiomainoksen takia, jos näillä toimenpiteillä ei estetä varsinaista toisesta sen televisio-ohjelmien jäsenvaltiosta". Lapsille suunnatun mainonnan osalta tuomioistuin päätti, että "direktiiviä 89/552 on tulkittava siten, että direktiivin vastaisena on pidettävä kansallisen radiolain sellaisen säännöksen soveltamista toisista jäsenvaltioista lähetettyihin televisio-ohjelmiin, jonka mukaan mainoskatkon aikana lähetetyllä televisiomainoksella ei saa pyrkiä herättämään alle 12- vuotlaiden lasten kiinnostusta ". lähettämistä kyseisestä alueelle Toisin sanoen tuomioistuin erottelee yleisen säännöstön, josta direktiivissä ei ole erityisiä säännöksiä (eli kuluttajien suojelun harhaanjohtavalta mainonnalta, josta oli jo olemassa direktiivi 84/450/ETY direktiiviä 89/552 annettaessa), ja kysymyksen, josta direktiivissä on "kokonaisuus säännöksiä" (cli nimenomaan alaikäisten suojelua televisio-ohjelmien ja -mainonnan osalta koskevat säännökset, vertaa 16 ja 22 artikla). Ensimmäisessä tapauksessa vastaanottava valtio voi kuluttajansuojan turvaamiseksi toteuttaa toimenpiteitä (kansallisia) mainostajia vastaan, mutta ei voi luoda uutta (muiden kuin kansallisten) lähetystoiminnan harjoittajien televisiolähetyksiä 26 44 kohta, sivu 12. 27 45 kohta, sivu 12, ja 52 kohta, sivu 13. 20 tapauksessa itictriicistuin katsoo koskevaa valvontajärjestelmää, koska näiden valvonta kuuluu lähettävälle saavutettu? valtiolle. Jälkimmäisessä yhdenmukaislamistason riittäväksi, jotta direktiivi estäisi vastaanottavaa valtiota soveltamasta radiolaissa säädettyjä alaikäisten suojelutoimenpiteitä, oli kyse sitten mistä lähetystoiminnan harjoittajista tahansa. Kummassakin tapauksessa tuomioistuin vahvistaa uudelleen periaatteen, jonka mukaan lähetystoiminnan harjoittajia valvoo ainoastaan se jäsenvaltio, johon ne kuuluvat (lähettävä jäsenvaltio cli se, johon lähetystoiminnan harjoittaja on sijoittautunut). o*. PÄÄTELMÄT Tuomioistuimen oikeuskäytäntö vertai luaj an jaksoi ta on runsas ja vakiintunut. Euroopan audiovisuaalisen alueen28 periaatteet - alkuperämaan valvontaan perustuva liikkumavapaus, yhteiset säännöt yleisen edun suojaamiseksi tarvittavilta osin - on vahvistettu ja pantu täytäntöön. Tämä oikeuskäytäntö säilyttää koko merkityksensä ohjenuorana ja komissiolle siinä vaiheessa, kun uutta direktiiviä saatetaan osaksi kansallisia lähetystekniikan oikeusjärjestyksiä, aikakaudella Eurooppa siirtyy kohti entistä suurempaa televisio-ohjelmien ja -mainonnan liikkumavapautta, ja "televisio ilman rajoja" -direktiivi edistää tätä kehitystä tarjoamalla tarvittavan yhteisön oikeudellisen kehyksen. lähetystoiminnan harjoittajille, kansallisille soveltamisvaihcessa. Digitaalisen viranomaisille sen ja 28 Tämän alueen toteuttamista täydensi tekijänoikeuksien ja lähioikeuksien alalla annettu direktiivi 93/83/FTY, jota saatetaan parhaillaan osaksi kansallisia oikeusjärjestyksiä. Komission 9 päivänä heinäkuuta 1997 hyväksymällä ehdotuksella direktiiviksi salasanalla suojattujen palvelujen oikeudellisesta suojasta on osittain sama tavoite (KOM(97)356 lopullinen). 21 ISSN 1024-4492 KOM(97) 523 lopullinen ASIAKIRJAT FI 02 08 10 15 Luettelonumero : CB-C0-97-533-FI-C ISBN 92-78-25905-5 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg 2 Z


title: 97/749/EG: Kommissionens beslut av den 24 oktober 1997 om finansiellt stöd från gemenskapen till verksamheten vid gemenskapens referenslaboratorium för klassisk svinpest i Hannover, Tyskland

eurovoc_concepts:
EU aid
Germany
aid system
animal plague
epidemiology
research body

formats: html pdfa1b print


title: Resolution on the impact of new technologies upon the press in Europe

eurovoc_concepts:
impact study
information technology
mass media
new technology
newspaper
press

formats: html print


title: Regolamento (CE) n. 2094/97 della Commissione del 24 ottobre 1997 concernente una gara per la determinazione della sovvenzione alla spedizione di riso semigreggio a grani lunghi a destinazione dell'isola della Riunione e recante abrogazione del regolamento (CEE) n. 2879/92

eurovoc_concepts:
Réunion
award of contract
export subsidy
rice
supply


title: Kommissionens forordning (EF) Nr. 2092/97 af 24. oktober 1997 om ændring af forordning (EF) nr. 1249/96 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 for så vidt angår importtold for korn

eurovoc_concepts:
CCT duties
customs formalities
durum wheat
food processing
import licence
product quality


title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 2110/97 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 24ης Οκτωβρίου 1997 για την τροποποίηση των επιστροφών κατά την εξαγωγή στον τομέα του βοείου κρέατος

eurovoc_concepts:
beef
cattle
customs formalities
export refund
health certificate
third country


title: Komission asetus (EY) n:o 2095/97, annettu 24 päivänä lokakuuta 1997, keskipitkäjyväisen kokonaan hiotun riisin ja pitkäjyväisen kokonaan hiotun A-riisin vientiin tiettyihin kolmansiin maihin tarkoitetun tuen määrittämistä koskevasta tarjouskilpailusta

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
rice
third country


title: RÈGLEMENT (CE) N° 2110/97 DE LA COMMISSION du 24 octobre 1997 modifiant les restitutions à l'exportation dans le secteur de la viande bovine


title: REGLAMENTO (CE) N° 2106/97 DE LA COMISIÓN de 24 de octubre de 1997 por el que se establecen valores globales de importación para la determinación del precio de entrada de determinadas frutas y hortalizas

eurovoc_concepts:
citrus fruit
fruit vegetable
grape
import price
pip fruit


title: REGOLAMENTO (CE) N. 2101/97 DELLA COMMISSIONE del 24 ottobre 1997 che stabilisce entro quali limiti possono essere accettate le domande di titoli d'importazione presentate nel mese di ottobre 1997 per taluni prodotti del settore delle carni suine nel quadro del regime previsto dagli accordi conclusi tra la Comunità e la Repubblica di Polonia, la Repubblica di Ungheria, la Repubblica ceca, la Repubblica slovacca, la Bulgaria e la Romania

eurovoc_concepts:
Central and Eastern Europe
import licence
pigmeat
quantitative restriction


title: Resolução legislativa que contém o parecer do Parlamento Europeu sobre uma proposta de decisão do Parlamento Europeu e do Conselho que cria um programa de acção para a melhoria da sensibilização das profissões jurídicas para o Direito Comunitário - Acção Robert SCHUMAN (COM(96)0580 C4-0606/96 96/0277(COD))

eurovoc_concepts:
EU law
action programme
legal profession
single market
vocational training


title: Lovgivningsmæssig beslutning med Europa-Parlamentets udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om et program for forbedring af praktiserende juristers indsigt i fællesskabsretten (Robert SCHUMAN- aktionen) (KOM(96)0580 C4-0606/96 96/0277(COD))


title: Legislative Entschließung mit der Stellungnahme des Europäischen Parlaments zu dem Vorschlag für eine Verordnung des Rates zur Änderung der Verordnung (EWG) Nr. 805/68 über die gemeinsame Marktorganisation für Rindfleisch (KOM(97)0161 C4-0212/97 97/0122(CNS))

eurovoc_concepts:
animal welfare
cattle
export refund
protection of animals
transport of animals


title: REGULAMENTO (CE) Nº 2100/97 DA COMISSÃO de 24 de Outubro de 1997 que determina em que medida podem ser aceites os pedidos de certificados de importação de determinados produtos do sector da carne de suíno apresentados em Outubro de 1997 ao abrigo do regime previsto no Regulamento (CE) nº 774/94 do Conselho relativo à abertura e modo de gestão de determinados contingentes pautais comunitários de carne de suíno e outros produtos agrícolas

eurovoc_concepts:
import licence
pigmeat
tariff quota


title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 2090/97 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 24ης Οκτωβρίου 1997 για τροποποίηση του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1895/97 περί χορηγήσεως φυτικού ελαίου ως επισιτιστική βοήθεια

eurovoc_concepts:
Honduras
award of contract
food aid
sunflower seed oil
terms for aid
vegetable oil