title: Ehdotus neuvoston direktiiviksi ilmassa olevien rikkidioksidin, typen oksidien, hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksien raja-arvoista

eurovoc_concepts:
EU environmental policy
air quality
environmental protection
pollutant
quality of the environment

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 08. 10. 1997 KOM(97) 500 lopull. 97/0266 (SYN) Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI ilmassa olevien rikkidioksidin, typen oksidien, hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksien raja-arvoista (komission esittämä) PERUSTELUT 1. JOHDANTO Ilmanlaadun arvioinnista ja hallinnasta 27 päivänä syyskuuta 1996 annetussa neuvoston direktiivissä 96/62/EY1 (ilmanlaadun puitedirektiivissä) luodaan puitteet ilmanlaatua koskevalle tulevalle yhteisön lainsäädännölle. Direktiivin neljä tavoitetta ovat: määritellä ja vahvistaa ilman epäpuhtauksia koskevat päämäärät yhteisössä ihmisten terveydelle ja koko ympäristölle haitallisten vaikutusten välttämiseksi, ehkäisemiseksi tai vähentämiseksi; arvioida yhteisin menetelmin ja arviointiperustein ilmanlaatua jäsenvaltioiden alueella; saada ilmanlaadusta riittävästi tietoa ja toimia siten, että väestölle tiedotetaan tästä muun muassa käyttäen varoituskynnyksiä; ylläpitää ilmanlaatu sellaisenaan silloin kun se on hyvä ja muissa tapauksissa parantaa sitä. Ilmanlaadun puitedirektiivin liitteessä I ensisijaisiksi toiminnan kohteiksi nimetään rikkidioksidi, typpidioksidi, hiukkaset ja lyijy. Komission ehdotuksissa on raja-arvot kyseisille epäpuhtauksille ja ajankohdat, joihin mennessä ne olisi saavutettava, sekä epäpuhtauksia tarkennetaan pitoisuuksien arviointivaatimuksia koskevan tiedonjakamisesta väestölle. Direktiiviehdotus on ainoastaan osa toimenpide kokonaisuutta, jonka tarkoituksena on torjua ilman epäpuhtauksista aiheutuvia ongelmia. Valmisteilla on myös bentseeniä, hiilimonoksidia ja otsonia koskevia ehdotuksia sekä strategia otsonin prekursorien päästöjen alentamiseksi. säädetään sekä 2. ILMANLAADUN PUITEDIREKTIIVIN VAATIMUKSET Ilmanlaadun puitedirektiivin 4 artiklassa vaaditaan, että rikkidioksidia, typpidioksidia, hiukkasia ja lyijyä koskevan johdannaislainsäädännön olisi sisällettävä säännöksiä seuraavista asioista: raja-arvojen asettaminen, mukaan lukien määräajat, joihin mennessä raja-arvot on saavutettava; väliaikaisen ylitysmarginaalin asettaminen direktiivin voimaantulon ja raja-arvon saavuttamista koskevan määräajan väliseksi ajaksi; 1 EYVLL 296,21. 11. 1996, s. 55. tarvittavien varoituskynnysten asettaminen sekä niiden tietojen luetteleminen, jotka väestölle on jaettava, kun varoituskynnys ylitetään; mittausmenetelmien ja -perusteiden määrittäminen; ilmanlaadun arviointimenetelmiä, erityisesti mallintamista, koskevien perusteiden määrittäminen; ylemmän ja alemman arviointikynnyksen määrittäminen taajamassa2 tai muulla alueella sovellettavien arviointivaatimusten tarkentamiseksi. Komission ehdotuksessa näillä termeillä viitataan ilmanlaadun puitedirektiivin 6 artiklan 3 kohdassa ja 4 kohdassa tarkoitettuihin tasoihin, jotka määrittävät yleisen ilmanlaadun arviointijärjestelmän. 3. EHDOTUSTEN VALMISTELU 3. 1 Tekniset näkökohdat Ilmanlaadun puitedirektiivissä edellytetään, että sen johdannaissäädökset perustuvat vahvoihin teknisiin ja tieteellisiin perusteisiin. Siksi kutakin epäpuhtautta varten teollisuutta, perustettiin oma tekninen työryhmä, joka muodostui jäsenvaltioita, valtiosta riippumattomia ja Maailman terveysjärjestöä WHO. ta edustavista asiantuntijoista sekä muista kansainvälisten tieteellisten ryhmien ja komission edustajista. Ryhmien tehtävänä oli arvioida tietämyksen nykyistä tasoa ja valmistella kutakin epäpuhtautta koskeva tekninen lausunto. Typpidioksidia, hiukkasia johtivat ja jäsenvaltioiden asiantuntijat. Rikkidioksidia käsittelevää työryhmää johti komissio. järjestöjä, Euroopan ympäristökeskusta lyijyä käsitteleviä työryhmiä 3. 2 Taloudelliset näkökohdat teetettiin erillinen tutkimus, jossa arvioitiin Raja-arvojen saavuttamisesta aiheutuvia kustannuksia ja hyötyjä koskevien tietojen saamiseksi tavoitteita rikkidioksidin, typpidioksidin, pienten hiukkasten ja leijuman sekä lyijyn osalta talouden kannalta {Economic evaluation of air quality targets for sulphur dioxide, nitrogen dioxide, fine and suspended particulate matter and lead). Tutkimuksen tarkoituksena oli määrittää, tarvittaisiinko esitettyjen raja-arvojen saavuttamiseksi jo suunniteltujen toimien lisäksi lisätoimia, ja jos tarvittaisiin, arvioida myös niiden raja-arvojen kustannukset kustannustehokkaimpia saavuttamisesta odotettava lisähyöty. ratkaisuja käytettäessä ilmanlaadun sekä Ehdotusten toteuttaminen edellyttää joidenkin sellaisten merkittävien tuotantopanosten käyttöä, joita voitaisiin käyttää jonkin muun tuottamiseen. Tässä tutkimuksessa näiden tuotantopanosten (kuten pääoma, työ, materiaalit ja energia) arvostus perustuu niiden markkinahintaan. Markkinahinnat vaihtoehtois kustannuksia eli tuotantopanoksen arvoa silloin, kun sitä käytetään parhaalla vaihtoehtoisella tavalla. tuotantopanosten heijastavat 2 Määritelty ilmanlaadun puitedirektiivissä alueeksi, jolla on 250 000:ta asukasta suurempi väestökeskittymä, tai jos väestökeskittymä on enintään 250 000 asukasta, sellaiseksi alueeksi, jonka asukastiheys neliökilometriä kohden edellyttää jäsenvaltioiden mielestä ilmanlaadun arviointia ja hallintaa. 3 On kuitenkin ymmärrettävä, että vaikka strategian hyödyt ovat suuremmat kuin sen kustannukset, se ei välttämättä merkitse, että politiikkaa olisi toteutettava. Jos rahavarojen käyttöä on rajoitettu, päästöjen torjuntakustannuksiin käytettävä summa voitaisiin ehkä käyttää toisella tavalla, jolloin saataisiin suurempi nettohyöty. Verrattaessa kustannuksia ja hyötyjä on oltava varovainen, koska kustannukset lasketaan tavallisesti rahanmenona ja hyödyt puolestaan lasketaan yleensä saavutettuna hyvinvointina eikä välttämättä rahallisena hyötynä. Tutkimuksessa käytettiin ylhäältä alaspäin suuntautuvaa lähestymistapaa: ilmanlaatua arvioitiin paikallisella tasolla ja keskityttiin kaupunkien päästötasoon vain niissä kaupungeissa, joista ilmanlaatua koskevia tietoja oli saatavilla. Ylhäältä alaspäin suuntautuvan lähestymistavan tärkeimpänä ansiona on sen käytännön toteutettavuus ja johdonmukaisuus. Haittana on puolestaan se, että sitä ei käytetä seulottaessa paikallista erityistietoa. Tästä syystä yksityiskohtaisia kaupunkitason tuloksia olisi pidettävä todennäköisten ongelmien mittakaavaa ja tyyppiä ilmentävinä tuloksina, mutta niissä ei ole otettu huomioon tulosta mahdollisesti muuttavia paikallisia suunnitelmia. Aluksi kullekin epäpuhtaudelle määriteltiin vertailuskenaario, jossa otettiin huomioon nykyinen kansallinen, yhteisön ja kansainvälinen lainsäädäntö sekä komission vuoden 1996 loppuun mennessä antamat ehdotukset. Ne on selostettu liitteessä I ja edellä mainitussa konsulttitutkimuksessa (toinen välikertomus). 3. 2. 1 Hyötyjen määrällinen eritteleminen Siltä osin kuin oli mahdollista, hyödyt eriteltiin rahassa, jotta voitaisiin helpommin osoittaa, miten eri epäpuhtauksien uusien raja-arvojen saavuttaminen vaikuttaa. Kaikkia tästä hyötyjä ei tietenkään ole mahdollista eritellä määrällisesti; esimerkkinä mainittakoon vahinkojen väheneminen. Tietyille terveysvaikutuksille, kuten lääkkeiden käytön lisääntymiselle, voidaan laskea rahallinen arvo, toisille ei voida. kulttuuriperinnölle ekosysteemille aiheutuvien ja Erityisen vaikeaa on arvioida vaikutuksia kuolleisuuteen. Tässä tutkimuksessa käytettiin ns. VOSL-menetelmää (valuation of a statistical life). Menetelmällä arvioidaan yksilöiden halukkuutta maksaa kuolemanvaaran alentumisesta. Tulokseksi saadaan indikaattori, joka kertoo, kuinka suuren merkityksen ihmiset antavat eri tyyppisille vaaroille. Menetelmällä ei arvioida, kuinka arvokasta elämä on. Maksuhalukkuutta tutkitaan kolmella eri tavalla: 1) tutkimuksilla palkan ja työn vaarallisuuden suhteesta (palkkaerot eri vaarallisuusasteen työtehtävien välillä), 2) kyselymenetelmillä (kartoitetaan ihmisten halukkuutta maksaa tiettyjen vaarojen alentamisesta) ja 3) markkinatutkimuksilla (analysoidaan niitä todellisia menoja, joihin ihmiset suostuvat turvallisuuden lisäämiseksi esimerkiksi turvatyynyjä ostamalla). Edellä mainittuja tutkimustapoja käytettäessä keskimääräisen VOSL-arvon on arvioitu olevan 2,6 - 4,2 miljoonaa ecua tapausta kohden, mikä edustaa tutkimusten keskitasoa. Hiljattain tehdyssä kyselyssä alhaisin arvio oli 0,36 miljoonaa ecua ja korkein lähes 10 miljoonaa ecua. Pääosasto XII:n ympäristötilintarkastusta koskevassa tutkimus ohjelmassa {Green Accounting in Europe) keskimääräisenä arviona käytetään 2,8 miljoonaa ecua. Tietyssä tutkimuksessa käytettävän arvon valinta on vaikeaa. Vaikka voidaan pohtia iän vaikutusta halukkuuteen maksaa kuolemanvaaran alentumisesta, kirjallisuudesta ei todisteita. Alemmat VOSL-arviot soveltuvat löydy asiaa koskevia vakuuttavia todennäköisesti johtuva tapauksissa, niissä eliniänodotteen aleneminen on pieni. Näin on usein, kun esimerkiksi aikaisempi krooninen hengityselinten- tai sydänsairaus on kuolemaan vaikuttava tekijä. altistumisesta kuitenkin joissa Tässä tutkimuksessa tarkasteltiin pitkäaikaisen epäpuhtauksille altistumisen vaikutusta kuolleisuuteen (usein puhutaan kroonisesta kuolleisuudesta) sekä lyhytaikaisille erittäin korkeille epäpuhtauspitoisuuksille altistumisen vaikutusta kuolleisuuteen (usein puhutaan akuutista kuolleisuudesta). Ns. kroonista kuolleisuutta koskevien tutkimusten ansiosta voidaan arvioida eliniänodotteen lyhenemisen laajuutta. Kussakin tapauksessa käytettiin edellä mainittua 2,6 - 4,2 miljoonan ecun keskimääräistä arviota. Akuuttia kuolleisuutta koskevissa tutkimuksissa selvitetään yleensä epäpuhtauksien päivittäisten vaihtelujen ja päivittäisten kuolleisuuslukujen välistä suhdetta. Näiden tutkimusten perusteella on mahdotonta arvioida, missä määrin altistuminen lyhentää eliniänodotetta. Näin ollen arvioinnissa käytettiin kahta tapausta, jotta voitiin testata tulosten paikkansapitävyyttä erilaisissa mahdollisissa tilanteissa: alhaisimmassa arviossa akuutille kuolleisuudelle ei annettu arvoa, ja korkeassa arviossa annettiin täysi VOSL- arvo3 kaikissa tapauksissa. Yksi käytettäviä arvoja valittaessa esiin nousevista asioista on se, olisiko arviointi mukautettava tulojen ja elintason kaltaisiin seikkoihin. Yhteisössä käytetään yhtä ainoaa arvoa, koska ei ole olemassa todisteita siitä, että arvot vaihtelisivat järjestelmällisesti maittain. Tässä tutkimuksessa käytettiin samoja arviointeja kuin tärkeimmissä uusimmissa toteutettavassa ExternE-hankkeessa4, tutkimusohjelmissa, esimerkiksi komissiolle jonka tuloksia käytettiin myös valmisteltaessa ehdotusta neuvoston direktiiviksi nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuksista. 3. 3 Raja-arvot ja Ilmanlaadun puitedirektiivin johdanto-osassa huomautetaan, että raja-arvojen varoituskynnysten lukuarvojen olisi perustuttava alalla toimivien kansainvälisten tieteellisten ryhmien työhön. Kun vuodelta 1992 peräisin olevassa viidennessä toimintaohjelmassa sitouduttiin siihen, että tulevaisuudessa annettava ilmanlaatua laatimiin koskeva ilmanlaatua Euroopassa koskeviin suosituksiin5, komissio allekirjoitti WHO:n Euroopan aluetoimiston kanssa suositusten tehtävää yhteistyötä koskevan sopimuksen. Maailman tarkistamisen yhteydessä terveysjärjestö hyväksyi päivitetyt ilmanlaatua koskevat suositukset lokakuussa 1996, lainsäädäntö perustuisi Maailman terveysjärjestön WHO:n ilmanlaadun alalla ja erityisesti IVM (1997) Economic Evaluation of Air Quality Targets for Sulphur Dioxide, Nitrogen Dioxide, Fine and Suspended Particulate Matter and Lead, EC DGX1, Amsterdam, Vrije Universiteit. ETSU (eds) (1995) ExternE, Externalities of Energy, Vol. 1, Summary. Euroopan komissio, pääosasto XII, Bryssel. ja ne julkaistaan vuoden 19976 aikana. Kaikki asiaa koskevat valmisteluasiakirjat annettiin kaikkien edellä kohdassa 3. 1 tarkoitetun neljän työryhmän käyttöön päivitysmenettelyn, ajaksi terveysasioita käsittelevän keskuksen {European Centre for Environment and Health) asiantuntijat osallistuivat työryhmien työskentelyyn. ja WHO. n ympäristö- ja Kaikki tässä direktiivissä ehdotetut raja-arvot perustuvat Maailman terveysjärjestön työhön. Komission ehdotuksen mukaisesti rikkidioksidin, typpidioksidin ja lyijyn uudet raja-arvot korvaavat kyseisten aineiden nykyiset raja-arvot. PM10-hiukkasten7 uudet raja-arvot korvaavat leijuman nykyiset raja-arvot. Ilmanlaadun puitedirektiivin liitteessä I ensisijaisiksi tutkimuksen kohteiksi mainitaan sekä pienet hiukkaset PM,0-hiukkaset mukaan lukien että leijuma. Tämä kahtiajako tarkoittaa sitä, että hiukkaset eivät ole mikään yksittäinen epäpuhtaus vaan monen aineen seos. Yhdellä mittausmenetelmällä saadaan tietoa joistakin seoksen ominaisuuksista. Nykyisen lainsäädännön mukaisilla kahdella leijumanmittausmenetelmällä (nokimenetelmä ja kokonaisleijuman mittaus menetelmä) saatiin aiemmin parhaat mahdolliset saatavissa olevat tiedot. Tutkijat ovat yksimielisiä siitä, että uudemmat menetelmät, PM10-menetelmät mukaan lukien, antavat parempaa tietoa hiukkasseoksen vaikutuksista ihmisten terveyteen. 3. 4 Ylitysmarginaalit Ilmanlaadun puitedirektiivin 4 artiklassa annetaan mahdollisuus asettaa ylitys- marginaalit raja-arvon ja sen noudattamiselle annetun määräajan mukaan. Nimestään huolimatta ylitysmarginaali ei ole väliaikainen raja-arvo sille epäpuhtaustasolle, jota ei saa ylittää. Ylitysmarginaalilla tarkoitetaan sitä tasoa, jonka saavuttaminen käynnistää toimenpiteitä ennen kuin raja-arvon noudattamiselle asetettu määräaika on päättynyt. Jos ylitysmarginaali vahvistetaan, sillä tarkoitetaan pitoisuutta, joka on korkeampi kuin raja-arvo lainsäädännön tullessa voimaan. Ylitysmarginaalia kavennetaan niin, että se on määräajan päättyessä sama kuin raja-arvo. Ylitysmarginaali on tarkoitettu niitä taajamia ja muita alueita varten, joissa ilmanlaatu on huonointa. Todennäköisimmin juuri kyseisillä alueilla joudutaan raja-arvon saavuttamiseksi määräpäivään mennessä toteuttamaan enemmän toimia kuin nykyisessä lainsäädännössä vaaditaan. Näitä alueita varten (kuvan 1 ryhmä 1) on valmisteltava yksityiskohtaisia toimintasuunnitelmia, joista ilmenee, kuinka raja-arvo aiotaan saavuttaa. Toimintasuunnitelmat on asetettava yleisön saataville sekä lähetettävä komissiolle, joka seuraa suunnitelman edistymistä. Sellaisten taajamien ja muiden alueiden, joilla epäpuhtaustaso on raja-arvon ja ylitysmarginaalin välillä (kuvan 1 ryhmä 2), on toimitettava komissiolle vuosittain asiaa taajamilta ei vaadita yksityiskohtaisia koskeva kertomus. Näillä alueilta suunnitelmia, mutta niiden on pyrittävä kaikin tavoin varmistamaan, että raja-arvot saavutetaan määräaikaan mennessä. ja PMio-hiukkaset määritellään sellaiseksi hiukkasmassaksi, 10 mikrometriä tai vähemmän. Termillä viitataan siis tiettyyn hiukkasten mittausmenetelmään. jonka aerodynaaminen halkaisija on 6 Kuvio 1: ylitysmarginaalien vaikutukset Ryhmä 1: ylitysmarginaalin yläpuolella : toimintasuunnitelmat lähetetään komissiolle. Raja-arvo on saavutettava määräaikaan mennessä. '5. JS raja-arvo Ryhmä 2: raja-arvon ja ylitysmarginaalin välillä: vuosittainen kertomus komissiolle. Raja-arvo on saavutettava määräaikaan mennessä. Direktiivi tulee voimaan aika raja-arvo määräaika: raja- arvoa on nou datettava kaikkialla Riippumatta siitä, asetetaanko ylitysmarginaalia vai ei, jäsenvaltioiden on valvottava, että raja-arvo saavutetaan kaikkialla määräaikaan mennessä. Ylitysmarginaalilla ei siten tarvitse olla suoraa vaikutusta epäpuhtaustason alenemisvauhtiin. Jos ylitysmarginaalia ei aseteta, kuvion 1 ryhmällä 2 on velvollisuus laatia yksityiskohtaiset toiminta suunnitelmat. Tämä on turhaa työtä, jos raja-arvo pystytään kuitenkin saavuttamaan helposti nykyisten kehityssuuntausten myötä. 3. 5 Varoituskynnykset ja väestölle tiedottaminen Ilmanlaadun puitedirektiivin 2 artiklassa määritellään varoituskynnys sellaiseksi epäpuhtaustasoksi, jonka ylittyessä lyhytaikainen altistuminen vaarantaa ihmisten terveyden ja jäsenvaltioiden on ryhdyttävä välittömästi toimiin. Direktiivin 4 artiklassa tunnustetaan, että kaikille epäpuhtauksille ei välttämättä ole aiheellista vahvistaa varoituskynnyksiä. Komission ehdotuksessa varoituskynnys asetetaan ainoastaan rikkidioksidille. Rikkidioksidin varoituskynnys on määritetty kokeista, joissa astmaa sairastavat henkilöt olivat alttiina rikkidioksidille liikunnan aikana. Varoituskynnys on tarkoitettu tälle vastustuskyvyltään muita heikommalle väestönosalle. Vaikka suhteellisen lyhytaikaisten altistumisten typpidioksidille ja hiukkasille ja haitallisten vaikutusten välillä on yhteys, ei ole olemassa selviä merkittävien erityisvaikutusten kynnyksiä, joihin varoituskynnykset voidaan perustaa. Ilmassa todennäköisesti olevien lyijypitoisuuksien vaikutukset ihmisten terveyteen liittyvät ainoastaan pitkäaikaiseen altistumiseen. Ilmanlaadun puitedirektiivin 1 artiklassa pidetään varoituskynnyksiä ainoastaan yhtenä väestölle tiedottamisen keinona. Komission ehdotuksissa ilmaistaan selvästi, että rikkidioksidista, typpidioksidista, hiukkasista ja lyijystä olisi tiedotettava väestölle aktiivisesti ja säännöllisesti ja että tiedoissa olisi kerrottava, jos raja-arvot on ylitetty. 3. 6 Ilmanlaadun arviointi 3. 6. 1 Arviointimenetelmät ja arvioinnilla tarkoitetaan ilmanlaadun puitedirektiivissä Ilmanlaadun kaikkia menetelmiä, joilla saadaan tietoa ilmanlaadusta. Sellaisia ovat esimerkiksi mittaukset sekä erilaiset päästökartoitukset ilmanlaadun mallintaminen. Aiemmissa direktiiveissä, joissa asetettiin ilmanlaadun raja-arvoja, säädettiin yhdenmukaistetuista vaatimuksista ainoastaan mittauksille. Jos alue on laaja, ei edes suhteellisen tiheällä tarkkailuasemien verkolla kuitenkaan saada tietoa ilmanlaadusta koko alueella. Näin on erityisesti monimuotoisella kaupunkialueella. Kukin asema edustaa ainoastaan pientä sitä ympäröivää aluetta. Lisäksi mittaukset eivät yksinään anna riittävästi tietoja, jotta pitoisuudet voitaisiin liittää päästölähteisiin tai jotta voitaisiin ennustaa toimien todennäköisiä tekijöitä menestyksellisessä Ilmanlaatudirektiivin 6 artiklassa säädetään kaikkien soveltuvien ilmanlaadun arviointivälineiden käytöstä. tuloksia. Nämä vaiheet ovat kuitenkin olennaisia ilmanlaadun hallinnassa. 3. 6. 2 Taajamille ja muille alueille asetetut vaatimukset taajamaa Ilmanlaadun puitedirektiivin 6 artiklassa yksilöidään kaksi epäpuhtaustasoa, joita käytetään tai aluetta koskevien arviointivaatimusten painokkuuden suhteuttamisessa raja-arvon ylittymisestä aiheutuvaan vaaraan. Tässä ehdotuksessa kutsutaan näitä kahta tasoa ylemmäksi ja alemmaksi arviointikynnykseksi. Taulukossa 1 esitetään tiivistetysti 6 artiklan vaatimukset. Taulukko 1: Ilmanlaadun arviointi ja epäpuhtaustasot Suurin sallittu epäpuhtaustaso taajamassa tai alueella 1. ylittMi ylemmän arviointikynnyksen. 2. ylemmän ja alemman arviointi- kynnyksen välissä Arviointivaatimukset Korkealaatuiset mittaukset ovat pakollisia. Mittaustietoja voidaan täydentää muista lähteistä saatavilla tiedoilla, ilmanlaadun mallintaminen mukaan lukien. Mittaukset ovat pakollisia, mutta niitä ei tarvita yhtä paljon, tai voidaan käyttää vähemmän tiukkoja menetelmiä, edellyttäen että mittaustietoja täydennetään muista lähteistä saatavalla luotettavalla tiedolla. alittaa alemman arviointikynnyksen Taajamissa ainoastaan niiden epäpuh- tauksien osalta, jpills on YahVIStettU varoituskynnys: Muualla kuin taajama-alueilla kaikkien kaiken epäpuhtauksien tyyppisillä alueilla sellaisten epäpuh tauksien osalta, joille ei ole vahvistettu varoituskynnystä: osalta ja Jokaista taajamaa kohden on oltava vähintään yksi mittauspaikka. Käytetään myös mallintamista, objektiivista arviointia ja ohjeellisia mittauksia. 8 Mallintaminen, objektiivinen arviointi ja ohjeelliset mittaukset riittävät, 3. b. I a. Ohjeellisissa mittauksissa käytetään yksinkertaisia menetelmiä tai niitä tehdään rajatun ajan. Ne eivät ole yhtä tarkkoja kuin korkealaatuiset jatkuvat mittausmenetelmät, mutta ilmanlaatua tutkittaessa niitä voidaan käyttää suhteellisten alhaisten epäpuhtaustasojen tarkastamiseksi sekä korkealaatuisten mittausmenetelmien täydennyksenä muilla alueilla. 8 Valmistellessaan ehdotuksia ylemmäksi ja alemmaksi arviointikynnykseksi komissio on pitänyt tavoitteinaan: että tiukimpia arviointivaatimuksia sovelletaan niissä taajamissa ja niillä alueilla, joilla raja-arvon ylittymisvaara on suurin. että lievimpiä arviointivaatimuksia sovelletaan ainoastaan siellä, missä epäpuhtaustasot ovat riittävän alhaisia ja raja-arvon ylittymisvaara lähes olematon. Jos varoituskynnys taajamissa myös alhaisilla on vahvistettu, epäpuhtausmittauksia on epäpuhtaustasoilla. tehtävä tehtyjen Ylemmiksi ja alemmiksi arviointikynnyksiksi ehdotetuissa arvoissa on otettu huomioon sellaisten jäsenvaltioissa pitoisuuksien osalta, joista on saatavilla tietoa pitkältä ajalta. Arvioissa on otettu huomioon myös epäpuhtaustason kehityssuuntaus. Ylemmät arviointikynnykset on asetettu kaksinkertaisiksi raja-arvon vuosittaiseen keskihajontaan nähden. Alemmat arviointikynnykset on asetettu kolminkertaisiksi keskihajontaan nähden. pitoisuusmittauksien vuosittaiset vaihtelut 3. 6. 3 Mittausasemien lukumäärä ja muiden arviointimenetelmien käyttö ehdotuksissa on perusteet mittausasemien Komission vähimmäislukumäärän laskemiseksi niissä taajamilla ja niillä alueilla, joilla mittaukset ovat pakollisia, jos mittaukset ovat luokittelevat mittausasemat tehdyssä neuvoston tietojenvaihtojärjestelmistä 27 päivänä päätöksessä9 esitetyn suunnitelman mukaisesti, joka toimii eri alueiden vertailukeinona. Jos lisätietoja ei ole saatavilla, saattaa silti olla vaikea varmistaa, missä määrin mittaukset antavat tietoa ilmanlaadusta. Jäsenvaltiot tammikuuta 1997 tiedonlähde. ainoa Jäsenvaltiot tekevät usein tietyn alueen ilmanlaadusta kattavampia analyyseja ja käyttävät niissä myös esimerkiksi ohjeellisia mittauksia ja ilmanlaadun mallintamista. Kun tilanteesta saadaan kattava käsitys, pysyvien mittausasemien lukumäärä ja sijainti pitäisi pystyä valitsemaan siten, että mittausten pitäisi lisätietoihin yhdistettynä riittää tekemään tuloksista luotettavia. Paikallinen tilanne vaikuttaa siihen, tarvitaanko mittausasemia enemmän vai vähemmän kuin oletustapauksessa. Jäsenvaltioiden tehdessään päätöksiä edellytetään yhdistelevän eri verkostomallista. Tällaisen strategian avulla on mahdollista saada koko yhteisön epäpuhtaustasoista paljon parempi käsitys kuin pelkkien mittausten avulla. Strategian johdonmukainen toteuttaminen edellyttää kuitenkin huolellisuutta ja yhteistyötä. Ensimmäisessä vaiheessa komissio on yhdessä Euroopan ympäristökeskuksen ja muiden asiantuntijoiden kanssa laatinut jäsenvaltioille ohjeita siitä, kuinka ilmanlaadun arviointi voidaan tehdä eri tarkoituksia varten, esimerkiksi pysyvien mittausasemien sijoittamista varten10. Kokemusten karttuessa laadittaneen lisää neuvoja. Ilmanlaadun puitedirektiivin 12 artiklassa säädetään arviointivaatimusten ja toimitettavien tietojen mukauttamisesta tekniikan kehitykseen. lähteistä saatavia tietoja 9 EYVL N:o L 35, 5. 2. 1997, s. 14. 10 Ohjeita ilmanlaadun arviointiin: valmisteilla - tulee saataville komissiosta. 3. 6. 4 Epävarmuustekijät ilmanlaadun arviointimenetelmiin Kaikkiin Joitakin mittauksiin liittyviä epävarmuustekijöitä voidaan vähentää hyvillä laadunvarmistus ohjelmilla, kuten ilmanlaadun puitedirektiivissä edellytetään. Komission ehdotuksiin sisältyy mittauksia ja muita rikkidioksidin, typpidioksidin, hiukkasten ja lyijyn arviointimenetelmiä koskevat tiukat laatutavoitteet: tietojen on oltava tarkkoja ja täsmällisiä. liittyy epävarmuustekijöitä. 4. RIKKIDIOKSIDI 4. 1 Taustaa Rikkiä esiintyy luonnossa hiilessä ja nestemäisissä raakaöljytuotteissa. Rikkiä syntyy hiiltä ja öljyä muodostavien kasvien ja muiden organismien kudosten sisältämistä proteiineista. Kun hiiltä ja nestemäisiä raakaöljytuotteita poltetaan voimalaitoksissa, teollisuudessa, kotitalouksien lämmityslaitteissa, polttomoottoreissa jne. , rikki hapettuu rikkidioksidiksi, ja jollei tarvittavia päästöjen torjuntatoimenpiteitä noudateta, sitä vapautuu ilmakehään. Rikkiä esiintyy myös joissakin malmeissa ja sitä vapautuu niitä sulatettaessa. Rikkidioksidi on sellaisenaan myrkyllistä ihmisille ja kasveille. Rikkidioksidi on yksi merkittävimmistä happamoitumista aiheuttavista epäpuhtauksista (muita aiheuttajia ovat typen oksidit ja ammoniakki). Lisäksi rikkidioksidi vaikuttaa yhdessä muiden epäpuhtauksien kanssa pienten ilmakehässä leijuvien hiukkasten syntymiseen, joiden nyt tiedetään vaikuttavan merkittävästi ihmisten terveyteen. Rikkidioksidi ja sen hapettumistuotteet poistuvat ilmakehästä märkä- ja kuiva laskeumien kautta. Näistä muutunta- ja poistumisprosesseista huolimatta rikkidioksidi ja sen tuotteet voivat kulkeutua pitkiäkin matkoja aiheuttaen sekä paikallista että valtioiden rajat ylittävää saastumista. Rikkidioksidipäästöt ovat merkittävästi vähentyneet viimeisten 20 vuoden aikana ja vähenevät edelleen. Tämän direktiivin tavoitteena on rikkidioksidin osalta vähentää entisestään vaaraa, joka ilmassa olevalle rikkidioksidille altistumisesta aiheutuu ihmisten terveydelle ja ympäristölle. Rikkidioksidipäästöjen alentuminen raja-arvoa vastaaviksi auttaa myös saavuttamaan hiukkasia koskevat raja-arvot, jotka myös ovat osa komission ehdotusta. 4. 2 Jo annettu lainsäädäntö Ilmanlaadun raja- ja ohjearvoista rikkidioksidille ja leijumalle 15 päivänä heinäkuuta 1980 annettu neuvoston direktiivi 80/779/ETY11 ja sen muutosdirektiivi 89/427/ETY12 annettiin ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi rikkidioksidin ja leijuman haitallisilta vaikutuksilta. 11 EYVL N:o L 229, 30. 8. 1980, s. 30 - 48. 12 EYVL N:oL 201, 14. 7. 1989. 10 Tätä varten direktiivissä säädetään rikkidioksidille ja leijumalle raja-arvoista, jotka ovat velvoittavia kaikkialla jäsenvaltioissa. Raja-arvot ovat keskinäisessä riippuvuus suhteessa eli sallitut rikkidioksidipitoisuudet riippuvat samanaikaisista hiukkas pitoisuuksista ja päinvastoin. Direktiivissä vahvistetaan myös pitkän aikavälin ohje arvot. edellytetään mittaavan Jäsenvaltioiden hiukkaspitoisuuksia varmistaakseen, että raja-arvoja noudatetaan ja että pitkän aikavälin ohjearvot ilmoittavan komissiolle kaikista raja-arvojen saavutetaan, sekä toteuttavan kaikki tarvittavat päästöjen torjuntatoimenpiteet. rikkidioksidi- rikkomisista ja ja 4. 3 Rikkidioksidin lähteet Suurin yksittäinen rikkidioksidipäästöjen lähde yhteisössä on tällä hetkellä sähkön tuotanto (noin 50 %)13 ja toiseksi suurin on teollisuus. Suurten lähteiden kuten voimalaitosten päästöt kulkevat tavallisesti korkeiden savupiippujen kautta. Vaikka ne tällä hetkellä vaikuttavat merkittävästi kaukokulkeutumisongelmiin, on suhteellisen epätodennäköistä, että ne johtaisivat terveydelliseltä perustalta asetettujen raja-arvojen paikallisiin ylityksiin. Pienet joillakin alueilla kotitalouksien lämmittämisessä käytettävä hiili ovat todennäköisempiä paikallisten raja- arvojen ylitysten aiheuttajia. teollisuuden päästölähteet ja 4. 4 Päästöjen ja ilmanlaadun kehityssuuntaukset Rikkidioksidipäästöt ovat alentuneet merkittävästi viimeisten 20 vuoden aikana. Tämän tuloksena tietojenvaihto järjestelmistä tehdyn neuvoston päätöksen mukaisesti toteutetusta tietokannasta (APIS) saatuja tuloksia. ilmanlaatu on parantunut. Seuraavat kuviot esittävät Kuvio 2: Vuosittaiset rikkidioksidin keskipitoisuudet jäsenvaltioissa Rikkktioksfdfpttoteuuksitn vuosikeskiarvot yhteisössä (perustuu kalkilta laajennettuun APIS-tiatokantaan kuuluvilta mittausasemilta saatuihin vuorokausiarvoihin) 1 9 30 w 20 3 10 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 B8 89 90 91 92 93 VU08i 11 13 Lähde: CORINAIR 90 Kuvio 3: Vuorokausiarvojen keskimääräinen 98 persentiili jäsenvaltioissa R i k k i d i o k s i d in v u o r o k a u s i p i t o i s u u d et - k e s k i m ä ä r ä i s et v u o s i t t a i s et 98 pe r s en t i l l it ( k a l k ki l a a j en n e t tu u n A P I S - t l e t o ka n t aa n k u u l u v at m i t t au s a s em a t) Huipussaan pitoisuudet saattavat olla paljon korkeampia. Useissa jäsenvaltioissa kirjattiin vuosina 1993 ja 1994 yli 1000 jLig/m3:n enimmäistuntipitoisuuksia. Laskusuuntaus jatkuu, erityisesti suurten kiinteiden lähteiden pitoisuudet laskevat. Vuoteen 2010 mennessä pitoisuudet laskevat jo säädösten ansiosta. Näitä ovat etenkin suurista polttolaitoksista annettu direktiivi, ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja torjumista vähentämisen yhtenäistämistä koskeva direktiivin, happamoitumisen yhteisössä koskevien ehdotusten, jäsenvaltioiden tekemien sitoumusten ja YK:n Euroopan talouskomission (ECE) kanssa toteutettujen muiden toimenpiteiden ansiosta. Taulukossa 2 esitetään arvioitu päästöjen lasku vertailuskenaarion mukaisesti. Taulukko 2: Rikkidioksidipäästöjen odotetut kehityssuuntaukset (kilotonneina) Maa 1990 I 2010 I Itävalta Belgia Tanska Suomi Ranska Saksa Kreikka Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Espanja Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta EY 15 90 317 180 260 1298 5331 510 1718 1_687 14 205 283 2 266 136 3 752 57 215 71 116 691 740 361 155 847 4_ 56 194 1 0 35 97 980 16 497 5 619 | 4. 5 Rikkidioksidin vaikutus ihmisten terveyteen ja ympäristöön 4. 5. 1 Ihmisten terveydelle aiheutuvat vahingot Rikkidioksidi on sellaisenaan myrkyllistä ihmisille. Se vaikuttaa suun, nenän ja keuhkojen toimintaan. limakalvoihin. Suurin vaikutus sillä on hengityselinten Vastustuskyvyltään muita heikompia ovat erityisesti astmaatikot. Rikkidioksidi voi sillä 12 hengityselinten toimintaan olevien vaikutusten kautta pahentaa myös sydän- ja verisuonitauteja. Lisäksi on olemassa todisteita, joiden mukaan rikin oksidien reagoidessa muiden epäpuhtauksien ja vesipisaroiden kanssa syntyvillä pienillä happamilla hiukkasilla on epäsuoria vaikutuksia. Näillä pienillä hiukkasilla on muita kansanterveydellisiä vaikutuksia, joihin kuuluvat myös vastustuskyvyltään muita heikompien väestönosien hengitys-ja sydän-verisuonitoiminnan ongelmat. Fossiilisten polttoaineiden palamisesta syntyvä rikkidioksidi ja hiukkaset ovat perinteisesti olleet suurimmat ilman epäpuhtaudet monissa yhteisön osissa. Ongelmia hoidettiin yhteisesti, ja perustana käytettiin epidemiologisia tutkimuksia, jotka oli tehty useita vuosikymmeniä sitten silloin pahoin saastuneilla alueilla, kuten Lontoossa. terveysjärjestö WHO Uusimmissa ilmanlaatua koskevissa suosituksissaan Maailman on käyttänyt uudempia tutkimuksia laatiessaan pelkästään rikkidioksidia koskevia suosituksia, jotka eivät ole riippuvaisia siitä, liittyykö rikkidioksidipitoisuuksiin korkeita hiukkaspitoisuuksia. Viime vuosikymmenien huomattavasta edistyksestä huolimatta suuri osa Euroopan yhteisön kaupunkien asukkaista altistuu tällä hetkellä rikkidioksidipitoisuuksille, jotka ylittävät WHO:n vuonna 1996 antamat vuosittaiset suositukset (50ug m3) ihmisten terveyden suojelemiseksi. Altistuminen vähenee päästöjen vähetessä edelleen (katso taulukko 2 edellä). Taulukko 3: WHO:n rikkidioksidisuositukset (1996): ihmisten terveys Keskiarvon laskenta-aika Pitoisuudet (ug/m3) 10 minuuttia 24 tuntia yksi vuosi 500 125 50 4. 5. 2 Kasvistolle aiheutuvat vahingot Päästöjen väheneminen on vähentänyt rikkidioksidin merkitystä kasvistolle myrkyllisenä epäpuhtautena verrattuna muihin epäpuhtauksiin, kuten otsoniin ja typpiyhdisteisiin. Rikkidioksidilla on silti edelleen osuutta kasvistolle aiheutuviin vahinkoihin varsinkin silloin, kun se yhdistyy muihin tekijöihin, kuten kylmyyteen. Rikkidioksidin mahdollisiin vaikutuksiin kuuluvat hajoaminen, fotosynteesin vähentyminen, hengittämisen lisääntyminen ja muutoksia proteiiniaineen- vaihdunnassa. Erityyppisten kasvien herkkyys vaihtelee huomattavasti. Kaikkein herkimpiä ovat jäkälät. lehtivihreän WHO:n vuoden 1996 suosituksiin sisältyy erilaisia arvoja kasvien eri asteiselle suojelemiselle altistumiselta kaasumaiselle rikkidioksidille. Suositukset perustuvat jotka on määritelty YK:n Euroopan niihin kriittisiin talouskomission ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevassa eurooppalaisessa yleissopimuksessa. rikkidioksiditasoihin, tekemässä valtiosta tapahtuvaa toiseen 13 Vahinkojen kohde Vuosi- ja talvikeskiarvo (ag/m3) Sadot Metsät / luonnonkasvit Herkät metsät / luonnonkasvit Jäkälät 30 20 15 10 4. 5. 3 Rakennuksille, materiaaleille ja kulttuuriperinnölle aiheutuvat vahingot luonnollista säästä Rikkidioksidi nopeuttaa rakennusten ja rakennusmateriaalien johtuvaa vanhenemista ja syöpymistä. Rikkidioksidi nopeuttaa useiden materiaalien, kuten kiviaineksen, rappeutumista enemmän kuin muut epäpuhtaudet. Erityisen alttiita ovat vanhat rakennukset rikasta kulttuuriperintöä. jotka ovat osa Euroopan ja muistomerkit, 4. 5. 4 Rikkidioksidista aiheutuneiden vahinkojen kustannukset ja muista epäpuhtauksista Rikkidioksidista aiheutuvista happamoittavista kustannuksista on tehty joitakin tutkimuksia14'15. Yleisesti ottaen tutkimusten avulla on saatu hyviä arviota ihmisten terveydelle, rakennuksille ja rakennusmateriaaleille aiheutuvien vaikutusten taloudellisista kustannuksista. Ekosysteemien rakenteelle ja toiminnalle sekä erityisesti luonnon monimuotoisuudelle aiheutuvia vahinkoja ei ole eritelty määrällisesti. Rikkidioksidipäästöjen vaikutus vaihtelee alueittain sille altistuvan väestön ja ympäristön herkkyyden mukaan, mutta on kuitenkin arvioitu, että yhdestä tonnista yhteisön rikkidioksidipäästöjä aiheutuvat taloudelliset kustannukset ovat keskimäärin noin 4000 ecua. Suurin osa näistä kustannuksista (yli 80 %) syntyy ihmisten terveydelle aiheutuvista vahingoista. 4. 6 Komission ehdotukset 4. 6. 1 Ihmisten terveyden suojelu Komission ehdotuksissa asetetaan ihmisten terveyden suojelemiseksi kaksi raja-arvoa, jotka perustuvat WHO:n vuoden 1996 suosituksiin. 14 Tapaustutkimus 2: Benefits of an Acidification Strategy for the Community. ExternE Project. European Commission, DG XII, JOULE programme. 15 Cost Benefit Analyses of the Different Municipal Solid Waste Management Systems. Objectives and Instruments for the year 2000. Pääosastolle XI tehnyt Coopers and Lybrand, Final Report 1996. 14 Keskiarvon laskenta-aika Raja-arvo Ylitysmarginaali 1 tunti 1. tuntiraja- arvo ihmisten terveyden suojelemiseksi 350 ug/m3, saa ylittyä enintään 24 kertaa kalenterivuoden aikana 150 ug/m3 (43%) tämän direktiivin tullessa voimaan, alenee lineaarisesti 1. 1. 2001 jäsen jälkeen 12 kuukauden välein, kunnes on 0 % 1. 1. 2005 Ajankohta, johon mennessä raja-arvoa on noudatettava 1. 1. 2005 24 tuntia 2. vuorokausiraja -arvo ihmisten terveyden suojelemiseksi 125 ug/m3, saa ylittyä enintään 3 kertaa kalenterivuoden aikana ei ole 1. 1. 2005 T\mtiraja-axvo WHO:n vuoden 1996 suositusten mukaan rikkidioksidipitoisuus saisi olla 500 ug/m , kun keskiarvon laskenta-aikana on 10 minuuttia. Suositusarvo on määritetty astmaa sairastaville henkilöille liikunnan aikana tehdyistä kokeista. Ilmanlaatua ei ole mielekästä arvioida ja hallita 10 minuutin jaksoihin perustuen. Komission mielestä lyhytaikaisesta erittäin korkeille rikkidioksidipitoisuuksille altistumisesta aiheutuvilta vaaroilta on kuitenkin suojauduttava, ja komissio ehdottaakin tuntiraja-arvoa, joka on määritetty WHO:n suositusten perusteella. Lyhytaikaisten erittäin korkeiden pitoisuuksien ja keskimääräisten tuntipitoisuuksien välinen suhde vaihtelee eri paikoissa paikallisten lähteiden luonteen mukaan. Ei siis ole olemassa yhtä yksittäistä tekijää, jota voitaisiin soveltaa 10 minuutin suositukseen ja jonka perusteella voitaisiin tuottaa kaikissa mahdollisissa paikoissa samana pysyvä tuntiarvo. Esitetty saatuihin teollisuusalueiden lyhytaikaisia erittäin korkeita pitoisuuksia koskeviin tietoihin, ja sillä pitäisi voida turvata riittävä suojelutaso teollisuusalueilla. Komission ehdotusten mukaisesti jäsenvaltioiden on annettava tuntipitoisuuksien lisäksi tietoja 10 minuutin pitoisuuksista, jotta tuntiraja-arvon tehokkuus voidaan tarkistaa. tuntiraja-arvo 350 jag/m3 perustuu jäsenvaltioilta Periaatteessa minkäänlaisten terveydellisin perustein laadittujen suositusten ylitysten salliminen ei ole suotavaa. On kuitenkin havaittu, että käytännössä ei ole mahdollista perustaa raja-arvojen noudattamisjärjestelmiä ja hallintasuunnitelmia suurimpiin mitattuihin arvoihin silloin, kun keskiarvon mittausaika on lyhyt. Vuoden aikana mitatut suurimmat arvot vaihtelevat vuosittain suuresti sääolosuhteiden vuoksi. Ne kuvaavat kehityssuuntauksia huonosti eivätkä sovellu hallinnan apuvälineiksi. Siksi on tavallista, että lyhytaikaiset raja-arvot määritetään persentiileinä tai pitoisuuksina, joista sallitaan tietty määrä ylityksiä tiettynä ajanjaksona, ennen kuin alueen katsotaan ylittäneet raja-arvot. Ehdotusten mukaan tuntiraja-arvon saisi ylittää enintään 24 tuntina kalenterivuoden 8760 tunnista. Olisi huomattava, että komission ehdotuksissa persentiilien käytön tarkoituksena ei ole väistämättömien mittausepätarkkuuksien huomioon ottaminen. Mittausepätarkkuudet on otettu huomioon määrittämällä 15 tavoitteet tiedon laadulle sekä vahvistamalla tiukkoja laadunhallintaohjelmia virheiden minimoimiseksi ja virheellisen ja epätarkoituksenmukaisen tiedon karsimiseksi. Vwrokausiraja-aryo Komissio ehdottaa, että WHO:n vuoden 1996 vuorokausikohtaista altistumista koskevien suositusten mukainen raja-arvo olisi 125 ug/m3. Raja-arvon saisi ylittää enintään kolmena päivänä kalenterivuoden 365 päivästä. Jäsenvaltioista saadut tiedot16 osoittavat, että jos tätä vuorokausiraja-arvoa noudatetaan, vuosittaiset keskipitoisuudet jäävät alle WHO:n antaman vuosittaista altistumista koskevan suosituksen (50 ng/m3). Siksi erillinen vuosiraja-arvo on tarpeeton. Tekeillä olevat tutkimukset suosituksia tutkimusten tutkimuksissa laatiessaan WHO tuloksia. Kyseisissä tutki useiden hiljattain tehtyjen Tarkistettuja epidemiologisten selvitettiin rikkidioksidin päivittäisten pitoisuuksien ja terveysvaikutusten välisiä yhteyksiä, vuodeosastohoitoa vaativat tapaukset ja päivittäiset kuolleisuusluvut mukaan lukien. Yksi näistä tutkimuksista oli pääosasto XII:n ympäristö- ja ilmasto-ohjelman17 varoilla rahoitettu APHEA. Yhteyksiä havaittiin olevan pitoisuuksien ollessa alle WHO:n vuoden 1996 suositusten. WHO:n mielestä tiedot eivät vielä riitä osoittamaan, onko syy-yhteys olemassa vai onko esimerkiksi rikkidioksidi jonkin muun epäpuhtauden tai tekijän seurausta. Komission esittämä vuosi 2005 ajankohdaksi, johon mennessä raja- arvot on saavutettava, ja se, että vuorokausiraja-arvolle ei ole määritetty ylitysmarginaalia, johtuvat siitä, että rikkidioksidipitoisuuksia halutaan varmuuden vuoksi vähentää nopeasti. Tällä alalla tehtävää tutkimusta tuetaan jatkossakin ympäristö-ja ilmasto-ohjelman varoilla. Ilmanlaadun puitedirektiivin 4 artiklan mukaan komissio seuraa tätä sekä muita rikkidioksidin ja muiden epäpuhtauksien vaikutuksia ihmisten terveyteen koskevia tieteellisiä tutkimuksia. Näihin ehdotuksiin sisältyy erityissäännös, jonka mukaisesti komission on annettava neuvostolle ja Euroopan parlamentille kertomus rikkidioksidin vaikutusten kehityksestä 31. joulukuuta 2003 mennessä. 4. 6. 2 Ekosysteemien suojelu Ekosysteemien suojelemiseksi esitetään ainoastaan yhtä raja-arvoa, 20 ug/m3. ja Keskiarvon määrittämiseksi ehdotetaan kahta talvikausi lokakuusta maaliskuuhun. Tietyt kasvit, jotkin metsän puut mukaan lukien, ovat alttiimpia rikkidioksidin aiheuttamille vahingoille silloin, kun altistuminen laskenta-aikaa: kalenterivuosi 1°" Katso 'Economic evaluation of air quality targets for sulphur dioxide, nitrogen dioxide, fine and suspended particulate matter and lead. ' Second Interim Report, April 1997, Institute for Environmental Studies, Amsterdam. 17 Katsouyanni et al (1997): Short term effects of ambient sulphur dioxide and particulate matter on mortality in 12 European cities: results from time series data from the APHEA project: British Medical Journal Volume 314, 7 June 1997. Katso myös Journal of Empidemiology and Community Health, April 1996, Vol. 50 Supplement 1. 16 yhdistyy kylmään säähän. Esitetty raja-arvo suojaa ekosysteemiä ja erityisesti herkimpiä lajeja suorilta myrkyllisiltä vaikutuksilta. Näitä vuosi- ja talviraja-arvoja ei voida saavuttaa yhteisön taajamien ja muiden rakennettujen alueiden välittömässä vaikutuspiirissä, vaikka päästöt alentuisivat huomattavasti. Raja-arvojen noudattamista arvioidaan aluksi tällaisten alueiden ulkopuolella sellaisissa paikoissa, jotka ovat samankaltaisia kuin ne paikat, joissa EMEP-ohjelman18 mittausasemat sijaitsevat. EMEP-verkostosta19 ja jäsenvaltioilta saatujen tietojen perusteella näyttää siltä, että kyseisillä alueilla vuosiraja-arvo on yleensä jo saavutettu. Talviraja-arvo sitä vastoin ylittyy tällä hetkellä joissakin jäsenvaltioissa. Koska rikkidioksidipäästöt todennäköisesti vähenevät edelleen, tässä ehdotetaan, että sekä vuosi- että talviraja-arvot olisi saavutettava kahden vuoden kuluessa direktiivin voimaantulosta. 4. 6. 3 Rikkidioksidin raja-arvoista aiheutuvat kustannukset ja ympäristöedut Ehdotuksessa esitetyt kustannukset ja ympäristöedut on arvoitu vuodelle 2010 niiden kaupunkien osalta, joista ilmanlaatua koskevaa tietoa oli saatavilla. Nämä kustannukset ja hyöty tulevat vertailuskenaarion lisäksi, joka ilmentää nykyistä politiikkaa komission vuoden 1996 lopulla hyväksymät lainsäädäntöehdotukset mukaan lukien (ei siis sisällä happamoitumista koskevaa strategiaa). Tietokanta kattaa rikkidioksidin osalta 151 kaupunkia, joissa on yhteensä 75 miljoonaa asukasta. Luku edustaa 22 prosenttia yhteisön väestöstä ja noin puolta yli 75 000 asukkaan kaupunkien väestöstä. Ehdotettujen raja-arvojen saavuttamiseksi kyseisissä 151 kaupungissa päästöjä olisi vähennettävä 10 % enemmän kuin vertailuskenaariossa, mikä tarkoittaisi kaiken kaikkiaan noin 46 kilotonnia. Yhteisön laajuudelta tarkasteltuna lisäys on pieni, koska päästöjen odotetaan nykyisen politiikan tuloksena (vertailuskenaario) vähenevän vuonna 1990 olleesta 16 497 kilotonnista 5619 kilotonniin vuoteen 2010 mennessä. Raja-arvojen noudattamisesta aiheutuvien kustannusten arvioidaan olevan kyseisissä 151 kaupungissa keskimäärin 21 miljoonaa ecua vuodessa. Korkein arvio on 48 miljoonaa ecua. Arvioissa ei ole otettu huomioon hiljattain hyväksyttyä happamoitumisstrategiaa. Alhaisin kustannusarvio (4 miljoonaa ecua) toteutuu, jos päästöjen vähentämisellä pyritään alentamaan kaupunkien keskimääräisiä pitoisuuksia alle ehdotettujen raja-arvojen. Korkeampi arvo perustuu päästöjen vähennykseen, joka tarvitaan raja-arvon saavuttamiseksi kaupunkien sellaisissa osissa, joissa raja-arvot raja-arvon ylittyvät selvimmin {hot spots). Keskimääräisessä kustannusarviossa saavuttamiseksi keskimäärin tarvittavasta päästöjen vähentämisestä aiheutuvat kustannukset perustuvat raja-arvon saavuttamiskustannuksiin sellaisissa kaupungeissa ja paikoissa, jossa ylitykset ovat suurimmat. 18 EMEP: Co-operative Programme for Monitoring and Evaluation of the Long Range Transmission of Air Pollutants in Europe (ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen seurantaa ja arvioimista Euroopassa koskeva yhteistyöohjelma). Perustettu YK:n valtiosta ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevan Geneven yleissopimuksen (1979) vaatimusten tueksi. tapahtuvaa toiseen 19 EMEP - MSC/W Report 1 /95. 17 tutkittujen kaupunkien osalta kustannukset Keskimääräisen arvion perusteella jakautuvat jäsenvaltioiden kesken seuraavasti: Itävallalle, Tanskalle, Suomelle, Italialle, Irlannille, Luxemburgille, Alankomaille ja Ruotsille ei aiheutuisi lisäkustannuksia; Belgian osalta kustannukset olisivat 3,9 miljoonaa ecua, Ranskan osalta 0,4 miljoonaa ecua, Kreikan osalta 2,4 miljoonaa ecua, Saksan osalta 0,8 miljoonaa ecua, Portugalin osalta 0,6 miljoonaa ecua, Espanjan osalta 8,3 ecua ja Yhdistyneen kuningaskunnan osalta 4,7 miljoonaa ecua. Kustannukset aiheutuvat kiinteistä lähteistä tulevien rikkipitoisuudeltaan alhaisten teollisista prosesseista aiheutuvien päästöjen polttoaineiden käytön alentamiseksi tarvittavista toimenpiteistä. Nämä ' sinällään jo alhaiset luvut ovat yliarvioituja, koska vertailuskenaarioon ei sisälly happamoitumis- rikkipitoisuutta koskevan neuvoston strategian direktiivin perusteella odotettavissa olevaa huomattavaa päästöjen vähenemistä. Näiden huomioon ottaminen alentaisi tämän ehdotuksen kustannuksia merkittävästi, ja jos ongelma-alueita jää, ne ovat todennäköisimmin eteläisissä jäsenvaltioissa. ja nestemäisten polttoaineiden ja Koska muiden kaupunkien osalta ei ole käytettävissä ilmanlaatua koskevia tietoja, on luotettavasti standardien noudattamisesta kaikkialla yhteisössä vaikeata arvioida aiheutuvia kustannuksia. EUROSTATin20 mukaan noin 195 miljoonaa ihmistä (yhteisön kaikista 362 miljoonasta asukkaasta) asuu kaupungeissa, joissa on yli 25 000 asukasta. Kun oletetaan, että ilmanlaatua koskeva tieto 151 kaupungin osalta edustaa yli 25 000 asukkaan kaupunkeja, vuosittaiset kustannukset olisivat keskimääräisen arvion mukaan kolme kertaa korkeammat ja noin 60 miljoonaa ecua/vuosi. Raja-arvojen saavuttamisesta vuoteen 2005 mennessä aiheutuvat kustannukset olisivat joissakin maissa korkeammat kuin vuonna 2010, koska päästöt vuonna 2005 ovat vertailuskenaarion mukaan korkeammat kuin vuonna 2010. Myös hyödyt olisivat suuremmat. Koska nykyisen lainsäädännön vaikutuksista vuoden 2005 päästöihin ei ollut saatavilla tietoja, ei ollut mahdollista arvioida päästörajojen noudattamisesta vuonna 2005 aiheutuvia (lisäkustannuksia. ja aiheutuviin kulttuuriperinnölle verrattuna. Lyhytaikaisesta On odotettavissa, että tutkittujen kaupunkien 75 miljoonasta asukkaasta 18 miljoonaa on vaarassa altistua raja-arvot ylittäville pitoisuuksille, jos nykyisten suunnitelmien sisältämien toimien lisäksi ei toteuteta muita toimia. Ehdotettujen raja-arvojen saavuttamisen vaikutukset kuolleisuuteen, sairastuvuuteen, aineellisiin vahinkoihin sekä ekosysteemeille vähenisivät epäpuhtaus vertailuskenaarion pitoisuuksille altistumisesta aiheutuva kuolleisuus (jota usein kutsutaan akuutiksi kuolleisuudeksi) laskisi 330 - 826 tapauksella. Sairaaloiden ensiapuklinikoilla hoitoa vaativien tapausten määrä laskisi 170-300 tapauksella vuodessa. Ehdotus alentaisi myös sellaista kuolleisuutta ja hengityselinten sairauksiin sairastuvuutta (joita usein kutsutaan krooniseksi kuolleisuudeksi), joka aiheutuu pitkäaikaisesta kohonneille epäpuhtauspitoisuuksille altistumisesta. Nämä vaikutukset ilmenevät epäsuorasti rikkidioksidipäästöistä syntyvien sekundaaristen hiukkasten vähenemisenä. Raja- arvojen noudattamisella aikaan saatava pitkäaikaisesta altistumisesta aiheutuvan kuolleisuuden väheneminen on arvioitu olevan 10-60 tapausta vuodessa. Raja-arvojen vahinkoihin korkeille erittäin 20 EUROSTATin digitaalinen väestötietokanta. 18 noudattaminen kaupungeissa parantaisi tilannetta myös kaupunkien ulkopuolella. Tällaisia parannuksia ei ole eritelty määrällisesti. Lisäksi materiaaleille, rakennuksille, sadoille ja ekosysteemeille aiheutuvat vahingot pienenevät. Osa niistä ympäristölle saaduista hyödyistä, jotka saadaan raja-arvojen noudattamisesta verrattaessa ilmanlaatua tutkituissa kaupungeissa, on eritelty rahallisesti (terveyshyödyt ja aineelliset hyödyt). Tulokset osoittavat, että ehdotetuista raja-arvoista saatava rahallinen hyöty vaihtelee kyseisten kaupunkien osalta 85 miljoonasta 3 784 miljoonaan ecuun vuodessa. Suuri vaihtelu johtuu pääasiallisesti annos/vaikutussuhteeseen liittyvistä epävarmuustekijöistä lyhytaikaisille erittäin korkeille pitoisuuksille altistumisesta aiheutuvan kuolleisuuden arvioimiseen liittyvistä epävarmuustekijöistä. Rahalliseen hyötyyn vaikuttavat selvästi eniten kuolleisuusvaikutukset, joiden arvo vaihtelee 26 miljoonasta 3 723 miljoonaan ecuun vuodessa. Näistä 26 - 255 miljoonaa ecua liittyy kroonisesta altistumisesta aiheutuvaan kuolleisuuteen ja 0 - 3 468 miljoonaa ecua lyhytaikaisista korkeista pitoisuuksista aiheutuvaan kuolleisuuteen (edellä 3. 2. 1 kohdassa selitetään, kuinka arvioihin on päädytty). Materiaaleille aiheutuvien vahinkojen arvoksi on arvioitu 58 miljoonaa ecua, kun taas sairastuvuudelle aiheutuvien vaikutusten arvoksi on arvioitu ainoastaan 1 - 2 miljoonaa ecua vuodessa. ja Ehdotettujen raja-arvojen kustannusten ja hyötyjen vertailu on tehtävä huolellisesti (katso 3. 2. 1 kohta). Sikäli kuin hyödyt voidaan eritellä määrällisesti, rahallisen hyödyn (85 - 3 784 miljoonaa ecua) odotetaan ylittävän kustannukset (4 - 48 miljoona ecua) tutkituissa kaupungeissa tuntuvasti, kun arviointiin liittyvät rajoitteet otetaan huomioon. Tämä päätelmä on vahvistettu erilaisissa koetapauksissa, joista muutamissa lyhytaikaiselle kuolleisuudelle ei annettu mitään arvoa, kroonisen kuolleisuuden osalta käytettiin alhaisinta arviota ja kustannusten osalta korkeimpia arvioita. 4. 7 Asianomaisten osapuolten mielipiteet Ihmisten terveyden suojelemiseksi asetettujen raja-arvojen noudattamisen katsotaan jäsenvaltioissa olevan mahdollista, eikä se aiheuttane ylipääsemättömiä vaikeuksia. Eräät jäsenvaltiot ovat huolissaan vuoden aikana sallittujen ylitysten lukumäärän hallinnollisista näkökohdista. Korkeimmat mittaukset vuodessa saattavat vaihdella suuresti ja ennalta-arvaamattomasti sääolosuhteiden vuoksi eivätkä siksi sovellu epäpuhtauksien kehityssuuntausten ja edistymisen arviointiin. Itävalta haluaisi tiukentaa tuntiraja-arvoa. Niiden jäsenvaltioiden mielestä, joissa on tiheä kaupunkimainen asutus, ekosysteemien suojelemiseksi rajattava kaupunkialueiden välittömässä vaikutuspiirissä sijaitsevien paikkojen ulkopuolelle. Raja-arvoa ei teollisuuden mielestä saisi soveltaa teollisuusalueiden läheisyydessä. raja-arvoihin asetettuihin arviointi liittyvä olisi Lisäksi teollisuuden mielestä vuosi 2010 olisi sopivampi raja-arvojen noudattamisen määräajaksi. 19 5. TYPPIDIOKSIDI 5. 1 Taustaa Typen oksideja on monenlaisia, ja niitä muodostuu pääasiallisesti ilmassa olevan typen hapettuessa palamisen aikana. Ihmisen terveyteen niistä vaikuttaa eniten typpidioksidi (N02). Sillä on useita haitallisia vaikutuksia, mm. lasten hengitystieinfektioiden vaaraan ja erityisesti niiden henkilöiden keuhkojen toimintaan, joilla on esiasteella (NO) yhdistyneenä oleva keuhkosairaus. Typpidioksidi aiheuttaa vahinkoja kasvistolle. Typpidioksidista ja typen oksideina. typpioksidista puhutaan myös typpioksidiin Typpidioksidin ilmassa tapahtuvat reaktiot ovat monimutkaisia. Useimmissa tilanteissa palamisesta syntyvät päästöt muodostuvat lähinnä typpioksidista. Typpioksidi reagoi hapen tai otsonin kanssa ja tuottaa typpidioksidia. Muuntumisen suhde riippuu ilmakehän olosuhteista. Kun typpidioksidia on syntynyt, se voi reagoida useilla eri tavoilla. Jonkin verran typpidioksidia poistuu ilmasta kuivalaskeumien kautta. Jonkin verran poistuu lopulta myös happolaskeumina. Typpidioksidi on tärkeä otsonin prekursori. Se on myös yksi niistä epäpuhtauksista, jotka johtavat ilmakehän pienten hiukkasten leijumien syntymiseen. Pienillä hiukkasilla on sellaisenaan haitallisia vaikutuksia ihmisten terveyteen. tavoitteena on typpidioksidin osalta vähentää Tämän direktiivin suorasta typpidioksidille altistumisesta ihmisten terveydelle ja ympäristölle aiheutuvia vahinkoja sekä typpidioksidin ja typpioksidin yhdistelmälle altistumisesta kasvistolle aiheutuvia vahinkoja. Päästöjen alentuminen ehdotettuja raja-arvoja vastaaviksi auttaa myös saavuttamaan hiukkasille asetetut raja-arvot, jotka myös kuuluvat tähän direktiiviin, sekä saavuttamaan erilliset happamoitumisen torjuntaa koskevat tavoitteet. Komissio aikoo esittää ensi vuonna otsonipitoisuuksien vähentämisstrategian, joka edellyttää myös typpidioksidipäästöjen vähentämistä. 5. 2 Lainsäädäntö Ilmanlaatustandardeista typpidioksidille 20 päivänä joulukuuta 1985 annettu neuvoston direktiivi 85/203/ETY annettiin ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi typpidioksidille altistumisesta aiheutuvilta haitallisilta vaikutuksilta. Direktiivissä säädetään rikkidioksidin raja-arvoksi 200 u,g/m3 laskettuna 98 persentiiliksi vuoden aikana kirjatuista tuntiarvoista. Raja-arvoa ei saa ylittää millään alueella missään jäsenvaltiossa. Direktiivissä asetetaan myös rikkidioksidin ohje-arvot vertai lutekij öiksi jäsenvaltioiden määrittämiä alueita koskevien erityissuunnitelmien laatimista varten. sekä kerrottava Jäsenvaltioiden on perustettava toteutetuista komissiolle kaikista raja-arvon ylityksistä ja niiden korjaamiseksi vaiheista. typpidioksidin mittausasemia 20 sähköntuotannosta syntyviä päästöjä. Sen muutosdirektiivin Kiinteistä ja liikkuvista lähteistä peräisin olevia typen oksidien (N02 ja NO) päästöjä voidaan valvoa erilaisin keinoin. Suuria polttolaitoksia koskevalla direktiivillä on vähennetty sekä ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämistä koskeva direktiivin ansiosta kiinteiden lähteiden päästöjä voidaan vähentää vielä lisää seuraavan vuosikymmenen aikana. Ajoneuvojen päästöjen valvontaa koskevaa lainsäädäntöä on paljon. Auto Oil -ohjelman ensimmäisen vaiheen päättymisen jälkeen komissio hyväksyi kesäkuussa 1996 ajoneuvojen päästöjen lisävalvontaa koskevan strategian, jonka tavoitteena on ilmanlaatua koskevien tavoitteiden saavuttaminen vuoteen 2010 mennessä. 5. 3 Typpidioksidin lähteet Koko yhteisössä yli 60 % typpidioksidipäästöistä tulee kiinteistä lähteistä. Toisella sijalla ovat palamisen hajakuormituslähteet yli 30 prosentin21 osuudellaan, sähköntuotannosta ja valmistusteollisuuden palamisesta syntyvät päästöt mukaan lukien. Erilaisten lähdetyyppien osuus ilman pitoisuuksista vaihtelee eri paikoissa. Kaupunkialueilla päästöt ja siten myös altistumisen aiheuttaa yleensä tieliikenne. Muilla lähteillä on suuri merkitys kaukokulkeutumiselle, ekosysteemien altistumiselle ja muiden epäpuhtauksien, kuten otsonin ja toisiohiukkasten muodostumiselle. 5. 4 Päästöjen ja ilmassa olevien pitoisuuksien kehityssuuntaukset Viimeisimmät kansainväliset luvut osoittavat, että typen oksidien päästöt vähenivät ainoastaan 3 prosentilla koko yhteisössä vuosina 1980 - 199322. Yhteisön jäsen valtioiden välillä on suuria vaihteluja. Osassa jäsenvaltioita päästöt ovat lisääntyneet tuntuvasti, toisissa ne ovat vähentyneet. osalta ei ole havaittavissa mitään Kokonaispäästöjen suuntausta, mutta hajakuormituslähteiden päästöt ovat vähentyneet monilla alueilla suuria polttolaitoksia ansiosta. Katalysaattoreiden koskevan käyttöönoton ja muiden ajoneuvoteknologian parannusten ansiosta ajoneuvojen päästöt ovat myös laskussa, vaikka kuljetustoiminta lisääntyy jatkuvasti. toimenpiteiden direktiivin kaltaisten Taulukossa 4 esitetään typen oksidien päästöt jäsenvaltioissa vuonna 1990 sekä vuoden 2010 päästöarviot liitteessä I esitetyn vertailuskenaarion mukaisina. 21 CORINA1R1990 22 EMEP 21 Taulukko 4: Typen oksidien arvioidut päästöt (kilotonneina) Maa Itävalta Belgia Tanska Suomi Ranska Saksa Kreikka Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Espanja Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta EY 15 I 1990 1 2010 222 352 269 300 1,585 3,071 306 1J5 2,047 23 575 211 1,178 41J 2,702 13,370 116 196 119 163 895 1,279 282 73_ 1,160 10 140 206 851 207 1,244 6,921 Ilman kehityssuuntaukset syntyvät hitaammin kuin päästöjen kehityssuuntaukset. Suuria määriä tietoja tarvitaan erityisesti typpidioksidin kaltaisista epäpuhtauksista, joiden reaktiot ilmassa ovat monimutkaisia ja sääolosuhteista riippuvaisia. Pitoisuukset ovat laskeneet mm. Itävallan, Tanskan, Saksan ja Ruotsin kaupungeissa; näiden maiden typpidioksidipäästöjä on saatu laskemaan ottamalla ensimmäisten joukossa käyttöön katalysaattoritekniikka ja toteuttamalla muita toimenpiteitä. Osana Auto Oil I -ohjelmaa seitsemän Euroopan kaupungin ilmanlaatu mallinnettiin tarkasti, jotta voitiin määrittää ilmanlaatu tavoitteiden, mm. typpidioksiditavoitteiden, saavuttamiseksi tarvittavien uusien ajoneuvo- ja polttoaineteknologioiden kustannustehokkuus. Tämä osoitti, että nykyisen ilman parantavien lainsäädännön lainsäädäntöehdotusten laatimiseen. typpidioksidipitoisuuksia ja huomattavasti entisestään voitaisiin johti ilmanlaatua vähentää ansiosta, 5. 5 Typpidioksidin vaikutus ihmisten terveyteen ja ympäristöön 5. 5. 1 Ihmisten terveydelle aiheutuvat vahingot Typpidioksidille altistumisella saattaa olla korjattavia vaikutuksia keuhkojen toimintaan ja hengitysteiden herkkyyteen erityisesti sellaisilla henkilöillä, joilla on esiasteella oleva keuhkosairaus. Typpidioksidi saattaa lisätä myös luonnon allergeeneille reagointia. WHO:n vuoden 1996 suositukset sisältävät 200 u. g/m3:n tuntiraja-arvon, joka perustuu astmaa sairastaville sekä kroonista ahtauttavaa keuhkotautia sairastaville henkilöille aiheutuvista kammiovaikutuksista tehtyihin tutkimuksiin. Pitkäaikaiseen altistumiseen lasten hengitystie infektioiden vaara. Kvantitatiiviset tutkimukset, joissa on tutkittu näitä vaikutuksia, koskevat sisäilman pitoisuuksia, jotka ovat korkeimpia kaasuliettä käyttävissä kotitalouksissa. Niitä ei voida suoraan ekstrapoloida ulkoilman pitoisuuksiin. Nämä liittyy kohonnut typpidioksidille 22 vaikutukset ovat kuitenkin huolestuttavia, koska varhaisiässä toistuvat keuhkoinfektiot saattavat johtaa myöhemmällä iällä keuhkovaurioihin. Eläimillä toistuva altistuminen saattaa ja aineenvaihdunnassa sekä infektioalttiudessa. Tästä syystä Maailman terveysjärjestö WHO on antanut varmuuden vuoksi 40 u. g/m3:n vuosikohtaisen suosituksen. peruuttamattomia muutoksia rakenteessa keuhkojen aiheuttaa Taulukko 5: Maailman terveysjärjestön antamat typpidioksidia koskevat suositukset (1996): ihmisten terveys Keskiarvon laskenta-aika Pitoisuudet (|xg/m3) 1 tunti yksi vuosi _^ 200 40 Tämän hetkistä altistumista uudet suositukset ylittäville pitoisuuksille ei voida arvioida tarkasti. Sellaisista tilanteista, joissa raja-arvot (tuntiraja-arvot) ylitetään selvimmin, ja vuosittaisista pitoisuuksista (joille tällä hetkellä ei ole raja-arvoa) on saatavilla vain vähän tietoa. WHO:n vuonna 1993 teettämässä vuorokauden aikana tapahtuvaa typpidioksidipitoisuuksille altistumista koskevassa tutkimuksessa esitettiin, että kaupunkialueilla vähintään 21 miljoonaa ihmistä altistuu 150 jig/m3:n suosituksen (1987) ylittäville pitoisuuksille. WHO arvioi, että kun tarkastellaan pelkästään altistunutta väestöä, 17 000-29 000 hoitokäyntiä vaativaa, alempiin hengitysteihin typpidioksiditasoista. Jos liittyvää sairaustapausta saattaisi altistumistilanne muilla kaupunkialueilla on vastaava, korkeiden typpidioksidi pitoisuuksien aiheuttamia alempiin hengitysteihin liittyviä sairaustapauksia saattaisi olla 58 000 - 99 000. johtua kohonneista 5. 5. 2 Kasvistolle aiheutuvat vahingot Sekä typpidioksidi että typpioksidi (joista puhutaan myös typen oksideina, NOx) imeytyvät kasvistoon. Niiden vaikutukset kasveihin ovat additiivisia, ja tutkijat ovat yksimielisiä siitä, että niitä olisi käsiteltävä yhdessä. Typpi on olennaisen tärkeä typpidioksidipitoisuuksille altistuminen saattaa edistää kasvinravinne. Vähäisille kasvua. Korkeammille typpidioksidipitoisuuksille altistumisesta saattaa aiheutua haitallisia vaikutuksia, kuten lehti-ja neulasvaurioita ja kasvun hidastuminen. Se, missä vaiheessa vaurioita alkaa ilmetä, on riippuvainen lajista, ravintotilanteesta ja muista ympäristötekijöistä. YK:n Euroopan talouskomissiossa tehdyn työn ansiosta on voitu määrittää kriittinen taso, jonka pitäisi riittää suojelemaan suurinta osaa lajeista. WHO on hyväksynyt tämän kriittisen tason suositukseksi. Taulukko 6: Maailman terveysjärjestön antamat typen oksideja koskevat suositukset (1996): ekosysteemille aiheutuvat myrkylliset vaikutukset Suojelun kohde Vuosikeskiarvo NO + NQ2 (ug/m3) Suurin osa kasvilajeista 30 23 5. 5. 3 Rakennuksille, materiaaleille ja kulttuuriperinnölle aiheutuvat vahingot Typen oksidien on osoitettu vahingoittavan materiaaleja tai nopeuttavan niiden vahingoittumista. Vaikka eri epäpuhtauksien osuuksia tällaisissa vahingoissa on vaikeaa erottaa toisistaan, typen oksidien osuus vahinkoihin näyttäisi kuitenkin olevan toissijainen muihin epäpuhtauksiin, kuten otsoniin ja rikkidioksidiin verrattuna. 5. 6 Komission ehdotukset 5. 6. 1 Ihmisten terveyden suojelu Tässä direktiivissä ehdotetaan kahta raja-arvoa ihmisten terveyden suojelemiseksi. Lyhyen aikavälin raja-arvo on 200 ug/m3, joka on yhden tunnin aikana mitattujen pitoisuuksien keskiarvo. Se ei saa ylittyä useammin kuin kahdeksana tuntina kalenterivuoden 8 760 tunnista. Pitkän aikavälin raja-arvo on 40 u. g/m3, joka edustaa koko kalenterivuoden keskiarvoa. Raja-arvo Ylitysmarginaali Keskiarvon laskenta-aika 1 tunti tuntiraja-arvo ihmisten terveyden suojelemiseksi 200 ug/m3 N02, saa ylittyä enintään 8 kertaa kalenterivuoden aikana vuosiraja-arvo ihmisten terveyde suojelemiseksi kalenterivuosi 40 ug/m3 N02 Ajankohta, johon mennessä arvoa on noudatettava 1. 1. 2010 1. 1. 2010 50 %, joka alenee lineaarisesti 1. 1. 2001 jäsen jälkeen 12 kuukauden välein, kunnes on 0% vuoteen 2010 mennessä 50 %, joka alenee lineaarisesti 1. 1. 2001 ja sen jälkeen 12 kuukauden välein, kunnes on 0 % vuoteen 2010 mennessä 5. 6. 2 Ekosysteemien suojelu Typpidioksidin ja typpioksidin (typen oksidit, NOx) ekosysteemille myrkyllisiä additiivisia vaikutuksia koskevien YK:n Euroopan talouskomission ja WHO:n tutkimusten perusteella direktiivissä ehdotetaan näiden kahden aineen summalle 30 u,g/m3:n yhteistä raja-arvoa yhtä kalenterivuotta kohden mitattuna. Kuten rikkidioksidinkin, tämän raja-arvon noudattamista arvioidaan aluksi taajamien ja muiden rakennettujen alueiden välittömän vaikutuspiirin ulkopuolella. Arvioitavat tilanteet ovat siten samanlaiset kuin EMEP-asemilla. EMEP-verkosta23 saatujen tietojen 23 Hjellbrekke A. -G. , Schaug J, Skjelmoen J. E: EMEP Data Report 1994. 24 perusteella ehdotetaan, että raja-arvo olisi saavutettava kahden vuoden kuluessa direktiivin voimaantulosta. 5. 6. 3 Typpidioksidin raja-arvojen noudattamisesta aiheutuvat kustannukset ja ympäristöedut Ehdotuksesta aiheutuvat kustannukset ja ympäristöedut vertailutapaukseen verrattuina on arvioitu vain niiden kaupunkien osalta, joista oli saatavilla ilmanlaatua koskevia tietoja. Tietokanta kattaa 142 kaupunkia, joissa on yhteensä 74 miljoonaa asukasta. Jotta ehdotetut raja-arvot arvioiduissa kaupungeissa saavutettaisiin, päästöjä olisi vähennettävä vielä lähes 10 % lisää vertailuskenaarioon verrattuna. Vähennyksen määrä on kaikkien arvioitujen kaupunkien osalta yhteensä noin 76 kilotonnia. Tämä on hieman enemmän kuin yhteisön laajuiset päästöt, joiden odotetaan vähenevän 13 370 kilotonnista vuonna 1990 noin 6 921 kilotonniin vuonna 2010 toteutettaessa nykyistä politiikkaa (vertailuskenaario). Keskimääräinen arvio kustannuksista, joita aiheutuisi raja-arvojen noudattamisesta kyseisissä 142 kaupungissa, on 80 miljoonaa ecua vuodessa. Korkeampi arvio kustannuksista on 285 miljoonaa ecua. Alhaisempi arvio (5 miljoonaa ecua) saadaan, jos tavoitteena on kaupunkien keskimääräisten pitoisuuksien vähentäminen ehdotettuja raja-arvoja pienemmiksi. Korkeampi arvo saadaan, jos pyritään vähentämään päästöjä raja-arvojen tasolle siinä osassa kaupunkia, jossa ehdotettu raja-arvo ylittyy selvimmin. Keskimääräinen arvio perustuu näiden kahden päästöjen vähentämistavoitteen keskiarvoon. Vertailuskenaarion mukaan tieliikenteen päästöt vähenevät huomattavasti Auto Oil I -ohjelman ansiosta, joten suurin osa (90 %) jäljellä olevien ongelmien päästölähteissä poistamiskustannuksista toteutettavista tiemaksu- hankkeiden toteuttamisesta sekä nestekaasulla tai paineistetulla maakaasulla toimivien linja-autojen käyttöön ottamisesta. Kummatkin toimenpiteet johtavat myös muiden epäpuhtauksien, kuten PM10-hiukkasten, hiilimonoksidin ja bentseenin sekä kasvi huonekaasuna tunnetun hiilidioksidin vähenemiseen. Kaikki kustannukset liittyvät typpidioksidin pitoisuuksien valvontaan, jonka vuoksi kustannukset on arvioitu hieman (vajaat 5 %) todellista suuremmiksi. kiinteissä johtuu toimenpiteistä. Tieliikenteen (matalapiippuisissa) lisäkustannukset johtuvat arvioidut kaupunkien kustannukset keskimääräiset Tutkittujen jakautuvat jäsenvaltioittain seuraavasti: Belgialle, Tanskalle, Suomelle, Irlannille, Luxemburgille, Alankomaille, Ruotsille ja Yhdistyneelle kuningaskunnalle ei aiheutuisi lainkaan lisäkustannuksia. Muille valtioille aiheutuisi kustannuksia seuraavasti: Itävalta 0,1 miljoonaa ecua; Ranska 7,3 miljoonaa ecua, Saksa 0,4 miljoonaa ecua ja Portugali 5 miljoonaa ecua. Kreikalle aiheutuvat kustannukset olisivat 18,3 miljoonaa ecua, Italialle 38,2 miljoonaa ecua ja Espanjalle 10,9 miljoonaa ecua. Nämä tulokset määriteltiin Auto Oil -ohjelman tulosten perusteella. Tämä osoittaa, että Ateenassa, Madridissa ja Milanossa ei olisi kannattavaa pyrkiä ehdotettuja raja-arvoja vastaaviin ja polttoainestandardeja. tavoitteisiin pelkästään soveltamalla uusia ajoneuvo- Tarvittaisiin myös paikallisia lisätoimia. Olisi huomattava, että kustannukset on yleensä arvioitu todellista suuremmiksi, koska happamoitumista koskevassa strategiassa ennakoituja merkittäviä huomioon vertailuskenaariossa. vähennyksiä päästöjen otettu ole ei 25 Koska muista kaupungeista ei saatu ilmanlaatua koskevia tietoja, on vaikea laatia luotettavaa arviota siitä, mitkä olisivat standardien noudattamisesta koko yhteisössä aiheutuvat kustannukset. Jos kyseisten 142 kaupungin ilmanlaatua koskevat tiedot edustaisivat kaikkia yli 25 000 asukkaan kaupunkeja, vuotuiset kustannukset olisivat kolme kertaa suuremmat. Kyseisten 142 kaupungin perusteella arvioitiin myös ehdotuksen aineellinen ja rahallinen hyöty nykyiseen politiikkaan (vertailutapaukseen) verrattuna. Tutkittujen kaupunkien 74 miljoonasta asukkaasta 23 miljoonaa olisi vaarassa altistua raja-arvot ylittäville ilman epäpuhtauksille. Raja-arvojen noudattaminen alentaa kuolleisuutta sekä vähentää sairastuvuutta, aineellisia vahinkoja ja ekosysteemin ja kulttuuriperinnön vahingoittumista vertailutapaukseen verrattuna. Ehdotettujen standardien tuloksena kuolleisuus laskisi lyhyellä aikavälillä 140-465 kuolemantapauksella vuodessa. Sairaaloiden ensiapuasemilla hoidettaisiin vuosittain 496 potilasta vähemmän. Pitkäaikaisiin hengityselinten lasten määrä vähenisi 1 050 tapauksella. Niiden päivien määrä, joina vaikutukset rajoittavat altistumisesta kärsivien henkilöiden toimintaa, vähenisi noin 600 tapauksella vuodessa. Ehdotus vähentäisi myös kroonista kuolleisuutta 157-939 tapauksella, koska se vähentäisi epäsuorasti sekundaaristen (nitraatti-) hiukkasten määrää. Lisäksi ehdotettujen raja- arvojen noudattaminen vaikuttaisi suotuisasti materiaaleihin, satoihin ja kasvistoon, mutta näiden vaikutusten arvoa ei ole eritelty määrällisesti. sairastuvien sairauksiin altistumisesta Tutkituille kaupungeille koituva terveydellinen hyöty on mahdollisuuksien mukaan ilmaistu rahallisesti, koska terveysvaikutuksista arveltiin saatavan eniten rahallista hyötyä. Analyysissä arvioidaan ehdotettujen raja-arvojen tuottaman rahallisen hyödyn olevan 408 - 5 900 miljoonaa ecua vuodessa. Edellä kohdassa 3. 2. 1 selitetään, miten nämä arvot on laskettu. Vaihteluvälin laajuus johtuu annoksen ja vaikutusten välisiin suhteisiin liittyvistä epävarmuustekijöistä ja siitä, että lyhytaikaisille erittäin korkeille pitoisuuksille arvioida. Kuolleisuuden väheneminen tuottaa selvästi eniten rahallista hyötyä, jonka määräksi arvioidaan 407 - 5 899 miljoonaa ecua/vuosi (tästä määrästä 407 - 3 944 miljoonaa ecua liittyy kroonisesta altistumisesta aiheutuvaan kuolleisuuteen ja 0 - 1 955 miljoonaa ecua johtuvaan arvioidaan kuolleisuuteen). Sairastuvuuteen kohdistuvien vaikutusten 1 miljoonaa ecua vuodessa. Korkeimmat arviot saadaan, jos vaikutus krooniseen kuolleisuuteen on voimakas ja jos vaikutukset akuuttiin kuolleisuuteen arvioidaan täyttä VOSL-arvoa käyttäen. erittäin korkeille pitoisuuksille altistumisesta arvoksi aiheutunutta kuolleisuutta on vaikea lyhytaikaisille Verrattaessa odotettua rahallista hyötyä kustannuksiin, jotka aiheutuvat tutkituille kaupungeille ehdotettujen raja-arvojen noudattamisesta, on oltava varovainen (katso 3. 2. 1 kohta). Siltä osin kuin on kyse määrällisesti ilmaistavasta hyödystä ja kun otetaan huomioon arvioihin pakostikin sisältyvät rajoitukset, hyödyn (408 - 5 900 miljoonaa ecua) odotetaan olevan kustannuksia (5 - 285 miljoonaa ecua) suurempi. Tämä arviointitulos on suhteellisen rohkea. Se pitää paikkansa, jos hyödystä otetaan huomioon alhaisin arvio (hyöty 407 miljoonaa ecua) ja kustannukset viedään vaihteluvälin korkeampaan päähän. Tämä arvio on kuitenkin liian synkkä, koska siinä on jätetty huomiotta useita toimista hyötyviä ryhmiä (kuten kasvisto ja materiaalit). Myöskään hyötyä, joka saadaan kaupunkien ulkopuolella asuviin ihmisiin kohdistuvien 26 vaikutusten heikkenemisestä (kaupunkien päästöjen vähenemisen ansiosta), ei ole otettu huomioon. 5. 7 Asianomaisten osapuolten mielipiteet Jäsenvaltiot ovat yleensä sitä mieltä, että ihmisten terveyden suojelemiseksi asetettujen tuntiraja-arvojen noudattamisen pitäisi onnistua useimmilla kaupunkialueilla pitkälti ajoneuvojen uusien päästöstandardien ja polttoaineiden laatua koskevien uusien tarvitaan vain, kun on kyse arvojen standardien ansiosta. Paikallisia noudattamisesta kaupunkialueiden vilkkaimmin liikennöidyillä teillä. Raja-arvojen noudattamisen taloudellisia näkökohtia koskevassa tutkimuksessa havaittiin, että toiminnan tarve määräytyi tuntiraja-arvon perusteella tarkasteltaessa keskimääräisiä pitoisuuksia kaupungeissa. Tätä yksityiskohtaisempi mallintaminen ei ollut mahdollista. Jotkin jäsenvaltiot katsovat, että terveyteen liittyvien syiden perusteella asetetun 40 |xg/m3:n vuotuisen raja-arvoehdotuksen noudattamiseksi on toimittava myös paikallisesti, kun on kyse kaupunkialueiden vilkkaimmin liikennöidyistä alueista. toimia Italia arvioi, että kummatkin raja-arvot ylittyvät edelleen joissakin Italian kaupungeissa, vaikka päästöjä vähennettäisiin monta prosenttia. Tämä johtuu tavasta, jolla typpi dioksidi reagoi ilmassa Italian sääoloissa. Myös Espanjassa ennustetaan vaikeuksia joillakin alueilla. Jäsenvaltiot ja teollisuus ovat sillä kannalla, että kasviston suojelemiseksi asetetun raja- arvon noudattamisen arviointi olisi sijaitsevat kaupunkialueiden rakennettujen alueiden välittömän vaikutuspiirin ulkopuolella. rajoitettava paikkoihin, ja muiden jotka 6. HIUKKASET 6. 1 Taustaa (PM) eroavat oleellisesti muista Hiukkaset tässä ehdotuksissa käsitellyistä epäpuhtauksista. Kyse ei nimittäin ole yksittäisestä kemiallisesta yhdisteestä vaan ihmisen monimutkaisesta yhdistelmästä, joka pääsee ilmaan monista erilaisista toiminnasta aiheutuvista ja luonnollisista lähteistä. Näistä lähteistä peräisin olevien hiukkasten koko, muut fysikaaliset ominaisuudet ja kemiallinen koostumus vaihtelevat hyvin paljon. ilmaan suoraan ihmisen fossiilisten toimintojen Ihmisen toiminnasta aiheutuvat hiukkaspäästöt voidaan jakaa kahteen pääryhmään. Primaariset hiukkaset pääsevät ja ei-fossiilisten polttoaineiden palamisen, muiden kuin palamiseen perustuvien teollisten prosessien ja muiden tuloksena. Sekundaariset hiukkaset muodostuvat ilmakehässä muiden epäpuhtauksien, kuten erityisesti rikkidioksidin, typpidioksidin, haihtuvien orgaanisten yhdisteiden (VOC) ja ammoniumin kesken tapahtuvien kemiallisten reaktioiden tuloksena. Hiukkaspäästöjen pääasiallisia luonnollisia lähteitä ovat meren pärskeistä ilmaan jäävät suolakiteet {sea-spray) ja tuulen mukana kulkeutuva pöly. Kaikenlaiset hiukkaset saattavat kulkeutua pitkienkin välimatkojen päähän ja edistävät siten epäpuhtauksien kulkeutumista valtiosta toiseen. 27 Aivan viime aikoihin asti hiukkasia on tutkittu ja valvottu yhdessä rikkidioksidin kanssa. Huomio keskittyi kivihiilen ja muiden hyvin rikkipitoisten fossiilisten polttoaineiden polttamiseen teollisuudessa ja kotitalouksissa, joka voi lisätä kummankin epäpuhtauden pitoisuuksia samanaikaisesti. Hiukkaspäästöjä on yleensä mitattu joko nokimenetelmällä, joka perustuu hiukkasten nokisuuteen, tai kokonaisleijumaa {Total Suspended Particles) mittaavalla TSP-menetelmällä. Siinä kerätään monenkokoisia hiukkasia, myös sellaisia, jotka ovat liian suuria hengitettäväksi. Viime vuosina huomio on kuitenkin kääntynyt pelkkien hiukkasten vaikutuksiin, ja tätä varten on kehitetty uusia mittausmenetelmiä. Hiukkasten mittauksessa voidaan käyttää monia erilaisia menetelmiä. Niitä kaikkia käytetään ainoastaan kaikenkokoisista hiukkasista muodostuvan kokonaisleijuman indikaattorina. Tähän mennessä parhaita indikaattoreita ovat olleet noki- ja TSP-menetelmä. Lääketieteen asiantuntijat pitävät uudempia menetelmiä käyttökelpoisempina indikaattoreina tulevaa käyttöä ajatellen. Yleisin niistä on PM,0-menetelmä, jolla mitataan halkaisijaltaan enintään 10 mikronin hiukkasten massaa. Nämä hiukkaset ovat riittävän pieniä joutuakseen sisäänhengityksen mukana käytetty PM2 5-menetelmää, jossa mitataan halkaisijaltaan enintään 2,5 mikronin hiukkasten tunkeutua kaikkein syvimmälle keuhkoihin. massaa. Nämä hiukkaset voivat Tämänkokoiset ulkoilmassa olevat hiukkaset tunkeutuvat helposti sisätiloihin. viimeisimmistä tutkimuksista keuhkoihin. Joissakin on PM10- ja PM2 5-hiukkaset eivät kumpikaan ole uusia epäpuhtauksia. Kaikki kivihiilen palamisesta syntyvät hiukkaset kuuluvat PM10-kokoluokkaan, ja suurin osa myös PM2 5-fraktioon. Nokimenetelmällä kerätään hiukkasia, jotka ovat yleensä enintään 4,5 mikronin kokoa. Aikaisemmin PMj0- ja PM2 5-hiukkasten pitoisuudet ovat monilla kaupunkialueilla olleet todennäköisesti paljon nykyistä suurempia. Viimeisimmät tutkimukset, joissa käytetään uusia indikaattoreita, osoittavat kuitenkin, että eri lähteistä peräisin olevien PM10-päästöjen päivittäisten tasojen muutoksilla ja ihmisten terveyteen kohdistuvilla haitallisilla vaikutuksilla on selvä yhteys keskenään jopa silloin, kun on kyse yhteisössä nykyisin yleisesti havaituista pitoisuuksista. Yhdysvalloissa tehdyissä tutkimuksissa yhteyksiä terveysvaikutuksiin, mutta yhteisössä on vielä hyvin vähän tietoa PM2 5-pitoisuuksista. Toisissakin Yhdysvalloissa tehdyissä tutkimuksissa on arvioitu, että eliniän odotteen lyheneminen ja krooniset vaikutukset keuhkojen toimintaan liittyvät pitkäaikaiseen altistumiseen hiukkasille. että myös PM2 5-pitoisuuksilla on on havaittu, 6. 2 Lainsäädäntö Ilman hiukkasten pitoisuuksia valvotaan nykyisin ilmanlaadun raja- ja ohjearvoista rikkidioksidille ja leijumalle 15 päivänä heinäkuuta 1980 annetun neuvoston direktiivin 80/779/ETY mukaisesti. Sen sisältö on selostettu kohdassa 4. 2. Direktiivissä asetetaan raja-arvot nokimenetelmällä tai TSP-menetelmällä mitatulle leijumalle. Leijuman raja- arvot riippuvat rikkidioksidin samanaikaisista pitoisuuksista. 6. 3 Hiukkaspäästöjen lähteet Ihmisen toiminnasta aiheutuvien primaaristen hiukkasten lähteet ovat samat koko yhteisössä. Tärkeimpiä primaaristen päästöjen lähteitä ovat liikenne, voimalaitokset, muut palamislähteet teollisuuspölyn hajapäästöt, irtolastitavaran lastaaminen/purkaminen, kaivostoiminta, ihmisen sytyttämät metsäpalot ja asutusalueet), (teollisuus- 28 sekä joissakin paikallisissa tapauksissa muut kuin palamiseen liittyvät lähteet, kuten rakennusten purkaminen tai rakentaminen ja louhintatyöt. Saksasta, Alankomaista ja Yhdistyneestä kuningaskunnasta on saatavilla tarkat kartoitustiedot. Hiukkasia käsittelevä asiantuntijaryhmä on käyttänyt niitä laatimassaan lausunnossa24. Myös TNO25 on laatinut Alankomaiden hallitusta varten kartoitus tutkimuksen, joka kattaa koko yhteisön primaariset hiukkaspäästöt. Alankomaiden hallitus antoi työn edetessä tietoja raja-arvojen noudattamisen taloudellisia näkökohtia tutkiville komission konsulteille. Kansallisista luvuista ei ilmene, että eri päästölähteiden suhteellinen merkitys voi vaihdella huomattavasti alueittain. Esimerkiksi vuoden 1990 kartoituksessa 25 % koko Yhdistyneen kuningaskunnan primaaristen PMI0-hiukkasten päästöistä aiheutui tieliikenteestä, kun taas Lontoon alueella tieliikenne aiheutti jopa 85 % näistä päästöistä. Päästölähteiden suhteellinen merkitys voi myös eri ajanjaksoina poiketa tutkimusten vuotuisesta yleiskuvasta. Yhdistyneessä kuningaskunnassa mukaan tieliikenne saattaa talvisin aiheuttaa noin 75 - 85 % kaikista PMl0-hiukkasten päästöistä. Kansallisella tasolla vähämerkityksiset lähteet, kuten puun polttaminen, saattavat olla paikallistasolla hyvin merkittäviä lähteitä joillakin alueilla. tehtyjen Sekundaariset hiukkaset muodostuvat muiden epäpuhtauksien, kuten rikkidioksidin, typpidioksidin, haihtuvien orgaanisten yhdisteiden ja ammoniumin reagoidessa ihmisen toiminnasta aiheutuvia. Edellä keskenään. Ne ovat siis enimmäkseen tarkoitettuihin kartoituksiin ei sisälly arvioita sekundaaristen hiukkasten lähteistä. Yhdysvalloissa on havaittu, että sekundaaristen hiukkasten pitoisuus hiukkaspäästöistä on huomattava. Näin on todennäköisesti myös yhteisössä, vaikka mittasuhteet voivatkin olla erilaiset. Kesän lämpimät ilmat ovat omiaan edistämään sekundaaristen hiukkasten muodostumista ja aiheuttavat korkeita otsonipitoisuuksia, joten sekundaarisia hiukkasia voi otsonin tavoin esiintyä myös alueellisesti. Paikallisten ilmakehässä muodostuvien hiukkasten pääasiallisia luonnollisia lähteitä Euroopan yhteisössä ovat meren pärskeistä ilmaan jäävät suolakiteet ja tuulen aiheuttama maaperän hiukkasten suspensoituminen. Välimeren alueella tuliperäinen tuhka ja Saharan hiekan kaukokulkeutuminen ovat merkittäviä luonnollisia lähteitä. Erityisesti maatalousalueilla tähän massaan sisältyy vielä eloperäisiä hiukkasia, kuten siitepölyä ja sienten itiöitä. 6. 4 Päästöjen ja ilman pitoisuuksien kehityssuuntaukset Ilman PM10-hiukkasten pitoisuustasoja on seurattu yhteisön joissakin kaupunki verkoissa jo vuodesta 1990. Mitään yhtenäistä PM10-hiukkasten pitoisuuksia koskevaa tiedostoa ei kuitenkaan ole. Standardoitua menetelmää PMi0-hiukkasten pitoisuuksien seuraamiseksi koko yhteisössä ei ole, ja ainoastaan muutamissa kaupungeissa tilannetta on seurattu yhtäjaksoisesti pitkän aikaa samoja välineitä käyttäen. PM2 5-pitoisuuksista ei ole saatavilla hyviä aikasarjoja. 24 Saatavilla komissiosta. 25 Berdowski, J. M. M. , W. Mulder, C. Veldt, A. J. H. Visschedijk and P. Y. J. Zandveld (1997 - forthcoming), Particulate emissions (PM10-PM2. 5-PM0. 1) in Europe in 1990 and 1993, TNO, Apeldoorn 29 Hiukkasia käsittelevä asiantuntijaryhmä on kerännyt yhteen kaiken yhteisössä saatavilla olevan tiedon PM|0-hiukkasista. Pitoisuudet vaihtelevat huomattavasti koko yhteisössä ja yksittäisissä jäsenvaltioissa, sillä vuosikeskiarvo voi olla syrjäisillä alueilla noin 10 u,g/m3 ja joillakin kaupunkiseutujen teollisuusalueilla yli 100 u. g/m3. Pitoisuuksien esiintymismallit erityyppisissä kohteissa eivät kuitenkaan ole niin yhdenmukaisia kuiri voitaisiin olettaa. 30 Taulukossa 7 on esitetty erilaisilta kaupunkien mittauspaikoilta havaittuja pitoisuuksia jäsenvaltioittain ryhmiteltyinä. Erityyppisistä mittauspaikoista saadut arvot eivät vaihtele minkään selkeän mallin mukaan. 1 liljattain tehdyssä tutkimuksessa (PEACE2''), jossa mitattiin kuuden viikon ajan PM,0-hiukkasten pitoisuuksia talvella tietyissä lisäksi, että Euroopan kaupungeissa samantapaisilla mittauspaikoilla, havaittiin kaupunki- ja maaseutualueiden väliset pitoisuuserot olivat yleensä pieniä tai niitä ei ollut lainkaan. Tämä voi johtua osittain mittauspaikkojen luokittelueroista ja saatavilla olevan tiedon vähyydestä. On myös mahdollista, että hiukkasten määrä vaihtelee maantieteellisesti vähemmän kuin muiden epäpuhtauksien sekä lyhyillä että pitkillä välimatkoilla. Pienimmät hiukkaset voivat pysyä pitkiäkin aikoja suspensiossa ja kulkeutua tuolloin satojen tai jopa tuhansien kilometrien päähän. Taulukko 7: Keskimääräiset PM t «-hiukkasten pitoisuudet kaupunkien, liikenteen ja teollisuusalueiden päästöjen mittauspaikoilla yhteisössä vuosina 1992 - 1994 Maa Mittauspaikkojen määrä Kaupunkien päästöjen mittauspaikat (KK) Ranska Luxemburg Alankomaat Portugali Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta Kaupunkiliikenteen päästöjen mittauspaikat (KL) Suomi Ranska Saksa Luxemburg Alankomaat Ruotsi 3 4 1 5 13 5 2 2 I 4 1 Vuosikeskiarvo Vuorokausikeski-arvon 98 ug/m3 persentiili ug/m3 41-67 37-41 72-75 12-16 20-34 13-145 51-54 36-65 30 39-43 35 68-136 92-126 144-146 (95 pers. ) 41-95 43-204 94-136 77-98 61 90-129 Kaupunkien teollisuusalueiden päästöjen mittauspaikat (KT) Ranska Saksa Luxemburg KK= Kaupunkien päästöt: mittauspaikka sijaitsee keskeisellä kaupunkialueella, johon mikään suuri pistekuormituslähde 58-143 128 71 43-78 50-58 32 9 1 1 (kuten liikenneväylä) ei vaikuta ja joka ei välttämättä ole pelkkä asuntoalue. KL = Kaupunkiliikenteen päästöt: mittauspaikka sijaitsee keskeisellä kaupunkialueella, johon jokin läheinen pääliikenneväylä vaikuttaa. KT = Kaupunkien teollisuusalueiden päästöt: mittauspaikka sijaitsee keskeisellä kaupunkialueella, johon teollisuuden päästöt vaikuttavat. Sekä taulukosta 7 että PEACE-tutkimuksesta voidaan kuitenkin havaita suhteellisen säännöllisesti toistuva leviämismalli, jossa alhaisemmat pitoisuudet keskittyvät Pohjois- Eurooppaan ja korkeammat Etelä-Euroopan maihin. PEACE-tutkimuksen perusteella voidaan myös päätellä, että painopiste siirtyy parhaillaan lännestä yhä idemmäs. Olisi huomattava, että samanlaisista pitoisuuksista huolimatta hiukkasilla voi olla hyvin 26 PEACE 31 erilainen koostumus riippuen siitä, mikä paikallinen päästölähde on hallitsevin. Tällä hetkellä on saatavilla hyvin vähän tietoa hiukkasten kokonaispäästöjen koostumuksesta erilaisilla mittauspaikoilla tai yhteisön eri alueilla. Yhdistyneen kuningaskunnan, Saksan ja Alankomaiden päästöjä koskevien kartoitusten perusteella hiukkaspäästöt ovat ajan kuluessa vähentyneet, vaikka kokonaistilanne vaihteleekin maittain ja kartoitusjakso on lyhyt. Noki- ja TSP-mittaukset osoittavat, että perinteisistä lähteistä peräisin olevien hiukkaspäästöjen PMI0-pitoisuudet ovat vähentyneet huomattavasti monilla alueilla, mutta näitä mittauksia ei voida käyttää tarkkojen ennusteiden laatimiseksi yleisistä kehityssuuntauksista varsinkaan paikoissa, jonne on syntynyt uusia päästölähteitä. Näiden noki- tai TSP-mittausten ja PM,0- hiukkasten pitoisuuksien välinen suhde vaihtelee mittauspaikoittain ja muuttuu sen mukaan, onko suurin päästölähde kivihiili, liikenne vai sekundaariset hiukkaset. Sekä primaaristen että sekundaaristen hiukkaspitoisuuksien odotetaan vähenevän jonkin verran tulevina vuosina, kun dieselmoottoreita ja teollisuuden polttolaitoksia koskevia standardeja parannetaan, kivihiilen käyttö vähenee kotitalouksissa ja sekundaaristen hiukkasten prekursorien päästöt vähenevät ennusteiden mukaan. Taulukossa 8 on esitetty pelkästään primaaristen PM,0-hiukkasten päästöennusteet niiden jäsenvaltioiden osalta, joista ilmanlaatua koskevia tietoja on saatavilla. Näihin ennusteisiin liittyy monia epävarmuustekijöitä, joten niihin olisi suhtauduttava varauksella. Taulukko 8: Primaaristen hiukkaspäästöjen ennusteet (kilotonnia) Maa I 1990 [lÖTÖ Itävalta Belgia Tanska Suomi Ranska Saksa Kreikka Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Espanja Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta EY 15 " " ~~" " 37,5" 83^ 51 45,7" 402,4 • 1326,4 55,1 32,3 292,1 6 24,5~ 3U 183,1 40,8 273,3 -_ 296,7 932,7 - 5,4 23,5 27,9 133,3 34,4 181,5 1 2884,7 | 1365,4 | 32 6. 5 Vaikutukset ihmisten terveyteen ja ympäristöön 6. 5. 1 Ihmisten terveydelle aiheutuvat vahingot Lyhytaikaisen altistumisen vaikutukset tehdyt Hyvin monet hiljattain tutkimukset osoittavat, että PM,0-hiukkasten pitoisuuksien lyhyen aikavälin vaihteluilla on yhteys terveysvaikutuksiin jopa silloin, ilman pitoisuustasoista. Näihin vaikutuksiin kuuluvat kun on kyse alhaisista päivittäisten kuolleisuuslukujen kasvu, vuodeosastohoitoon otettujen potilaiden lisääntyminen sairaaloissa, keuhkoputkia laajentavien lääkkeiden käytön lisääntyminen astmaatikoilla, alempien hengitysteiden oireiden paheneminen ja muutokset uloshengityksen huippuvirtauksessa {Peak Expiratory Flow). Tietojen perusteella ei ole mahdollista määritellä kynnystä, jota pienemmät päästöt eivät todennäköisesti aiheuttaisi näitä vaikutuksia. eroista hiukkasten koostumuksessa Monissa PM,0-hiukkasten päästöjen lyhyen aikavälin vaihteluita koskevissa tutkimuksissa esitetyt vaaraennusteet ovat kohtuullisen yhdenmukaisia huolimatta todennäköisistä välillä. Hiukkasten koostumus- ja kokovaihtelut saattavat kuitenkin olla huomattavia. Eräissä viimeisimmistä tutkimuksista arvioidaan, että terveysvaikutukset ovat enemmän yhteydessä hiukkasten pienempien fraktioiden, aerosolien korkeiden happamuus tuhkaa asteiden tai sulfaattien kanssa. Joissakin hiekkamyrskyjä ja tuliperäistä koskevissa tutkimuksissa arvioidaan, että nämä luonnonhiukkaset eivät olisi yhtä myrkyllisiä kuin palamislähteistä aiheutuvat primaariset hiukkaset tai sekundaariset hiukkaset. 27 tutkimusalueiden Lyhytaikaisen hiukkasille altistumisen vaikutuksia on erittäin vaikea eritellä määrällisesti. Tämänhetkisten tietojen perusteella ei voida asettaa mitään kynnysarvoja. Nolla-altistusta ei voida testata, koska osa hiukkasista on peräisin luonnosta. Pitoisuuden ja vaikutuksen välinen suhde vaikuttaa lineaariselta yhteisössä tavallisesti mitattujen pitoisuuksien vaihteluvälillä, mutta alemmissa pitoisuuksissa tämä suhde ei välttämättä ole lineaarinen. Nämä kaksi tekijää tarkoittavat sitä, ettei ole mahdollista määrittää lähtötasoa, jonka perusteella lisävaikutusten lukuarvot voitaisiin laskea. Kuolleisuuslukujen osalta lisävaikeutena on se, että tutkimusten perusteella ei voida arvioida, kuinka paljon elinikä on lyhentynyt. Jos jotkut tai kaikki kuolleet ovat henkilöitä, joilla jo ennestään oli heikko terveys, vaikutukset kuolinikään eivät ehkä ole kovin merkittäviä. Näistä ja eräistä muista syistä Maailman terveysjärjestö ei määritellyt lyhytaikaista hiukkasaltistusta koskevia ohjearvoja tarkistaessaan Euroopan ilmanlaatua koskevia suosituksia. Sen sijaan suosituksissa esitetään huomattavia varauksia, tiivistelmiä PM jo ja PM2-5-päästöjen erilaisista vaikutuksista aiheutuvien suhteellisten vaarojen ennusteista sekä taulukko, jossa esitetään vaikutuksista kärsivien henkilöiden arvioitu lukumäärä PM10-pitoisuuksien ollessa kolme päivää kestävän altistusjakson aikana keskimäärin 50 tai 100 |ag/m (katso liite II). Nämä taulukot antavat viitteitä mahdollisten kansanterveyteen kohdistuvien vaikutusten voimakkuudesta. Niistä 27 Réf. WHO/EPA 33 ilmenee, että vaikka yksittäiset suhteelliset vaarat ovat pieniä verrattuina joidenkin muiden tekijöiden vaikutuksiin, kuten tupakoinnin (huomattava sisäilman hiukkasten päästölähde), kokonaisvaikutus kansanterveyteen voi olla laajempi, koska mahdollinen altistuminen on välitöntä ja maailmanlaajuista. influenssaepidemioiden, säänmuutosten tai Pitkäaikaisen altistumisen vaikutukset Yhdysvalloissa tehdyt tutkimukset osoittavat, että pitkäaikaisella altistumisella ilmassa olevien hiukkasten alhaisille pitoisuuksille on yhteys keuhkoputkentulehdusten lisääntymiseen, keuhkojen toiminnan heikkenemiseen ja eliniän odotteen lyhenemiseen yhdellä tai kahdella vuodella. Maailman terveysjärjestö on laatinut näihin tutkimuksiin perustuvat vaarojen arviointia koskevat taulukot, jotka esitetään liitteessä II. 6. 5. 2 Rakennuksille, materiaaleille ja kulttuuriperinnölle aiheutuvat vahingot Palamisesta aiheutuvat primaariset hiukkaset aiheuttavat rakennusten ja muiden materiaalien likaantumista. Vaikka likaantuminen on vähentynyt paljon verrattuna niihin aikoihin, jolloin tärkeimpänä energialähteenä oli kivihiili, se on silti merkittävä ongelma joidenkin kaupunkien keskustoissa. 6. 5. 3 Hiukkaspäästöistä aiheutuvien vahinkojen kustannukset pääasiallisesti PM10-pitoisuuksien aiheuttamista vahingoista tehdyistä tutkimuksista on laadittu yleiskatsaus28. Yleiskatsauksesta havaitaan, että vahingoista aiheutuvat kustannukset liittyvät terveydelle aiheutuneiden vahinkojen kustannukset ovat alimmillaan 2 900 ecua ja korkeimmillaan jopa 59 000 ecua tonnilta PM10-hiukkasia. Rakennuksille ja materiaaleille aiheutuvien vahinkojen kokonaiskustannusten arvioidaan olevan vain 180 ecua tonnilta PM10- hiukkasia. vahingoittumiseen. terveyden Ihmisten 6. 6 Komission ehdotukset Koska nykyisin saatavilla olevan aineiston perusteella ei ole mahdollista määritellä kynnysarvoja, jotka alitettaessa hiukkasilla ei olisi vaikutuksia, komissio on päättänyt määritellä raja-arvot vaarojen hallinnan perusteella. Tarkoituksena on määritellä pitoisuudet, joita noudatettaessa kokonaisvaikutukset väestöön olisivat vähäiset. Tieteellisiltä asiantuntijoilta saatujen viimeisimpien neuvojen perusteella komissio ehdottaa, ettei leijumalle {Suspended Particulate Matter) enää asetettaisi raja-arvoa, jollainen on nykyisessä rikkidioksidia ja leijumaa koskevassa direktiivissä. Komissio uskoo, että yhteisössä on tarpeen asettaa hiukkasille uudet raja-arvot, jotta monista ihmisen toiminnasta johtuvista hiukkasten päästölähteistä peräisin olevat pitoisuudet pienenisivät nopeasti. Viimeisimmät tiedot hiukkasten terveysvaikutuksista tehdyistä ja hiukkaspitoisuuksista yhteisössä sekä suurin osa maailmanlaajuisesti 28 Ozdemirogiu, E and D. Pearce (1995) Economic Evaluation of benefits of abating nitrogen oxides and related substances. United Nations Economic Commission for Europe. EB. AIR. /WG. 5/R. 56, 20 June 1995, Geneva. 34 tutkimuksista liittyvät juuri PM,0-hiukkasten pitoisuuksiin. Komissio on siis tullut siihen johtopäätökseen, että PM10-hiukkasten pitoisuuksille olisi asetettava raja-arvot. Komissio on kuitenkin tietoinen niistä teoreettisista syistä, joiden perusteella voidaan uskoa PM25-hiukkasten olevan suurempi syy ihmisten altistumiseen kuin PM,0- hiukkasten. Mitatut PM2 5-hiukkasten pitoisuudet ovat todennäköisesti enemmän yhteydessä ihmisen toiminnasta aiheutuviin lähteisiin. Tällä hetkellä ei kuitenkaan ole selvää, voidaanko yhteydet PM10- hiukkasten karkeajakoisempaan fraktioon jättää kokonaan huomiotta; nykyisin on saatavilla vain hyvin vähän tietoa PM25- pitoisuuksista, eikä niihin liittyvistä terveysvaikutuksista yhteisössä tiedetä mitään. Olisi myös muistettava, että PM2 5-hiukkaset muodostavat seoksen, jonka myrkyllistä komponenttia ei vielä ole määritelty. Komission ehdotuksissa ja vaikutuksia yhteisössä olisi tutkittava tarkemmin. PM10-hiukkasten raja-arvot otetaan käyttöön kahdessa vaiheessa sen varmistamiseksi, että toimiin ryhdytään nopeasti ja että toimia on mahdollisuus vielä mukauttaa tietämyspohjan kehittyessä. tunnustetaan, että hiukkasten pitoisuuksia, lähteitä Raja-arvo Keskiarvon laskenta- aika Ajankohta, johon mennessä raja- arvoa on noudatettava Vaihe 1 1. vuorokausiraja-arvo ihmisten terveyden suojelemiseksi 24 tuntia 50 ug/m3 PM K, , saa ylittyä enintään 25 kertaa vuodessa 1. 1. 2005 2. vuosiraja-arvo ihmisten terveyden suojelemiseksi kalenteri vuosi 30 ug/m3 PM,0 1. 1. 2005 Vaihe 2 1. vuorokausiraja-arvo ihmisten terveyden suojelemiseksi 24 tuntia 50 ug/m3 PM,0, saa ylittyä enintään 7 kertaa vuodessa 1. 1. 2010 2. vuosiraja-arvo ihmisten terveyden suojelemiseksi kalenteri vuosi 20 ug/m3 PM,,, 1. 1. 2010 Vaiheessa 1 jäsenvaltioilta vaaditaan sekä PMi0-hiukkasten päivittäisten enimmäis- pitoisuuksen että niiden vuotuisten keskimääräisten pitoisuuksien vähentämistä nykyiseltä tasoltaan. Tämän vaiheen aikana suoritetaan myös PM2 5-hiukkasten mittauksia, ja PM10-hiukkasten pitoisuuksien vähentämistä koskeviin suunnitelmiin olisi sisällytettävä myös PM2 5-hiukkasten vähennykset osuuksina kokonaismäärästä. Ehdotetut vuoteen 2010 mennessä saavutettavat PM10-pitoisuuksien raja-arvot ovat entistä tiukemmat, ja niillä pyritään pitoisuuksiin, jotka parhaan saatavilla olevan tutkimusaineiston perusteella aiheuttavat vain vähän vaaraa kansanterveydelle. Komissio edistää hiukkasten terveysvaikutuksia koskevaa tutkimusta mm. rahoittamalla toista APHEA-tutkimusta29. Komissio toimittaa neuvostolle ja Euroopan parlamentille viimeistään 31. joulukuuta 2003 kertomuksen hiukkasia koskevan tieteellisen ja 29 Katsouyanni et ai (1997): Short term effects of ambient sulphur dioxide and particulate matter on mortality in 12 European cities: results from time series data from the APHEA project: British Medical Journal Volume 314, 7 June 1997. Katso myös Journal of Empidemiology and Community Health, April 1996, Vol. 50 Supplement 1. 35 teknisen tietämyksen kehittymisestä. Tähän kertomukseen liitetään ehdotukset, joita komissio pitää kyseisen kehityksen perusteella tarpeellisina. luonnollisten Komissio on myös ottanut huomioon ne mahdolliset vaikeudet, joita yhteisön lähteiden vuoksi. kuivimmilla alueilla esiintyy PM,0-hiukkasten Hiukkasten koosta ja lähteistä näillä yhteisön alueilla ei ole saatavilla järjestelmällisiä tällaisilla alueilla voi esiintyä korkeita analyysejä. Tiedetään kuitenkin; että tällainen pöly kuuluu PM,0-hiukkasten ja että mineraalipölyn pitoisuuksia karkeajakoisempaan fraktioon PM10 - PM2 5. Jos jäsenvaltiot voivat näyttää toteen, että vaiheen 1 toteuttamiseen vaadittavia raja-arvoja ei voida noudattaa jatkuvien korkeiden luonnonpölypitoisuuksien vuoksi, ne voivat käyttää ilmoitustasona käytettäviä PM2 5- pitoisuuksien toimintatasoja testaustasoina sen määrittämiseksi, olisiko laadittava toimintasuunnitelmia, tällaisia toimintasuunnitelmia varten. Nämä toimintatasot eivät ole pakollisia tavoitteita, mutta jäsenvaltioiden olisi pyrittävä parhaansa mukaan huolehtimaan siitä, että niitä noudatetaan niin tarkkaan kuin mahdollista. niitä ohjeellisina tavoitearvoina käyttää ja Liitteenä olevassa direktiivissä ehdotetut toimintatasot on määritetty sen perusteella, kuinka suuri on halkaisijaltaan 2,5 mikronia pienempien hiukkasten osuus PM,0- hiukkasista niissä jäsenvaltioissa, joissa luonnonpölyn pitoisuudet ovat yleensä heikkoja. Toimintatasoja on tarkoitus tarkistaa siinä yhteydessä, kun komissio toimittaa neuvostolle tarkoitetun hiukkasia koskevan kertomuksen. ja Euroopan parlamentille edellä 6. 6. 1 Hiukkasia koskevien raja-arvojen noudattamisesta aiheutuvat kustannukset ja ympäristöedut Ehdotuksen kustannukset ja ympäristöedut on arvioitu niiden kaupunkien osalta, joista ilmanlaatua koskevia tietoja oli saatavilla. PM10-hiukkasten osalta ilmanlaatua koskeva tietokanta kattoi ainoastaan 35 kaupunkiajoissa on yhteensä 27 miljoonaa asukasta. On arvioitu, että kaupunkien päästöjen olisi vähennyttävä keskimäärin 50 %, jotta ehdotetut raja-arvot saavutettaisiin. Tämä vastaa noin 15 kilotonnin vähennystä kaikkien tutkimuksen kattamien kaupunkien osalta. Koko yhteisön päästöjen määräksi on arvioitu karkeasti noin 2 880 kilotonnia vuonna 1990, ja niiden ennustetaan vähenevän noin 1 365 kilotonniin vuoteen 2010 mennessä nykyisen politiikan ansiosta (vertailuskenaario). Tuloksiin olisi suhtauduttava varovaisesti, koska päästöjä koskevissa tiedoissa on paljon epävarmuustekijöitä (50 %). Päästöjen kartoituksessa ei ole otettu huomioon kaikkia lähteitä ja ainoastaan rajoitetusta määrästä valtioita oli. saatavilla riittävät ilmanlaatua koskevat tiedot ennusteiden tekemiseen. Tämän vuoksi kustannusarvioihin olisi suhtauduttava varauksellisesti. Tutkimuksen kattamien kaupunkien osalta arvioidaan, että raja-arvojen noudattamisesta aiheutuvat keskimääräiset vuotuiset kustannukset kyseisissä 35 kaupungissa ovat johtuu sekä nykyisiin 87-225 miljoonaa ecua vuodessa. Suuri vaihteluväli päästötasoihin että kiinteiden lähteiden valvontakustannuksiin liittyvistä epävarmuus tekijöistä. Kun otetaan huomioon muut liittyvät epävarmuustekijät, kustannusten määrä on noin 50 - 300 miljoonaa ecua. Alempi kustannusarvio toteutuu, jos päästöjen vähennyksillä pyritään vähentämään kaupunkien keskimääräistä pitoisuutta siten, että se alittaa ehdotetun (päivittäisen keskimääräisen) ilmanlaadun mallintamiseen 36 joita tarvitaan liittyy vähennyksiin, raja-arvon raja-arvon. Korkeampi arvio noudattamiseksi sellaisella kaupungin alueella, jolla ehdotettu raja-arvo ylittyy eniten. Mitä tulee typpidioksidiin, vertailuskenaariossa on arvioitu tieliikenteen päästöjen vähenevän suuresti Auto Oil -ohjelman tuottamien ehdotusten ansiosta. Suurin osa lisävähennyksistä aiheutuvista kustannuksista johtuu kiinteissä (matala- (90%) piippuisissa) päästölähteissä toteutettavista toimenpiteistä. Tieliikenteestä aiheutuu myös joitakin lisäkustannuksia, jotka liittyvät tiemaksuhankkeiden toteuttamiseen ja nestekaasulla tai paineistetulla maakaasulla toimivien linja-autojen käyttöönottoon. Kummatkin toimenpiteet johtavat myös muiden epäpuhtauksien vähenemiseen. Kaikki kustannukset liittyvät PM10-hiukkasten valvontaan, jonka vuoksi ne on arvioitu hieman (vähemmän kuin 5 %) todellista suuremmiksi. Muiden kuin PM,0-hiukkasten päästöjen vähenemisestä aiheutuvaa hyötyä ei kuitenkaan ole otettu huomioon. tiedot saadut Se, että joistakin maista ei ole saatavilla ilmanlaatua koskevia tietoja, vaikeuttaa arvioiden tekemistä kustannusten jakautumisesta jäsenvaltioiden kesken. Niistä maista, seuraavat useita joista arviot keskimääräisistä kustannuksista: Ranska 24 - 57 miljoonaa ecua; Saksa 35-105 miljoonaa ecua; Luxemburg 0,6-1,1; Alankomaat 1,3-3,2; Espanja 25 - 57 miljoonaa ecua; Yhdistyneelle kuningaskunnalle ei synny kustannuksia. Niistä maista, joista saatiin tietoja vain yhdestä kaupungista, laadittiin seuraavat arviot: Portugali 0,3 - 0,8 miljoonaa ecua ja Ruotsi 0,8 miljoonaa ecua. kaupunkeja, laadittiin kattoivat katsoen mahdotonta Koska muista kaupungeista ei saatu lainkaan ilmanlaatua koskevia tietoja, on standardien käytännöllisesti noudattamisesta aiheutuvista kustannuksista kaikkialla yhteisössä. Jos tutkimuksen tiedot edustavat kaikkien yli kattamien 35 kaupungin 25 000 asukkaan kaupunkien tilannetta, koko yhteisön vuotuiset kustannukset olisivat viisin- tai kuusinkertaiset. ilmanlaatua koskevat luotettavia arvioita laatia huipuille Jos ehdotettuja aiheutuva kuolleisuus standardeja onnistutaan noudattamaan, Ehdotuksen aineelliset ja rahalliset hyödyt analysoitiin vertaamalla niitä nykyisen politiikan avulla saatavaan hyötyyn (vertailutapaus) niiden kaupunkien osalta, joista tietoja oli saatavilla. Näissä kaupungeissa odotetaan 38 miljoonasta asukkaasta 16 miljoonan olevan vaarassa altistua raja-arvot ylittäville ilman pitoisuuksille vuonna lyhytaikaisesta 2010. altistumisesta hiukkasepäpuhtauksien laskisi 470 - 650 tapauksella vuodessa nykyistä politiikkaa edustavaan vertailutapaukseen verrattuna. Sairaaloiden ensiapuasemilla hoidettaisiin vuosittain 240 - 560 potilasta vähemmän. Hengityselinten oireisiin liittyvien sairaustapausten määrä vähenisi 500-540 tapauksella. Niiden päivien määrä, joina vaikutukset rajoittavat niistä kärsivien henkilöiden toimintaa, vähenisi noin 7 500 tapauksella vuodessa. Ehdotus vähentäisi myös pitkäaikaisista sairauksista aiheutuvaa (krooniseen altistumiseen liittyvää) kuolleisuutta 5 000 - 48 500 tapauksella. Pitkäaikaisiin hengityselinten sairauksiin sairastuvien lasten määrä vähenisi 4 500 tapauksella ja hengityselinten oireiden pahenemiseen liittyvien tapausten määrä vähenisi noin 6 500 tapauksella vuodessa. Muiden vaikutusten, kuten aineellisten vahinkojen, arvoa ei ole eritelty määrällisesti. Myös kaupunkien ulkopuolella asuvien ihmisten hyväksi koituvat epäsuorat myönteiset terveysvaikutukset on jätetty huomiotta. 37 terveyteen liittyvään hyötyyn. Edellä Rahallisen hyödyn arviointi on rajoitettu 3. 2. 1 kohdassa selitetään, miten arviot on laadittu. Saatavilla olevien tulosten perusteella voidaan havaita, että ehdotettujen raja-arvojen rahallinen hyöty niissä kaupungeissa, joista tietoja on saatavilla, ovat 5 000 - 51 250 miljoonaa ecua vuodessa. Suuri vaihteluväli johtuu pääasiallisesti pitkäaikaisesta altistumisesta aiheutuvan kuolleisuuden annoksen ja vaikutusten väliseen suhteeseen liittyvästä epävarmuudesta. Krooniseen altistumiseen liittyvän kuolleisuuden väheneminen tuottaa eniten rahallista hyötyä (5 000 - 48 500 miljoonaa ecua). Vaikutukset akuuttiin altistumiseen liittyvään kuolleisuuteen eivät ole yhtä merkittävät: niiden arvo on 0- 1500 miljoonaa ecua vuodessa. Sairastuvuuteen kohdistuvien vaikutusten arvo on arvion mukaan 2 -5 miljoonaa ecua vuodessa, korkeimmat arviot toteutuvat, jos krooniseen altistumiseen liittyvä kuolleisuus on suuri ja vaikutukset akuuttiin altistumiseen liittyvään kuolleisuuteen arvioidaan täyttä VOSL-arvoa käyttäen (katso 3. 2. 1 kohta). Vaikutuksia aineellisiin vahinkoihin ei ole arvioitu, mutta niiden odotetaan olevan vähäisiä. Päästöjen vähenemisestä johtuvat myönteiset vaikutukset kaupunkien ulkopuolella asuvan väestön terveyteen ovat luultavasti tätä suuremmat, mutta niiden arvoa ei ole määritetty. Saatavilla olevia arvioita kustannuksista ja hyödystä on vertailtava varovaisesti (katso kohta 3. 2. 1). Siltä osin kuin hyöty on mahdollista ilmaista määrällisesti ja kun pidetään mielessä arvioon liittyvät rajoitukset, arvioista ilmenee selvästi, että ehdotettujen raja- arvojen noudattamisesta saatavan rahallisen hyödyn (5 000-51 250 miljoonaa ecua vuodessa) odotetaan olevan huomattavasti kustannuksia (50 - 300 miljoonaa ecua) suurempi alttiina olevissa kaupungeissa. Kun otetaan huomioon, miten suuri kustannusten ja hyödyn välinen ero on, tämä arvio olisi pätevä, vaikka lyhyen aikavälin lainkaan ja vaikka vaikutukset krooniseen kuolleisuusvaikutuksia ei arvioitaisi kuolleisuuteen olisivat arvion matalammasta päästä. 6. 7 Osapuolten mielipiteet Monet jäsenvaltiot kannattavat kaksivaiheisen menettelyn periaatetta ja sitä, että toistaiseksi ainoastaan PM10-hiukkasille määritellään raja-arvot, koska siten voidaan varmistaa nopea toiminta mutta jätetään kuitenkin mahdollisuus tehdä tarpeen mukaan tarkistuksia ja mukautuksia tietämyksen kasvaessa. Teollisuus on yhtä mieltä siitä, että tällä hetkellä ainoastaan PM10-hiukkasille voidaan asettaa tavoitearvot. Teollisuus pitää suotavampana ainoastaan ohjeellisten Espanja haluaisi mieluummin asettaa raja-arvot PM2 5-hiukkasille. Alankomaat on huolissaan siitä, että PM2 5-hiukkasten toimintatasot niillä alueilla, joilla esiintyy korkeita luonnonpöly- pitoisuuksia, voivat olla liian lieviä. Teollisuus puolestaan katsoo, että PM25- hiukkasille on ennenaikaista asettaa toimintatasoja, ja ehdottaa, että sallittaisiin poikkeusten myöntäminen, kunnes asiasta saadaan lisää tietoja. tavoitteiden asettamista. 7. LYIJY 7. 1 Taustaa laadittiin Lyijy on yksi yleisimmin käytetyistä ei-rautametalleista. Kun ilmanlaatustandardit ensimmäisen kerran, sitä esiintyi kaikkialla kaupunkien ilmassa. Lyijypitoisen bensiinin käytön vähennyttyä myös kaupunkien ilman lyijypitoisuus laski lyijylle 38 merkittävästi. Nyt kun lyijytettyä bensiiniä ei enää käytetä, ilmassa paikallisesti esiintyvät korkeat lyijypitoisuudet saattavat aiheuttaa ongelmia ainoastaan tiettyjen ei-rautamctalleja käyttävien tuotantolaitosten välittömässä läheisyydessä. Lyijyn kuikcutumincn pitkien matkojen päähän ilmassa voi johtaa siihen, että lyijyä laskeutuu vesistöihin ja kertyy maaperään jopa syrjäisillä alueilla. Kun bensiinistä aiheutuvat päästöt vähenevät, myös laskeumien taso laskee huomattavasti, mutta päästöjen määrä saattaa yhä olla riittävän suuri aiheuttaakseen kertymiä maaperään. Suurin osa ilmassa olevasta lyijystä esiintyy halkaisijaltaan hieman alle yhden mikronin hiukkasina, paitsi aivan metallinsulattimojen välittömässä läheisyydessä, jossa on enemmän suurempia hiukkasia. Lyijy poistuu ilmasta kuiva- tai märkälaskeumana. Ihminen voi altistua lyijylle suoraan hengittämällä ja nauttimansa ruoan ja veden välityksellä sekä pölyn ja mullan kautta. Huolestuttavimmat ihmisten terveyteen kohdistuvat vaikutukset liittyvät muun muassa veren aineenvaihduntaan, hermostoon ja älykkyyden kehittymiseen sekä sikiön kehitykseen ja verenpaineeseen. Kaikki nämä aiheutuvat pitkäaikaisesta altistuksesta lievemmille lyijypitoisuuksille. 7. 2 Lainsäädäntö Ilmassa olevan lyijyn raja-arvoista 3 päivänä joulukuuta 1982 annetussa neuvoston direktiivissä 82/884/ETY asetetaan ilmassa olevan lyijyn suurimmaksi sallituksi pitoisuudeksi 2 u. g/m vuodessa. Jäsenvaltioita vaaditaan perustamaan mittausasemia ja jatkuvasti altistua suorittamaan mittauksia paikoissa, pitkäaikaisesti ja joissa raja-arvo saattaa ylittyä. joissa henkilöt voivat 7. 3 Lyijypäästöjen lähteet Lyijyä pääsee ympäristöön lyijyn ja muiden malmien louhinnan ja sulatuksen aikana, lyijyä sisältävien tuotteiden tuotannon, käytön, kierrätyksen ja hävittämisen aikana sekä fossiilisten polttoaineiden ja puun palamisen aikana. Teollisuudesta on tulossa suurin lyijytetyn bensiinin käyttö vähenee. Kaiken kaikkiaan lähde, kun päästöjen rautametalliteollisuus on suurin lähde koko yhteisössä. Ei- rautametallien ala on kokonaisuudessaan pienempi, mutta paikallistasolla ei- todennäköisimpiä rautametallien (lyijy, sinkki, kupari) sulattimot ovat kaikkein korkeiden ilman lyijypitoisuuksien lähteitä. teollisuuspäästöjen 7. 4 Päästöjä, ilmassa kehityssuuntaukset olevia pitoisuuksia ja laskeumia koskevat Ilmassa olevat pitoisuudet yhteisön kaupunkialueilla ovat yleensä reilusti nykyistä 2 u. g/m3:n raja-arvoa pienemmät. Useimmissa paikoissa ne jäävät WHO:n vuoden 1996 suosituksen eli 0,5 ug/m3:n alapuolelle. Joidenkin kaupunkien keskustoissa pitoisuudet ovat jo nyt alle 0,1 u. g/m3. Kaupunkien yleiset pitoisuudet laskevat koko yhteisössä näin alhaiselle tasolle, kun lyijytettyä bensiiniä ei enää käytetä. Joidenkin ei-rautametallien sulattimojen välittömässä läheisyydessä esiintyy yhä yli 1 u,g/m3:n pitoisuuksia. välittömässä Joissakin läheisyydessä. Laskeumamittauksia suoritetaan myös syrjäisillä alueilla ekosystee- laskeumia mitataan teollisuuslaitosten jäsenvaltioissa 39 meille aiheutuvien mahdollisten vahinkojen arvioimiseksi. Tähän käytetään useita eri menetelmiä, joiden verrattavuus on epäselvää. 7. 5 Vaikutukset ihmisten terveyteen ja ympäristöön 7. 5. 1 Ihmisten terveydelle aiheutuvat vahingot Useimmat ihmiset saavat suurimman osan päivittäisestä lyijyannoksestaan ravinnosta. Uskotaan, että yleisin tapa, jolla lyijy kulkeutuu ravintoketjuun, on laskeutuminen ilmasta kasvien lehdille. Altistuminen veden kautta ei ole yhtä yleistä paitsi vanhoissa rakennuksissa, joissa on lyijyputkistot. Osa lyijystä hengitetään sisään suoraan ilmasta. WHO:n vuoden 1996 suositus eli 0,5 u. g/m3:n vuotuinen keskipitoisuus mahdollistaa vielä sen, että ilmaan joutunut lyijy pääsee elimistöön edellä kuvailtuja eri reittejä pitkin. Yhtenä tärkeänä alle kouluikäisten lasten altistumistienä pidetään lyijyä sisältävän pölyn ja mullan nielemistä ulkoilun aikana. Maailman terveysjärjestö totesi, että maaperään kohdistuvat laskeumat ovat merkittäviä tämän altistumistien kannalta, mutta ei nykyisten tutkimustulosten perusteella kyennyt kehittämään mitään ohjearvoa. 7. 5. 2 Ekosysteemeille aiheutuvat vahingot Ilmasta veteen ja maaperään joutuvilla lyijylaskeumilla voi olla suoria myrkyllisiä vaikutuksia eläimiin, kasveihin ja mikro-organismeihin. Riittävinä annoksina lyijy voi hidastaa kasvien kasvua ja mikrobien suorittamaa orgaanisten aineiden hajottamistyötä. Ravintoketjun yläpäässä olevat eläimet voivat olla sille erityisen alttiita alempana ketjussa olevien organismien vuorotellen saamien pienempien annosten kertyessä niihin. YK:n Euroopan talouskomission tekemän valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen osana tehtävän työn tavoitteena on vähentää lyijyn ja muiden raskasmetallien biokertymistä. Neuvottelut raskasmetalleja koskevasta pöytäkirjasta, jossa asetetaan kansalliset päästöjen enimmäisarvot, on määrä saada pian päätökseen. Sen jälkeen jatketaan kriittisten kuormitusten kehittämistä. 7. 5. 3 Lyijyepäpuhtauksien aiheuttamien vahinkojen kustannukset laadituista arvioinneista. Selvityksen mukaan EFTEC30 on hiljattain saanut päätökseen selvityksen raskasmetalleja koskevista lyijyn vahingoista sisäänhengittämisestä aiheutuvat vaikutukset olisi arvioitava: älykkyysosamäärän alentuminen lapsilla, hypertensioon liittyvä verenpaineen kohoaminen sekä vasta syntyneiden kuolemat. EFTEC:n arvion mukaan kustannukset, joita Yhdistyneelle kuningaskunnalle koitui lyijyn (Pb) aiheuttamista vahingoista ja jotka tässä on ilmaistu miljardeina ecuina ilmassa olevan Pb/m3:n yhtä mikrogrammaa kohden, ovat seuraavat: seuraavat - ÄO:n alentuminen 2,2 (95 prosentin luottamusväli: 0,7 - 3,6) - hypertensio 21 (95 prosentin luottamusväli: 10,8 - 31,7) 30 EFTEC(1996) Research into damage valuation estimates for nitrogen based pollutants: heavy metals and persistent organic pollutants. Main report 1 : nitrogen oxides. Final report - August 1996; EFTEC, London. 40 - vastasyntyneiden kuolemat 97 (95 prosentin luottamusväli: 64,5 - 129,6) - YHTEENSÄ 120 (95 prosentin luottamusväli: 85 - 156). Yhden ÄO-pisteen taloudellinen arvo perustuu lapsen elinikäisten ansioiden oletettuun arvoon eikä halukkuuteen maksaa siitä, että tällaisilta ÄO-pisteiden häviöiltä vältyttäisiin. Sen sijaan sekä hypertensiota että vastasyntyneiden kuolemia koskevat koko arviot väestömäärän perusteella edellä esitetty laskelma osoittaa, että vahinkojen kustannukset Pb/m3:n yhtä mikrogrammaa kohden ovat 2080 ecua henkilöltä, josta 1681 ecua aiheutuu vastasyntyneiden kuolemista. perustuvat maksuhalukkuuteen. Yhdistyneen kuningaskunnan 7. 6 Komission ehdotukset 7. 6. 1 Ihmisten terveyden suojelu Teollisten päästölähteiden välittömässä läheisyydessä asuvia väestönosia olisi suojeltava erityisen huolellisesti lyijypäästöjen vaikutuksilta. Komissiolle tehdyssä raja- arvojen noudattamisen taloudellisia näkökohtia koskevassa tutkimuksessa havaittiin, että joidenkin lähteiden välittömässä läheisyydessä pitoisuudet ovat jo nyt pienemmät kuin WHO:n suositus 0,5 u. g/m3. Ehdotuksessa esitetään, että raja-arvo 0,5 jug/m olisi saavutettava jäljellä olevilla ongelma-alueilla vuoteen 2005 mennessä. lyijyä ympäristöön päästävien teollisten On todennäköistä, että altistumistaso on arvioitu todellista alhaisemmaksi teollisten lähteiden välittömässä läheisyydessä tehdyissä ilmassa olevan lyijyn mittauksissa erityisesti, kun on kyse pikkulapsista. Komissio seuraa tarkkaan lyijyn ja muiden raskasmetallien mittaustekniikoiden kehitystä. Se toimittaa neuvostolle viimeistään 31. joulukuuta 2003 kertomuksen siitä, onko mahdollista laatia lyijylaskeumien raja- teollisuuslaitosten arvot niiden raja-arvojen välittömässä läheisyydessä ilmassa olevaa lyijyä. tilalle, jotka koskevat lisäksi tai 7. 6. 2 Lyijyn raja-arvon noudattamisesta aiheutuvat kustannukset ja hyöty lyijysulattimojen osalta, Arvioidaan, että lyijyntuotantolaitosten ympäristössä asuvat 10 000-30 000 ihmistä ovat nykyisin vaarassa altistua ehdotetun raja-arvon ylittäville pitoisuuksille, vaikka näiden laitosten ympäristössä ilmassa olevat pitoisuudet ovatkin talouden ja tekniikan kehityksen ansiosta laskeneet. Ehdotuksen kustannukset ja ympäristöedut on arvioitu sellaisten primaaristen tarvittavan lisätoimenpiteitä ehdotettujen raja-arvojen noudattamiseksi. Lead Development Association (lyijyteoUisuuden kehitysjärjestö) on kerännyt kustannuksia koskevat tiedot rajatusta määrästä tuotantolaitoksia. Kustannustiedot vaihtelevat laitoskohtaisesti riippuen enimmäkseen kussakin lyijyntuotantotekniikasta. Kustannukset arvioitiin ottaen huomioon epävarmuustekijät määrittämällä vaihteluväli, jossa on korkeampi ja alhaisempi arvio. Vuotuisten kustannusten määräksi arvioidaan 12,3 - 41,2 miljoonaa ecua saatavilla olevien, primaaristen sulattimojen kapasiteettia koskevien kirjallisten tietojen perusteella. Niissä arvioidaan, että ehdotetun 0,5 ug/m :n tekisi standardin noudattamiseen lisäinvestointeja. Lead Development Associationin toimittamissa sekä primaaristen että riittäisi, että ainoastaan puolet sulattimoista laitoksessa käytetystä joissa odotetaan 41 sekundaaristen sulattimojen tarvittavia investointeja koskevien tietojen perusteella tehdyissä arvioissa todetaan, että vuotuiset kustannukset ovat 24 - 31 miljoonaa ecua vuodessa. Nämä kustannukset seuraavasti: Belgia: 5,2 - 12,4 miljoonaa ecua; Saksa 10,2 miljoonaa ecua; Ranska 4,9 miljoonaa ecua ja Yhdistynyt kuningaskunta 3,8 miljoonaa ecua. jäsenvaltioittain jakautuvat Tiedot, jotka Lead Development Association toimitti pienestä määrästä sulattimoja, lyijyn myynnin arvosta. osoittavat odotettujen kustannusten olevan 0,5 - 3 % Tuotantolaitoksesta riippuen vuotuiset kustannukset ovat 1,5 - 58 % voittoa tuottavien yritysten nettovoitosta. Jotkut yritykset, joista tietoja toimitettiin, ovat kuitenkin muutaman viime vuoden aikana tuottaneet tappiota. Saatavilla olevat vähäiset tiedot osoittavat, että komission ehdotus vähentäisi lyijypitoisuuksia keskimäärin 0,75 - 0,5 ug/m3. sulattimojen ympäristössä olevia Teetetty erillinen tutkimus osoitti rahallisen hyödyn määräksi 3,5-5,8 miljoonaa ecua vuodessa. Hyöty muodostuu ÄO-pisteiden häviön pienenemisestä ja korkeasta verenpaineesta aiheutuvan kuolleisuuden laskusta. ÄO-pisteiden häviöstä johtuvat hyödynmenetykset on aliarvoitu, sillä hyödynmenetykset perustuvat odotettujen ansioiden menetyksiin eivätkä maksuhalukkuuteen. Vastasyntyneiden kuolemia ei otettu huomioon kuolleisuusluvuissa. EFTECin7 tekemässä tutkimuksessa todetaan, että vahingoista aiheutuvat kustannukset kasvavat 2 080 eculla altistuneelta henkilöltä, kun lyijypitoisuus nousee 1 mikrogrammaa kuutiometriltä. EFTEC:n arvon perusteella hyöty (vahingoista aiheutuvien kustannusten väheneminen) on 5,2 - 15,6 miljoonaa ecua vuodessa. Vastasyntyneiden kuolleisuus tähän arvioon, mutta ÄO-pisteiden häviö perustuu yhä ansionmenetyksiin. Siltä osin kuin hyöty voidaan ilmaista määrällisesti ja ottaen huomioon sen, että kustannuksia ja hyötyä vertailtaessa on oltava varovainen (ks. kohta 3. 2. 1), saatavilla oleva aineisto osoittaa, että hyöty (3 - 16 miljoonaa ecua) on kustannuksia (12-41 miljoonaa ecua) pienempi. Hyöty on kuitenkin arvioitu liian pieneksi, koska ÄO-pisteiden häviön arvioimiseen käytettiin ansionmenetystä eikä maksuhalukkuutta. Vaikuttaa siltä, että verrattain alhaiset kustannukset oikeuttavat raja-arvon asettamisen. sisältyy 7. 7 Asianomaisten osapuolten mielipiteet toivoisivat, että raja-arvoja Jäsenvaltiot ja teollisuus olivat yhtä mieltä siitä, että tulevina vuosina pitoisuudet jäävät useilla paikkakunnilla alle raja-arvon. Jotkin jäsenvaltiot ja valtiosta riippumattomat tiukennettaisiin entisestään. järjestöt Jäsenvaltiot, joissa lyijyntuotantolaitokset sijaitsevat, hyväksyvät yleensä ehdotetun 0,5 u. g/m3:n raja-arvon. Belgia kannattaa 1,0 ug/m3:n raja-arvoa, jota aikanaan täydennettäisiin tai korvattaisiin laskeumaraja-arvolla pistekuormituslähteiden välit läheisyydessä. Teollisuus kannatti 1,0 u. g/m3:n raja-arvon asettamista tömässä pistekuormituslähteiden alueelle, kunnes laskeumaraja-arvo on määritelty. tämän vuoksi 8. YHTEISÖN TOIMINNAN TARVE - TOISSIJAISUUS Komission ehdotuksessa muutetaan rikkidioksidia, typpidioksidia, hiukkasia ja lyijyä koskevaa nykyistä EY:n lainsäädäntöä direktiivin 96/62/EY velvoitteiden täyttämiseksi. Kyseisen direktiivin perusteluissa (KOM(94) 109 lopullinen) selostetaan ilmanlaatu laatimisen syyt sekä kehyksen kattama ala. Komission toiminnan kehyksen 42 laajat koko yhteisössä ehdotuksessa noudatetaan näitä periaatteita asettamalla sovellettavat ilmanlaatutavoitteet ja jättämällä jäsenvaltioiden vastuulle määrittää ja toteuttaa erityistoimet tavalla, joka parhaiten soveltuu paikallisiin oloihin. 9. OIKEUSPERUSTA Komission ehdotuksen oikeusperusta on perustamissopimuksen 130 s artikla. Se on myös direktiivin 96/62/EY oikeusperusta. Puitedirektiivin tavoitteet ja siitä johdettu lainsäädäntö liittyvät ympäristön laadun säilyttämiseen, suojeluun ja parantamiseen sekä terveyden suojeluun. 10. JÄSENVALTIOIDEN LAINSÄÄDÄNTÖTILANNE jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet komissiolle saattaneensa Kaikki rikkidioksidin, typpidioksidin, hiukkasten ja lyijyn ilmanlaatustandardeja koskevan nykyisen EY:n lainsäädännön osaksi kansallista lainsäädäntöään. Joissakin jäsenvaltioissa on tältä alalta muitakin säädöksiä. Eri epäpuhtauksia käsittelevien asiantuntijaryhmien lausunnoissa31 ja komission viimeisimmässä kertomuksessa32 annetaan yksityis kohtaisia täytäntöönpanosta. Tämän ilmanlaadun direktiivien asiakirjan liitteenä IV on taulukko, jossa tiedoksi rikkidioksidin, typpidioksidin, hiukkasten ja lyijyn ilmanlaatustandardit Yhdysvalloissa ja Japanissa. tietoja nykyisten 11. EHDOTUKSEN SÄÄNNÖSTEN YKSITYISKOHTAISET SELITYKSET 1 artikla Tässä artiklassa esitetään ehdotuksen tavoitteet. IL artikla Kaikkia ilmanlaadun puitedirektiivin määritelmiä sovelletaan myös näiden perustelujen liitteenä olevaan johdettuun lainsäädäntöön. Ehdotuksen 2 artiklassa esitetään lisää direktiivin tulkinnassa tarvittavia määritelmiä. iMikla Tämän artiklan mukaan rikkidioksidille asetetaan uudet raja-arvot ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi. Ihmisten terveyden suojelemiseksi asetettuja raja-arvoja on noudatettava 1. tammikuuta 2005 mennessä. Ympäristön suojelemiseksi asetettuja raja- arvoja on noudatettava kahden vuoden kuluessa direktiivin voimaantulopäivästä. Liitteessä tiedot asiasta. Artiklassa asetetaan rikkidioksidille myös varoituskynnys. Väestölle on ilmoitettava tämän kynnyksen ylittymisestä. I on esitetty yksityiskohtaiset 31 Saatavilla komissiosta. 32 Valmisteilla. Viitetiedot lisätään heti, kun ne ovat saatavilla. 43 Myös 10 minuutin aikana mitatuista pitoisuuksista on toimitettava tiedot, jotta voitaisiin arvioida, miltä osin WHO:n suosittelema 500 u. g/m3:n pitoisuus mahdollisesti ylittyy. lârtiklâ typpidioksidille Tässä artiklassa asetetaan uudet raja-arvot terveyden suojelemiseksi sekä raja-arvot typpidioksidin ja typpioksidin summalle ekosysteemien suojelemiseksi. on noudatettava 1. tammikuuta 2010 mennessä. Aikataulu on sama kuin ehdotuksissa esitetty aikataulu happamoitumisen torjumiseksi. Kasviston suojelemiseksi asetettuja raja-arvoja on noudatettava kahden vuoden kuluessa direktiivin voimaantulopäivästä. Liitteessä II esitetään asiasta yksityiskohtaiset tiedot. suojelemiseksi raja-arvoja terveyden asetettuja Ihmisten ihmisten lâoiklâ Ehdotuksen 5 artiklassa asetetaan PM,0-hiukkasille uudet raja-arvot, joita on noudatettava vuoteen 2005 mennessä, sekä toiset raja-arvot, joita on noudatettava vuoteen 2010 mennessä. Jäsenvaltioilta edellytetään, että nämä mittaavat sekä PM2 5-hiukkasten että PMj0-hiukkasten pitoisuudet. PMi0-hiukkasten pitoisuuksien vähentämiseen pyrkivissä suunnitelmissa on pyrittävä vähentämään myös PM2 5-hiukkasten fraktion osuutta PM,0-hiukkasista. Tässä artiklassa säädetään myös PM2 5-hiukkasten toimintatasojen käyttämisestä tavoitearvoina sellaisissa paikoissa, joissa raja-arvoja on mahdotonta täyttää korkeiden luonnonpölypitoisuuksien vuoksi. Uskotaan, etteivät luonnolliset lähteet vaikuta yhtä paljon PM2 5- hiukkasten fraktioon. Toimintatasot eivät ole yhtä sitovia kuin raja-arvot ja koska tietoja PM2 5-pitoisuuksista ei vielä ole, komissio pitää näitä tavoitearvoja ensimmäisenä askeleena raja-arvojen kehittämiseksi tulevaisuudessa myös PM2 5-hiukkasille sellaisilla alueilla, joilla on luonnonpölyä, sekä tarpeen mukaan myös yleisempää käyttöä varten. Komissio toimittaa tämän direktiivin 10 artiklan mukaisesti neuvostolle ja Euroopan parlamentille viimeistään 31. joulukuuta 2003 mennessä kertomuksen hiukkasia ja niiden vaikutuksia koskevan tietämyksen viimeisimmästä kehityksestä. Komissio liittää kertomukseen hiukkasten raja-arvoja ja/tai toimintatasoja koskevia ehdotuksia ja muutoksia. ______ Tässä artiklassa asetetaan noudatettava 1. tammikuuta 2005 mennessä. ilmassa olevalle lyijylle uudet raja-arvot, joita on Lâûiklâ Tässä artiklassa käsitellään rikkidioksidin, typen oksidien, hiukkasten ja pitoisuuksien arviointia. Sitä on täydennetty joukolla liitteitä. lyijyn Liitteessä V annetaan kynnysarvot, joiden perusteella määritellään, mitä arviointi menetelmää (jatkuva mittausmenetelmä, ohjeellinen mittausmenetelmä, mallintaminen, objektiivinen arviointi) taajamassa tai muulla alueella olisi käytettävä. 44 toimitettavien tieto on ainoa komissiolle Ehdotuksen 7 artiklan 2 kohdassa viitataan liitteeseen VI, jossa käsitellään mittaus paikkojen sijoituspaikan valintaa, sekä liitteeseen VII, jossa määritetään alueelle tai taajamaan asennettavien mittausasemien vähimmäislukumäärä, jos näiltä asemilta saatava lähde. Ilmanlaadun sallitaan kuitenkin muitakin menetelmiä, kuten ohjeellinen puitedirektiivissä mittausmenetelmä ja ilmanlaadun mallintaminen, joita voidaan käyttää kaikilla alueilla ja taajamissa jopa silloin, kun jatkuva mittaus on pakollista. Kun täydellinen analyysi on suoritettu, jatkuvia mittauksia suorittavien asemien vaadittava määrä riippuu saatavilla olevan tiedon yleisestä tasosta. Niiden määrä voi olla jokseenkin sama kuin ilmoitettu määrä. Komissio työskentelee yhdessä jäsenvaltioiden, liitteessä VII Euroopan ympäristökeskuksen ja muiden asiantuntijoiden kanssa kehittääkseen ilmanlaadun arviointia koskevat ohjeet täytäntöönpanon yhdenmukaisuuden ja tulosten vertailtavuuden varmistamiseksi. tietojen tämän direktiivin Ehdotuksen 7 artiklan 4 kohdassa käsitellään ilmanlaadun mittauksessa käytettäviä vertailumenetelmiä. Eurooppalainen standardointijärjestö CEN käsittelee parhaillaan kaikkien näissä ehdotuksissa tarkoitettujen epäpuhtauksien mittausmenetelmien yhdenmukaistamista. Uusien standardien odotetaan olevan käytettävissä riittävän säädetään ajoissa rikkidioksidin, typpidioksidin ja lyijyn nykyisten vertailumenetelmien kehittämisestä sekä ensimmäisen PM,0-hiukkasten näytteenottomenetelmää koskevan CEN. n standardiluonnoksen hyväksymisestä. Ilmanlaadun puitedirektiiviin (12 artikla) on sisällytetty menettely mittausmenetelmien mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen, kun uudet CEN:n standardit ovat saatavilla tarkastelua varten. Samoja menettelyjä noudattaen tekniikoita myös muiden perusteita hyväksyä arviointitekniikoiden mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen. täytäntöönpanemiseksi. Tässä artiklassa voidaan ja ______ artiklassa vaaditaan rikkidioksidin, Tässä typpidioksidin, hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksia koskevat ajantasaistetut tiedot ovat helposti väestön saatavilla. jäsenvaltioita varmistamaan, että 9 artikla Tässä artiklassa annetaan aikataulu direktiivien 80/779/ETY (rikkidioksidi ja leijuma), 82/884/ETY (lyijy) ja 85/203 (typen oksidi) vaatimusten korvaamiselle ilmanlaadun puitedirektiivin ja näiden ehdotusten uusilla säännöksillä. Direktiiveissä 80/779/ETY, 82/884/ETY ja 85/203/ETY asetetut raja-arvot ovat voimassa niihin päivämääriin asti, jolloin näiden ehdotusten uusia raja-arvoja on noudatettava. Useimmat direktiiveissä 80/779/ETY, 82/884/ETY ja 85/203/ETY olevat ilmanlaadun mittausta koskevat säännökset korvataan kuitenkin heti ilmanlaadun puitedirektiivin ja näiden ehdotusten kattavammilla vaatimuksilla. Nämä uudet vaatimukset tulevat voimaan päivänä, jona ehdotukset on siirrettävä jäsenvaltioiden kansalliseen lainsäädäntöön. Hiukkasten mittausta varten on kuitenkin tehtävä poikkeus. Direktiivin 80/779/ETY mukaiset hiukkasten mittausmenetelmät ovat aivan erilaiset kuin tässä direktiivissä ehdotetut menetelmät. Uusia menetelmiä ei ole mahdollista käyttää nykyisten raja-arvojen noudattamisen kovin tarkkaan arviointiin. Direktiivissä tarkoitetut hiukkasten arviointivaatimukset pysyvät siis voimassa 80/779/ETY 45 1. tammikuuta 2005 asti, joka on ensimmäisen vaiheen PMl0-hiukkasten raja-arvojen ehdotettu saavuttamispäivä. Direktiivin 80/779/ETY 6 artiklan nojalla jäsenvaltiot velvoitetaan seuraamaan tilannetta vanhoja menetelmiä käyttäen erityisesti alueilla, joilla raja-arvot mahdollisesti saavutetaan tai ylitetään. Tämän asiakirjan liitteessä III annetaan yksityiskohtaiset tiedot asiasta. 10 artikla Tässä artiklassa komissio velvoitetaan antamaan neuvostolle ja Euroopan parlamentille viimeistään 31. joulukuuta 2003 kertomus tämän direktiivin täytäntöönpanosta ja siinä käsiteltyjä epäpuhtauksia koskevan tietämyksen kehittymisestä. Erityistä huomiota kiinnitetään parhaillaan tehtävän, rikkidioksidin ja hiukkasten terveysvaikutuksia koskevan tutkimuksen tuloksiin sekä siihen, onko lyijylaskeumien raja-arvojen määrittäminen mahdollista. 11,12. 13 ja 14 artikla Nämä ovat vakiosäännöksiä. LiileJ Tässä liitteessä annetaan rikkidioksidin raja-arvot, ajankohta, johon mennessä raja- arvoja on noudatettava, sekä ylitysmarginaalit. Siinä ilmoitetaan myös varoituskynnys. Liiteli Tässä liitteessä annetaan raja-arvot typpidioksidille sekä kasviston suojeluun liittyvän raja-arvon osalta typpidioksidin ja typpioksidin (NOx) summalle, ajankohta, johon mennessä näitä raja-arvoja on noudatettava, sekä ylitysmarginaalit. LiiieJIi liitteessä annetaan hiukkasten raja-arvot, toimintatasot, ajankohta, johon Tässä mennessä raja-arvoja on noudatettava, sekä ylitysmarginaalit. Liite IV Tässä liitteessä annetaan ilmassa olevan lyijyn raja-arvot, ajankohta, johon mennessä raja-arvoja on noudatettava, sekä ylitysmarginaalit. Liite V Tässä liitteessä asetetaan ylemmät ja alemmat arviointikynnykset niille neljälle epäpuhtaudelle, joille raja-arvoja ollaan asettamassa. Taajamassa tai muulla alueella tarvittavan seurannan tiheys määräytyy näiden kynnysten perusteella. Liite VII liittyy tähän. Siinä määritellään vähimmäisvaatimukset, jotka erityyppisten alueiden on täytettävä. 46 Liite VI Tässä liitteessä käsitellään rikkidioksidin, typen oksidien, hiukkasten lyijyn pitoisuuksien mittauksessa käytettävien näytteenottopaikkojen sijoituspaikan valintaa. Liite on kaksiosainen. Ensimmäisessä osassa käsitellään makrotason sijoittamista, ja se liittyy sen sijoituspaikan ominaisuuksiin, jossa mittaukset olisi suoritettava ehdotetun direktiivin tavoitteiden mukaisesti. Toisessa osassa käsitellään mikrotason sijoittamista antamalla yksityiskohtaiset ohjeet mittauspaikkojen perustamiseksi tähän soveltuviin sijoituspaikkoihin. ja Liite VII Tässä liitteessä määritellään perusteet mittauspaikkojen vähimmäislukumäärän määrittämiseksi taajamilla tai muilla alueilla. Jos raja-arvon tavoitteena on ihmisten terveyden suojelu, näytteenottopaikkojen lukumäärä liittyy väestön määrään. Jos mittaukset suoritetaan teollisten päästölähteiden läheisyydessä, strategiaa on muutettava käyttämällä perusteena päästötiheyttä, tietyllä paikkakunnalla sekä väestön mahdollista altistumista. ilmansaasteiden leviämismalleja Niiden näytteenottopaikkojen lukumäärä, joita tarvitaan ekosysteemien tai muun kasviston suojelemiseksi asetettujen raja-arvojen noudattamisen valvonnassa, riippuu alueesta. Liite VIII Kaikkiin ilmanlaadun arviointimenetelmiin sisältyy epävarmuustekijöitä, jotka johtuvat teknisistä tai toiminnallisista rajoitteista taikka tarvittavien tietojen puuttumisesta. Joitakin epävarmuustekijöitä voidaan lieventää. Esimerkiksi mittausten osalta voidaan toteuttaa tiukkoja laadunvarmistusohjelmia. liitteen joita Tämän jäsenvaltioiden olisi pyrittävä noudattamaan käytettäessä eri ilmanlaadun arviointi menetelmiä. I osassa esitetään suuntaviivat laatutavoitteille, tulosten 11 osassa ilmoitetaan vähimmäistiedot, jotka olisi koottava, jos ilmanlaadun arvioinnissa käytetään muita menetelmiä kuin mittausta. Näihin tietoihin sisältyvät myös kaikentasoiset epävarmuustekijät. LiiteJX Liitteessä IX käsitellään seurannan ja mallintamisen vertailumenetelmiä. Nämä ilmanlaadun puitedirektiivin vaatimukset mukautetaan 12 artiklan mukaisesti. tekniikan kehitykseen Lute X liitteessä Tässä indikaattorien tasot. Väestölle olisi ilmoitettava näiden indikaattorien ylittymisestä. typpidioksidin, hiukkasten luetellaan rikkidioksidin, ja lyijyn 47 LIITE I Vertailuskenaariot raja-arvojen noudattamiseen liittyvien taloudellisten näkökohtien arvioimiseksi 1. Rikkidioksidin ja typpidioksidin vertailuskenaario ja typpidioksidin osalta analyysi perustui PO XVILn toimittamiin Rikkidioksidin energiaennusteisiin, jotka on laadittu niin kutsutun yleiseen käsitykseen perustuvan skenaarion {Conventional Wisdom Scenario) perusteella. Tässä skenaariossa arvioidaan energiankulutuksen kasvavan 20 % ja hiilidioksidipäästöjen 10 % vuosina 1990 - 2010. Nykyisestä kansallisista, EY:n ja kansainvälisestä lainsäädännöstä johtuvat päästötasot arvioitiin tulevaa energiankäyttöä koskevat ennusteet huomioon ottaen. Skenaarioon sisältyvät suuria polttolaitoksia koskeva direktiivi (88/609/ETY), nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuutta koskeva direktiivi (93/12/ETY), ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämistä koskeva direktiivi (96/61 /ETY) ja maantieajoneuvojen ja muiden kuin maantieajoneuvojen päästöjä koskevat direktiivit. Myös ehdotukset ajoneuvojen päästöstandardeista ja polttoaineen laadusta (Auto Oil -ohjelma (KOM(96)248 lopullinen, 96/0163(COD), 96/0164(COD)) sisällytettiin skenaarioon. Lisäksi otettiin huomioon YK:n Euroopan talouskomission tekemän valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen pöytäkirjoissa esitetyt velvoittavat tekniset vaatimukset sekä jäsenvaltioiden luja sitoutuminen noudattamaan näitä pöytäkirjoja. Skenaario osoittaa, että jos nykyinen ja suunnitteilla oleva lainsäädäntö pannaan kokonaan täytäntöön kaikissa Euroopan valtioissa, rikkidioksidin ja typen oksidien päästöt vähenevät 66 ja 48 % perusvuoden 1990 ja vuoden 2010 välillä. on Samaa päästöperustaa käytettiin happamoitumista käsittelevässä rinnakkaistutkimuksessa. sekä Komissio lainsäädäntöehdotuksen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentämisestä. Komission ehdotusten ansiosta sekä rikkidioksidin että typpidioksidin päästöt vähenevät entisestään vuoteen 2010 mennessä. happamoitumisen torjumiseksi hyväksynyt strategian nyt 2. Hiukkasten vertailuskenaario Ilmassa olevien PMi0-hiukkasten lähteet ovat paljon moninaisemmat kuin rikkidioksidin ja typpidioksidin lähteet ja ne vaihtelevat hyvin paljon paikasta riippuen. Tämä vaikeuttaa suuresti päästöskenaarioiden kehittämistä ilmanlaadun mallintamista varten. PMjo-hiukkasten vertailuskenaario perustuu TNO:n suorittamaan primaaristen päästöjen kartoitukseen. Kaupunkikohtaiset päästöjen kartoitukset laadittiin jakamalla kunkin maan PMi0-päastöjä koskevat tiedot kaupungeittain suhteessa niiden NOx-päastöihin. Polttoaineen palamisesta aiheutuvien päästöjen määrä laskettiin käyttäen samaa energiaskenaariota kuin mihin rikkidioksidin ja typpidioksidin skenaariot perustuivat. NOx -päästöjen odotettua kehitystä käytettiin kuvastamaan primaaristen PM,0-päästöjen odotettua kehitystä. Oletuksena oli, että muista lähteistä kuin polttolaitoksista sekä muista lähdeluokista, kuten kaivostoiminnasta ja louhinnasta, rakennustoiminnasta ja maataloudesta tai luonnonlähteistä, peräisin olevien primaaristen hiukkaspäästöjen määrä pysyisi samana. teollisista 48 Sekundaariset PM10-pitoisuudet riippuvat typpidioksidin päästöistä. Sekundaaristen PMi0-pitoisuuksien osuus arvioitiin edellä kuvailtujen rikkidioksidin ja typpidioksidin vertailuskenaarioiden perusteella. rikkidioksidin ja 3. Lyijyn vertailuskenaario Lyijyn vertailuskenaariossa on oletuksena, että lyijytetyn bensiinin käyttö kielletään yhteisössä vuodesta 2000 alkaen. Ilmassa olevan lyijyn pitoisuuksista pistekuormitus lähteiden läheisyydessä on olemassa hyvin vähän yleisesti saatavilla olevaa tietoa. Tällaisten paikkojen ilmanlaatua koskevat tiedot ja tulevat torjuntasuunnitelmat saatiin kyseisiltä teollisuudenaloilta Lead Development Associationin välityksellä. 49 LIITE II WHO:n Eurooppaa koskevat vuoden 1996 aiheutuvien vaarojen ennusteet. ilmanlaatusuositukset: Hiukkasista Taulukko 9: Tiivistelmä PM!0- ja PM25-pitoisuuksien kasvuun 10 ^g/m3:11a liittyvien suhteellisten vaarojen ennusteista Lopullinen vaikutus Suhteellinen vaara PM2. 5:n Suhteellinen osalta (luottamusväli 95 %) osalta (luottamusväli 95 %) vaara PM10:n keuhkoputkia laajentavien lääkkeiden käyttö. yskä alempien hengitysteiden oireet hengityselinpotilaiden ottaminen vuodeosastohoitoon. 1,0337(1,0205-10470) 1,0455(1,0227-1,0687) 1,0345 (1,0184-1,0508) 1,0084(1,0050-1,0117) kuolleisuus 1,0151(1,0112-1,01910) 1,0070(1,0059-1,0082) Taulukko 10: Terveysvaikutuksista kärsivien henkilöiden arvioitu määrä PM pitoisuuden ollessa kolmen päivän ajan keskimäärin 50 tai 100 ug/m3 10" Terveysvaikutuksen indikaattori vaikutuksesta kärsivien henkilöiden määrä PM|0-pitoisuuden ollessa kolmen päivän ajan 50 ug/m3 100 ug/m3 kuolleisuus hengityselinpotilaiden ottaminen vuodeosastohoitoon henkilötyöpäivät, jolloin käytetään keuhkoputkia laajentavien lääkkeiden käyttö henkilötyöpäivät, jolloin oireet pahenevat 3j5 3 5100 6 000 7 6 10 200 12 000 Taulukko 11: Tiivistelmä suhteellisen vaaran ennusteesta, joka koskee pitkäaikaisen hiukkasaltistuksen vaikutuksia sairastuvuuteen ja kuolleisuuteen, kun PM10- tai PM2. 5- pitoisuus kasvaa 10 ug/m Lopullinen vaikutus suhteellinen vaara PM2. s:n osalta (luottamusväli 95 %) suhteellinen (luottamusväli 95 %) vaara PMI0:n osalta kuolleisuus 1,14(1,04; 1,24) keuhkoputkentulehduksen oireet 1,34 (0,94; 1,99) 1,10(1,03; 1,18) | 1,29(0,96; 1,83) 50 Taulukko 12: Pitkäaikaisesta PM2 5-hiukkasille altistumisesta aiheutuvista terveysvaikutuksista kärsivien henkilöiden arvioitu määrä pitoisuuksien ollessa 10 tai 20 fig/m3 ja taustapitoisuuden 10 ug/m3 terveysvaikutusten indikaattori vaikutuksista kärsivien henkilöiden vuotuinen määrä PMZ. S -taustapitoisuuden ollessa; 10 ug/m3 [200 3 350 4 000 20u. g/m3 2 400 6 700 8 000 kuolleisuus keuhkoputkentulehduksen oireista kärsivien lasten määrän lisääntyminen lasten määrän keuhkotoiminta lisääntyminen, niiden (nopea joiden vitaalikapasiteetti, ulos- hengityksen sekuntikapasiteetti, FEV1) on 85 % ennustettua heikompaa FVC tai Väestön oletettu määrä on 1 000 000 ja vuotuinen kuolleisuusluku 12 000. Levinneisyysolctukscn lähtötasona on, että 5 prosentilla lapsista ja oletettavasti 20 prosentilla koko väestöstä esiintyy keuhkoputkentulehduksen oireita ja että 3 prosentilla lapsista on 85 % ennustettua heikompi keuhkotoiminta. 51 LIITI; III Säännösten kumoamista koskeva aikataulu 1. Ilmanlaadun raja- ja ohjearvoista rikkidioksidille ja leijumalle 15 päivänä heinäkuuta 1980 annettu neuvoston direktiivi 80/779/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä 89/427/ETY Säännökset, jotka kumotaan 1. tammikuuta 2005 alkaen 1 artikla Tarkoitus 2 artiklan 1 kohta Raja-arvon määritelmä 3 artiklan 1 kohta Jäsenvaltioiden velvollisuus noudattaa raja-arvoja 6 artikla Velvollisuus perustaa mittausasemia erityisesti paikkoihin, joissa raja-arvot todennäköisesti saavutetaan tai ylitetään 7 artiklan 1 kohta, Jäsenvaltioiden velvollisuus ilmoittaa raja-arvojen ylityksistä komissiolle 7 artiklan 2 kohta 8 artikla Komission tehtävä julkaista vuosittain kertomus 9 artikla 10 artiklan 1 kohta - Mittausmenetelmät 10 artiklan 3 kohta Valtiosta toiseen tapahtuvan epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen torjunta 15 artikla Säännösten voimaansaattaminen 16 artikla Direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille Liite I Raja-arvot Liite Hlb Nokimenetelmällä vertailumenetelmä tapahtuvassa leijuman mittauksessa käytettävä Liite IV Gravimetrisellä menetelmällä mitatut raja-arvot Säännökset, jotka kumotaan päivänä, jona komission ehdotukset olisi saatettava voimaan jäsenvaltioissa 2 artiklan 2 kohta Ohjearvojen määritelmä 3 artiklan 2 kohta Määritellyille alueille myönnettävät poikkeukset 4 artikla Velvollisuus asettaa tietyille alueille alemmat raja-arvot 52 5 artikla Ohjearvoja koskevat jäsenvaltioiden velvoitteet 7 artiklan 3 kohta 4 artiklan nojalla nimetyillä alueilla havaittuja pitoisuuksia koskevien tietojen ilmoittaminen 10 artiklan 4 kohta Komission tehtävä toimittaa neuvostolle tietoja mittausmenetelmistä 10 artiklan 5 kohta Mittausmenetelmien yhdenmukaistamisen edistäminen 11 artikla Säännökset raja-arvojen noudattamisesta lähellä kansainvälisiä rajoja sijaitsevilla 4 artiklan mukaisilla alueilla 12 artikla Mukauttaminen tekniikan kehitykseen 13 artikla Komitean perustaminen 12 artiklassa esitettyä tarkoitusta varten 14 artikla 13 artiklan nojalla perustetun komitean menettelyt Liiteli Ohjearvot Liite lila Vertailumenetelmät rikkidioksidin näytteenottoa ja analyysiä varten Liite V Liite B Rikkidioksidin analyysin vertailumenetelmät Natriumbisuifiittivarastoliuoksen standardointi 2. Ilmanlaatustandardeista typpidioksidille 7 päivänä maaliskunta 985 annettu neuvoston direktiivi 85/203/ETY Säännökset, jotka kumotaan 1. tammikuuta 2010 alkaen 1 artikla 2 artikla Tarkoitus ja soveltamisala Määritelmät 3 artiklan 1 kohta Jäsenvaltioiden velvollisuus noudattaa raja-arvoja 5 artikla Jäsenvaltioiden mahdollisuus asettaa tiukempia raja-arvoja 7 artiklan 1 kohta - 7 artiklan 2 kohta 8 artikla 9 artikla Jäsenvaltioiden velvollisuus toimittaa tietoja Komission tehtävä julkaista vuosittain kertomus Epäpuhtauksien valtiosta toiseen kulkeutumisen ehkäiseminen 15 artikla Säännösten voimaan saattaminen 16 artikla Direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille Liite I Raja-arvo 53 Säännökset, jotka kumotaan päivänä, jona komission ehdotukset olisi saatettava voimaan jäsenvaltioissa 3 artiklan 2 kohta Säännös poikkeusten myöntämisestä nimetyillä alueilla 4 artikla 6 artikla Jäsenvaltioiden mahdollisuus asettaa alempia raja-arvoja nimetyillä alueilla Jäsenvaltioiden velvollisuus perustaa mittausasemia 7 artiklan 3 kohta Jäsenvaltioiden velvollisuus toimittaa tietoja 4 artiklassa tarkoitetuista alueista 10 artikla Mittausmenetelmät 11 artikla 4 artiklassa tarkoitettuihin alueisiin sovellettavat säännökset 12 artikla Mukauttaminen tekniikan kehitykseen 13 artikla Komitean perustaminen 12 artiklassa esitettyä tarkoitusta varten 14 artikla 13 artiklassa tarkoitetun komitean menettelyt Liite II Liite III Liite IV Ohjearvot Mittausvaatimukset Analyysin vertailumenetelmä Ilmassa olevan direktiivi 82/884/ETY lyijyn raja-arvoista 3 päivänä joulukuuta 1982 annettu neuvoston Säännökset, jotka kumotaan 1. tammikuuta 2005 alkaen 1 artikla 2 artikla Tavoite ja soveltamisala Raja-arvojen asettaminen 3 artiklan 1 kohta Jäsenvaltioiden velvollisuus noudattaa raja-arvoja 5 artikla 6 artikla 7 artikla Jäsenvaltioiden velvollisuus toimittaa tietoja Komission tehtävä julkaista kertomus Direktiivin soveltaminen ei saisi aiheuttaa ilmanlaadun merkittävää heikkenemistä siellä, missä ilmanlaatu on hyvä 12 artikla Säännösten voimaan saattaminen 13 artikla Direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille 54 Säännökset, jotka kumotaan päivänä, jona komission ehdotukset olisi saatettava voimaan jäsenvaltioissa 3 artiklan 2 kohta, Poikkeukset 3 artiklan 3 kohta 4 artikla 8 artikla 9 artikla Mittausasemien sijainnin valinta Mittausmenetelmät Mukauttaminen tekniikan kehitykseen 10 artikla Komitean perustaminen 9 artiklassa esitettyä tarkoitusta varten 11 artikla 10 artiklassa tarkoitetun komitean menettelyt Liite Näytteenoton ja analyysin vertailumenetelmät 55 " LIITE IV Vertailukelpoiset ilmanlaatustandardit Yhdysvalloissa ja Japanissa Yhdysvallat Japani Ehdotus Epäpuhtaus Aika Taso Aika Taso Aika Taso SO, NO, 1 tunti 260 ug/m 1 tunti 24 tuntia 365 ug/m 24 tuntia 104 ug/m 24 tuntia 1 ylitys 80 ug/mJ kalenteri vuosi 350 ug/mJ 24 ylitystä 125 ug/mJ 3 ylitystä kalenteri vuosi 100 ug/mJ kalenteri vuosi 1,5 Mg/mJ Lyijy Hiukkaset 1 tunti 200 ug/m" 8 ylitystä kalenteri vuosi 40 ug/m kalenteri vuosi 0,5 ug/mJ 50 ug/mJ PMI0 25 ylitystä 30 ug/m PM10 tuntia 24 vuoteen 2005 mennessä kalenteri vuosi vuoteen 2005 mennessä 24 tuntia - 120 83 ug/m3 1 tunti 200 ug/mJ 24 tuntia PMI0 TÖÖ PM,o ug/mJ 56 24 tuntia kalenteri vuosi 65ug/m' PM25 (noin 7 ylitystä) 150 ug/m3 PM10(noin3 ylitystä) 15ug/mJ PM25 50ng/m3 PM. o 50 (. ig/m'' PMI0 7 ylitystä 20 ug/m ' PM. o tuntia 24 vuoteen 2010 mennessä kalenteri vuosi vuoteen 2010 mennessä PM standardit Yhdysvalloissa käytetään ensisijaisissa hiukkasstandardeissa erilaista mittausmenetelmää - PM2 5 - kuin EY:n ehdotuksessa. Erilaisilla mittausmenetelmillä saatujen tulosten välinen suhde vaihtelee kohteittain ja standardeja on vaikea verrata. Yhdysvaltain ensisijaiseksi standardiksi ehdotettu PM25:n ensisijainen kalenterivuosittainen keskiarvo on luultavasti kuitenkin samaa tiukkuusluokkaa kuin EY:n ehdotus PM10:n keskimääräiseksi kalenteri vuosittaiseksi raja-arvoksi, joka pitää saavuttaa vuoteen 2010 mennessä. Yhdysvaltain saavuttamista koskeva aikaraja on myöskin vertailukelpoinen. Yhdysvaltain 24 tunnin standardi ei ole yhtä vaativa. On kuitenkin kalenterivuosittaisella odotettavissa, keskiarvostandardilla. Päiväkohtaisen standardin odotetaan tarjoavan ylimääräistä pelivaraa ainoastaan epäsäännöllisiä päästöjä aiheuttaville paikallisille lähteille. Yhdysvaltain standardit PM 10:lle ovat toissijaisia standardeja, joiden tarkoituksena on selvittää jäljellä olevat näkyvyysongelmat. Niiden oikeudelliset velvoitteet ovat pienemmät. päästövähennykset määritellään standardin yleensä että Japanin standardeissa viitataan PM10: een, kuten myös uusissa EY:n standardiehdotuksissa. Japanin standardit otettiin kuitenkin käyttöön jo vuonna 1973, kauan ennen kuin viimeaikaiset todisteet hiukkasten terveysvaikutuksista tulivat esille. Japanin puhtaan ilman ohjelman yhteydessä aloitetaan piakkoin tutkimus moottoriajoneuvojen aiheuttamasta ympäristön pilaantumisesta. Siihen sisältyy nykyisten näkökohtien valossa tehtävä tutkimus hiukkasista. 57 Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI ilmassa olevien rikkidioksidin, typen oksidien, hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksien raja-arvoista (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon ilmanlaadun arvioinnista ja hallinnasta 27 päivänä syyskuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/62/EY33 sekä erityisesti sen 4 artiklan 1 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen34, ottaa huomioon talous-ja sosiaalikomitean lausunnon35, noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä yhteistoiminnassa Euroopan parlamentin kanssa36, sekä katsoo, että perustamissopimuksen 130 r artiklassa esitettyjen periaatteiden perusteella Euroopan yhteisön toimintaa koskevassa ympäristöön ja kestävään kehitykseen ohjelmassa37 (viides ympäristöä koskeva toimintaohjelma) otetaan huomioon tietyt muutokset nykyiseen ilman epäpuhtauksia koskevaan lainsäädäntöön; mainitussa ohjelmassa suositetaan ilman laatua koskevien pitkän aikavälin tavoitteiden asettamista, liittyvää politiikkaa ja perustamissopimuksen 129 artiklassa määrätään, että terveyden suojelua koskevat vaatimukset kuuluvat osana yhteisön muuhun politiikkaan, ja perustamissopimuksen 3 artiklan o alakohdassa määrätään, että yhteisön toimintaan sisältyy myötävaikuttaminen terveyden suojelun korkean tason saavuttamiseen, hiukkaset, joita voidaan hengittää ja jotka saattavat tunkeutua syvälle keuhkoihin, ovat kansanterveydellinen huolenaihe; olisi kerättävä tietoa sellaisten hiukkasten pitoisuuksista, jotka saattavat tunkeutua syvimmälle keuhkoihin; on olemassa todisteita siitä, että ihmisen toiminnasta aiheutuville hiukkasille altistumisesta aiheutuu ihmisen terveydelle suurempia vaaroja kuin ilmassa luonnostaan esiintyville hiukkasille altistumisesta; paras keino ehkäistä 33 EYVL N:oL 296,21. 11. 1996, s. 55. 34 35 36 37 EYVL N:oC 138, 17. 5. 1993, s. 5. 58 ihmisten toiminnasta aiheutuville hiukkasille altistumiseen liittyviä sairauksia on vähentää pitoisuuksia ilmassa, kasvistoa olisi suojeltava typpidioksidin ja typpioksidin haitallisilta vaikutuksilta, direktiivillä 96/62/EY säädetään, että raja-arvojen ja varoituskynnysten lukuarvojen on perustuttava tämän alan kansainvälisten tieteellisten ryhmien töiden tuloksiin; komission on huolehdittava, että ne tekijät, joihin raja-arvot ja varoituskynnykset perustuvat, arvioidaan uudelleen ottaen huomioon viimeisimmät tiedot alan epidemiologisista ja ympäristön suojelualan tutkimuksista sekä mittausmenetelmissä tapahtunut viimeisin kehitys, direktiivissä 96/62/EY edellytetään, että alueille, joilla pitoisuudet ilmassa ylittävät raja-arvot ja sovellettavat väliaikaiset ylitysmarginaalit, laaditaan toimintasuunnitelmia, joiden avulla voidaan varmistaa raja-arvojen noudattaminen asetettuihin määräaikoihin mennessä; siltä osin kuin nämä toimintasuunnitelmat ja pitoisuuksien alentamista koskevat muut strategiat liittyvät hiukkasiin, tavoitteena olisi oltava pienten hiukkasten pitoisuuksien osuuden vähentäminen hiukkasten kokonaispitoisuuksista, taajamien ja muiden rakennettujen alueiden välittömässä läheisyydessä ei tulisi soveltaa ekosysteemin ja kasviston suojelun raja-arvoja, standardoidut täsmälliset mittausmenetelmät ovat tärkeä tekijä ilman laadun arvioinnissa, ilmassa olevia rikkidioksidin, typen oksidien, hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksia koskevan ajankohtaisen tiedon olisi oltava helposti väestön saatavilla, ja olisi kumottava ilmanlaadun raja- ja ohjearvoista rikkidioksidille ja leijumalle 15 päivänä heinäkuuta 1980 annettu neuvoston direktiivi 80/779/ETY38, ilmassa olevan lyijyn raja- arvosta 3 päivänä joulukuuta 1982 annettu neuvoston direktiivi 82/884/ETY39 sekä ilmanlaatustandardeista typpidioksidille 7 päivänä maaliskuuta 1985 annettu neuvoston direktiivi 85/203/ETY40, nämä direktiivit sellaisina kuin ne on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: l artikla Tavoitteet Tämän direktiivin tavoitteena on: - vahvistaa raja-arvot ilmassa oleville rikkidioksidin, typen oksidien, hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksille ihmisten terveydelle ja ja soveltuvin osin myös varoituskynnykset 38 EYVL N:o L 229, 30. 8. 1980, s. 109. 39 EYVL N:o L 378, 31. 12. 1982, s. 15. 40 EYVL N:oL 87, 27. 3. 1985, s. 1. 59 ympäristölle koko vähentämiseksi; haitallisten vaikutusten välttämiseksi, ehkäisemiseksi tai - arvioida yhteisin menetelmin ja perustein ilmassa olevia rikkidioksidin, typen oksidien, hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksia alueella; - hankkia riittävästi tietoa ilmassa olevien rikkidioksidin, typen oksidien, hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksista sekä varmistaa, että väestölle tiedotetaan niistä; - ylläpitää ilman laatu sellaisenaan silloin kun se on hyvä ja muissa tapauksissa parantaa sitä rikkidioksidin, typen oksidien, hiukkasten ja lyijyn osalta. 2 artikla Määritelmät Sovelletaan direktiivin 96/62/EY 2 artiklan määritelmiä. Tässä direktiivissä tarkoitetaan: 1) 'typen oksideilla' typpioksidia ja typpidioksidia; 2) 3) 4) 5) 6) 'PMj0-hiukkasilla' hiukkasia, joiden aerodynaaminen halkaisija on 10 um ja jotka läpäisevät PMi0-suodattimen huokosen 50 prosentin tehokkuudella; 'PM2. 5-hiukkasilla' hiukkasia, joiden aerodynaaminen halkaisija on 2,5 um ja jotka läpäisevät PM2. 5-suodattimen huokosen 50 prosentin tehokkuudella; 'ylemmällä arviointikynnyksellä' direktiivin 96/62/EY 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitet tua epäpuhtaustasoa; 'alemmalla arviointikynnyksellä' direktiivin 96/62/EY 6 artiklan 4 kohdassa tarkoitet tua epäpuhtaustasoa; 'väestölle tiedottamisen indikaattorilla' sellaista epäpuhtaustasoa, että jos se ylitetään tietyn ajanjakson ajan, se kirjataan väestölle tämän direktiivin 8 artiklan mukaisesti annettaviin tietoihin. 3 artikla Rikkidioksidi 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta ilman rikkidioksidi pitoisuudet 7 artiklan mukaisesti arvioituina eivät ylitä liitteessä I olevassa I jaksossa annettuja raja-arvoja liitteessä asetetuista määräajoista alkaen. Liitteessä I olevassa I jaksossa asetettuja ylitysmarginaaleja sovelletaan direktiivin 96/62/EY 8 artiklan mukaisesti. 60 2. 3. liitteessä I olevassa Ilman rikkidioksidipitoisuuksien varoituskynnys II jaksossa. Direktiivin 96/62/EY 10 artiklan mukaisesti väestölle annettaviin tietoihin on sisällyttävä vähintään liitteessä I olevassa III jaksossa luetellut tiedot. ilmoitetaan Jäsenvaltioiden on kirjattava tietoja rikkidioksidipitoisuuksista, joiden mittauksessa käytetty keskiarvon laskenta-aika on 10 minuuttia, mitattuina niiltä mittausasemilta, joilla ilmoitettava komissiolle kalenterivuoden aikana mitattujen 10 minuutin pitoisuuksien 98 ja 99 persentiilit samalla kun ne toimittavat tiedot tuntipitoisuuksista. tuntipitoisuudet mitataan. Jäsenvaltioiden on 4 artikla Typen oksidit toteutettava ilman Jäsenvaltioiden on typpidioksidipitoisuudet 7 artiklan mukaisesti arvioituina eivät ylitä typpidioksidi ja typpioksidi liitteessä II olevassa I jaksossa asetettuja raja-arvoja liitteessä määritetyistä määräajoista alkaen. toimenpiteet varmistaakseen, että tarvittavat Liitteessä II olevassa I jaksossa asetettuja ylitysmarginaaleja sovelletaan direktiivin 96/62/EY 8 artiklan mukaisesti. 5 artikla Hiukkaset 1. 2. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että ilman PM10-hiukkaspitoisuudet 7 artiklan mukaisesti arvioituina ovat liitteessä III olevassa I osassa annettujen raja-arvojen mukaiset liitteessä asetetuista määräajoista alkaen. Liitteessä III olevassa I jaksossa asetettuja ylitysmarginaaleja sovelletaan direktiivin 96/62/EY 8 artiklan mukaisesti. Jäsenvaltioiden on perustettava ja käytettävä mittausasemia, jotka toimittavat tietoja PM2 5-pitoisuuksista. Sikäli kuin mahdollista näytteenottopaikat olisi sijoitettava PM,0- hiukkasten näytteenottopaikkojen yhteyteen. Jokaisen jäsenvaltion on valittava PM2 5- pitoisuuksien mittausasemien lukumäärä ja sijainti siten, että ne ovat edustavia kyseisen jäsenvaltion PM2 5-pitoisuuksia paikallisella ja alueellisella tasolla. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle vuosittain, viimeistään yhdeksän kuukauden kuluessa edellisen vuoden päättymisestä, kyseisen vuoden aikana tehtyjen tunnin mittausten aritmeettinen keskiarvo, mediaani, PM2 5-pitoisuuksien 24 98 persentiili sekä korkein arvo. Pitoisuuksien 98 persentiili lasketaan neuvoston päätöksen 97/101/EY41 liitteessä I olevassa 4 jaksossa esitetyn menettelyn mukaisesti. 41 EYVLN:oL35, 5. 2. 1997, s. 14. 61 3. Direktiivin 96/62/EY 8 artiklan mukaisesti laadituilla PM10-hiukkasiin liittyvillä toimintasuunnitelmilla alentamista koskevilla yleisillä strategioilla on pyrittävä alentamaan PM2 5-hiukkasten pitoisuuksia osana kokonais pitoisuuksien alentamista. ja PM|0-pitoisuuksien 4. Jäsenvaltiot voivat poikkeuksellisesti nimetä ne alueet ja taajamat, joilla PM10-raja- arvot ylittyvät luonnosta peräisin olevien hiukkaspitoisuuksien vuoksi. Jäsenvaltioiden on lähetettävä komissiolle alustava luettelo kyseisistä alueista ja taajamista sekä niiden PM10- ja PM2 5-pitoisuuksista ja näiden lähteistä kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta. Tällaisilla alueilla ja tällaisissa taajamissa jäsenvaltioiden on käytettävä liitteessä III olevassa II jaksossa asetettuja PM2 5-hiukkasten toimintatasoja ja ylitysmarginaaleja PM10-hiukkasia koskevien raja-arvojen ja ylitysmarginaalien sijasta määrittäessään, olisiko direktiivin 96/62/EY 8 artiklan mukaisia toimintasuunnitelmia laadittava. PM2 5 -hiukkasia koskevia toimintatasoja on käytettävä ohjeellisina tavoitteina, jotka on saavutettava mahdollisimman hyvin asetettuun määräpäivään mennessä. Kyseisten alueiden ja määritetään arviointikynnysten perusteella. PM1{)- hiukkasmittauksia tekevillä mittausasemilla. taajamien PM10-hiukkasia koskevat arviointivaatimukset liitteessä V olevassa I jaksossa esitettyjen ylempien ja alempien jatkuvia ja PM2 5-pitoisuudet mitataan Tällaisilla alueilla ja tällaisissa taajamissa väestölle annetaan PM10-pitoisuuksia koskevien tietojen sijasta PM2 5-pitoisuuksia koskevia tietoja. 6 artikla Lyijy Jäsenvaltioiden on ilman lyijypitoisuudet 7 artiklan mukaisesti arvioituina ovat liitteessä IV olevassa I jaksossa asetetun raja-arvon mukaiset liitteessä määritetyistä määräajoista alkaen. toimenpiteet varmistaakseen, että toteutettava tarvittavat Liitteessä IV olevassa I jaksossa asetettuja ylitysmarginaaleja sovelletaan direktiivin 96/62/EY 8 artiklan mukaisesti. 7 artikla Ilmassa olevien rikkidioksidin, typen oksidien, hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksien arviointi 1. Rikkidioksidia, hiukkasia ja lyijyä koskevat ylemmät ja alemmat arviointikynnykset vahvistetaan liitteessä V olevassa I jaksossa direktiivin 96/62/EY 6 artiklan mukaisesti. Alueiden ja taajamien luokittelua direktiivin 96/62/EY 6 artiklan tarkoitusta varten olisi tarkistettava vähintään viiden vuoden välein liitteessä V olevassa II jaksossa esitetyillä ilmassa olevien menettelyllä. Luokittelua on typpidioksidin että typpidioksidin rikkidioksidin, tarkistettava aikaisemmin, tai tilanteesta riippuen sekä jos 62 typpioksidin, hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksien kannalta merkittävässä toiminnassa on tapahtunut huomattava muutos. 2. typen oksidien-, hiukkas- ja Liitteessä VI asetetaan perusteet rikkidioksidi-, lyijymittausten näytteenottopaikkojen sijainnin määrittämiselle. Liitteessä VII asetetaan jokaisen kyseessä olevan epäpuhtauden jatkuvia mittauksia suorittavien mittausasemien vähimmäislukumäärä kaikille niille alueille tai taajamille, joilta mittauksia edellytetään, jos mittaus on alueella tai taajamassa ainoa pitoisuuksia koskevan tiedon lähde. Jokaisen kyseisen epäpuhtauden mittauksessa on käytettävä 4 kohdan mukaisesti määritettyä vertailumenetelmää tai sellaista menetelmää, jonka jäsenvaltio voi osoittaa antavan vastaavat tulokset. 3. Niillä alueilla ja niissä taajamissa, jatkuvia mittauksia joissa täydennetään muista suorittavilta mittausasemilta saatavia tietoja lähteistä, kuten päästöjen kartoituksesta, ohjeellisista mittausmenetelmistä ja ilman laadun mallintamisesta saatavilla tiedoilla, jatkuvia mittauksia suorittavia mittausasemia on perustettava tarpeeksi ja muiden menetelmien alueellisen erotuskyvyn on oltava riittävä, jotta ilman epäpuhtauksien pitoisuudet voidaan määrittää liitteessä VI olevassa' I jaksossa vahvistetun kaltaisissa sijaintipaikoissa niiden saavutettavissa olevien tarkkuusrajojen mukaisesti, jotka on vahvistettu liitteessä VIII olevan I jakson ohjeissa. 4. Rikkidioksidin, typen oksidien ja lyijyn analysoinnissa sekä lyijyn, PMi0-hiukkasten ja PM2 5-hiukkasten näytteenotossa käytettävät vertailumenetelmät vahvistetaan liitteessä IX olevissa I - V jaksossa. Liitteessä IX olevassa VI jaksossa vahvistetaan ilman laadun mallintamisessa käytettävät vertailumenetelmät. 5. Ajankohta, johon mennessä jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle direktiivin 96/62/EY 11 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaiset ilman laadun alustavassa arvioinnissa käytettävät menetelmät, on 31 päivä joulukuuta 1999. 6. Muutoksista, joita tarvitaan tämän artiklan sekä liitteiden V - IX mukauttamiseksi tieteen ja tekniikan kehitykseen, päätetään direktiivin 96/62/EY 12 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 8 artikla Väestölle tiedottaminen 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet ilmassa olevia rikkidioksidin, typen oksidien, hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksia koskevaa ajankohtaista tietojen antamista väestölle esimerkiksi radio- ja televisiolähetysten, lehdistön, ilmoitus taulujen tai tietoverkkopalvelujen välityksellä sekä tiedottamalla asiaankuuluville järjestöille, kuten ympäristöjärjestöille, kuluttajajärjestöille ja vastustuskyvyltään muita heikompia väestönosia asiaankuuluville tietoa jaetaan, on terveydenhuollon elimille. Luettelo niistä järjestöistä, lähetettävä komissiolle yhdessä direktiivin 96/62/EY 11 artiklassa tarkoitettujen tietojen kanssa. sekä muille edustaville järjestöille joille 63 2. 3. Tietoihin on sisällytettävä tiedot liitteessä X olevassa I - IV jaksossa lueteltujen väestötiedotusindikaattorien ylittämistä koskevat tiedot. Liitteessä X olevassa V osassa sovellettava 5 artiklan 4 kohtaa sovellettaessa. tarkoitettuja väestötiedotusindikaattoreita on Laatiessaan direktiivin 96/62/EY 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja yleisön saataville tulevia suunnitelmia tai ohjelmia jäsenvaltioiden on aktiivisesti saatettava ne asiaan ja vastustus liittyvien järjestöjen, kuten ympäristöjärjestöjen, kuluttajajärjestöjen kyvyltään muita heikompia väestönosia edustavien sekä muiden järjestöjen asiaankuuluvien terveydenhuollon elinten saataville. Luettelo niistä järjestöistä, joille tietoa jaetaan, on lähetettävä komissiolle samaan aikaan kuin suunnitelma tai ohjelma. 9 artikla Kumoamiset ja siirtymäjärjestelyt 1. Kumotaan direktiivi 80/779/ETY seuraavasti: 2 artiklan 2 kohta, 3 artiklan 2 kohta, 4 artikla, 5 artikla, 7 artiklan 3 kohta, 10 artiklan 4 kohta, 10 artiklan 5 kohta, 11, 12, 13 ja 14 artikla sekä liitteet II, III a 31 päivästä joulukuuta 1999; ja 1 artikla, 2 artiklan 1 kohta, 3 artiklan 1 kohta, 6 artikla, 7 artiklan 1 kohta, 7 artiklan 2 kohta, 8 ja 9 artikla, 10 artiklan 1 kohta, 10 artiklan 2 kohta, 10 artiklan 3 kohta, 15 ja 16 artikla sekä liitteet I, III b ja IV 1 päivästä tammikuuta 2005. 2. Kumotaan direktiivi 82/884/ETY seuraavasti: 3 artiklan 2 ja 3 kohta, 4, 8, 9, 10, 11 ja 12 artikla sekä liite 1 päivästä tammikuuta 2000; 1 ja 2 artikla, 3 artiklan 1 kohta, 5, 6, 7, 12 ja 13 artikla 1 päivästä tammikuuta 2005. 3. Kumotaan direktiivi 85/203/ETY seuraavasti: 3 artiklan 2 kohta, 4 ja 6 artikla, 7 artiklan 3 kohta, 10, 11, 12, 13 ja 14 artikla sekä liitteet II, III ja IV 1 päivästä tammikuuta 2000; 1 ja 2 artikla, 3 artiklan 1 kohta, 5 artikla, 7 artiklan 1 ja 2 kohta, 8, 9, 15 ja 16 artikla sekä liite I 1 päivästä tammikuuta 2010. 64 4. Jäsenvaltioiden on käytettävä 1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen tämän direktiivin vaatimusten mukaisia mittausasemia ja muita ilmanlaadun arviointimenetelmiä arvioidakseen rikkidioksidin, typen oksidien ja lyijyn pitoisuuksia sekä saadakseen tietoja, ja direktiivillä 85/203/ETY säädettyjä raja-arvoja noudatetun siihen asti, kunnes mainituilla direktiiveillä säädetyt raja-arvot kumotaan. jotka osoittavat direktiivillä 80/779/ETY, direktiivillä 82/884/ETY 10 artikla Kertomus ja neuvostolle viimeistään 31 päivänä Komissio antaa Euroopan parlamentille joulukuuta 2003 kertomuksen, joka perustuu tämän direktiivin soveltamisesta saatuun kokemukseen ja erityisesti rikkidioksidille, hiukkasten eri osasille ja lyijylle altistumisesta ihmisten terveydelle aiheutuvia vaikutuksia koskevaan uusimpaan tieteelliseen tutkimukseen sekä ilmassa olevien hiukkaspitoisuuksien ja lyijylaskeumien mittausmenetelmissä ja muissa arvioinnissa käytettävissä menetelmissä tapahtuneeseen edistykseen. 11 artikla Täytäntöönpano 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1999. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. tässä direktiivissä toimitettava tarkoitetuista kysymyksistä 12 artikla Seuraamukset Jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamusjärjestelmästä, jota sovelletaan tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen, ja toteutettava seuraamusten täytäntöönpanon varmistamiseksi kaikki tarvittavat toimenpiteet. Säädettyjen seuraamusten on oltava ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava nämä säännökset komissiolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1999 ja kaikki niiden muutokset mahdollisimman pian. tehokkaita, suhteutettuja 65 13 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 14 artikla Osoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta puheenjohtaja 66 RIKKIDIOKSIDIN RAJA-ARVOT JA VAROITUSKYNNYKSET LIITE I I. Rikkidioksidin raja-arvot Raja-arvot ilmoitetaan yksikköinä ug/m3. Tilavuuden on oltava standardoitu seuraavissa lämpötiloissa ja paineissa: 293°Kja 101,3 kPa. Raja-arvo Ylitysmarginaali Ajankohta, johon 350 ug/m , saa ylittyä enintään 24 kertaa kalenteri vuoden aikana 150 ^ig/rn3 (43%) tämän direktiivin tullessa voimaan, alenee lineaari sesti 1 päivään tammikuuta 2001 ja jälkeen sen 12 kuukauden välein kunnes on 0 % 1 päivään tammikuuta 2005 mennessä ei ole 125 ug/m , saa ylittyä enintään 3 kertaa kalenteri vuoden aikana 20 ug/m3 ei ole mennessä raja-arvo on saavutettava 1 päivä tammikuuta 2005 1 päivä tammikuuta 2005 kaksi vuotta tämän direktiivin voimaan tulosta Keskiarvon laskenta- aika 1 tunti ihmisten 1. tuntiraja- arvo terveyden suojelemiseksi 24 tuntia kalenteri vuosi ja talvi (1. 10. 31. 3. ) 2. vuorokausi raja-arvo ihmisten terveyden suojelemiseksi raja-arvo 3. ekosysteemin suojelemiseksi, sovelletaan muualla kuin lähteiden välittömässä läheisyydessä 67 II Rikkidioksidin varoituskynnys Varoituskynnys on 350 ug/m mitattuna kolmen peräkkäisen tunnin aikana paikoista, jotka edustavat ilman laatua vähintään 100 neliökilometrin alueella tai kokonaista aluetta taikka taajamaa; viimeksi mainituista valitaan se, joka on pienempi. •l III Rikkidioksidin varoituskynnyksen ylittyessä väestölle annettavat vähimmäis tiedot Väestölle annettavien tietoihin on sisällyttävä vähintään: tapahtumapaikka,-päivä ja-aika ennusteet: - muutokset pitoisuuksissa (paraneminen, vakiintuminen tai huononeminen) - tapahtuman syy ja odotettavissa oleva muutos - kyseinen maantieteellinen alue - kesto tapahtumalle mahdollisesti vastustuskyvyltään muita heikompi väestönosa varotoimenpiteet, joita kyseisen väestönosan on toteutettava. 68 LIITE II TYPPIDIOKSIDIN JA TYPPIOKSIDIN RAJA-ARVOT I. Typpidioksidin ja typpioksidin raja-arvot Raja-arvot ilmoitetaan yksikköinä ug/m. Tilavuuden on oltava standardoitu seuraaviin lämpötiloihin ja paineisiin: 293°Kja 101,3 kPa. Raja-arvo Ylitysmarginaali Keskiarvon laskenta- aika 1 tunti < tuntiraja-arvo ihmisten terveyden suojelemiseksi 200 ug/mJ N02, saa ylit tyä enintään 8 kertaa kalen terivuoden aikana 50 % tämän direktiivin tullessa voimaan, alenee lineaari sesti 1 päivään tammikuuta 2001 ja jälkeen sen 12 kuukauden välein kunnes on 0 % 1 päivään tammikuuta 2010 mennessä 50 % tämän direktiivin tullessa voimaan, alenee lineaari sesti 1 päivään tammikuuta 2001 jäsen jälkeen 12 kuukauden välein kunnes on 0 % 1 päivään tammikuuta 2010 mennessä ei ole Ajankohta, johon mennessä raja-arvo on saavutettava 1 päivä tammikuuta 2010 1 päivä tammikuuta 2010 kaksi vuotta tämän direktiivin voimaan tulosta kalenteri vuosi 40 ug/mJ N02 vuosiraja-arvo ihmisten terveyden suojelemiseksi kalenteri vuosi 30 ng/mJ NO + N02 vuosiraja-arvo kasviston suo jelemiseksi, sovelletaan muualla kuin lähteiden välit tömässä läheisyydessä 69 LIITE III HIUKKASTEN RAJA-ARVOT JA TOIMINTATASOT I. Hiukkasten raja-arvot Ajankohta, johon mennessä raja- arvo on saavu tettava 1 päivä tammikuuta 2005 1 päivä tammikuuta 2005 Keskiarvon laskenta- aika 24 tuntia Vaihe 1 1. vuorokausiraja ihmisten -arvo terveyden suojelemiseksi Raja-arvo Ylitysmarginaali ug/m 50 PM,0, saa ylittyä enintään 25* kertaa vuoden aikana 50 % tämän direktiivin tullessa voimaan, alenee lineaarisesti 1 päivään tammikuuta 2001 sen ja 12 kuukauden välein kunnes on 0 % 1 päivään tammikuuta 2005 mennessä jälkeen vuosiraja- ihmisten 2. arvo terveyden suojelemiseksi kalenteri vuosi 30 PM10 Ug/m 50 % tämän direktiivin tullessa voimaan, alenee lineaarisesti 1 päivään tammikuuta 2001 jälkeen sen ja 12 kuukauden välein kuluttua kunnes on 0 % 1 päivään tammi kuuta 2005 mennessä 70 Vaihe 2 1. vuorokausiraja ihmisten -arvo terveyden suojelemiseksi ihmisten 2. vuosiraja- arvo terveyden suojelemiseksi 24 tuntia 50 ug/mJ PM io, saa ylittyä enintään 7 kertaa vuoden aikana [johdetaan tiedoista; sen on vastattava vaiheen 1 raja-arvoa] 1 päivä tammikuuta 2010 kalenteri vuosi 20 jig/m PM. o -1 päivä tammikuuta 2010 50 % alenee lineaarisesti 1 päivään tammikuuta 2005 mennessä ja jälkeen joka 12 kuukausi kunnes on 0 % 1 päivänä tammikuuta 2010 sen *Jos ylitykseen liittyy epätavallisen äkillisiä vaikutuksia, on sallitujen ylitysten määrä alennettava 14 kertaan vuodessa. II Direktiivin 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut PM2. S -hiukkasten toimintatasot Kcski-arvon laskenta- aika 24 tuntia 1. 24 tunnin toimintataso ihmisten terveyden suojelemiseksi Toimintataso Ylitysmarginaali Ajankohta, johon mennessä raja- arvo on saavu tettava mahdol lisimman hyvin 1 päivä tammikuuta 2005 40 ug/mJ PM25, saa ylittyä enin tään 14 kertaa kalenterivuoden aikana 50 % tämän direktiivin tullessa voimaan, alenee lineaarisesti 1. tammikuuta 2001 jäsen jälkeen 12 kuu kauden välein kunnes on 0 % 1 päivään kuuta 2005 mennessä tammi 71 kalenteri vuosi 2. vuoden toimintataso ihmisten terveyden suojelemiseksi 1 päivä tammikuuta 2005 20 ug/nr PM 2. 5 50 % tämän direktiivin tullessa voimaan, alenee lineaarisesti 1. tammikuuta 2001 jäsen jälkeen 12 kuukauden välein kunnes on 0 % 1 päivään tammikuuta 2005 mennessä 72 LIITE IV LYIJYN RAJA-ARVOT I. Lyijyn raja-arvot Raja-arvo Ylitysmarginaali Keskiarvon laskenta- aika vuosiraja-arvo ihmisten terveyden suojelemiseksi kalenteri vuosi 0,5 ug/m3 100% tämän direktiivin tullessa voimaan, alenee line aarisesti 1 päivä tammikuuta 2001 ja jälkeen sen 12 kuukauden välein kunnes on 0 % 1 päivään tammikuuta 2005 mennessä johon Ajankohta, mennessä raja- arvo on saavutettava 1 päivä tammikuuta 2005 73 LIITE V VAATIMUSTEN MÄÄRITTÄMINEN ALUEEN TAI TAAJAMAN ILMASSA OLEVIEN RIKKIDIOKSIDIN, TYPEN OKSIDIEN, HIUKKASTEN JA LYIJYN PITOISUUKSIEN ARVIOINTIA VARTEN I Ylemmät ja alemmat arviointikynnykset Sovelletaan seuraavia ylempiä ja alempia arviointikynnyksiä: a. rikkidioksidi terveyden suojelu ekosysteemin suojelu ylempi arviointi- kynnys alempi arviointi- kynnys 60 % vuorokausiraja- arvosta, (75 ug/m3, saa ylittyä enintään 3 kertaa kalenterivuoden aikana) 40 % vuorokausiraja- arvosta (50 ug/m3, saa ylittyä enintään 3 kertaa kalenterivuoden aikana) 60 % talven raja-arvosta (12 ug/m3) 40 % talven raja-arvosta (8 ug/m ) b. typpidioksidi tunti raja-arvo ihmisten terveyden suojelemiseksi vuosiraja-arvo ihmisten terveyden suojelemiseksi vuosiraja-arvo kasviston suojelemiseksi ylempi arviointi kynnys alempi arviointi kynnys 60 % raja-arvosta (120 |J. g/m3, saa ylittyä enintään 8 kertaa kalenterivuoden aikana) 50 % raja-arvosta (100 ug/m3, saa ylittyä enintään 8 kertaa kalenterivuoden aikana) 70 % raja-arvosta (32 ug/m3) 70 % raja-arvosta (21 ug/m ) 65% raja-arvosta (26 ug/m3) 65% raja-arvosta (19,5 ug/m3) 74 c: hiukkaset PMI0-hiukkasten ylemmät ja alemmat arviointikynnykset perustuvat raja-arvoihin, jotka on saavutettava 1 päivään tammikuuta 2010 mennessä. vuorokausikeskiarvo vuosikeskiarvo 60 % raja-arvosta (30 ug/m3, 70 % raja-arvosta (14 ug/m3 ) saa ylittyä enintään 7 kertaa kalenterivuoden aikana) 40 % raja-arvosta (20ug/m3, 50 % raja-arvosta (10 ug/m3) saa ylittyä enintään 7 kertaa kalenterivuoden aikana) ylempi arviointi- kynnys alempi arviointi- kynnys d: lyijy vuosikeskiarvo ylempi arviointikynnys 70 % raja-arvosta (0,35 jig/m ) alempi arviointikynnys 50 % raja-arvosta (0,25 ug/m ) II. Ylemmän ja alemman arviointikynnyksen ylittymisen määrittäminen Ylemmän ja alemman arviointikynnyksen ylittäminen määritetään viiden edellisen vuoden pitoisuuksien perusteella, jos tietoa on saatavilla riittävästi. Arviointikynnys katsotaan ylitetyksi, jos kynnyksen lukuarvon ylitysten kokonaislukumäärä kyseisten viiden vuoden aikana on enemmän kuin kolme kertaa niin suuri kuin vuotta kohden sallittujen ylitysten lukumäärä. Jos tietoja on saatavilla lyhyemmältä ajalta kuin viideltä vuodelta, jäsenvaltiot voivat yhdistää lyhyet mittausjaksot, jotka on toteutettu sellaisina vuodenaikoina ja sellaisissa paikoissa, joille korkeimmat epäpuhtaustasot todennäköisesti ovat tyypillisiä, sekä päästöjen kartoitusta ja mallintamista koskevista tiedoista saadut tulokset määrittääkseen ylempien ja alempien arviointikynnysten ylitykset. 75 LIITE VI ILMASSA OLEVIEN RIKKIDIOKSIDIN, TYPEN OKSIDIEN, HIUKKASTEN JA LYIJYN PITOISUUKSIEN ARVIOINNISSA KÄYTETTÄVIEN NÄYTTEENOTTOPAIKKOJEN SIJAINTI Seuraavat huomautukset koskevat sekä jatkuvaa että melkein jatkuvaa mittausta. I. Makrotason mittaukset a. Ihmisten terveyden suojelu Ihmisten terveyden suojelemiseksi valituilta näytteenottopaikoilta olisi: i. saatava tietoja sellaisten alueiden ja taajamien osista, joissa esiintyvät korkeimmat pitoisuudet, joille väestö todennäköisesti altistuu suoraan tai epäsuorasti aikana, joka on merkityksellinen raja-arvojen keskiarvon laskennassa käytettyyn aikaan nähden; ii. saatava tietoja pitoisuustasoista sellaisten alueiden ja taajamien osista, jotka edustavat väestön yleistä altistumista ja joilta saadaan tietoja ilman laadun hallintaa varten. Näytteenottopaikat olisi yleensä valittava niin, että niiden välittömässä läheisyydessä olevien hyvin pienten mikroympäristöjen mittauksia vältetään. Näytteenottopaikoiksi voidaan valita paikkoja, jotka edustavat samankaltaisia paikkoja, jotka eivät sijaitse niiden välittömässä läheisyydessä. b. Ekosysteemien ja muun kasviston suojelu Ekosysteemien ja muun kasviston suojeluun tarkoitetut näytteenottopaikat olisi valittava siten, että ne edustavat ilman laatua muualla kuin taajamien ja muiden rakennettujen alueiden, teollisuuslaitosten ja teiden kaltaisten lähteiden välittömässä läheisyydessä. Yleisenä ohjeena on, että näytteenottopaikka olisi valittava siten, että se edustaa ympäröivän alueen ilman laatua vähintään 1000 neliökilometrin laajuudelta. 76 II. Mikrotason mittaukset Vähintään seuraavia ohjeita olisi noudatettava niin hyvin kuin käytännössä on mahdollista: Näytteenottopään lähellä ei saa olla ilmavirtaa rajoittavia esteitä, jotka vaikuttavat ilmavirran kulkuun näytteenottolaitteen läheisyydessä (yleensä sen on oltava muutaman metrin päässä rakennuksista, parvekkeista, puista ja muista esteistä sekä vähintään 0,5 metrin etäisyydellä lähimmästä rakennuksesta, jos näytteenottopaikka edustaa ilmanlaatua rakennusrajalla); Näytteenottokohdan olisi yleensä oltava vähintään 1,5 (hengitystaso) metrin ja enintään 4 metrin korkeudella maanpinnasta. Tietyissä olosuhteissa saattaa olla tarpeen käyttää korkeammalla (enintään 8 metrissä) sijaitsevaa näytteenottokohtaa. Korkeammalla sijaitseva näytteenottokohta saattaa olla aiheellinen myös mittausaseman edustaessa laajaa aluetta; Näytteenottopäätä ei tule sijoittaa aivan lähteiden lähelle, jotta näytteeseen ei tule suoraan ilmaan sekoittumattomia päästöjä; Näytteenottolaitteen poistoaukko olisi sijoitettava siten, että poistoilma ei kierrä näytteenottosondiin; Liikenteen päästöjen mittaukseen käytettävien näytteenottolaitteiden olisi sijaittava vähintään 25 metrin etäisyydellä suurista tienristeyksistä sekä vähintään 4 metrin etäisyydellä lähimmän liikenneväylän keskiviivasta; Liikenteen N02-päästöjen mittaukseen käytettävien näytteenottolaitteiden olisi sijaittava alle 5 metrin etäisyydellä liikenneväylän reunasta; Rakennettujen alueiden liikenteen hiukkas- tai lyijypäästöjen mittaukseen käytettävät näytteenottolaitteet olisi sijoitettava siten, että ne edustavat ilmanlaatua rakennusrajan lähellä. Huomioon voidaan ottaa seuraavat myös tekijät: häiriöitä aiheuttavat lähteet; varmuus; luoksepäästävyys; sähkön ja puhelinyhteyksien saatavuus; paikan näkyvyys suhteessa ympäristöönsä; väestön ja käyttäjien turvallisuus; eri epäpuhtauksien mittauksissa käytettävien näytteenottopaikkojen yhteinen sijainti; suunnittelun vaatimukset. 77 III. Dokumentointi ja valitun näytteenottopaikan tarkastaminen Näytteenottopaikan valintamenettely on dokumentoitava asianmukaisesti luokitteluvaiheessa esimerkiksi ympäristöstä kompassia apuna käyttäen otetuin valokuvin ja yksityiskohtaisen kartan avulla. Näytteenottopaikat olisi toistaen dokumentoinnissa käytettyjä menettelyjä, jotta voidaan varmistaa, että valintaperusteet täyttyvät edelleen. tarkastettava säännöllisin väliajoin lyijyn Jäsenvaltiot, jotka aikovat sulkea tai siirtää rikkidioksidin, typpidioksidin ja pitoisuuksien arvioinnista annettujen direktiivien 80/779/ETY, 82/884/ETY ja 85/203/ETY mukaisesti perustettuja mittausasemia, toimittavat päätöstään tukevat tiedot komissiolle. 78 LIITE VII ILMASSA OLEVIEN RIKKIDIOKSIDIN, TYPEN OKSIDIEN, HIUKKASTEN JA LYIJYN PITOISUUKSIEN JATKUVASSA MITTAUKSESSA KÄYTETTÄVIEN NÄYTTEENOTTOPAIKKOJEN LUKUMÄÄRÄN MÄÄRITTÄMISPERUSTEET I. Jatkuvissa mittauksissa käytettävien näytteenottopaikkojen vähimmäislukumäärä varoituskynnysten ihmisten noudattamisen arvioimiseksi niillä alueilla ja niissä taajamissa, joissa jatkuvat mittaukset ovat ainoa tiedon lähde suojelemiseksi raja-arvojen asetettujen ja a. Hajakuormituslähteet taajaman tai alueen asukas luku jos pitoisuudet ylittävät ylemmän arviointikynnyksen jos enimmäis- pitoisuudet ovat ylemmän ja alemman arviointi kynnyksen välillä S02 taajamissa, joissa enimmäis- pitoisuudet ovat alempaa arviointi- kynnystä alhaisempia 2 2 2 2 3 250 000 500 000 750 000 1 000 000 1 500 000 2 000 000 2 750 000 3 750 000 4 750 000 6 000 000 2 2 3 4 5 6 7 8 9 10 ja hiukkaset: N02 mittausasemiin on kuuluttava vähintään yksi kaupungin reuna-alueella sijait seva mittausasema ja yksi liikenteen päästöjä mittaava asema 1 1 1 2 2 3 3 4 4 5 79 b. Pistekuormituslähteet Kun epäpuhtauksien määrää pistekuormituslähteiden läheisyydessä arvioidaan, jatkuvassa mittauksessa käytettävien näytteenottopaikkojen lukumäärä olisi laskettava ottaen huomioon väestön päästötiheys, altistumismahdollisuudet. epäpuhtauksien leviämismallit todennäköiset ilman sekä II. Jatkuvissa mittauksissa käytettävien näytteenottopaikkojen vähimmäislukumäärä tai muun kasviston suojelemiseksi asetettujen raja-arvojen ekosysteemien noudattamisen arvioimiseksi muilla alueilla kuin taajamissa enimmäispitoisuudet jos ylemmän arviointikynnyksen ylittävät jos enimmäispitoisuudet ovat ylemmän ja alemman arviointikynnyksen välillä 1 mittausasema 20 000 neliökilometriä kohden I mittausasema 40 000 neliökilometriä kohden 80 LIITE VIII TIEDON LAATUTAVOITTEET JA ILMAN LAADUN ARVIOINNIN TULOSTEN YHDISTÄMINEN I. Tiedon laatutavoitteet Seuraavassa taulukossa on esitetty laadunvarmistusohjelmien tueksi arviointimenetelmiltä edellytettävää tarkkuutta ja täsmällisyyttä sekä mittausten vähimmäisaikaa ja koottavia tietoja koskevat laatutavoitteet. jatkuvat mittaukset " " typpidioksidi ja rikkidioksidi hiukkaset ja lyijy yksittäisten mittausten 15% 2 5% tarkkuus ja täsmällisyys koottavat vähimmäistiedot 90 % vähimmäisaika 100 % ohjeelliset mittaukset yksittäisten mittausten tarkkuus 25 % koottavat vähimmäistiedot 90 % 90 % 100 % 50 % 90 % vähimmäisaika mallintaminen 20 % (viiden päivän välein 20 % (viiden päivän välein tai tasaisesti jaettuna vuo- den ajalle jaetut 10 viik- koa taikka satunnaisesti koko vuoden ajan) tai tasaisesti jaettuna vuo den ajalle jaetut 10 viikkoa taikka satunnaisesti koko vuoden ajan) vuorokausikeskiarvo 50 % p. m. kuukausikeskiarvo 40 % vuosikeskiarvo 30 % objektiivinen arvio 75% 50 % 100 % 81 II. Ilman laadun arvioinnin tulokset Niiltä alueilta ja niistä taajamista, joissa mittauksista saatavia tietoja täydennetään muista lähteistä saaduilla tiedoilla tai joissa ilman laadun arvioinnissa käytetään yksinomaan muita lähteitä kuin mittauksia, olisi kerättävä seuraavat tiedot: kuvaus toteutetuista arviointitoimista; käytetyt erikoismenetelmät viittauksin menetelmän kuvauksiin; tiedonlähteet; kuvaus tuloksista, mukaan lukien epävarmuustekijät ja erityisesti alueilla tai taajamissa sijaitsevien sellaisten alueiden koko laajuus tai tieosuudet, joissa pitoisuudet ylittävät raja-arvon tai raja-arvot että ylitysmarginaalin tai -marginaalit, sekä kaikkien sellaisten alueiden laajuus, joilla pitoisuudet ylittävät ylemmän arviointikynnyksen tai alemman arviointialueen; tai mahdollisesti sekä raja-arvon tai raja-arvot niistä raja-arvoista, joiden tavoitteena on ihmisten terveyden suojelu, raja-arvon ylittäville pitoisuuksille mahdollisesti altistuva väestönosa. Jäsenvaltioiden olisi mahdollisuuksien mukaan koottava karttoja, joista ilmenee pitoisuuksien jakautuminen kullakin alueella ja kussakin taajamassa. 82 LIITE IX RIKKIDIOKSIDI-, TYPEN OKSIDIEN-, HIUKKAS- JA LYIJYPITOISUUKSIEN ARVIOINNISSA KÄYTETTÄVÄT VERTAILUMENETELMÄT I. Rikkidioksidin analysointi [ilmanlaadun raja- ja ohjearvoista rikkidioksidille ja leijumalle 15 päivänä heinäkuuta 1980 annetun neuvoston direktiivin 80/779/ETY liite V] II. Typen oksidien analysoinnissa käytettävä vertailumenetelmä [ilmanlaatustandardeista typpidioksidille 7 päivänä maaliskuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/203/ETY liite IV] III. Ilman lyijypitoisuuksien analysoinnissa käytettävä näytteenotto- ja vertailu menetelmä [ilmassa olevan lyijyn raja-arvoista 3 päivänä joulukuuta 1982 annetun neuvoston direktiivin 82/884/ETY liite] IV. PM10-hiukkasten näytteenotossa käytettävä vertailumenetelmä PM10-hiukkasten näytteenotossa käytetään standardiehdotuksessa prEN 1234142 kuvattua vertailumenetelmää. V. PM2. 5-hiukkasten näytteenotossa käytettävä vertailumenetelmä p. m. VI. Vertailun mallintamismenetelmät p. m. 42 "Air Quality - Field test Procedure to demonstrate reference equivalence of sampling methods for the PM,0 fraction of particulate matter. " 83 LIITE X VÄESTÖLLE TIEDOTTAMISEN INDIKAATTORIT Rikkidioksidin väestölle tiedottamisen indikaattorit Keskiarvon laskenta-aika yksi tunti Asematyyppi mikä tahansa Pitoisuus ' tuntikohtainen terveyden- suojeluindikaattori: 350 ug/m3 vuorokausikohtainen terveyden- 24 tuntia suojeluindikaattori: 125 ug/m3 kasvistonsuojeluindikaattori: 20 ug/m __ yksi vuosi • mikä tahansa kasviston suojeluun tarkoitettu asema II Typen oksidien väestölle tiedottamisen indikaattorit Pitoisuus lyhyen aikavälin terveysindikaattori: 200 ug/m3 NQ2 pitkän aikavälin terveysindikaattori: 40 ug/m3 NQ2 kasviston indikaattori: 30 ug/m3 NO + NQ2 Keskiarvon laskenta-aika yksi tunti asematyyppi mikä tahansa yksi vuosi mikä tahansa yksi vuosi kasviston suojeluun tarkoitettu asema III PM,0-hiukkasten väestölle tiedottamisen indikaattorit Pitoisuus lyhen aikavälin terveysindikaattori: 50 ug/m Keskiarvon laskenta-aika asematyyppi 24 tuntia mikä tahansa pitkän aikavälin terveysindikaattori: 30 ug/m yksi vuosi mikä tahansa 84 IV. Lyijyn väestölle tiedottamisen indikaattori 0,5 |xg/m mitattuna kalenterivuoden aikana V PM2 5-hiukkasten väestölle tiedottamisen indikaattorit 5 artiklan 4 kohdan soveltamiseksi Pitoisuus lyhyen aikavälin terveysindikaattori: 40 ug/m3 pitkän aikavälin terveysindikaattori: 20 ug/m Keskiarvon laskenta-aika 24 tuntia asematyyppi mikä tahansa yksi vuosi mikä tahansa VI Standardointi Rikkidioksidin ja typen oksidien tilavuuden on oltava standardoitu seuraaviin lämpötiloihin ja paineisiin: 293°K ja 101,3 kPa. 85 SELVITYS VAIKUTUKSISTA Ehdotuksen vaikutus yritystoimintaan erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) osalta EHDOTUKSEN NIMI Ehdotus neuvoston direktiiviksi ilmanlaadun raja-arvoista rikkidioksidille, typen oksideille, hiukkasille ja lyijylle Viitenumero: 1. KUN OTETAAN HUOMIOON TOISSIJAISUUSPERIAATE, MIKSI YHTEISÖN SÄÄDÖKSEN ANTAMINEN TÄLLÄ ALALLA ON TARPEEN JA MITKÄ OVAT SEN TÄRKEIMMÄT TAVOITTEET? Neuvosto antoi 27. syyskuuta 1996 direktiivin 96/62/EY ilmanlaadun arvioinnista ja hallinnasta (ilmanlaatua koskeva puitedirektiivi). Kuten kyseisen direktiivin perusteluissa43 selitettiin, se muodostaa kehyksen EY:n tulevalle ilmanlaatua koskevalle lainsäädännölle. Direktiivi noudattaa täysin perustamissopimuksen 130 r artiklan tavoitteita, joihin kuuluvat ympäristön laadun säilyttäminen, suojelu ja parantaminen sekä ihmisten terveyden suojelu. Tarkoituksena on erityisesti täyttää ilmanlaatua koskevan viidennen toimintaohjelman tavoitteet eli suojella yhteisön väestöä tehokkaasti ilman epäpuhtauksien aiheuttamilta tunnetuilta vaaroilta sekä määrätä ilman epäpuhtauksien sallitut pitoisuudet, joissa ympäristönsuojelu on otettu huomioon. Ilmanlaadun puitedirektiivin 4 artiklan mukaan komissio esittää lisäehdotuksia direktiivin muodostaman kehyksen täydentämiseksi yksittäisiä epäpuhtauksia koskevilla säännöksillä. Ehdotuksissa asetetaan muun muassa ilmanlaadun raja-arvoja ja määritellään epäpuhtauksien tason arvioimista koskevia vaatimuksia. Ensimmäisenä käsitellään niitä epäpuhtauksia, joista jo on säädetty EY:n lainsäädännössä. Ne ovat: rikkidioksidi (neuvoston direktiivi 80/779/ETY, annettu 15 päivänä heinäkuuta 1980); typpidioksidi (neuvoston direktiivi 85/203/ETY, annettu 20 päivänä joulukuuta 1985); hiukkaset (neuvoston direktiivi 80/779/ETY, annettu 15 päivänä heinäkuuta 1980); lyijy (neuvoston direktiivi 82/884/ETY, annettu 3 päivänä joulukuuta 1982). 43 KOM(94) 109 lopullinen, 4J. 1994. 86 Näille aineille asetettiin raja-arvot jo varhain, koska niiden levinneisyys ilmakehässä on runsasta ja koska niiden mahdollinen vaikutus ihmisten terveyteen ja ympäristöön on huomattava. Ne ovat yhä ensisijaisia kohteita ilmanlaatua koskevan puitedirektiivin mukaisesti toteutettaville lisätoimille. Nykyistä lainsäädäntöä sovellettaessa on paljastunut joitakin lisätoimia vaativia alueita, kuten arviointistrategioiden yhdenmukaistaminen ja tietojen toimittaminen. Lisäksi ilman epäpuhtauksien vaikutusten tutkimus on edistynyt edellä tarkoitetun lainsäädännön voimaantulon jälkeen. Komission ehdotuksissa raja-arvot saatetaan ajan tasalle kyseisen tutkimuksen tulosten mukaisesti. 2. KEIHIN EHDOTUS VAIKUTTAA? Mihin teollisuudenaloihin? Komission ehdotuksissa vahvistetaan tavoitteet ilmassa olevien rikkidioksidin, typpidioksidin (tai joissakin olosuhteissa typpidioksidin ja typpioksidin summan), hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksille. Nykyisessä ja suunnitteilla olevassa ajoneuvojen ja teollisuuden päästöjä koskevassa EY:n lainsäädännössä ja muissa kansainvälisellä tasolla sovituissa toimissa nämä tavoitteet on jo varsin pitkälle otettu huomioon. Jäsenvaltioiden huoleksi jää päättää, mitä paikallisia toimia tarvitaan ilmanlaadun parantamiseksi sellaisilla alueilla, joilla raja-arvot ovat yhä vaarassa jäädä saavuttamatta. Direktiivissä ei sen vuoksi aseteta vaatimuksia suoraan teollisuudelle ja sen vaikutus voi vaihdella alueittain riippuen jäsenvaltioiden päätöksistä toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä. enemmän. Vrije Universiteitissa Amsterdamissa On kuitenkin selvää, että eri aineille ehdotetut raja-arvot vaikuttavat joihinkin aloihin todennäköisesti muita toimivan ympäristötutkimuksen laitoksen {Institute for Environmental Studies, IVM)44 komissiolle tekemässä tutkimuksessa arvioitiin taloudellisia vaikutuksia sekä sitä, mitkä toimenpiteet olisivat mahdollisesti kustannustehokkaimpia toiminta suunnitelmia. Tutkimuksessa tarkasteltiin tasolla sekä niissä kaupungeissa, joista ilmanlaatua koskevia tietoja oli saatavilla. Siinä otettiin huomioon oletetut päästöjen vähennykset, joita saadaan aikaan nykyisellä EY:n lainsäädännöllä, Auto Oil I -ohjelman lujalla sitoutumisella rikkipäästöjen vähentämiseen osana valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien yleissopimusta. kaukokulkeutumista Tutkimuksessa ei otettu huomioon komission myöhemmin laatimaa strategiaa happa moitumisen torjumiseksi. tuottamilla ehdotuksilla sekä jäsenvaltioiden toteuttaviksi osana paikallisia koskevaa YK:n Euroopan ilmanlaatua alueellisella talouskomission Rikkidioksidi suoritetussa taloudellisessa arvioinnissa havaittiin, että Komissiolle jos nykyinen kehityssuuntaus jatkuu, ehdotetut raja-arvot ovat edelleen vaarassa jäädä saavuttamatta tutkituista kaupungeista, jolloin 23 % vuoteen 2010 mennessä noin 9 prosentissa analysoidusta väestöstä asuu raja-arvot saavutettaisiin, päästöjä olisi vähennettävä vielä noin 10 prosenttia nykyisestä. Kaiken kaikkiaan kustannustehokkain tapa päästä tähän tavoitteeseen olisi vähentää teollisista prosesseista peräisin olevia päästöjä ja käyttää rikkipitoisuudeltaan alhaisia polttoaineita. raja-arvot ylittävissä kaupungeissa. Jotta 44 Economic Evaluation of Air Quality Targets for Sulphur Dioxide, Nitrogen Dioxide, Fine and Suspended Particulate Matter and Lead: Second Interim Report. 87 Tutkimuksen valmistumisen jälkeen komissio esitti strategian happamoitumisen torjumiseksi ja liitti siihen ehdotuksia raskaan polttoöljyn rikkipitoisuuden vähentämiseksi 1. tammikuuta 2000 alkaen ja kaasuöljyn rikkipitoisuuden vähentämiseksi 1. tammikuuta 19994S alkaen. Tämä toimenpide edistää huomattavasti ehdotettujen raja-arvojen saavuttamista aikaisempaan ajankohtaan eli 1. tammikuuta 2005 mennessä. Joillakin alueilla saatetaan tarvita paikallisia lisätoimia paikallisista polttoaineiden käyttömalleista ja kotitalouksien päästömalleista riippuen. Näillä ehdotuksilla ei odoteta olevan merkittäviä vaikutuksia raskaan polttoöljyn tuontiin EY:n ulkopuolisista maista teollisten ja Typen oksidit Ehdotetut raja-arvot ovat edelleen vaarassa jäädä saavuttamatta 2010 mennessä noin 31 prosentissa tutkituista kaupungeista, joiden väestön määrä on yhteensä 33 % analyysin kattamasta väestömäärästä, vaikka maantieajoneuvojen uudet päästörajat ja muu,t päästöjen kehityssuuntaukset otettaisiinkin huomioon. Päästöjä olisi vähennettävä vielä noin 8 %, jotta raja-arvot saavutettaisiin näissä kaupungeissa. Vähennysten saavuttamiseksi on seuraavia vaihtoehtoja: liikenteen hallintatoimet (kuten tiemaksut), joka on kustannustehokkain toimi; nestekaasulla tai paineistetulla maakaasulla toimivien linja-autojen käyttöönotto; lisätoimet kiinteistä lähteistä peräisin olevien päästöjen valvomiseksi (tämä on yleensä sijaitsevat etäällä ottaen kannattamattomin vaihtoehto, koska monet suurimmassa vaarassa olevilta alueilta). lähteet Liikenteen hallinta vaikuttaisi kaikkiin tietyllä seudulla liikkuviin tienkäyttäjiin. Linja- tarjoajiin, autojen vaihtoehtoisten polttoaineiden käyttöönotto vaikuttaisi kuljetuspalvelujen linja-autojen valmistajiin ja polttoaineiden toimittajiin. Niistä aloista, joihin kiinteistä lähteistä peräisin olevien päästöjen vähentämistä koskevat toimenpiteet vaikuttavat, ei voida toimittaa arvioita. Ne ovat riippuvaisia vaarassa olevien seutujen teollisuuden kehittymis- malleista. Hiukkaset Hiukkaset ovat pikemminkin monimutkainen epäpuhtauksien seos kuin yksittäinen epäpuhtaus. Hiukkasia voidaan mitata monin eri tavoin, joista kukin on tämän seoksen erilainen indikaattori. Tässä direktiivissä ehdotetaan raja-arvoja PM]0-hiukkasille46 PM10- pitoisuuksiin vaikuttavat monet erilaiset lähteet. Palamislähteet tuottavat suoraan PM10- hiukkasia. Tieliikenne on tärkeä päästöjen lähde siellä, minne väestö on keskittynyt. Myös kotitalouksissa ja teollisuudessa tapahtuva palaminen voi olla paikallisesti tärkeä lähde. Monista teollisista prosesseista aiheutuu PM|0-päästöjä, ja on myös olemassa joukko luonnollisia lähteitä, kuten merisuola ja tuulen mukana kulkeva pöly. PMU)-hiukkaset voivat olla myös sekundaarisia epäpuhtauksia, jotka muodostuvat muiden epäpuhtauksien, kuten 45 KOM(97) 88 lopullinen, 12. 3. 1997 46 Halkaisijaltaan alle 10 mikrometrin hiukkasten massa. Tämä hiukkasten mittausmenetelmä on lainsäädännössä käytetään hiukkaspitoisuuksien arvioimiseen suhteellisen uusi. Nykyisessä EY:n vanhempia menetelmiä. 88 varsinkin rikkidioksidin, typpidioksidin, ammoniumin ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden reaktioista. tulevia kehityssuuntauksia koskevia Päästöjen ainoastaan palamislähteiden osalta. Komissiolle tehdyssä tutkimuksessa nämä kehityssuuntaukset otettiin huomioon sekä primaaristen että sekundaaristen PMj0-hiukkasten osalta. Sen perusteella on vaarana, että raja-arvot jäävät saavuttamatta vuoteen 2010 mennessä noin 70 prosentissa analyysiin sisältyneistä kaupungeista, joiden väestö muodostaa yhteensä 60 % tutkimuksen kattamasta väestöstä. tietoja on saatavilla joiden tarkoituksena on vähentää Mikäli raja-arvoja aiotaan noudattaa koko yhteisössä, tarvitaan sekä EY:n että paikallisen tason lisätoimia. Auto Oil II -ohjelmassa tarkastellaan parhaillaan sellaisten lisätoimien kustannustehokkuutta, ja kiinteistä päästölähteistä peräisin olevia PM|0-päästöjä. Komissio esittää ohjelman tulosten perusteella ehdotuksia ajoneuvojen päästöstandardeiksi ja polttoaineiden laatustandardeiksi vuoden 1998 loppuun mennessä. Ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämistä koskevan entisestään teollisuuslaitoksista peräisin olevia päästöjä. Jäsenvaltiot päättävät itse paikallisista lisätoimista ja ne ovat riippuvaisia siitä, minkälaisia päästölähteitä kullakin seudulla on. direktiivin mukaisesti toimenpiteet vähentävät liikkuvista toteutetut Lyijy lyijypitoisuuksien Lyijytetyn bensiinin poistuessa vähitellen käytöstä ilmassa olevien odotetaan vähenevän reilusti alle ehdotetun 0,5ug/m3:n raja-arvon kaikkialla muualla paitsi tiettyjen eniten lyijynsulatusalaan. Muiden ei-rautametallien sulattimot saattavat myös aiheuttaa suhteellisen korkeita lyijypäästöjä. Teollisuus on arvioinut, että ehdotus saattaa vaikuttaa myös joihinkin lyijyakkujen valmistajiin, mutta asiasta ei ole saatavilla tietoja. läheisyydessä. Tämä vaikuttaa lähteiden välittömässä teollisten Minkä kokoisiin yrityksiin? Niiden yritysten kokoa, joihin rikkidioksidia, typpidioksidia ja PM,0-hiukkasia koskevat toimenpiteet mahdollisesti vaikuttavat, ei voida määritellä kovin tarkkaan, koska toimintasuunnitelmat riippuvat päästölähteiden jakautumisesta tietyllä vaarassa olevalla alueella. On kuitenkin todennäköistä, että pienet ja keskisuuret yritykset joutuvat vastaamaan näistä epäpuhtauksista aiheutuvista valvontamaksuista. Rikkidioksidin tapauksessa on todettu, että erityisesti teollisista prosesseista johtuvien päästöjen vähentäminen kuuluu Suurempien kustannustehokkaimpiin teollisuusyritysten toimintaa säännellään jo tiukasti, joten pienet ja keskisuuret yritykset voivat joillakin alueilla joutua vastaamaan suurimmasta osasta kustannuksia. Lead Development Associationilta, saatujen lyijytehtaita koskevien tietojen perusteella tehdyt tapaustutkimukset kattavat noin puolet Euroopan tuotantokapasiteetista. Suunniteltuja toimenpiteitä täydentävien lisätoimien odotetaan olevan tarpeen enimmäkseen joissakin primaarisissa ja sekundaarisissa ei-rautametallien sulattimoissa. Komissiolle toimitetut myynti- ja työllisyysluvut osoittavat, että mikään kyseisistä yrityksistä ei vastaa pienen tai keskisuuren yrityksen määritelmää. raja-arvot. ehdotetut saavuttaa tapoihin 89 Kokonaisvaikutus tehty tutkimus taloudellisista vaikutuksista osoitti, että Komissiolle rikkidioksidin, typpidioksidin ja hiukkasten ehdotettujen raja-arvojen ylitykset rajoittuvat todennäköisesti kaupunkeihin. Lyijylle tiettyjen teollisuuslaitosten välittömään läheisyyteen. Niiden kaupunkien osalta, joista on saatavilla ilmanlaatua koskevia tietoja, sekä lyijyä ympäristöön päästävien teollisuuslaitosten osalta kokonaiskustannusten määräksi arvioitiin 0,1 - 0,7 miljardia ecua vuodessa. Näille alueille koituva hyöty on arvioitu ja niille on mahdollisuuksien mukaan laskettu rahallinen arvo. Kokonaissumma on 5,5 - 60 miljardia ecua vuodessa. 47 ehdotettujen raja-arvojen rajoittuvat ylitykset liittyy päästöjen vähennyksiin, joita Alhaisempi kustannusarvio tarvitaan kaupungin keskimääräisen pitoisuuden alentamiseen raja-arvojen noudattamiseksi. Korkeammissa kustannusarvioissa on otettu huomioon lisävähennykset erittäin korkeiden pitoisuuksien pienentämiseksi. Hiukkasia koskeva suuri vaihteluväli kuvastaa niitä epävarmuustekijöitä, jotka liittyvät sekä päästöjä että niiden torjuntakustannuksia koskeviin tietoihin. Arvioitua ja kuolleisuuden hyötyä koskevat vaihteluvälit kuvastavat annos/vaikutussuhteeseen arvottamiseen liittyviä epävarmuustekijöitä. Jos tutkimuksen kattamat kaupungit edustavat koko EY:n kaupunkeja, kokonaiskustannusten vaihteluväli lienee 0,3 - 2,9 miljardia ecua vuodessa. Arvioitua hyötyä ei ole ekstrapoloitu terveysvaikutusten annos-vaikutussuhteet vaikuttavat muihin kaupunkeihin. Joidenkin lineaarisilta. Kaupunkien päästöjen lisävähennysten olisi vähennettävä vaikutuksia vierekkäisten alueiden väestönosiin. Näitä vaikutuksia ei saada selville ekstrapoloimalla pelkästään kaupunkeja koskevia arvioita (katso taulukko 1 ). Taulukko 1. Kustannukset ja hyöty (miljoonaa ecua/vuosi) Epäpuhtaus rikkidioksidi typen oksidit hiukkaset lyijy Yhteensä Arvioidut kustan nukset kaupungeille, joista oli tietoja Arvioitu hyöty kaupungeille, joista oli tietoja Yhteisön arvioidut kustannukset 4-48 5-285 50 - 300 12- 40 71 - 673 85 - 3 784 408 - 5 900 5 000-51250 3,5 - 5,8 5 497 - 60 940 12-150 15-855 250-1500 12- 4048 299 - 2 875 47 48 Arvioitu hyöty liittyy pääasiallisesti ihmisten terveyteen ja se on määritelty osittain käyttämällä kuolleisuuden tilastollisen arvottamisen (Value of Statistical Life Lost, VOSL) käsitettä. Sillä mitataan halukkuutta maksaa (Willingness to Pay) tiettyjen vaarojen välttämisestä. Kyse ei ole ihmiselämän arvon mittaamisesta. Seikat, kuten arvokkaille ekosysteemeille tai kulttuuriperinnölle aiheutuvat vahingot, eivät sisälly hyötyä koskeviin lukuihin, koska niitä on vaikea mitata rahassa. Arvioituihin kustannuksiin sisältyvät ainoastaan valvontakustannukset. Asiaa on käsitelty tarkemmin ehdotusten liitteenä olevien perustelujen 3 kohdassa. Lyijyn kustannukset liittyvät erityisiin teollisuusalueisiin eivätkä yleiseen kaupunkiympäristöön, joten tietoja ei ole ekstrapoloitu. 90 - Onko yhteisössä erityisiä maantieteellisiä alueita, joille nämä yritykset ovat keskittyneet? Rikkidioksidi Ongelma-alueet löytyvät todennäköisimmin eteläisimmistä jäsenvaltioista. Joissakin Pohjois- Euroopan kaupungeissa, joissa kivihiili on yhä tärkeä kotitalouksien lämmön lähde, voi edelleen olla vaarana, ettei arvoja saavuteta. Typen oksidit Tutkimuksen kattamista kaupungeista ne, joissa raja-arvojen noudattamatta jättämisen vaara on suurin, ovat keskittyneet eteläisiin jäsenvaltioihin. Myös muualla saatetaan tarvita rajoitetumpia paikallisia toimia. Hiukkaset PM10-hiukkasten osalta nykyistä ilmanlaatua koskeva tietokanta käsittää vain 35 kaupunkia. Itävallasta, Belgiasta, Tanskasta, Irlannista, Italiasta, Kreikasta ja Suomesta ei ole saatavilla tietoja. Tämä rajoittaa mahdollisuuksia yleistää tuloksia ja analysoida vaikutusten maantieteellisiä eroja. Saatavilla olevien tietojen perusteella suuntauksena on, että pitoisuudet yhteisössä kasvavat mentäessä pohjoisesta etelään ja lännestä itään. Tämä kehityssuuntaus voi osittain johtua siitä, että luonnollisten päästölähteiden vaikutus on voimakkaampi eteläisissä sisältyy erityissäännöksiä niitä alueita varten, joilla luonnosta peräisin olevien PM|0-hiukkasten pitoisuus on suuri. joissa on kuivempaa. Komission ehdotuksiin jäsenvaltioissa, Lyijy. tekijöistä, kuten kyseisen Teollisuuslaitosten välittömässä läheisyydessä esiintyvät ilmassa olevan lyijyn pitoisuudet riippuvat monista rakenteesta. Teollisuudelta saadut tapauskohtaiset tiedot osoittavat, että ehdotettua raja-arvoa ei onnistuta täyttämään pelkästään käyttämällä parasta mahdollista teknologiaa ainakaan Belgiassa, Saksassa, Ranskassa tiettyjen teollisuuslaitosten läheisyydessä. laitoksen kapasiteetista ja ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitsevien 3. MITÄ YRITYSTEN ON TEHTÄVÄ NOUDATTAAKSEEN EHDOTUSTA? Nykyisellä ajoneuvojen ja teollisuuden päästöjä koskevalla EY:n lainsäädännöllä ja muilla kansainvälisellä tasolla sovituilla toimilla varmistetaan jo pitkälti, että raja-arvot saavutetaan monilla yhteisön alueilla. Muiden EY:n toimenpiteiden kustannustehokkuutta tarkastellaan liikkuvien lähteiden ja tarpeen mukaan myös kiinteiden lähteiden osalta Auto Oil II - ohjelman toteuttamisen yhteydessä. Jäsenvaltioiden tehtäväksi jää määritellä, mitkä lisätoimet soveltuvat parhaiten paikallisiin oloihin, jos sellaisia vielä tarvitaan. Rikkidioksidin, typpidioksidin ja hiukkasten päästöjen vähentämiseen on todennäköisesti olemassa useita eri vaihtoehtoja. Lyijyn osalta on tarpeen vähentää joidenkin teollisuuslaitosten päästöjä, erityisesti tiettyjen primaaristen ja sekundaaristen ei-rautametallien sulattimojen hajapäästöjä. 91 4. MITÄ TALOUDELLISIA VAIKUTUKSIA EHDOTUKSELLA MAHDOLLISESTI Työllisyyteen, investointeihin ja uusien yritysten perustamiseen ja typpidioksidille ehdotettujen uusien raja-arvojen noudattamisesta Rikkidioksidille aiheutuvat lisäkustannukset ovat vähäiset, eikä niillä odoteta olevan suurta vaikutusta yrityksiin. PM,0-hiukkasten raja-arvojen noudattamisesta aiheutuvat lisäkustannukset ovat alhaiset verrattuna koko yhteisön bruttokansantuotteeseen, mutta niihin liittyy enemmän epävarmuustekijöitä. Nämä epävarmuustekijät on otettu huomioon komission ehdottamassa kaksivaiheisessa strategiassa. Ajoneuvojen päästöjä (typpidioksidi ja hiukkaset) koskevat raja-arvot kannustavat puhtaampia polttoaineita, kuten paineistettua maakaasua tai nestekaasua, käyttävien ajoneuvojen käyttöä ja uusien teknologioiden, kuten hiukkasloukun, kehittämistä pakokaasupäästöjen vähentämiseksi. Yksittäisten lyijyntuotantolaitosten arvioidut investointikustannukset ovat 0,5 - 3 prosenttia lyijyn myynnistä. Myynnin, lisäarvon ja työllisyyden lisääntymisen niillä aloilla, jotka toimittavat päästöjä vähentävää teknologiaa, pitäisi korvata päästölähteille aiheutuvat lisäkustannukset. Lisäarvon laatu vahvistaa myönteisiä vaikutuksia työllisyyteen, investointeihin ja uusien yritysten perustamiseen, koska tämä lisäarvo perustuu vasta kehitettyjen teknologioiden käyttöön, mikä puolestaan edistää tekniikan kehitystä. tavanomaisia polttoaineita käyttävien ajoneuvojen Yritysten kilpailukykyyn Komission ehdotuksen ei odoteta vaikuttavan kilpailukykyyn useimmilla aloilla. Kielteisiä vaikutuksia kohdistuu todennäköisesti eniten yksittäisiin lyijyntuotantolaitoksiin, kuten erityisesti vanhempiin tuotantolaitoksiin, joilla yleensä on eniten vaikeuksia hallita hajapäästöjä, sekä jo valmiiksi tappiota tuottaviin tuotantolaitoksiin. 5. SISÄLTÄÄKÖ EHDOTUS TOIMENPITEITÄ PIENTEN JA KESKISUURTEN YRITYSTEN TILANTEEN HUOMIOON OTTAMISEKSI (ESIM, LIEVEMPIÄ TAI ERILAISIA VAATIMUKSIA)? Ottaen huomioon, että ehdotuksissa annetaan ilman laatustandardeja eikä esitetä suoria vaatimuksia yrityksille, pieniä ja keskisuuria yrityksiä varten ei ole erityissäännöksiä. Ilmanlaadun puitedirektiivi on suunniteltu rajoittamaan siitä johdetusta lainsäädännöstä aiheutuvien toimien vaikutusta varsinkin sellaisten seuranta- ja korjaavien toimenpiteiden osalta, jotka keskittyvät niille alueille, joilla epäpuhtauksien tasot ovat korkeimmat. ihmisten terveyteen. Hiukkasten päästöjä koskeva Komission ehdotuksissa käsitellyistä neljästä epäpuhtaudesta hiukkaset voivat vaikuttaa eniten ja niiden torjuntavaihtoehdot ovat kuitenkin kehittymättömämpiä kuin muiden epäpuhtauksien. Näissä ehdotuksissa esitetäänkin sen vuoksi hiukkasille kaksivaiheista menettelyä, jonka mukaan ensimmäinen raja-arvojen ryhmä olisi saavutettava 1. tammikuuta 2005 mennessä ja toinen tiukempien raja-arvojen toimittaa neuvostolle ja parlamentille viimeistään 31. joulukuuta 2003 tiedon hiukkasia ja niiden vaikutuksia koskevan tieteellisen ja teknisen tietämyksen viimeisestä kehityksestä ja voi tarpeen mukaan ehdottaa muutoksia toisen vaiheen tavoitteisiin. Kaksivaiheinen menettely ryhmä 1. tammikuuta 2010 mennessä. Komissio tietokanta 92 mahdollistaa sen, että jäsenvaltiot voivat joustavasti laatia erilaisia aikatauluja eri alojen tai erikokoisten yritysten paikallisten tarpeiden huomioon ottamiseksi. 6. KUULEMISET lausuntoja. Asiantuntijaryhmät koostuivat viiden Valmistellessaan ehdotuksiaan komissio hyödynsi pienten teknisten asiantuntijaryhmien jäsenvaltion, laatimia ja teollisuuden, valtiosta riippumattomien järjestöjen, Euroopan ympäristökeskuksen Maailman terveysjärjestön asiantuntijoista sekä muiden kansainvälisten tieteellisten ryhmien ja komission edustajista. Vuosina 1996 ja 1997 komissio piti neljä ilman epäpuhtauksia käsittelevän valmisteluryhmän kokousta (8. - 9. helmikuuta 1996, 2. - 3. toukokuuta 1996, 17. - 18. joulukuuta 1996 sekä 13. - 14. helmikuuta 1997) keskustellakseen tästä työstäjä erillisestä teollisuuden toimialajärjestöjen mielipiteistä, jotka ne esittivät viimeksi pidetyssä kokouksessa 13. -14. helmikuuta sekä sen jälkeen lähetetyissä kirjeissä. taloudellisesta arvioinnista. tai kuuden Seuraavassa tiivistelmä on Rikkidioksidi tekemässä investointeja päästöjen vähentämiseksi osana aiemmin UNICE (Euroopan teollisuuden ja työnantajajärjestöjen yhteistyöjärjestö) katsoo, että uuden raja-arvon saavuttamiselle annettavan määräajan olisi oltava vuosi 2010, koska teollisuus on jo nyt sovittuja toimenpiteitä. Näihin aiemmin sovittuihin toimenpiteisiin eivät kuitenkaan kuulu ehdotukset tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkidioksidipitoisuuden vähentämisestä vuodesta 1999 ja vuodesta 2000. Nämä rikkidioksidipäästöjen lisävähennyksiin alueilla, joilla väestö on eniten vaarassa altistua ehdotetut raja-arvot ylittäville pitoisuuksille. Tämän huomioon ottaen ja niiden Euroopassa ja Yhdysvalloissa tehtyjen tutkimusten perusteella, joissa väitetään ehdotettujen raja-arvojen perustana käytetyt Maailman terveysjärjestön suositukset alittavien rikkidioksidipitoisuuksien muutoksilla olevan yhteyksiä terveysvaikutuksiin, komissio uskoo vuoden 2005 olevan suotava ja käytännöllinen määräaika. johtavat nopeasti lisätoimenpiteet Typen oksidit UNICE katsoo, että koko vuoden aikana mitattujen arvojen 99. 9 persentiiliksi ehdotettua 200 n-g/m :n tuntiraja-arvoa on vaikea noudattaa varsinkin yksittäisten päästölähteiden läheisyydessä. Kyseinen 200 (ig/m3:n arvo on Maailman terveysjärjestön tuntisuositus typpidioksidille ihmisten terveyden suojelemiseksi. Tätä 200 u,g/m :n raja-arvoa on käytetty koko vuoden aikana mitattujen tuntiarvojen 98 persentiilinä 1. heinäkuuta 1987 alkaen neuvoston direktiivin 85/203/ETY mukaisesti. Tämä tarkoittaa, että raja-arvo voi ylittyä 178 tuntina vuodessa. Jäsenvaltioiden toimittamat tiedot osoittavat, että tätä raja-arvoa noudatetaan laajalti ja että paikallisista ilmasto-oloista johtuvia ongelmia esiintyy ainoastaan joissakin eteläisissä jäsenvaltioissa. Typpidioksidin päästöjen odotetaan laskevan koko yhteisössä 13 370 kilotonnista vuonna 1990 6 291 kilotonniin vuoteen 2010 mennessä komission ennen vuotta 1997 sopimien tai hyväksymien toimien ansiosta. Komission tämän jälkeen hyväksymä happamoitumista koskeva strategia johtaa siihen, että päästöt vähenevät tämän lisäksi vielä lisää. Komissio katsoo, että typpidioksidille ehdotettu uusi raja-arvo edistää käytännössä ihmisten terveyden suojelua epäpuhtauksilta. 93 Hiukkaset UNICE on eniten huolissaan epävarmuustekijöistä, juuri hiukkas- epäpuhtauksien vaikutuksiin ja niiden torjuntatoimien kustannuksiin. UNICE on yhtä mieltä siitä, että kaksivaiheinen menettely on hiukkasten osalta järkevä ratkaisu. Se kuitenkin ehdottaa, että väliaikaiset raja-arvot asetettaisiin vasta, kun asiasta on saatavilla enemmän tietoa. liittyvät jotka Ilmanlaatua koskevassa puitedirektiivissä ei ole tarkoitus asettaa tällaisia väliaikaisia raja- arvoja. Sekä pitoisuuksien vähentäminen että tietojen kerääminen, joiden ansiosta tavoitteita ja strategioita voidaan hioa sitä mukaa kuin edistystä tapahtuu, liittyvät sitoviin raja-arvoihin. Komissio katsoo, että kaksivaiheinen menettely, joka tällä direktiivillä otetaan käyttöön, tarjoaa edistykselle riittävän perustan. Hiukkasten terveysvaikutuksia koskevien viime aikaisten tutkimusten perusteella komissio uskoo, että pitoisuuksien vähentämiseksi on toteutettava ensimmäiset käytännön toimenpiteet niin pian kuin mahdollista. Komissio on yhtä mieltä siitä, että tätä epäpuhtautta koskevassa yhteisön strategiassa on kuitenkin otettava huomioon se, että tavoitteita ja toimenpiteitä voi olla tarpeen vielä tarkistaa, kun asiasta saadaan enemmän tietoa ensimmäisten toimenpiteiden toteuttamisen jälkeen. Tällä komission ehdotuksella käyttöön otettava kaksivaiheinen strategia muodostaa vakaan perustan sekä välittömille toimille että toimien mukauttamiselle tietämyksen lisääntymiseen. Lyijy UNICE väittää, että tiettyjen teollisuuslaitosten välittömässä läheisyydessä esiintyvää ilmassa olevaa lyijyä varten olisi laadittava erityissäännökset, jos voidaan näyttää toteen, ettei ehdotettua 0,5 u,g/m3:n raja-arvoa kyetä noudattamaan vuoteen 2005 pelkästään parasta mahdollista teknologiaa käyttämällä. UNICE ehdottaakin raja-arvoksi 1,0 ug/m3:n arvoa, jota tarkistettaisiin vuonna 2003. Tarkistuksen yhteydessä harkittaisiin, olisiko vuodeksi 2010 asetettava tarkistetut standardit ja erityisesti vähentyisikö lyijypitoisuus tehokkaammin, jos tällaisille laitoksille asetettaisiin raja-arvo niiden välittömässä läheisyydessä esiintyvää lyijylaskeumaa varten. Komissio huomauttaa, että joidenkin lyijynsulattimojen läheisyydessä pitoisuudet ovat jo nyt pienemmät kuin 0,5 ug/m3. Sen vuoksi ei ole välttämätöntä asettaa muille korkeampaa raja-arvoa. Komissio myöntää, että laskeuman raja-arvon määrittämisen teknistä toteutettavuutta täytyisi vielä voida tarkistaa. Sen vuoksi komissio ehdottaa, että neuvostolle ja Euroopan parlamentille toimitetaan toinen lyijyä koskeva kertomus viimeistään 31. joulukuuta 2003. 94 ISSN 1024-4492 KOM(97) 500 lopullinen ASIAKIRJAT FI 14 12 Luettelonumero : CB-CO-97-525-FI-C ISBN 92-78-25801-6 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg