title: REGOLAMENTO (CE) N. 2338/97 DELLA COMMISSIONE del 26 novembre 1997 che fissa l'importo massimo della restituzione all'esportazione di zucchero bianco per la diciassettesima gara parziale effettuata nell'ambito della gara permanente di cui al regolamento (CE) n. 1408/97

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
white sugar


title: Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa- Parlamentet - »En mere effektiv opnåelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i Den Europæiske Union«

eurovoc_concepts:
European convention
civil law
enforcement of ruling
judicial proceedings
jurisdiction

formats: html pdf print

text: 31. 1. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 33/3 Meddelelse fra Kommissionen til R¿det og Europa(cid:220)Parlamentet: (cid:176)En mere effektiv opn¿else og fuldbyrdelse af retsafg(cid:192)relser i Den Europ»iske Union(cid:133) (98/C 33/03) SAMMENFATNING Denne meddelelse har et dobbelt form¿l. 1. (cid:217)Hovedform¿let er at lette anerkendelsen og fuldbyr(cid:220) delsen af domme, der er afsagt i Den Europ»iske Union; for s¿ vidt ang¿r borgerlige sager, herunder handelssager, er proceduren herfor i (cid:192)jeblikket fast(cid:220) lagt i Bruxelles(cid:220)konventionen af 1968, hvis bestem(cid:220) melser ved Lugano(cid:220)konventionen er blevet udvidet til ogs¿ at omfatte EFTA(cid:220)landene. Bruxelles(cid:220)konventionen har gjort det muligt at opn¿ betydelige fremskridt med hensyn til eksigibilitetsp¿(cid:220) tegning af domme, der er afsagt i medlemsstaterne. Der kan dog g(cid:192)res yderligere fremskridt i retning af en fremskyndelse og forenkling af proceduren og en bedre tilpasning heraf til borgernes og de erhvervsdri(cid:220) vendes behov i et samfund med en stadig st(cid:192)rre v»kst i samhandelen, navnlig p¿ det indre marked. formkravenes til en kontrol af Forslaget KOM(97) 609 endelig udg. (cid:216)(*) indeholder flere punkter, der tager sigte p¿ at virkeligg(cid:192)re dette m¿l. Det foresl¿s for det f(cid:192)rste at begr»nse kontrollen ved den myndighed, der skal give eksigibilitetsp¿teg(cid:220) ning, iagttagelse, blandt andet p¿ grundlag af et dokument, der udstedes af en ret i domsstaten, og som specielt bekr»fter, at den dom, den er vedlagt, er eksigibel. Det foresl¿s for det andet at »ndre de grunde, der kan udelukke anerkendelse af en retsafg(cid:192)relse; en pr(cid:192)velse af s¿danne grund vil kun kunne foretages, hvis sags(cid:192)gte frems»tter indsigelser mod fuldbyr(cid:220) delsen, og det er ogs¿ sags(cid:192)gte, der b»rer bevis(cid:220) byrden. Der frems»ttes ogs¿ forslag om, at afg(cid:192)relser, der tillader tvangsfuldbyrdelse, skal v»re forel(cid:192)bigt eksigible. Endelig er ordningen med forel(cid:192)bige og sikrende retsmidler blevet »ndret, s¿ der l»gges v»gt p¿ disse retsmidlers europ»iske dimension. Alle disse forslag i bilaget anf(cid:192)rte forslag til konvention, der skal tr»de i stedet for Bruxelles(cid:220) konvention. indg¿r i det til konvention Forslaget indeholder ogs¿ bestem(cid:220) melser, navnlig vedr(cid:192)rende kompetencereglerne, som er udtryk for en tilpasning til udviklingen i de (cid:192)kono(cid:220) siden Bruxelles(cid:220)konventionens miske forbindelser (*) Se side 20 i denne Tidende. undertegnelse og til Domstolens retspraksis. Det suppleres af to forslag til nye protokoller, som skal tr»de i stedet for dem, der er knyttet til Bruxelles(cid:220) konventionen (bilag 1 og 2) samt forslag til tilsva(cid:220) rende »ndringer af Lugano(cid:220)konventionen (bilag 3). N¿r Amsterdam(cid:220)traktaten tr»der i kraft, vil Kommis(cid:220) sionen tage de n(cid:192)dvendige skridt med henblik p¿ en tilpasning til de nye rammebestemmelser p¿ omr¿det for det civilretlige samarbejde. 2. (cid:217)Meddelelsen har ogs¿ form¿l at fremkalde til bem»rkninger fra jurister og alle andre interesserede parter vedr(cid:192)rende en r»kke overvejelser, som g¿r videre end de foresl¿ede bestemmelser. Der l»gges op til en debat om en f»lles indsats i Unionen, hvad ang¿r visse aspekter af den nationale procesret. Det er absolut n(cid:192)dvendigt at lette bev»geligheden for retsafg(cid:192)relser mellem de enkelte medlemsstater i ikke forbindelse med fuldbyrdelse, men dette er tilstr»kkeligt til at give borgerne og de erhvervsdri(cid:220) vende mulighed for fuldt ud at drage fordel af de rettigheder, som de har inden for Den Europ»iske Unions omr¿de. M¿let b(cid:192)r v»re at sikre, at der i videst muligt omfang generelt er adgang til en hurtig, effektiv og lidet bekostelig bistand fra retsv»senet. Vanskelighederne med at f¿ bistand fra retsv»senet i det indre marked som f(cid:192)lge af opretholdelsen af de retlige gr»nser er et sp(cid:192)rgsm¿l, der allerede har v»ret dr(cid:192)ftet, n»rmere bestemt i forbindelse med tvister vedr(cid:192)rende forbrugerk(cid:192)b(cid:216)(˛). Dette omr¿de, hvor tvisterne normalt vedr(cid:192)rer forholdsvis sm¿ bel(cid:192)b, er det omr¿de, hvor hindringerne for bistand fra retsv»(cid:220) senet f(cid:192)les st»rkest(cid:216)(ˇ). De erhvervsdrivende, navnlig de sm¿ og mellemstore virksomheder, f(cid:192)ler ogs¿ disse vanskeligheder som en h»msko for den (cid:192)konomiske aktivitet(cid:216)(—). Det vil derfor v»re hensigtsm»ssigt at tilbyde forbru(cid:220) gerne og de erhvervsdrivende, men ogs¿ alle Unio(cid:220) nens borgere, bedre betingelser p¿ det processuelle (˛)(cid:217)Gr(cid:192)nbog om forbrugernes klagemuligheder og om bil»g(cid:220) gelse af tvister p¿ forbrugeromr¿det inden for enhedsmar(cid:220) kedet - KOM(93) 576; Kommissionen har modtaget over hundrede henvendelser. (ˇ)(cid:217)En unders(cid:192)gelse, som Eurobarometer foretog i 1991, viste, at vanskelighederne med bil»ggelse af tvister er en af de v»sentligste hindringer for en udvikling, hvad ang¿r k(cid:192)b af forbrugsgoder i en anden medlemsstat. (—)(cid:217)Kommissionens henstilling af 12. maj 1995 om betalings(cid:220) frister i handelsforhold (EFT L 127 af 10. 6. 1995) og Kom(cid:220) missionens meddelelse vedr(cid:192)rende denne henstilling (EFT C 144 af 10. 6. 1995). C 33/4 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 31. 1. 98 omr¿de. Det foresl¿s at g¿ gradvis og forsigtigt til v»rks og i f(cid:192)rste omgang at koncentrere sig om bestemte v»sentlige punkter. I denne sammenh»ng er det hensigtsm»ssigt at overveje, om der i alle medlemsstater b(cid:192)r indf(cid:192)res en hurtig procedure for inddrivelse af pengebel(cid:192)b, men ogs¿ andre instru(cid:220) menter, der kan sikre en effektiv fuldbyrdelse af domme (idet man i f(cid:192)rste omgang vil koncentrere sig om udl»g i bankkonti). Effektiviteten af en fuldbyr(cid:220) delse afh»nger i h(cid:192)j grad af kendskabet til debitors formue, og det b(cid:192)r derfor desuden overvejes, hvordan der kan sikres en gennemsigtighed med hensyn til debitors formue, og hvordan samarbejdet mellem de fuldbyrdelsen, kan varetager myndigheder, der styrkes. Disse to initiativer vil tilsammen bidrage til en mere effektiv opn¿else og fuldbyrdelse af retsafg(cid:192)relser i Den Europ»iske Union. Hvad den anden m¿ls»tning ang¿r, opfordres alle interesserede til at frems»tte deres bem»rkninger til n»rv»rende meddelelse og senest den 30. april 1998 at sende dem til: J. Adrian Fortescue Task Force (cid:176)Samarbejde om Retlige og Indre Anlig(cid:220) gender(cid:133) Europa(cid:220)Kommissionen Rue de la Loi/Wetstraat 200 B(cid:220)1049 Bruxelles/Brussel. INDLEDNING Form¿let med meddelelsen 1. (cid:217)Den frie bev»gelighed for retsafg(cid:192)relser i Den Euro(cid:220) p»iske Union sikres i (cid:192)jeblikket p¿ st(cid:192)rstedelen af omr¿det for borgerlige sager, herunder handels(cid:220) sager(cid:216)((cid:209)), ved hj»lp af Bruxelles(cid:220)konventionen af 1968, der er udarbejdet p¿ grundlag af EF(cid:220)traktatens artikel 220, stk. 4, og som efterh¿nden er blevet udvidet til at omfatte alle de nye medlemsstater. Denne konvention er en meget avanceret dobbelt konvention. Dels fastl»gger den regler vedr(cid:192)rende de nationale domstoles internationale kompetence, hvilket muligg(cid:192)r en fuldgyldig anerkendelse af trufne retsafg(cid:192)relser, kombineret med en streng begr»nsning af de grunde, der kan f(cid:192)re til afvisning af anerkendelse; dels indeholder den en procedure for eksigibilitetsp¿tegning, som ikke blot er ensartet, men ogs¿ ensidigt forpligtende, i det mindste i den indledende fase. 2. (cid:217)Bruxelles(cid:220)konventionen er n»rt knyttet til udvik(cid:220) lingen i F»llesskabet og er t»nkt som en ordning, der skal sikre en bedre bev»gelighed med hensyn til domme i forbindelse med de friheder, der er fastsat i selvst»ndige og ensartede EF(cid:220)traktaten(cid:216)((cid:210)). Den fortolkning, som Domstolen har givet af disse bestemmelser, er baseret p¿ princippet om en ensartet behandling af og lige rettigheder for alle personer i Den Europ»iske Union. Konventionen har tjent som model for udarbejdelsen af en tilsva(cid:220) rende konvention mellem medlemsstaterne og EFTA(cid:220)landene, Lugano(cid:220)konventionen, som blev undertegnet den 16. september 1988(cid:216)((cid:211)). 3. (cid:217)Bruxelles(cid:220)konventionen har hidtil v»ret den eneste generelle ordning for civilretligt samarbejde mellem medlemsstaterne. Den griber imidlertid ikke ind i de enkelte medlemsstaters nationale procesret. F»lles(cid:220) skabsretten har nemlig traditionelt overladt det til medlemsstaterne selv at fastl»gge de n»rmere regler for, hvorledes deres myndigheder og domstole fungerer. Hvad ang¿r de civilretlige procesregler, findes der s¿ledes endnu ikke noget europ»isk rets(cid:220) omr¿de, men snarere sidestillede nationale rets(cid:220) normer, selvst»ndige systemer. Disse systemer er indbyrdes meget forskel(cid:220) lige, da de hver is»r er pr»get af udviklingen i det p¿g»ldende land. sig udg(cid:192)r som hver for I den forbindelse har denne meddelelse et dobbelt form¿l: - Den indeholder for det f(cid:192)rste en r»kke konkrete forslag, der tager sigte p¿ en yderligere lettelse af anerkendelsen og fuldbyrdelsen af domme i Den Europ»iske Union. Med henblik herp¿ indeholder den et forslag til en konvention, som ogs¿ indeholder bestemmelser, der tager hensyn til den senere tids udvikling i de (cid:192)konomiske forbindelser og i Domsto(cid:220) lens retspraksis. Den indeholder desuden to forslag til nye protokoller, der er knyttet som bilag til forslaget til konvention (bilag 1 og 2), samt Kommissionens forslag, hvad ang¿r en tilsvarende revision af Lugano(cid:220) konventionen (bilag 3). Retsgrundlaget for de n»vnte forslag er artikel K. 3, stk. 2, litra c), i traktaten om Den Europ»iske Union. N¿r Amsterdam(cid:220)traktaten tr»der i kraft, vil de blive tilpasset under hensyntagen til de nye rammebestemmelser for det civilretlige samarbejde. - Den har ogs¿ til form¿l at l»gge op til en debat og at inspirere til reaktioner og forslag fra alle interesserede parter vedr(cid:192)rende den indsats, som Den Europ»iske ((cid:209))(cid:217)Kun enkelte omr¿der er ikke omfattede. Se dog udkastet til konventionen om retternes kompetence og anerkendelse og retsafg(cid:192)relser vedr(cid:192)rende »gteskab ((cid:176)Bruxelles II(cid:133)). fuldbyrdelse af ((cid:210))(cid:217)EF(cid:220)Domstolen - Sag C(cid:220)398/92, 10. februar 1994, Mund og Festner, Sml. 1994, s. I(cid:220)474. ((cid:211))(cid:217)EFT L 319 af 25. 11. 1988, s. 9. 31. 1. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 33/5 Union eventuelt kan g(cid:192)re for at give alle personer lige adgang til en effektiv, hurtig og lidet bekostelig bistand fra retsv»senet. Denne del indeholder ingen operationelle forslag, idet form¿let er at indhente reaktioner og synspunkter fra alle interesserede parter om de p¿g»ldende emner. Problemstillingen 4. (cid:217)Siden undertegnelsen i 1968 er der kun foretaget meget begr»nsede »ndringer af Bruxelles(cid:220)konven(cid:220) tionen. Der er ikke foretaget nogen samlet gennem(cid:220) gang af alle konventionens bestemmelser, men blot foretaget de tilpasninger, der har v»ret n(cid:192)dvendige som f(cid:192)lge af nye medlemsstaters tiltr»delse. Nogle bestemmelser i Lugano(cid:220)konventionen er ligeledes p¿ grund af nye tiltr»delser kommet til at afvige fra bestemmelserne i Bruxelles(cid:220)konventionen. Den prak(cid:220) tiske anvendelse af de to konventioner har ogs¿ efterh¿nden afsl(cid:192)ret visse vanskeligheder med anven(cid:220) delsen af nogle af bestemmelserne. forpligtelsen 5. (cid:217)Til trods for de fremskridt, der er opn¿et ved til Bruxelles(cid:220)konventionen, medf(cid:192)rer ved fuldbyrdelse i udlandet at iv»rks»tte en proce(cid:220) dure for anerkendelse og eksigibilitetsp¿tegning imidlertid yderligere forsinkelser, der til tider kan v»re meget lange, og ekstraomkostninger, der ofte er ret betydelige. Disse omkostninger og forsinkelser kommer oven i dem, der f(cid:192)lger af proceduren i domsstaten, og det betyder, at de i praksis tilskynder til, hvor der er mulighed for det, at anl»gge sagen ved domstolene i den stat, hvor afg(cid:192)relsen skal fuld(cid:220) byrdes, s¿ man undg¿r proceduren med eksigibili(cid:220) tetsp¿tegning. Disse yderligere hindringer kan endog, navnlig hvis fordringen vedr(cid:192)rer et begr»nset bel(cid:192)b, stille sp(cid:192)rgsm¿l ved i at g¿ til domstolene, hvis fuldbyrdelsen af den (cid:192)nskede rets(cid:220) afg(cid:192)relse vedr(cid:192)rer en person eller et aktiv i udlandet. Hertil kommer risikoen for formuens forsvinden, hvis langvarig. Disse forhold er s¿ledes stadig til hinder for en fri bev»ge(cid:220) lighed mellem de enkelte medlemsstater, hvad ang¿r retsafg(cid:192)relser. fuldbyrdelsesproceduren er interessen 6. (cid:217)Uafh»ngigt af sp(cid:192)rgsm¿let om retsafg(cid:192)relsen frie bev»gelighed m¿ det konstateres, at de privatretlige relationer mellem enkeltpersoner og erhvervsdri(cid:220) vende i Den Europ»iske Union, ogs¿ selv om de m¿tte v»re baseret p¿ en EU(cid:220)regel, udspiller sig i et omr¿de, hvor der samtidigt findes mange meget forskelligartede hvilket medf(cid:192)rer, at procedurerne er mindre gennemsigtige, at procesomkostningerne er forskellige, og at ordningerne ikke alle er lige effektive. processuelle ordninger, Fremgangsm¿den ved anl»ggelse af s(cid:192)gsm¿l, bereg(cid:220) ningen af frister, bevisbyrden, indsigelsers retsvirk(cid:220) ninger og retsafg(cid:192)relsens eksigibilitet er alle forhold, der indeb»rer s»rlige vanskeligheder for den, der ikke har kendskab til den p¿g»ldende ordning. De processuelle regler er allerede p¿ nationalt plan vanskeligt tilg»ngelige p¿ grund af deres komplice(cid:220) rede opbygning og deres formelle karakter, og disse vanskeligheder (cid:192)ges, n¿r der er tale om en tvist p¿ tv»rs af gr»nserne. I et integreret omr¿de b(cid:192)r enhver imidlertid let kunne f¿ kendskab til (cid:176)spille(cid:220) reglerne(cid:133) og s¿ledes inden indledningen af en retssag v»re klar over, hvilke rettigheder og forpligtelser der best¿r, hvilke formaliteter der skal overholdes, hvilke virkninger de foretagne handlinger har, hvor effek(cid:220) tive de (cid:192)nskede retsafg(cid:192)relser er, og hvilke klagemu(cid:220) ligheder der findes, for slet ikke at tale om reglerne for retsafg(cid:192)relsers fuldbyrdelse. Ud over den manglende gennemsigtighed er der ogs¿ problemet med omkostninger af forskellig st(cid:192)r(cid:220) relse(cid:216)((cid:212)). De meget h(cid:192)je sagsomkostninger og advo(cid:220) kathonorarer i bestemte medlemsstater og de eventu(cid:220) elle ekstraomkostninger ved en eksigibilitetsp¿teg(cid:220) ning h»mmer adgangen til at gennemtvinge sin ret og medf(cid:192)rer ganske enkelt, at mange personer undlader at g¿ rettens vej(cid:216)((cid:213)). De ofte uigennemskuelige og mere eller mindre bekostelige nationale procedurer er ogs¿ af meget forskellig effektivitet. Nogle medlemsstater har indf(cid:192)rt s»rlige procedurer, som er hurtigere og mindre bekostelige, og som s¿ledes er bedre tilpasset forretningslivets og borgernes behov. Andre fore(cid:220) tr»kker derimod stadig mere detaljerede procedurer, som kan f(cid:192)re til en overbelastning af domstolene og en betydelig forl»ngelse af den periode, der er n(cid:192)dvendig til opn¿elsen af en retsafg(cid:192)relse. S¿danne langvarige procedurer er ofte til fordel for de (cid:176)d¿rlige betalere(cid:133). Meddelelsens indhold 7. (cid:217)Mulighederne for at forbedre den frie bev»gelighed for domme, der er afsagt af domstolene i medlems(cid:220) staterne, dr(cid:192)ftes i (cid:192)jeblikket i R¿det i to sidel(cid:192)bende, men adskilte sammenh»nge, nemlig dels arbejdet med »ndringen af Bruxelles(cid:220) og Lugano(cid:220)konventio(cid:220) ((cid:212))(cid:217)I forbindelse med gr(cid:192)nbogen om forbrugernes klagemulig(cid:220) heder er det blevet p¿peget, at sags(cid:192)gerens gennemsnitlige omkostninger (retsomkostninger + advokatomkostninger) ved en retsafg(cid:192)relse i en tvist, der g¿r p¿ tv»rs af lande(cid:220) gr»nserne i F»llesskabet, og som vedr(cid:192)rer et bel(cid:192)b p¿ 2(cid:216)000 ECU, bel(cid:192)ber sig til ca. 2(cid:216)500 ECU. ((cid:213))(cid:217)Dette fremg¿r af svarene p¿ de som Kommissionens tjenestegrene har udsendt som i det forberedende arbejde vedr(cid:192)rende (cid:176)det europ»iske tvangs(cid:220) fuldbyrdelsesdokument(cid:133) og af unders(cid:192)gelsen (cid:176)Cost of Judi(cid:220) cial Barriers for Consumers in the Single Market(cid:133), som Kommissionen lod gennemf(cid:192)re i forbindelse med opf(cid:192)lg(cid:220) ningen af gr(cid:192)nbogen om forbrugernes klagemuligheder. sp(cid:192)rgeskemaer, led C 33/6 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 31. 1. 98 nerne, dels arbejdet vedr(cid:192)rende indf(cid:192)relsen af (cid:176)et europ»isk tvangsfuldbyrdelsesdokument(cid:133). 8. (cid:217)Arbejdet med en fornyet gennemgang af Bruxelles(cid:220) og Lugano(cid:220)konventionerne, som i (cid:192)jeblikket er inde i en sonderende fase, har sit udspring i det forhold, at der af tidsm»ssige grunde ikke i konventionen af 29. november 1996 om ˘strigs, Finlands og Sveriges tiltr»delse til Bruxelles(cid:220)konventionen kunne tages hensyn til andre af disse landes anmodninger om »ndringer end dem, der var af rent teknisk art. I (cid:192)vrigt har det st¿ende udvalg under Lugano(cid:220)konven(cid:220) tionen gentagne gange, p¿ tredje og fjerde samling, udtrykt (cid:192)nske om, at bestemmelserne to konventioner indbyrdes tiln»rmes. i de Medlemsstaterne og Kommissionen er enige om, at der ogs¿ i forbindelse med arbejdet med en s¿dan tiln»rmelse er visse bestemmelser i de to konven(cid:220) tioner, som b(cid:192)r tages op til fornyet overvejelse under hensyntagen til den stadig mere komplekse karakter, der pr»ger de menneskelige relationer og de (cid:192)kono(cid:220) miske aktiviteter, samt til udviklingen p¿ det p¿g»l(cid:220) i Domstolens retspraksis. P¿ dende omr¿de og grundlag af skriftlige indl»g fra meldemsstaterne og Kommissionen er der f(cid:192)rt indledende dr(cid:192)ftelser i i det st¿ende udvalg under Lugano(cid:220) R¿det og konventionen, og det er blevet fastlagt, hvilke bestemmelser der eventuelt b(cid:192)r »ndres. retsafg(cid:192)relser 9. (cid:217)Siden 1995 har Kommissionens tjenestegrene i (cid:192)vrigt overvejet, om det fortsat vil v»re hensigtsm»ssigt at lade medlemsstaterne opretholde en procedure for eksigibilitetsp¿tegning af som om(cid:220) handlet i Bruxelles(cid:220)konventionen, og hvordan der retligt kunne udformes et fuldbyrdelsesdokument, som uden hindringer kunne anvendes i en anden medlemsstat. Et s¿dant eksekutionsgrundlag kunne betegnes som (cid:176)det europ»iske tvangsfuldbyrdelses(cid:220) dokument(cid:133). En fri bev»gelighed for retsafg(cid:192)relser, som skulle svare til de (cid:192)vrige former for fri bev»ge(cid:220) lighed, er nemlig ingen praktisk realitet i den positive ret: ved fuldbyrdelse i en anden medlemsstat skal ethvert eksekutionsgrundlag, uanset om det er en retsafg(cid:192)relse, v»re forsynet med et (cid:176)pas(cid:133) udstedt af i form af en fuldbyrdelsesmedlemsstaten, normalt eksigibilitetsp¿tegning. Sidel(cid:192)bende med dette arbejde har flere medlems(cid:220) stater tilkendegivet deres interesse for emnet, som er blevet optaget i R¿dets fler¿rige program for retlige initiativ til og i marts at afholde et seminar herom indre anliggender(cid:216)((cid:214)). Finland tog i Helsinki ((cid:214))(cid:217)EFT C 319 af 26. 10. 1996. 1997, hvor der samledes en lang r»kke eksperter, s¿vel fra universiteterne som fra erhvervslivet og fra medlemsstaternes myndigheder(cid:216)(˛˝). Under Neder(cid:220) landenes formandskab er der allerede afholdt flere m(cid:192)der i R¿det. Behovet for en ensartet procedure for opn¿else af eksekutionsgrundlag, som er en foruds»tning for en fuldst»ndig afskaffelse af proceduren med eksigibili(cid:220) tetsp¿tegning, var et af punkterne i disse dr(cid:192)ftelser, hvilket forklarer ben»vnelsen (cid:176)et europ»isk tvangs(cid:220) fuldbyrdelsesdokument(cid:133). Det viste sig i den forbin(cid:220) delse, at indf(cid:192)relsen af en ensartet procedure i doms(cid:220) staten og en afskaffelse af proceduren med eksigibili(cid:220) tetsp¿tegning s»rskilte problemer, hvor l(cid:192)sningen af det ene ikke er en n(cid:192)dvendig foruds»t(cid:220) ning for l(cid:192)sningen af det andet. Det viste sig ogs¿, at en fuldst»ndig afskaffelse af eksigibilitetsp¿teg(cid:220) ningen ikke er t»nkelig, bl. a. p¿ grund af de store forskelle mellem medlemsstaternes procesregler vedr(cid:192)rende fuldbyrdelse. Arbejdet tager s¿ledes mere sigte p¿ en forenkling og lettelse af proceduren for eksigibilitetsp¿tegning end p¿ en fuldst»ndig afskaf(cid:220) felse heraf. to er 10. (cid:217)Sp(cid:192)rgsm¿let om forel(cid:192)bige og sikrende retsmidler blev ogs¿ behandlet under det ovenfor omhandlede forberedende arbejde. Behovet for en hurtig indf(cid:192)(cid:220) relse af s¿danne retsmidler er s»rligt p¿tr»ngende i tvister, der g¿r p¿ tv»rs af gr»nserne, dels som f(cid:192)lge af den tid, der uv»gerligt medg¿r enten til en retssag i udlandet eller til opn¿else an en eksigibilitetsp¿teg(cid:220) ning efter en national retssag, dels som f(cid:192)lge af medlemsstaternes meget forskelligartede retsmidler p¿ dette omr¿de. Bruxelles(cid:220)konventionen omhandler kun s¿danne retsmidler meget marginalt, og der b(cid:192)r derfor fasts»ttes s»rlige bestemmelser herom, b¿de hvad ang¿r kompetencen til at anvende s¿danne rets(cid:220) midler, og hvad ang¿r betingelserne for at anvende dem. 11. (cid:217)Det forslag til konvention, der er indeholdt i denne meddelelse, tager ikke sigte p¿ at reducere de v»sentlige forskelle, der best¿r mellem de enkelte medlemsstaters procesret. Kommissionen mener dog, at det vil v»re hensigtsm»ssigt at tage endnu et skridt og starte en principiel debat om de processu(cid:220) elle problemer i Europa, ikke blot med henblik p¿ et (cid:192)get samarbejde mellem domstolene, men med et meget bredere m¿l, nemlig en adgang til hurtigt, (˛˝)(cid:217)For at videreudvikle deres egne overvejelser og for at f¿ nye bidrag til debatten udsendte Kommissionens tjenestegrene forud for Helsinki(cid:220)seminaret et sp(cid:192)rgeskema til mange europ»iske sammenslutninger, der er repr»sentative for de ber(cid:192)rte erhvervskredse (notarer, advokater, dommere og fogeder). Et sammendrag af de modtagne svar blev forelagt p¿ seminaret. 31. 1. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 33/7 fra retsv»senet. Kommissionen (cid:192)nsker effektivt og uden for store omkostninger at opn¿ bistand i forbindelse med disse overvejelser et n»rt samar(cid:220) bejde med s¿vel jurister som alle andre interesserede parter. Retssikkerheden og tilliden til retsv»senet er nemlig v»sentlige foruds»tninger for, at et EU(cid:220)omr¿de uden gr»nser kan udvikles og fungere harmonisk. Det b(cid:192)r derfor unders(cid:192)ges, hvorledes man under iagttagelse af n»rhedsprincippet og proportionali(cid:220) tetsprincippet, men ogs¿ i et bredere perspektiv, kan styrke denne retssikkerhed op tillid til fordel for alle borgere og erhvervsdrivende. 12. (cid:217)Denne meddelelse indeholder derfor en anden del om de vanskeligheder, der opst¿r som f(cid:192)lge af forskellene mellem de processuelle regler i de natio(cid:220) nale lovgivninger, og her behandles de emner, som Kommissionen (cid:192)nsker en bred debat om. -(cid:217)Det f(cid:192)rste af disse emner er proceduren for opn¿else af en retsafg(cid:192)relse i domsstaten (II. 1). Princippet om afbalancerede retsmidler, de hurtige transaktioner inden for forretningsver(cid:220) denen og den deraf f(cid:192)lgende risiko for, at skyld(cid:220) nerens aktiver, som fordringshaverens sag er rettet mod, vil forsvinde, taler for, at alle b(cid:192)r have adgang til procedurer med sammenlignelige resultater, hvad ang¿r frister, omkostninger og effektivitet. Kommissionen finder, at der i f(cid:192)rste omgang b(cid:192)r l»gges s»rlig v»gt p¿ om muligt i alle medlemsstater at indf(cid:192)re en hurtig procedure for inddrivelse af skyldige bel(cid:192)b. -(cid:217)Denne meddelelse indeholder ogs¿ overvejelser vedr(cid:192)rende den egentlige fuldbyrdelse (II. 2) af retsafg(cid:192)relser. Man m¿ her g¿ gradvist frem. Der foresl¿s i f(cid:192)rste omgang blot at overveje udl»g i bankkonti. Det vil forbindelse v»re hensigtsm»ssigt at fastsl¿ de grundl»ggende principper for p¿ grundlag heraf at udlede f»lles retningslinjer p¿ EU(cid:220)plan. i den -(cid:217)Procedurerne for fuldbyrdelse er n»rt knyttet til sp(cid:192)rgsm¿let om gennemsigtighed med hensyn til formuen (II. 3), som er et andet vigtigt emne for overvejelser. Kommissionen finder, at borgerne og de erhvervsdrivende i Den Europ»iske Union b(cid:192)r have sammenlignelige retsmidler til r¿dighed i s¿ henseende og foresl¿r overvejelser i retning af en generel anvendelse af proceduren med (cid:176)oplysning om formuen(cid:133), som allerede anvendes i flere medlemsstater. for en s¿dan -(cid:217)Endelig skal fordringer stadig oftere inddrives i udlandet. Et (cid:192)get internationalt samarbejde b(cid:192)r lette mulighederne inddrivelse. Kommissionen foresl¿r derfor at styrke dette samarbejde, eventuelt gennem en udveksling af oplysninger mellem fuldbyrdelsesmyndighederne i medlemsstaterne under iagttagelse af disses lovgivning og g»ldende praksis, bl. a. hvad ang¿r beskyttelsen af privatlivets fred og af data (II. 4). Udsigterne i et nyt kapitel 13. (cid:217)Fremover vil den nye traktat indeholde en m¿ls»t(cid:220) ning om at bevare og udvikle Unionen som et (cid:176)omr¿de for frihed, sikkerhed og retf»rdighed(cid:133). For tilvejebringe dette omr¿de vil det civilretlige at samarbejde blive omhandlet i EF(cid:220)traktaten om politikken ang¿ende dette m¿l og v»re omfattet af artikel 73(cid:216)M. If(cid:192)lge denne artikel kan der p¿ omr¿det for det civilretlige samarbejde tr»ffes foranstaltninger med gr»nseoverskridende virkninger i det omfang, de er n(cid:192)dvendige for det indre markeds funktion. S¿danne foranstaltninger kan blandt andet tage sigte p¿ at fjerne hindringerne for, at civile retssager forl(cid:192)ber tilfredsstillende, om n(cid:192)dvendigt ved fremme af foreneligheden mellem medlemsstaternes g»ldende retsplejeregler. Amsterdam(cid:220)traktaten vidner s¿ledes om, at medlems(cid:220) staterne er sig den enorme betydning bevidst, som dette omr¿de har for den europ»iske integration og navnlig for det indre markeds effektivitet. civile Det drejer sig om at give de europ»iske virksom(cid:220) heder og borgere de betingelser, som de har behov for i processuel henseende, uanset hvordan procedu(cid:220) rerne er ved de nationale domstole. Bruxelles(cid:220)konventionen og de civile retsplejeregler er af stadig st(cid:192)rre betydning i relationerne mellem borgere og virksomheder i et mere og mere inte(cid:220) greret indre marked, som i de kommende ¿r vil f¿ en ny dimension som f(cid:192)lge af den hurtige udvikling med hensyn til elektroniske transaktioner. Det er af afg(cid:192)rende betydning, at reglerne vedr(cid:192)rende fuld(cid:220) byrdelsen af sager, herunder handelssager, fremtiden bliver mere i operationelle. Denne n(cid:192)dvendighed f(cid:192)lger dels af den stadig mere omfattende integrationsproces p¿ det indre marked og dels af de konsekvenser, som en fremtidig udvidelse af F»llesskabet vil f¿. retsafg(cid:192)relser i borgerlige Det er s¿ledes udsigterne til s¿vel en stadig sn»vrere ligger bag integration som til en udvidelse, der C 33/8 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 31. 1. 98 inden for domme Kommissionens (cid:192)nske om at tilskynde til en debat om det civilretlige samarbejde. Kommissionen finder det nemlig mere hensigtsm»ssigt at forel»gge sine initiativer etapevis. Den foresl¿r i f(cid:192)rste omgang at for forbedre bev»geligheden rammerne af den nuv»rende retlige ordning og nu at tilskynde til overvejelser af andre aspekter af problemet. I afventning af, at den nye traktat skal tr»de i kraft, forel»gger den derfor forslag baseret p¿ det retsgrundlag, der i (cid:192)jeblikket findes, samtidig med at den indleder en debat p¿ de omr¿der, der er omfattet af dette initiativ. Den bem»rker, at den fremtidige Amsterdam(cid:220)traktat giver mulighed for i stedet for konventionsformen at anvende f»lles(cid:220) skabsinstrumenter med de institutionelle virkninger, som dette indeb»rer, og uden at der er behov for nogen ratifikation fra medlemsstaternes eller de eventuelle ans(cid:192)gerlandes side. Kommissionen forbe(cid:220) holder sig ret til at tage nye supplerende initiativer vedr(cid:192)rende de emner, der l»gges ud til debat, eller til p¿ passende tidspunkt p¿ grundlag af den nye traktat at forel»gge forslag om at omdanne konven(cid:220) tionen til et f»llesskabsinstrument, samtidig med at den i videst mulig udstr»kning vil s(cid:192)ge at opretholde en parallelitet mellem det fremtidige f»llesskabsin(cid:220) som udvider strument og Lugano(cid:220)konventionen, anvendelsesomr¿det til ogs¿ at omfatte EFTA(cid:220)landene. for Bruxelles(cid:220)konventionen v»ret enighed om at tage nogle af bestemmelserne i de to konventioner op til fornyet overvejelse p¿ grundlag af de indh(cid:192)stede erfaringer og frem for alt p¿ baggrund af den fortolkning, som Domstolen har fastlagt. Efter n»sten tredive ¿rs praktisk anvendelse af konventionen har det vist sig, at det er afsnit II vedr(cid:192)rende retternes kompetence, der har givet anledning til de fleste problemer ved anvendelsen og fortolkningen. I den forbindelse foresl¿r Kommis(cid:220) sionen nye kompetencebestemmelser. Det g»lder ogs¿ om at styrke retssikkerheden og ordningernes effektivitet gennem fastl»ggelse af selvst»ndige defi(cid:220) nitioner af bestemte begreber i stedet for henvis(cid:220) ninger til de begreber, der anvendes i national ret (se f. eks. begrebet (cid:176)ret, ved hvilken sagen f(cid:192)rst er anlagt(cid:133) vedr(cid:192)rende litispendens eller begrebet (cid:176)fore(cid:220) l(cid:192)bige retsmidler(cid:133) (se kapitel II)). Endelig indg¿r den nye konvention ligesom Bruxelles(cid:220)konventionen som en del af Den Europ»iske Unions g»ldende ret; den skal derfor medtages i akten vedr(cid:192)rende nye medlemsstaters tiltr»delse af Unionen og v»re omfattet af den for denne g»ldende ikrafttr»delses(cid:220) procedure. Det inds»tte de n(cid:192)dvendige bestemmelser herom. foresl¿s derfor at I. DEN FRIE BEV`GELIGHED FOR EKSEKUTIONS(cid:220) GRUNDLAG I. 2. D E N F OR E NK LED E P ROC ED UR E F OR A NE R KE N DE L SE OG FU LDB YR DE LS E s¿ledes 14. (cid:217)Alle bestr»belser p¿ at forbedre den frie bev»ge(cid:220) lighed for retsafg(cid:192)relser i borgerlige sager, herunder handelssager, har indflydelse p¿ Bruxelles(cid:220) og Lugano(cid:220)konventionerne. Kommis(cid:220) sionen finder, at m¿ls»tningen om at lette anerken(cid:220) delsen og fuldbyrdelsen af retsafg(cid:192)relser fra en given medlemsstat p¿ hele Den Europ»iske Unions omr¿de b(cid:192)r tilstr»bes gennem en generel revision af konventionerne. straks I. 1. REVISIONEN AF BRU XELL ES (cid:220) O G L U GA N O(cid:220) K O N V E N T I O N E R N E 15. (cid:217)Kommissionen og medlemsstaterne er enige om, at den aktuelle revision ikke skal f(cid:192)re til en »ndring af konventionernes generelle struktur eller af de bagvedliggende principper, som har bevist deres effektivitet. indbyrdes tiln»rmelse af bestemmelserne Det (cid:192)nskede m¿l er snarere at foretage den st(cid:192)rst i mulige de to konventioner, navnlig efter de »ndringer, der ved de seneste tiltr»delseskonventioner er foretaget ligeledes af Bruxelles(cid:220)konventionen(cid:216)(˛˛). Der har (˛˛)(cid:217)Konventionen af 1989 vedr(cid:192)rende Spaniens og Portugals tiltr»delse og konventionen af 1996 vedr(cid:192)rende ˘strigs, Finlands og Sveriges tiltr»delse. 16. (cid:217)Den mest radikale l(cid:192)sning p¿ problemet med de hindringer, som proceduren med eksigibilitetsp¿teg(cid:220) ning medf(cid:192)rer, ville best¿ i en ren og sk»r afskaf(cid:220) felse af denne procedure. Da de nationale dommere er europ»iske dommere, ville retsafg(cid:192)relser fra andre medlemsstater kunne sidestilles med nationale retsafg(cid:192)relser og fuldbyrdes efter samme fuldbyrdel(cid:220) sesordning uden s»rlige kontrolforanstaltninger eller formaliteter som f(cid:192)lge af, at retsafg(cid:192)relsen er (cid:176)uden(cid:220) landsk(cid:133). 17. (cid:217)De fleste af de personer, man har r¿dspurgt i forbin(cid:220) delse med det forberedende arbejde, finder imid(cid:220) lertid, at tiden endnu ikke er inde til en s¿dan l(cid:192)sning. For at en udenlandsk retsafg(cid:192)relse skal kunne fuldbyrdes, er der fortsat behov for en eller anden form for (cid:176)pas(cid:133), som g(cid:192)r det muligt at side(cid:220) stille den med en retsafg(cid:192)relse truffet i det p¿g»l(cid:220) dende land. Et af de oftest anf(cid:192)rte argumenter vedr(cid:192)rer de magtbef(cid:192)jelser, som ligger bag fuldbyr(cid:220) delsen af en retsafg(cid:192)relse. Disse magtbef(cid:192)jelser er et s»rligt udtryk for den nationale suver»nitet. Et andet argument vedr(cid:192)rer de v»sentlige forskelle mellem de enkelte medlemsstaters procesordninger, hvad ang¿r definitionen af et (cid:176)eksekutionsgrundlag(cid:133) og de n»rmere regler for fuldbyrdelsen af retsafg(cid:192)(cid:220) relser og frem for alt fogedernes status, bef(cid:192)jelser og ansvar. Det er den almindelige opfattelse, at kun en 31. 1. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 33/9 tiln»rmelse af disse definitioner, regler og funktioner vil kunne ¿bne vejen for nye »ndringer. 18. (cid:217)Selv om indf(cid:192)relsen af et europ»iske tvangsfuldbyr(cid:220) delsesdokument, der uden kontrol kunne anvendes i alle medlemsstater, stadig st(cid:192)der p¿ alvorlige vanske(cid:220) imidlertid ligheder, har Den Europ»iske Union andre muligheder, som hurtigere kunne virkelig(cid:220) g(cid:192)res. Der kan stadig opn¿s betydelige fremskridt i retning af en fri bev»gelighed for retsafg(cid:192)relser ved en yderligere forenkling af proceduren for anerken(cid:220) delse og fuldbyrdelse. I R¿det har man dr(cid:192)ftet, om s¿danne »ndringer b(cid:192)r indf(cid:192)res ved en »ndring af de relevante bestem(cid:220) i Bruxelles(cid:220)konventionen, eller om det vil melser v»re mere hensigtsm»ssigt at indf(cid:192)re et s»rskilt instrument, som kun g»lder for retsafg(cid:192)relser om pengekrav. Det er Kommissionens opfattelse, at de »ndringer, der i (cid:192)jeblikket er mulighed for at fore(cid:220) tage, b(cid:192)r gennemf(cid:192)res forbindelse med den fornyede gennemgang af Bruxelles(cid:220)konventionen. For det f(cid:192)rste g»lder den nye ordning for anerken(cid:220) delse og fuldbyrdelse, der foresl¿s, for alle de retsaf(cid:220) g(cid:192)relser i borgerlige sager, herunder handelssager, der er omfattet af n»vnte konvention. Der er ingen retlige forhold, der kan begrunde, at anvendelsen af den foresl¿ede nye ordning b(cid:192)r afh»nge af, om den p¿g»ldende fordring vedr(cid:192)rer pengekrav eller andre krav. i Desuden ville indf(cid:192)relsen af et s»rskilt instrument indeb»re en r»kke problemer, og en s¿dan l(cid:192)sning kunne vise sig at v»re v»rre end de ulemper, man nu s(cid:192)ger at r¿de bod p¿. En af de umiddelbare f(cid:192)lger ville v»re, at st(cid:192)rstedelen af Bruxelles(cid:220)konventionens potentielle anvendelsesomr¿de udhules til trods for den bebudede vilje til ikke i forbindelse med revi(cid:220) sionen at foretage grundl»ggende »ndringer af et instrument, der er et v»sentligt grundlag for den frie bev»gelighed for retsafg(cid:192)relser i Europa. Desuden ville samtidige (cid:176)konkurrerende(cid:133) ordningers best¿en have indlysende negative f(cid:192)lger for brugerne (dommere, advokater osv. ), som for langt st(cid:192)rstede(cid:220) lens vedkommende har et ret beskedent kendskab til Bruxelles(cid:220)konventionen, og som ville st¿ over for store fortolkningsproblemer i forbindelse med blan(cid:220) dede retsafg(cid:192)relser. to 19. (cid:217)Forslaget om denne fremgangsm¿de er begrundet i den ret udbredte accept af, at myndighedernes medvirken forenkles fuldbyrdelsesp¿tegningen eller yderligere, og at registreringen af retsafg(cid:192)relsen stort set kunne redu(cid:220) ceres til en formalitet. Det har nemlig vist sig, at der kun i et ubetydeligt antal tilf»lde er indgivet klage fuldbyrdelsesstaten kunne i end andre myndigheder over de afg(cid:192)relser, der under Bruxelles(cid:220)konven(cid:220) tionen er truffet vedr(cid:192)rende eksigibilitetsp¿tegning. Det vil derfor i en situation, hvor retsv»senet i alle medlemsstaterne til stadighed er overbelastet, v»re hensigtsm»ssigt at sp(cid:192)rge sig, om det er rimeligt at opretholde den udpr»gede karakter af (cid:176)domstolsbe(cid:220) handling(cid:133), som i (cid:192)jeblikket pr»ger proceduren for eksigibilitetsp¿tegning, selv p¿ procedurens aller(cid:220) f(cid:192)rste trin. Uden at ville blande sig i medlemssta(cid:220) ternes kompetence p¿ dette punkt, s¿ Kommissionen gerne, om medlemsstaterne bestr»bte sig p¿ at udpege domstolene (embedsm»nd, fogeder,. (cid:216). (cid:216). ) til at foretage eksigibili(cid:220) tetsp¿tegning. Det ville indeb»re den umiddelbare fordel, at det ville aflaste de allerede overbelastede domstole, og det ville v»re et konkret udtryk for fuldbyrdelsesp¿tegningens »ndrede karakter i proce(cid:220) durens indledende fase, medens klager vedr(cid:192)rende en s¿dan p¿tegning fortsat b(cid:192)r have karakter af en retssag. I de medlemsstater, hvor den egentlige fuld(cid:220) byrdelse af retsafg(cid:192)relser, herunder ogs¿ af nationale retsafg(cid:192)relser, er betinget af en domstols forud(cid:220) g¿ende godkendelse, kunne det derimod v»re en fordel at udpege samme domstol. En s¿dan udpeg(cid:220) ning ville i s¿ fald ikke v»re udtryk for en mistillid til den udenlandske dommer, men blot for et (cid:192)nske om en forenkling ved at samle bef(cid:192)jelserne til at g(cid:192)re en udenlandsk retsafg(cid:192)relse eksigibel og til at godkende den egentlige fuldbyrdelse under en og samme myndighed. Hvad ang¿r den egentlige procedure, er Kommissio(cid:220) nens forslag baseret p¿ et princip om, at eksigibili(cid:220) tetsp¿tegningen i en vis forstand er automatisk, idet der kun foretages en formalitetskontrol, og det ikke p¿ dette trin i proceduren kontrolleres, om de i konventionen omhandlede afvisningsgrunde fore(cid:220) ligger. Denne kontrol kunne lettes ved, at der i forbindelse med den retsafg(cid:192)relse, der skal fuld(cid:220) byrdes, freml»gges en ensartet, flersproget attest fra myndighederne i domsstaten (en model er vedlagt konventionsforslaget), hvoraf det utvetydigt fremg¿r, at de v»sentlige betingelser for en eksigibilitetsp¿teg(cid:220) ning af retsafg(cid:192)relsen er opfyldt. Det vil i s¿ fald p¿hvile den, mod hvem der er opn¿et eksigibilitets(cid:220) p¿tegning, at anf»gte denne ved forel»ggelse af bevis for, at en af de i konventionen anf(cid:192)rte grunde til at afvise eksigibilitetsp¿tegning foreligger. 20. (cid:217)`ndringerne af proceduren b(cid:192)r ledsages af en »ndring af de grunde, der i (cid:192)jeblikket kan p¿ber¿bes med henblik p¿ afvisning af anerkendelse og fuldbyr(cid:220) delse af en udenlandsk retsafg(cid:192)relse (artikel 37a). Det b(cid:192)r navnlig tages op til fornyet overvejelse, om det kan accepteres som afvisningsgrund, at en aner(cid:220) kendelse vil stride mod grundl»ggende retsprin(cid:220) cipper, da dette passer d¿rligt sammen med den europ»iske integrationsproces og de borgerlige sager, herunder handelssager, der ber(cid:192)res. Der er for for ogs¿ sp(cid:192)rgsm¿let om forkyndelse sen C 33/10 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 31. 1. 98 sags(cid:192)gte til, at denne har haft tilstr»kkelig tid til at varetage sine interesser. Den nuv»rende ordlyd af denne bestemmelse giver nemlig en d¿rlig betaler en god mulighed for at unddrage sig fuldbyrdelse. Endelig synes det med medlemsstaternes nuv»rende lovgivning ikke n(cid:192)dvendigt at opretholde mulig(cid:220) heden for at afsl¿ eksigibilitetsp¿tegning som f(cid:192)lge af, at retsafg(cid:192)relsen er i strid med den internationale privatret i den stat, som beg»ringen rettes til, for s¿ vidt ang¿r fysiske personers retlige status eller deres rets(cid:220) og handleevne, formueforholdet mellem »gte(cid:220) f»ller eller arveforhold. For at undg¿ klager, der udelukkende har til form¿l at forhale sagen, mener Kommissionen p¿ den anden side, at den afg(cid:192)relse, som staten, hvor beg»ringen frems»ttes, tr»ffer om at tillade fuldbyrdelse, som udgangspunkt b(cid:192)r v»re forel(cid:192)big eksigibel, ligesom den oprindelige afg(cid:192)relse, der forel»gges, ogs¿ er eksigibel. Der b(cid:192)r dog indf(cid:192)res visse sikkerhedsfor(cid:220) anstaltninger, som g(cid:192)r det muligt at undg¿ eventu(cid:220) elle uigenkaldelige f(cid:192)lger af den umiddelbare eksigi(cid:220) bilitet (artikel 36). 21. (cid:217)Kommissionen foresl¿r efter disse retningslinjer v»sentlige »ndringer af de ordninger, der i (cid:192)jeblikket er reguleret ved Bruxelles(cid:220)konventionen, uden dog at udelukke, at disse »ndringer kun er et skridt p¿ vejen, og at det p¿ lidt l»ngere sigt m¿ske vil v»re hensigtsm»ssigt at overveje en fuldst»ndig afskaffelse af eksigibilitetsp¿tegningen. I. 3. FOREL˘BIGE OG SI KRENDE RETS MI D L E R 22. (cid:217)De forel(cid:192)bige og sikrende retsmidler er af meget stor betydning i forbindelse med anerkendelse og fuld(cid:220) byrdelse af udenlandske retsafg(cid:192)relser. De negative f(cid:192)lger af de forsinkelser, som proceduren medf(cid:192)rer, kan lempes eller kompenseres, hvis den stat, som beg»ringen er rettet til, har en positiv holdning til anvendelsen af s¿danne retsmidler. Selv om der i hele Den Europ»iske Union i den senere tid i meget st(cid:192)rre omfang er gjort brug af s¿danne retsmidler, dels som f(cid:192)lge af forretningsverdenens behov for hurtige afg(cid:192)relser og dermed for at undg¿ over(cid:220) drevne forhalinger af retsafg(cid:192)relser, er udviklingen med hensyn foreg¿et p¿ til s¿danne retsmidler forskellig og ret selvst»ndig m¿de i medlemsstaterne. Bruxelles(cid:220)konventionen indeholder s¿ledes kun to bestemmelser, der vedr(cid:192)rer forel(cid:192)bige og sikrende retsmidler, nemlig artikel 24 og 39, hvor der i (cid:192)vrigt blot henvises til medlemsstaternes nationale ret, hvad ang¿r den konkrete anvendelse heraf. 23. (cid:217)En sammenlignende unders(cid:192)gelse af de nationale lovgivninger viser, at der praktisk taget ikke findes nogen definition af forel(cid:192)bige og sikrende rets(cid:220) midler, og at der er betydelige forskelle mellem de forskellige g»ldende ordninger. Der kan h(cid:192)jst konstateres en vis lighed, hvad ang¿r visse af de funktioner, som disse retsmidler har, nemlig at sikre den senere fuldbyrdelse af den realitetsafg(cid:192)relse, der vil blive truffet (eller en forel(cid:192)big fuldbyrdelse af en forventede retsafg(cid:192)relse), at s(cid:192)rge for en midlertidig regulering af den faktiske eller retlige situation mellem parterne og at sikre de ber(cid:192)rt interesser indtil sagens afg(cid:192)relse. tilskynder Forskellen mellem medlemsstaterne er imidlertid st(cid:192)rre, n¿r disse retsmidler indeb»rer en risiko for, i sidste ende bliver betyd(cid:220) at realitetsafg(cid:192)relsen til en omg¿else af de ningsl(cid:192)s, eller f. eks. normalt g»ldende kompetenceregler i fransk ret og (cid:176)Befriedi(cid:220) (cid:176)r~f~r~(cid:133)(cid:220)bestemmelsen gungsverf(cid:190)gung(cid:133) tysk ret). Den adgang, som dommerne har til at anvende s¿danne retsmidler, er meget forskellig, og i nogle stater m¿ dommerne ikke p¿ nogen m¿de foregribe realitetsafg(cid:192)relsen. (se i 24. (cid:217)Betingelserne for at anvende s¿danne retsmidler er meget forskellige. Selv om anvendelsen af s¿danne retsmidler, som i princippet er umiddelbart eksigible, normalt i medlemsstaternes lovgivninger er betinget af, at den p¿st¿ede fordring er sandsynlig ((cid:176)fumus boni juris(cid:133)), og at der er en egentlig risiko for, at betaling ikke vil finde sted ((cid:176)periculum in mora(cid:133)), fortolkes betingelsen vedr(cid:192)rende det umiddelbare behov stadig oftere ret liberalt. Der er ogs¿ betyde(cid:220) lige forskelle med hensyn til arten af de aktiver, der kan omfattes, arten af de retsmidler, der kan anvendes, og forel(cid:192)bige forholdsregler og realitetsafg(cid:192)relsen. forholdet mellem de Formkravene er ogs¿ meget forskellige. Adskillige medlemsstater betinger anvendelsen af sikrende rets(cid:220) midler af en forudg¿ende tilladelse fra en dommer, i nogle medlemsstater fra en s»rlig dommer, i andre fra en almindelig dommer, selv om der er nogle af disse medlemsstater, hvor en s¿dan tilladelse under(cid:220) tiden ikke er n(cid:192)dvendig. Desuden er procedurens ensidige karakter typisk i en lang r»kke medlems(cid:220) stater, medens der i andre kr»ves en kontradiktorisk behandling indledning, medmindre sagen er s»rligt hastende, og det kan udelukke den overraskelsesvirkning, som normalt forventes af s¿danne retsmidler. procedurens lige fra ingen 25. (cid:217)Bruxelles(cid:220)konventionen bringer l(cid:192)sning p¿ disse forskelle, hvad ang¿r bestemmelserne om fore(cid:220) l(cid:192)bige retsmidler. Artikel 24 fastl»gger blot en undtagelsesregel om, at kompetencen p¿ dette omr¿de ikke er begr»nset til den ret, der har kompetence til at tr»ffe realitetsafg(cid:192)relse, uden at 31. 1. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 33/11 det angives, hvor kompetencen kan ligge, og uden at der gives nogen definition at de forel(cid:192)bige, herunder sikrende retsmidler. For at l(cid:192)se dette problem har Domstolen m¿ttet fortolke bestemmelserne. I sagen (cid:176)Reichert II(cid:133)(cid:216)(˛ˇ) lagde den grunden til en ensaret og selvst»ndig definition, ligesom den angav, hvorledes den frie bev»gelighed med hensyn til retsafg(cid:192)relser om s¿danne retsmidler skulle sikres. Hvad ang¿r artikel 39, der omhandler anvendelsen af forel(cid:192)bige retsmidler under en appelsag om en afg(cid:192)relse om tilladelse fuldbyrdelse, har Domstolen meget hensigtsm»ssigt i sagen Capelloni og Aquilini mod Pelkmans(cid:216)(˛—) fastsl¿et, at den part, der har fremsat beg»ring om og opn¿et tilladelse til fuldbyrdelse, i det i artiklen n»vnte tidsrum umiddelbart i medf(cid:192)r af artiklen kan iv»rks»tte sikrende retsmidler, uden at der kan stilles krav om nogen s»rskilt tilladelse hertil. til 26. (cid:217)Kommissionen finder det n(cid:192)dvendigt at g¿ videre ad den vej, som Domstolen har udstukket, og i Den Europ»iske Union at indlede en debat om, hvorledes der p¿ dette omr¿de kan sikres en ensartet beskyt(cid:220) telse af alle fordringshavere. Under hensyntagen til de forskellige retsordener og de forskelligartede rets(cid:220) midler b(cid:192)r s¿danne overvejelser navnlig vedr(cid:192)re form¿lene med de sikrende og forel(cid:192)bige retsmidler, de minimumsbetingelser, der b(cid:192)r g»lde for anven(cid:220) delsen heraf, det kontradiktoriske princip, fuldbyr(cid:220) delsen af foranstaltningerne og klagemulighederne. 27. (cid:217)Kommissionen foresl¿r at fastl»gge en f»lles defini(cid:220) tion af (cid:176)sikrende, herunder forel(cid:192)bige retsmidler(cid:133). Det foresl¿s her at lade sig inspirere af de vejledende principper, som Domstolen har fastlagt i (cid:176)Reichert II(cid:133)(cid:220)sagen(cid:216)(˛(cid:209)). 28. (cid:217)Den foresl¿r ogs¿, at der med hensyn til sikrende og forel(cid:192)bige retsmidler opstilles en klar regel om, at kompetencen tilkommer den medlemsstat, p¿ hvis omr¿de s¿danne retsmidler faktisk kan bringes i anvendelse, ogs¿ selv om det er en anden medlems(cid:220) stat end den, der har kompetencen med hensyn til realitetsbehandlingen (artikel 18a). Grundlaget for denne nye kompetenceregel er, at den hastende karakter, der pr»ger s¿danne forel(cid:192)bige og sikrende retsmidler, er uforenelig med iv»rks»ttelsen af en procedure for eksigibilitetsp¿tegning. Denne regel b(cid:192)r finde anvendelse, uden at den indskr»nker den (˛ˇ)(cid:217)Sag C(cid:220)261/90, Reichert II, 26. marts 1992, Sml. 1992, s. 2149. (˛—)(cid:217)Sag 119/84, Capelloni og Aquilini mod Pelkmans, Sml. 1985, s. 3147. (˛(cid:209))(cid:217)Det m¿ tilkomme Domstolen at tage stilling til, om rets(cid:220) midler, der tager sigte p¿ at foregribe en realitetsafg(cid:192)relse, kan betegnes som sikrende eller forel(cid:192)bige retsmidler. Se pr»judicielt sp(cid:192)rgsm¿l nr. 1996, C(cid:220)46/7, sag C(cid:220)391/95 Van Uden Maritime BV mod Firma Deco(cid:220)Line, Peter Determan KG. naturlige kompetence, som dommeren i hovedsagen har til ogs¿ at anvende forel(cid:192)bige retsmidler(cid:216)(˛(cid:210)). N¿r der er truffet en realitetsafg(cid:192)relse, som ikke er eksigibel, eller truffet en eksigibel realitetsafg(cid:192)relse, men denne endnu ikke er eksigibel i den stat, hvor beg»ringen frems»ttes, b(cid:192)r en s¿dan afg(cid:192)relse give mulighed for at anvende sikrende retsmidler i den stat, hvor s¿danne retsmidler vil kunne anvendes(cid:216)(˛(cid:211)). Retsafg(cid:192)relsen i hovedsagen skal nemlig allerede i henhold til Bruxelles(cid:220)konventionens artikel 26 uden videre anerkendes p¿ grundlag af en international retm»ssighedsformodning, og den b(cid:192)r ligestilles med (cid:176)et europ»isk dokument om bevarende retsmidler(cid:133) (se artikel 27). Endelig b(cid:192)r en realitetsafg(cid:192)relse, der er blevet eksi(cid:220) gibel i den stat, hvor beg»ringen frems»ttes, uden at dette indskr»nker den forel(cid:192)bige fuldbyrdelse af afg(cid:192)relsen om tilladelse til fuldbyrdelse, uden videre indeb»re ret til at anvende de sikrende og forel(cid:192)bige retsmidler, der er hjemlet i lovgivningen i den stat, hvor beg»ringen frems»ttes. Anvendelsen af s¿danne retsmidler foruds»tter ikke, at afg(cid:192)relsen om at tillade fuldbyrdelse forudg¿ende er blevet forkyndt for sags(cid:192)gte. Retsmidlerne har virkning, indtil appel(cid:220) fristen er udl(cid:192)bet, eller indtil der er truffet endelig afg(cid:192)relse i en eventuel appelsag (se artikel 36). 29. (cid:217)Alle de foresl¿ede »ndringer er anf(cid:192)rt i forslaget til konvention i bilag 1. Af bekvemmelighedsgrunde er i Bruxelles(cid:220)konven(cid:220) strukturen og nummereringen tionen i videst muligt omfang blevet fulgt i konven(cid:220) tionsforslaget, som ogs¿ kun indeholder de bestem(cid:220) melser, der (cid:192)nskes »ndret i forhold til Bruxelles(cid:220) konventionen. II. OVERVEJELSER VEDR˘RENDE EN FORBEDRING AF RETSV`SENETS EFFEKTIVITET I DEN EURO(cid:220) P`ISKE UNION 30. (cid:217)De meget forskellige nationale procesordninger indeb»rer, at de personer i Unionen, der g¿r rettens vej, ikke alle er stillet lige. De har ikke lige effektive ordninger til deres r¿dighed, selv om lighed mellem borgere og forretningspartnere i et integreret omr¿de (˛(cid:210))(cid:217)Jf. dog de begr»nsninger med hensyn til anerkendelsen af s¿danne retsmidler, som Domstolen har fastlagt i sagen (cid:176)Denilauler(cid:133): retsmidler anerkendes ikke, hvis de er blevet truffet, (cid:176)uden at den part, mod hvem de er rettet, har v»ret tilvarslet(cid:133). Sag 125/79, Denilauler mod Couchet, Sml. 1980, s. 1553. forel(cid:192)bige, herunder sikrende (˛(cid:211))(cid:217)Se artikel 68 i den franske lov af 9. juli 1991 om proce(cid:220) duren for civilretlig fuldbyrdelse og artikel 1414 i den belgiske retsplejelov. C 33/12 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 31. 1. 98 foruds»tter, at der er lige adgang til retsmidler i de forskellige lande. EU(cid:220)institutionerne har gentagne gange gjort opm»rksom p¿ denne divergens mellem den g»ldende ret og de faktiske forhold, som skyldes opretholdelsen af de retlige gr»nser i Den Europ»iske Union(cid:216)(˛(cid:212)). Domstolen har selv under(cid:220) streget, at medlemsstaterne har en egentlig forplig(cid:220) telse til at stille retsmidler til r¿dighed, hvor rettig(cid:220) heder kr»nkes gennem en overtr»delse af f»lles(cid:220) skabsretten, og at dette ogs¿ f(cid:192)lger af EF(cid:220)traktatens artikel 5(cid:216)(˛(cid:213)). i 31. (cid:217)Institutionernes bevidsthed herom har allerede givet sig et vist udslag flere EU(cid:220)instrumenter. P¿ grundlag af EF(cid:220)traktatens artikel 66, 100 og 100(cid:216)A har R¿det vedtaget flere afledte retsakter, som inde(cid:220) holder s»rregler, regler om v»rnetingskonflikt eller i sj»ldne tilf»lde om lovkonflikter, uden dog i s»rlige tilf»lde at udelukke en tiln»rmelse af de materielle processuelle bestemmelser(cid:216)(˛(cid:214)). Denne fremgangs(cid:220) m¿de indeb»rer imidlertid en begr»nsning til det for. emneomr¿de, Ulempen ved det s¿ledes indledte arbejde med en tiln»rmelse af de nationale bestemmelser vedr(cid:192)rende konflikter og af den materielle procesret er, at udviklingen kun har fundet sted inden for sn»vert afgr»nsede sektorer. som bestemmelserne g»lder finde ikrafttr»delse 32. (cid:217)Uden derfor at udelukke muligheden for nye forslag inden for s»rlige omr¿der, hvor s¿danne m¿tte v»re n(cid:192)dvendige, (cid:192)nsker Kommissionen fremtidigt i videst muligt omfang at finde horisontale l(cid:192)sninger p¿ disse sp(cid:192)rgsm¿l, og dette arbejde vil efter Amsterdam(cid:220) for traktatens rammerne af de nye bestemmelser om det civilretlige samarbejde (artikel 73(cid:216)M). De behandlede proble(cid:220) mers komplekse karakter og det forhold, at den nationale procesret er st»rkt forankret i den natio(cid:220) nale juridiske tradition, taler imidlertid for at g¿ gradvis og forsigtigt til v»rks i takt med de behov, der viser sig. Samtidigt b(cid:192)r der l»gges s»rlig v»gt p¿ opn¿elsen af en ligev»gt mellem parternes interesser, navnlig en iagttagelse af retten til at varetage sit forsvar. inden sted Kommissionen (cid:192)nsker at rette opm»rksomheden mod visse punkter, hvor der best¿r forskelle, som efter dens mening, hvis de opretholdes, vil kunne (˛(cid:212))(cid:217)Se bl. a. gr(cid:192)nbogen om forbrugernes klagemuligheder og om bil»ggelse af tvister p¿ forbrugeromr¿det (KOM(93) 576) og (cid:176)Det strategiske program indre marked(cid:133) (KOM(93) 256). for det (˛(cid:213))(cid:217)Domstolen. (cid:216). (cid:216). (˛(cid:214))(cid:217)Se f. eks. direktiv 84/450/E˘F om vildledende reklame, direktiv 93/13/E˘F om urimelige kontraktvilk¿r i forbru(cid:220) geraftaler, direktiv 88/357/E˘F, 90/619/E˘F, 92/49/E˘F og 92/96/E˘F om forsikring, direktiv 96/71/E˘F om udstationering af arbejdstagere som i udveksling af tjenesteydelser,. (cid:216). (cid:216). led v»re til skade for et harmonisk virkende retsv»sen i Den Europ»iske Union. Disse punkter er i (cid:192)vrigt allerede blevet behandlet i forbindelse med R¿dets arbejde vedr(cid:192)rende (cid:176)det europ»iske tvangsfuldbyr(cid:220) delsesdokument(cid:133), hvilket vidner om et behov og en interesse for en eventuel f»lles l(cid:192)sning for hele Unionen. II. 1. PR OC E D UR E N F OR OPN ¯E L SE A F E KS E KU TION SG R UND L AG I D OM S ST AT EN 33. (cid:217)I betragtning af borgernes og de erhvervsdrivendes tiltagende behov, b(cid:192)r en generalisering og indbyrdes tiln»rmelse af hurtige procedurer for inddrivelse af pengebel(cid:192)b overvejes som et af de prioriterede punkter. 34. (cid:217)I 1994(cid:216)(ˇ˝) blev der p¿ Kommissionens anmodning foretaget en unders(cid:192)gelse som led i F»llesskabets strategi for udvikling af virksomheder og forbedring af virksomhedernes betingelser. Denne unders(cid:192)gelse viste, at de erhvervsdrivende er af den opfattelse, at forskellig grad retsordener medlemsstaternes afskr»kker d¿rlige betalere, og endog flere medlemsstater giver disse en finansiel fordel ved at sikre dem en vis straffrihed. Unders(cid:192)gelsen viser ogs¿, at nogle sm¿ og mellemstore virksomheder (SMV) t(cid:192)ver med at deltage i international handel, fordi de ved, at det i tilf»lde af manglende betaling vil v»re meget vanskeligere at inddrive en fordring i udlandet end i deres eget land. i i 35. (cid:217)I forbindelse med sine bestr»belser p¿ at f¿ det indre marked til at fungere s¿ godt som muligt har Kommissionen allerede i sin henstilling af 12. maj 1995 om betalingsfrister i handelsforhold(cid:216)(ˇ˛) frem(cid:220) h»vet denne mangel p¿ en hensigtsm»ssig retlig ramme. Kommissionen finder, at kreditorer, der rammes af betalingsforsinkelser, b(cid:192)r have hurtige, lidet bekostelige retsmidler til deres effektive og r¿dighed, og den har derfor opfordret medlemssta(cid:220) terne til at (cid:192)ge effektiviteten af de forenklede retslige procedurer for bil»ggelse af tvister om mindre bel(cid:192)b og ved ubestridte fordringer i andre lande. Den har imid(cid:220) lertid i sin rapport af 9. juli 1997(cid:216)(ˇˇ) om en evalue(cid:220) ring af virkningerne af 1995(cid:220)henstillingen m¿ttet konstatere, at der ikke er sket st(cid:192)rre »ndringer i medlemsstaterne, og at SMV’erne stadig er t(cid:192)vende med hensyn til eksportaktiviteter. inddrivelsesprocedurerne lempe til at (ˇ˝)(cid:217)(cid:176)European Late Payment Survey(cid:133) - 1994 - Intrum Justitia. (ˇ˛)(cid:217)EFT L 127 af 10. 6. 1995; se meddelelse vedr(cid:192)rende Kommissionens henstilling af 12. maj 1995 om betalingsfri(cid:220) ster i handelsforhold (EFT C 144 af 10. 6. 1995). (ˇˇ)(cid:217)EFT C 216 af 17. 7. 1997. 31. 1. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 33/13 36. (cid:217)Kommissionens initiativ, der i (cid:192)vrigt har f¿et bred st(cid:192)tte i Parlamentet(cid:216)(ˇ—), er baseret p¿ de v»sentlige forskelle, der kan konstateres ved en sammenligning af de nationale ordninger. I de seneste tyve ¿r er der s¿ledes i alle medlemsstater i meget forskellig grad blevet indf(cid:192)rt en r»kke s»rlige eller forenklede procedurer. De mange nye procedurer er ikke blot udtryk for medlemsstaternes vilje til at komme de lange ventetider og flaskehalsene ved domstolene til livs, men ogs¿ for den v»gt, de enkelte stater l»gger p¿ en effektiv retsbeskyttelse for de forskellige kate(cid:220) gorier af rettigheder og fordringshavere. 37. (cid:217)Foruden procedurer ikke for mindre fordringer og specielt for forbrugerk(cid:192)b er der en r»kke medlems(cid:220) stater, der allerede har indf(cid:192)rt eller er ved at indf(cid:192)re procedurer, der skal g(cid:192)re det lettere, hurtigere og inddrive pengebel(cid:192)b. Disse mindre bekosteligt at procedurer(cid:216)(ˇ(cid:209)) findes dog i alle medlems(cid:220) stater(cid:216)(ˇ(cid:210)). Hvor der findes, er de materielle og de formelle betingelser for deres anvendelse meget forskellige. Forskellene vedr(cid:192)rer s¿ grundl»ggende forhold som maksimumsbel(cid:192)bet for fordringer, der kan behandles efter denne procedure, sp(cid:192)rgsm¿let om kontradiktorisk eller ensidig behandling, bevis(cid:220) midler, omkostninger og gebyrer samt advokatens rolle. Hertil kommer de meget forskellige formkrav i medlemsstaterne, og i visse tilf»lde er der tale om en helt udenretslig procedure(cid:216)(ˇ(cid:211)). 38. (cid:217)Disse tiltagende forskelle indeb»rer ulige muligheder til fordel for fordringshavere, der kan anvende en meget effektiv, forenklet procedure, og p¿ bekost(cid:220) ning af dem, der som det andet yderpunkt overho(cid:220) vedet ikke har andre muligheder til r¿dighed end de s¿kaldte (cid:176)normale(cid:133) procedurer, som generelt inde(cid:220) st(cid:192)rre omkostninger og betydeligt b»rer meget l»ngere ventetid. Hertil kommer, at det i visse medlemsstater ganske enkelt er forbudt at anvende den forenklede i tilf»lde af tvister p¿ tv»rs af gr»nserne(cid:216)(ˇ(cid:212)). I sidstn»vnte tilf»lde kan forskellenemellem de nationale ord(cid:220) inddrivelsesprocedure (ˇ—)(cid:217)EFT C 211 af 22. 7. 1996. (ˇ(cid:209))(cid:217)(cid:176)Proc~dure d’injonction de payer(cid:133) i Frankrig, (cid:176)Mahnver(cid:220) fahren(cid:133) i Tyskland, (cid:176)decreto ingiuntivo(cid:133) i Italien, (cid:176)betal(cid:220) ningsf‰rel…ggande(cid:133) i Sverige, (cid:176)Summiere rechtspleging om betaling te bekomen(cid:133) i Nederlandene osv. (ˇ(cid:210))(cid:217)Spanien og Portugal kender ikke denne s»rlige procedure. I Det Forenede Kongerige og Irland findes der en forenklet procedure, der minder om den. (ˇ(cid:211))(cid:217)Eksempelvis (cid:176)kronofogdemyndighet(cid:133) i Sverige. (ˇ(cid:212))(cid:217)Det er i (cid:192)vrigt ikke sikkert, at denne begr»nsning er i over(cid:220) ensstemmelse med Domstolens fortolkning af Bruxelles(cid:220) konventionen og af traktatens artikel 6, der forbyder forskelsbehandling sag C(cid:220)398/92, 10. februar 1994, Sml. I(cid:220)467). (Mund og Festner, st(cid:192)rre omkostninger. ninger have en ikke ubetydelig indflydelse p¿ valget af v»rneting ((cid:176)forum shopping(cid:133)). Kommissionen finder det n(cid:192)dvendigt at mindske disse forskelle, som i (cid:192)vrigt kan have en indflydelse p¿ debitorernes adf»rd. Det er s¿ledes i forbindelse med opf(cid:192)lg(cid:220) ningen af henstillingen om betalingsfrister i handels(cid:220) forhold blevet p¿vist(cid:216)(ˇ(cid:213)), at der er meget f»rre beta(cid:220) lingsforsinkelser i de medlemsstater, hvor opn¿elsen og fuldbyrdelsen af retsafg(cid:192)relser foreg¿r hurtigt, effektivt og uden I disse medlemsstater ligger den andel, som fors»tlige beta(cid:220) lingsforsinkelser udg(cid:192)r af de samlede betalingsforsin(cid:220) kelser, betydeligt under gennemsnittet, som er p¿ 35(cid:216)%. De erhvervsdrivende b(cid:192)r derfor, hvis de skal drage fuld fordel af gr»nsernes forsvinden, r¿de over en hurtig, effektiv og lidet bekostelig proce(cid:220) dure, der opfylder de materielle og formelle betin(cid:220) gelser for, at de kan f¿ en rimelig beskyttelse. En s¿dan beskyttelse b(cid:192)r i (cid:192)vrigt ikke v»re begr»nset til de erhvervsdrivende, men v»re til r¿dighed for enhver borger (forbrugere, personer med ret til underholdsbidrag, ikke f¿r sin fordring betalt. (cid:216). (cid:216). ), der 39. (cid:217)En generel anvendelse(cid:216)(ˇ(cid:214)) af den forenklede inddri(cid:220) velsesprocedure i alle medlemsstater ville ogs¿ betyde, at de ansvarlige myndigheder blev mere fortrolige hermed, og dermed lette de procedurer for anerkendelse og eksigibilitetsp¿tegning(cid:216)(—˝), der er fastlagt i Bruxelles(cid:220)konventionen. Der skal i (cid:192)vrigt i den forbindelse mindes om, at mange ekspertudta(cid:220) lelser om (cid:176)det europ»iske fuldbyrdelsesdokument(cid:133) g¿r ud fra, at en ensartet procedure for inddrivelse i Bruxelles(cid:220) af pengebel(cid:192)b vil medf(cid:192)re, at den konventionen omhandlede procedure for anerken(cid:220) delse og fuldbyrdelse (eksigibilitetsp¿tegning) fuld(cid:220) st»ndig vil forsvinde. 40. (cid:217)Det grundl»ggende princip er, at en omfattende procedure om betaling af pengebel(cid:192)b b(cid:192)r undg¿s i de tilf»lde, hvor der ikke foreligger nogen egentlig tivst, og hvor skyldneren ikke bestrider sin g»ld. Dette princip indeb»rer, at initiativet ved sagsanl»g ikke l»ngere p¿hviler kreditor, men derimod debitor, som efter p¿ kreditors anmodning at have modtaget et betalingsp¿l»g m¿ p¿tage sig den aktive rolle og g¿ til domstolene. Det karakteristiske ved proce(cid:220) duren er de retsvirkninger, den indtr»der, hvis debitor bevidst forholder sig passiv. Der b(cid:192)r derfor (ˇ(cid:213))(cid:217)European Payment Habits Survey - april 1997 - Intrum Justitia. (ˇ(cid:214))(cid:217)Se ovenn»vnte meddelelse, s. 9. (—˝)(cid:217)I Klomps(cid:220)sagen (16. juni 1981, sag 166/80, Sml. s. 1953) if(cid:192)lge den forenklede i Bruxelles(cid:220) fastslog Domstolen, at afg(cid:192)relsen inddrivelsesprocedure er en konventionens forstand. retsafg(cid:192)relse C 33/14 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 31. 1. 98 tr»ffes s»rlige forholdsregler for at sikre en effektiv beskyttelse af debitors interesser. Forkyndelsen af det fuldbyrdelsesdokument, der udstedes p¿ kreditors anmodning, er i s¿ henseende af stor betydning, da den udl(cid:192)ser den frist, inden for hvilken debitor kan g(cid:192)re sine insigelser g»ldende og opn¿ en kontradik(cid:220) torisk behandling. henseende. Der er mange undtagelser fra det gene(cid:220) relle princip om, at alle debitors aktiver kan g(cid:192)res til genstand for udl»g, og disse undtagelser er ligeledes meget forskellige i de enkelte stater. Det samme g»lder klagemulighederne, domstolenes rolle i tvister om tvangsfuldbyrdelse samt omkostningerne ved fuldbyrdelse og eventuel offentligg(cid:192)relse af tvangs(cid:220) fuldbyrdelsesforanstaltninger. ligev»gt mellem de 41. (cid:217)Efter at have opstillet disse generelle principper, som er grundlaget for alle de best¿ende ordninger, er der en r»kke problemer, der skal l(cid:192)ses. For det f(cid:192)rste m¿ det fastl»gges, hvordan der kan sikres en passende involverede parters rettigheder, uanset om det drejer sig om forbrugere, hvis nuv»rende svage stilling p¿ markedet ikke m¿ forv»rres(cid:216)(—˛), eller om andre personkategorier. Desuden m¿ det fastl»gges, hvilken rolle domsto(cid:220) lene, fogederne og advokaterne skal spille. De mate(cid:220) rielle anvendelsesomr¿de, det eventuelle maksimums(cid:220) bel(cid:192)b for fordringen, de praktiske procedureregler, forkyndelsesform, klagemuligheder og bevisregler, klagefrister er andre parametre, der m¿ tages i betragtning ved overvejelserne af den mulige udformning af en europ»isk procedure for forenklet inddrivelse af skyldige bel(cid:192)b. Ved overvejelserne vil ikke at underminere man ogs¿ bestr»be sig p¿ best¿ende ordninger, som har bevist deres effekti(cid:220) vitet. II. 2. FU LDBYRDELSE AF RETS AFG˘RE LSE R 42. (cid:217)En hurtig og effektiv ordning for fuldbyrdelse af retsafg(cid:192)relser er en af foruds»tningerne for at opn¿ retf»rdighed. Den frie bev»gelighed for domme er i (cid:192)vrigt lige effektiv i alle medlemsstater. illusorisk, hvis fuldbyrdelsen ikke er 43. (cid:217)Det er ikke i (cid:192)jeblikket sikkert, at de nationale lovgivninger kan sikre en virkeligg(cid:192)relse af dette m¿l. Ligesom de sikrende og forel(cid:192)bige retsmidler er retsmidlerne til tvangsfuldbyrdelse udformet meget forskelligt og knyttet til meget forskellige betingelser i de enkelte medlemsstater. Selv om alle medlems(cid:220) stater har forskellige fuldbyrdelsesregler afh»ngigt af arten af den forpligtelse, der skal opfyldes, og selv om n»sten alle ordningerne betinger tvangsfuldbyr(cid:220) delse af en forkyndelse af eksekutionsgrundlaget eller af et p¿krav til debitor, er der store forskelle, hvad ang¿r arten af de dokumenter, der kan v»re grundlag for tvangsfuldbyrdelse(cid:216)(—ˇ), idet retskraften s¿ ikke er det eneste afg(cid:192)rende kriterium i 44. (cid:217)Bruxelles(cid:220)konventionen tager kun sigte p¿ at lette den frie bev»gelighed for domme gennem lempede regler om eksigibilitetsp¿tegning. Den egentlige tvangsfuldbyrdelse er stadig undergivet procesreg(cid:220) lerne i den stat, hvor fuldbyrdelsen finder sted. Det forhold, at et dokument er eksigibelt, m¿ s¿ledes ikke forveksles med den faktiske tvangsfuldbyrdelse, og der er endnu lang vej, inden (cid:176)betingelserne for fuldbyrdelse af retsafg(cid:192)relser og de risici, der er forbundet med de vanskeligheder, fuldbyrdelsen giver anledning til, er de samme i alle medlemssta(cid:220) terne(cid:133)(cid:216)(——). 45. (cid:217)De indbyrdes forskelle og den kompleksitet, der pr»ger reglerne, og som Domstolen s¿ledes har p¿peget, har forbindelse med tvangsfuldbyrdelsens s»rlige karakter, idet den ber(cid:192)rer s¿vel personretten som aftaleretten, familieretten, arveretten, skatte(cid:220) retten og retten vedr(cid:192)rende sikkerhedsstillelser. P¿ grund af denne horisontale karakter, hvortil kommer det klassiske territorialitetsprincips anvendelse ved udl»g, b(cid:192)r der ved behandlingen af dette emne udvises forsigtighed og tages et enkelt skridt ad gangen. 46. (cid:217)Det foresl¿s i f(cid:192)rste omgang at begr»nse overvejel(cid:220) serne til problematikken omkring udl»g i bankinde(cid:220) st¿ender, som kendes i stort set alle medlemsstater, i princippet er et effektivt middel mod og som d¿rlige betalere. Denne effektivitet indskr»nkes imidlertid en smule som f(cid:192)lge af territorialitetsprin(cid:220) cippets anvendelse ved udl»g og de stor indbyrdes forskelle mellem de nationale lovgivninger. Det er dog frem for alt den store flygtighed, som er karak(cid:220) teristisk for indest¿ender p¿ bankkonti, der h»mmer fastholdelsen af gennemf(cid:192)relsen af udl»g og midlerne. Det vil derfor v»re (cid:192)nskeligt at overveje, hvordan disse hindringer og denne flygtighed kan neutraliseres, og at fastl»gge en f»lles fremgangs(cid:220) m¿de for Den Europ»iske Union. 47. (cid:217)Flere sp(cid:192)rgsm¿l b(cid:192)r overvejes n»rmere. Et af disse v»sentlige sp(cid:192)rgsm¿l er fastl»ggelsen af udl»gs(cid:220) (—˛)(cid:217)Se gr(cid:192)nbogen om forbrugernes klagemuligheder. (—ˇ)(cid:217)Nogle medlemsstater skelner mellem eksekutionsgrundlaget og afg(cid:192)relsen om tvangsfuldbyrdelse. (——)(cid:217)Ovenn»vnte dom Mund og Festner, se fodnote 24. 31. 1. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 33/15 stedet. Der b(cid:192)r her tages hensyn til den hurtige udvikling i den elektroniske overf(cid:192)rsel af midler. Det traditionelle princip, if(cid:192)lge hvilket udl»gsstedet er stedet for bankens modtagelse af midlerne eller det sted, hvor banken foretager udbetalinger (normalt bankens hjemsted), b(cid:192)r tages op til fornyet overve(cid:220) jelse. Udl»ggets r»kkevidde, hvad ang¿r bel(cid:192)b, der m¿tte indest¿ i udenlandske datterselskaber eller filialer af den bank, hvor udl»gget er foretaget, er ogs¿ et s»rligt problem i forbindelse med territorialitetsprin(cid:220) cippets anvendelse ved udl»g. Datterselskaber og filialer anses meget ofte som selvst»ndige virksom(cid:220) heder i forhold til den virksomhed, hvor udl»gget er foretaget, i hvert fald hvad ang¿r udl»gsforpligtel(cid:220) sens oph(cid:192)r. Den dato, p¿ hvilken tredjemand er forpligtet til at give oplysning om debitors konto, eller om, hvad der sker med indbetalinger, der ikke kan g(cid:192)res udl»g i, og som inds»ttes p¿ kontoen, er ogs¿ sp(cid:192)rgsm¿l, der b(cid:192)r unders(cid:192)ges n»rmere. Det samme g»lder den fortrinsret, der i visse stater indr(cid:192)mmes en kreditor, der g(cid:192)r udl»g, idet dette kan indeb»re en risiko for en forskelsbehandling af mere fjerntboende kredi(cid:220) torer. II. 3. GENN EMSIGTIGHED MED HEN S YN T I L F O R M U E N 48. (cid:217)En effektiv beskyttelse af kreditors rettigheder foruds»tter, at det gennem en forenklet procedure for anerkendelse og eksigibilitetsp¿tegning g(cid:192)res lettere at opn¿ en hurtig fuldbyrdelse af udenlandske retsafg(cid:192)relser. Fremskridt p¿ dette omr¿de kan dog i mange tilf»lde vise sig virkningsl(cid:192)se, hvis debitor er insolvent eller har bortskaffet sine aktiver. Kreditor b(cid:192)r derfor v»re i stand til at danne sig et n(cid:192)jagtigt billede af debitors formue, opdelt p¿ aktiver og passiver, inden han afg(cid:192)r, om det vil v»re hensigts(cid:220) m»ssigt at s(cid:192)ge tvangsfuldbyrdelse. 49. (cid:217)Men denne formue, som er kreditors sikkerhed, er blevet langt mindre gennemsigtig. Tidligere bestod den i det v»sentlige af fast ejendom, som det var let at identificere og dermed at g(cid:192)re udl»g i, men i mellemtiden er der sket betydelige »ndringer, hvad ang¿r formuens sammens»tning. En stor del af formuen best¿r ikke l»ngere af fysiske ting, men ofte af bankkonti, forskellige indt»gter, andelsbe(cid:220) viser, obligationer eller aktier i selskaber spredt over hele Europa. Formuen er nu pr»get af en st(cid:192)rre anonymitet og i takt med udviklingen inden for informationsteknologien og Internet(cid:216)(—(cid:209)) af en st(cid:192)rre flygtighed. 50. (cid:217)De nationale ikke lovgivere har ignoreret denne udvikling og har gradvis indf(cid:192)rt foranstaltninger, der i det mindste delvis kan afb(cid:192)de denne mangel p¿ gennemsigtighed. De enkelte medlemsstaters nug»l(cid:220) dende ordninger, som giver mulighed for at afsl(cid:192)re og stedf»ste de forskellige aktiver og passiver i debi(cid:220) tors formue, er imidlertid yderst forskellige og kan langt fra sikre samme beskyttelse af alle kreditorer. 51. (cid:217)En af disse muligheder best¿r i at p¿l»gge debitor en forpligtelse til p¿ anmodning af kreditor eller den ret, der er ansvarlig for tvangsfuldbyrdelse, at oplyse om de enkelte bestanddele af sin formue. I en f(cid:192)rste gruppe medlemsstater findes der ingen lovbestem(cid:220) melser af denne art. Kreditor m¿ derfor selv g(cid:192)re den forn(cid:192)dne indsats for at fastsl¿ og stedf»ste de forskellige dele af formuen, hvilket ofte er til fordel for debitor, der advares eller indhenter spidsfindig r¿dgivning. Nogle medlemsstater har i (cid:192)vrigt ingen bestemmelser, der g(cid:192)r det strafbart for en debitor at foretage handlinger med henblik p¿ at blive insol(cid:220) vent. I en anden gruppe medlemsstater er der en forplig(cid:220) telse til at oplyse om formuen, hvilket g(cid:192)res skriftligt eller mundtligt over for en ret, eventuelt under afl»ggelse af ed, over for en foged eller en ved retten ansat emdedsmand eller over for myndig(cid:220) heder, der s»rligt tager sig af fuldbyrdelse af retsaf(cid:220) g(cid:192)relser. En debitor, der n»gter at give s¿danne oplysninger, kan id(cid:192)mmes b(cid:192)de eller endog h»fte(cid:220) straf. Normalt omfatter oplysningspligten alle former for aktiver, s¿vel fast ejendom som l(cid:192)s(cid:192)re. Effektiviteten af en s¿dan erkl»ring om formuen afh»nger i vid udstr»kning af den brug, der g(cid:192)res heraf, og af den adgang, der gives til oplysningerne. I nogle medlemsstater kommer oplysninger, der tilvejebringes p¿ denne m¿de, kun til rettens og parternes kundskab. Den afskr»kkende virkning ved forpligtelsen skulle afgive oplysninger er derimod betydeligt st(cid:192)rre, hvor oplysningerne via rettens registre er tilg»ngelige for enhver interes(cid:220) seret, og forpligtelsen til at afgive oplysninger om formuen bliver derved et meget effektivt pressions(cid:220) middel mod d¿rlige betalere. til at (—(cid:209))(cid:217)Se Kommissionens (KOM(97) 157). gr(cid:192)nbog om elektronisk handel C 33/16 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 31. 1. 98 52. (cid:217)Muligheden for et gennemsyn af offentlige registre kan v»re en yderligere informationskilde af ikke ubetydelig v»rdi og kan v»re et alternativ i de medlemsstater, hvor der ikke findes nogen pligt til at oplyse om formuen. Ogs¿ her er omfanget af de oplysninger, som der er adgang til, meget forskelligt fra den ene medlemsstat til den anden. 53. (cid:217)I nogle medlemsstater har retterne eller de myndig(cid:220) heder, der er ansvarlige for tvangsfuldbyrdelse, i (cid:192)vrigt ogs¿ mulighed for at kr»ve oplysninger fra tredjemand, eksempelvis for at indhente oplysninger om debitors konti fra banker og finansieringsinsti(cid:220) tutter. I andre medlemsstater er denne mulighed fuldst»ndig bankhemmeligheden udelukket, p¿ber¿bes normalt som grunden hertil. og indstillingen 54. (cid:217)Der best¿r s¿ledes meget betydelige forskelle i Den Europ»iske Union, hvad ang¿r til formuers gennemsigtighed. Dels er nogle medlems(cid:220) staters diskretion af en s¿dan art, at den tilskynder d¿rlige betalere til at placere deres aktiver i en s¿dan medlemsstat for at undg¿ udl»g. For det andet er kreditorerne forskelligt stillet, alt efter om de skal inddrive deres fordringer i den ene eller den anden medlemsstat. Kommissionen finder, at den nuv»(cid:220) rende situation er utilfredsstillende, og at det er n(cid:192)dvendigt med en samordnet indsats for at (cid:192)ge effektiviteten ved tvangsfuldbyrdelse i Den Europ»(cid:220) iske Union. Under hensyntagen til den interesse, der er for ordningen med en forpligtelse til at give oplysning om formuen, finder Kommissionen det hensigtsm»ssigt at overveje en generel indf(cid:192)relse heraf som et middel til at lokalisere de forh¿ndenv»(cid:220) rende aktiver og passiver. Der b(cid:192)r ogs¿ tages hensyn til de procedurer, der skal modvirke fors»tlig insol(cid:220) vens. Denne holdning er i vid udstr»kning blevet st(cid:192)ttet af de fagfolk, der er blevet r¿dspurgt af Kommissionens tjenestegrene i forbindelse med det forberedende arbejde forud for Helsinki(cid:220)seminaret i marts 1997 om (cid:176)det europ»iske tvangsfuldbyrdelsesdokument(cid:133). Kommissionen finder det imidlertid absolut n(cid:192)dven(cid:220) digt at en s¿dan procedures effektivitet bringes i overensstemmelse dels med reglerne om, hvad der ikke kan g(cid:192)res til genstand for udl»g, og dels med debitors og tredjemands beskyttelse mod utidige, un(cid:192)dvendige og overdrevne unders(cid:192)gelsesforanstalt(cid:220) ninger. Der b(cid:192)r ogs¿ l»gges s»rlig v»gt p¿ beskyt(cid:220) telsen af s¿danne oplysninger. Kommissionen har derfor til hensigt at f(cid:192)re brede dr(cid:192)ftelser og at indhente udf(cid:192)rlige udtalelser fra de ber(cid:192)rte kredse. II. 4. UD V E KSL IN G A F OPLYS NI N GE R MEL LE M F U L D B Y R D E L S E S M Y N D I G H E D E R 55. (cid:217)Overvejelserne vedr(cid:192)rende en forbedring af retsafg(cid:192)(cid:220) relsers effektivitet m¿ ogs¿ omfatte et andet punkt, nemlig samarbejdet mellem de myndigheder, der er ansvarlige for fuldbyrdelsen af retsafg(cid:192)relser i de enkelte stater. Dette punkt h»nger ul(cid:192)seligt sammen med sp(cid:192)rgsm¿let om identifikation af de aktiver, fuldbyrdelsen omfatter, og er et naturligt supplement hertil. Jo st(cid:192)rre fremskridt der g(cid:192)res med hensyn til formuens gennemsigtighed, jo mere omfattende vil et fremtidigt samarbejde blive. I (cid:192)jeblikket er situa(cid:220) tionen den, at selv om det civilretlige samarbejde er et af Unionens m¿l, m¿ det konstateres, at der p¿ EU(cid:220)plan findes nogen generel multilateral ordning, der har til form¿l at fremskynde bil»g(cid:220) gelsen af tvister og fuldbyrdelsen af retsafg(cid:192)relser gennem gensidig bistand. ikke 56. (cid:217)Dette var i (cid:192)vrigt ogs¿ et punkt, der blev behandlet p¿ seminaret om (cid:176)det europ»iske tvangsfuldbyrdel(cid:220) sesdokument(cid:133) i Helsinki i marts 1997, og en s¿dan ordning blev anset for at v»re et af de midler, der kan bidrag til at (cid:192)ge retsafg(cid:192)relsers effektivitet. Muligheden for at indf(cid:192)re en ordning for udveksling af oplysninger p¿ dette omr¿de er i (cid:192)vrigt blevet forbindelse med dr(cid:192)ftet med medlemsstaterne arbejdet med (cid:176)det europ»iske tvangsfuldbyrdelses(cid:220) dokument(cid:133) (se I. 2. ). Den modtagelse, som dette forslag fik, vidner om, at medlemsstaterne i stadig h(cid:192)jere grad er sig de vanskeligheder bevidst, som skyldes, at der ikke best¿r noget officielt samarbejde mellem domstolene, hvad ang¿r retsafg(cid:192)relsers effektivitet. i samarbejde mellem de myndigheder 57. (cid:217)Kommissionen er af den opfattelse, at en forbedring af de lovgivningsm»ssige ordninger for anerkendelse og fuldbyrdelse er et meget vigtigt emne, men at de positive resultater, der forventes af bestr»belserne p¿ dette omr¿de, kan forbedres yderligere gennem et aktivt i medlemsstaterne, der medvirker i disse ordninger. Dels ville et s¿dant samarbejde give mulighed for at mindske ulemperne ved den anvendelse af territoria(cid:220) litetsprincippet er dybt forankret i medlemsstaternes juridiske tradition. Dels synes vanskelighederne med og i visse tilf»lde den manglende mulighed for let og uden alt for store omkostninger at kunne lokalisere de aktiver, der kan tjene fordring, at h»mme retsafg(cid:192)relsernes frie bev»gelighed og effek(cid:220) tivitet og mere generelt retsv»senets evne til at forvent(cid:220) im(cid:192)dekomme kreditorernes berettigede ninger i de enkelte medlemsstater. Det vil derfor v»re fornuftigt at indlede en debat om, i hvilken form og efter hvilke regler der eventuelt kunne indfrielse af en kreditors fuldbyrdelse, der ved til 31. 1. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 33/17 oprettes en ordning for udveksling af oplysninger mellem fuldbyrdelsesmyndighederne i medlemssta(cid:220) terne. bestemmelserne. Disse ordninger er s»rligt udviklede p¿ omr¿derne for told, landbrug og skatter(cid:216)(—(cid:211)). 58. (cid:217)Hvis en s¿dan ordning skal v»re effektiv, b(cid:192)r den ikke v»re begr»nset til en udveksling af oplysninger om den g»ldende lovgivning vedr(cid:192)rende fuldbyr(cid:220) delse af retsafg(cid:192)relser i den stat, hvor beg»ringen frems»ttes. Det videre m¿l med samarbejdet m¿ i virkeligheden v»re, at kreditor kan blive bekendt med de oplysninger, der er tilg»ngelige i den stat, hvor beg»ringen frems»ttes, ikke blot om debitor selv, men ogs¿ om hans formue og dennes sammen(cid:220) s»tning af aktiver (herunder fordringer mod tredje(cid:220) mand) og passiver, samt oplysninger om, hvor akti(cid:220) verne befinder sig. fastl»ggelse af 59. (cid:217)En sammenlignende unders(cid:192)gelse af de ordninger, der findes p¿ andre omr¿der, kunne lette den even(cid:220) tuelle s¿dan ordning. Der findes nemlig en r»kke ordninger, bl. a. p¿ EU(cid:220)plan, som har til form¿l at muligg(cid:192)re og lette den gensidige udveksling af oplysninger og samar(cid:220) bejdet mellem myndighederne. rammerne for en I s¿ henseende er ordningen i den konvention om inddrivelse af underholdsbidrag(cid:216)(—(cid:210)), der inden for rammerne af det europ»iske politiske samarbejde blev undertegnet den 6. november 1990, af ganske s»rlig interesse. If(cid:192)lge artikel 3 i denne konvention forpligter de udpegede myndigheder sig nemlig til at samarbejde, s¿ retsafg(cid:192)relserne kan blive effektive, og til at stille de n(cid:192)dvendige tvangsfuldbyrdelses(cid:220) midler til r¿dighed, men ogs¿ til at opspore og loka(cid:220) statens formuegoder og lisere debitors myndigheder at indhente alle relevante oplysninger om debitor. fra til F»llesskabsretten indeholder ligeledes flere modeller for ordninger for udveksling af oplysninger og gensidig bistand mellem myndigheder, hvor form¿let er at sikre en korrekt anvendelse af f»llesskabs(cid:220) 60. (cid:217)De kulturelle forskelle mellem medlemsstaterne, hvad ang¿r ansvaret for en sags behandling og fuld(cid:220) byrdelsen af retsafg(cid:192)relser, forskellene eller lighe(cid:220) derne mellem de oplysninger, der er tilg»ngelige i de enkelte medlemsstater, og de betydelige forskelle med hensyn til fogedernes status og ansvarsomr¿der vil v»re v»sentlige punkter ved dr(cid:192)ftelserne, hvor der m¿ tages hensyn til en lang r»kke parametre. Det b(cid:192)r navnlig n(cid:192)jagtigt fastl»gges, hvem der skal have adgang til oplysningerne. Det vil utvivlsomt v»re at foretr»kke kun at give myndighederne adgang hertil, og ikke at lade almindelige privatper(cid:220) soner f¿ adgang. Det skal i s¿ fald fastl»gges, hvilke myndigheder der kan modtage og hvilke myndig(cid:220) heder der kan meddele oplysninger. En s¿dan ordning b(cid:192)r utvivlsomt v»re ¿ben for alle admini(cid:220) strative og retslige myndigheder for alle uafh»ngige organer, der af staten har f¿et bef(cid:192)jelse til at foretage tvangsfuldbyrdelse af retsafg(cid:192)relser. I forbindelse hermed er det ogs¿ et sp(cid:192)rgsm¿l, i hvor h(cid:192)j grad en s¿dan ordning b(cid:192)r decentraliseres. samt Det materielle anvendelsesomr¿de for ordningen og de betingelser, der skal g»lde for anmodninger om bistand, b(cid:192)r klart defineres. Det b(cid:192)r ogs¿ fasts»ttes, i hvilke tilf»lde meddelelse af oplysninger gyldigt kan n»gtes, ligesom der for en s¿dan ordning b(cid:192)r fasts»ttes begr»nsninger, som kan v»re begrundet i det legitime (cid:192)nske om at beskytte privatlivets fred eller personoplysninger, eller som er begrundet i de nationale forskrifter, der g»lder vedr(cid:192)rende tavs(cid:220) hedspligten og bankhemmeligheden i den stat, hvor beg»ringen frems»ttes. (—(cid:210))(cid:217)Denne konvention er kun blevet ratificeret at fire medlems(cid:220) stater. En igangv»rende unders(cid:192)gelse ved R¿det ang¿ende denne konvention, bl. a. af ¿rsagerne til den manglende rati(cid:220) fikation, vil formentlig give nyttige oplysninger. (—(cid:211))(cid:217)Se bl. a. R¿dets direktiv 76/308/E˘F om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med de foran(cid:220) staltninger, der er finansieret af Den Europ»iske Udvik(cid:220) lings(cid:220) og Garantifond for Landbruget, samt af landbrugsim(cid:220) portafgifter og told (EFT L 73 af 19. 3. 1976)


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 3804/97 του Jose APOLINARIO προς την Επ τροπή. Το Ευρωπαiκό Κοινωνικό Ταμείο και ο τουρισμός

eurovoc_concepts:
Community support framework
EU programme
European Regional Development Fund
European Social Fund
credit
credit policy
member country
tourism

formats: pdf print

text: 16. 6. 98 EL Epi·shmh Efhmeri·da tvn Eyrvpai¤kv· n Koinoth·tvn C 187/61 (98/C 187/96) GRAPTH ERVTHSH E-3803/97 ypobolh· : Jose· Apolina·rio (PSE) prow thn Epitroph· (26 Noembri·oy 1997) Ue·ma: To IFOP (Xrhmatodotiko· Me·so Prosanatolismoy· thw Aliei·aw) kai o toyrismo·w (cid:201)xontaw ypo·ch thn apa·nthsh thw Epitroph·w sthn erv· thsh· moy E-2036/97 (1) sxetika· me thn katanomh· tvn dra·sevn toy ETPA ana· kra·tow me·low, ua mporoy·se a·rage h Epitroph· na moy para· sxei thn i·dia plhrofo·rhsh o·son afora· to XMPA kai, eidiko·tera, ta posa· poy diate·uhkan gia ton toyrismo· sta plai·sia tvn diafo·rvn leitoyrgikv· n programma·tvn gia ka·ue koinotiko· plai·sio sth·rijhw kai gia ka·ue kra·tow me·low; (1) EE C 391 thw 23. 12. 1998, 151. Apa· nthsh thw k. Bonino ej ono·matow thw Epitroph· w (27 Ianoyari·oy 1997) Oi paremba·seiw toy xrhmatodotikoy· me·soy prosanatolismoy· thw aliei·aw (XMPA) prori·zontai aysthra· gia ta e·rga toy tome·a thw aliei·aw. Ta e·rga toy tome·a toy toyrismoy· ypa· gontai sto Eyrvpai¤ko· Tamei·o Perifereiakh·w Ana·ptyjhw. (98/C 187/97) GRAPTH ERVTHSH E-3804/97 ypobolh· : Jose· Apolina·rio (PSE) prow thn Epitroph· (26 Noembri·oy 1997) Ue·ma: To Eyrvpa(cid:14)¤ko· Koinvniko· Tamei·o kai o toyrismo·w (cid:201)xontaw ypo·ch thn apa·nthsh thw Epitroph·w sthn erv· thsh· moy E-2036/97 (1) sxetika· me thn katanomh· tvn dra·sevn toy ETPA ana· kra·tow me·low, ua mporoy·se a·rage h Epitroph· na moy para·sxei thn i·dia plhrofo·rhsh o·son afora· to Eyrvpai¤ko· Koinvniko· Tamei·o kai, eidiko·tera, ta posa· poy diate·uhkan gia ton toyrismo· sta plai·sia tvn diafo·rvn leitoyrgikv· n programma· tvn se ka·ue koinotiko· plai·sio sth·rijhw kai gia ka·ue e·na apo· ta 15 kra·th me·lh; (1) EE C 391 thw 23. 12. 1998, 151. Apa· nthsh toy k. Flynn ej ono·matow thw Epitroph· w (30 Ianoyari·oy 1998) H Epitroph· diabiba·zei apeyuei·aw sto Ajio·timo Me·low toy Koinoboyli·oy kai sth Genikh· Grammatei·a toy Orga·noy aytoy· pi·naka poy perie·xei tiw plhrofori·ew poy zhth·uhkan. (98/C 187/98) GRAPTH ERVTHSH E-3805/97 ypobolh· : Jose· Apolina·rio (PSE) prow thn Epitroph· (26 Noembri·oy 1997) Ue·ma: EGTPE › prosanatolismoy· kai o toyrismo·w (cid:201)xontaw ypo·ch thn apa·nthsh thw Epitroph·w sthn erv· thsh· moy E-2036/97 (1) sxetika· me thn katanomh· tvn dra·sevn toy ETPA ana· kra·tow me·low, ua mporoy·se a·rage h Epitroph· na moy para· sxei thn i·dia plhrofo·rhsh o·son afora· to EGTPE-prosanatolismoy· kai, eidiko·tera, ta posa· poy diate·uhkan gia ton toyrismo· sta plai·sia tvn diafo·rvn leitoyrgikv· n programma·tvn ka·ue koinotikoy· plaisi·oy sth·rijhw gia ka·ue kra·tow me·low; (1) EE C 391 thw 23. 12. 1998, 151