title: Beretning fra Kommissionen til Rådet og Europa- Parlamentet om anvendelsen af forordning (EØF) nr. 2080/92 om en fællesskabsordning med støtte til skovbrugsforanstaltninger i landbruget

eurovoc_concepts:
EAGGF Guarantee Section
afforestation
aid system
forestry policy
land use

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 28. 11. 1997 KOM(97) 630 endelig udg. w» BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET om anvendelsen af forordning (EØF) nr. 2080/92 om en fællesskabsordning med støtte til skovbrugsforanstaltninger i landbruget BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET om anvendelsen af forordning (EØF) nr. 2080/92 om en fællesskabsordning med støtte til skovbrugsforanstaltninger i landbruget I. PRÆSENTATION AF FORORDNINGEN I 1992 blev der vedtaget en række ledsageforanstaltninger til reformen af den fælles landbrugspolitik, som åbnede mulighed for at yde støtte til miljøforbedring, førtidspension og skovbrug. Ved Rådets forordning (EØF) nr. 2080/92 af 30. juni 1992(1) blev der indført en fællesskabsordning med støtte til skovbrugsforanstaltninger i landbruget, som modsvarer det ene af reformens grundelementer, dvs. midlertidig udtagning af landbrugsjorder eller anvendelse af landbrugsjorder til skovrejsning eller til nonfoodformål. I henhold til denne forordning skal der ydes støtte, som til dels finansieres af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, og som tager sigte på at fremme alternativ at udvikle skovbrugsaktiviteter på landbrugsbedrifterne. Støtten skal: landbrugsarealerne skovrejsning udnyttelse ved og af - ledsage ændringerne inden for de fælles markedsordninger - bidrage til en mere langsigtet forbedring af skovressourcerne - bidrage til en naturpleje, der er mere forenelig med miljøligevægten - bekæmpe drivhuseffekten og absorbere kuldioxid. EUGFL, Garantisektionen, dækker 75% af udgifterne i de områder, der henhører under mål 1, og 50% i de øvrige regioner. Ordningen omfatter støtte til skovrejsning, en præmie for pleje af de tilplantede arealer, en præmie til udligning af indkomsttabet som følge af skovrejsning på landbrugsarealer og støtte til investeringer i forbedring af skovarealer tilhørende landbrugere. Tabel 1 på følgende side indeholder en oversigt over støtteordningens forskellige elementer. II. TEKNISK OG FINANSIEL OVERVÅGNING Kommissionens forordning nr. 1054/94( om regler for finansiel overvågning af programmer, der er godkendt i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2080/92, blev vedtaget den 5. maj 1994 med det formål at etablere en pålidelig ordning for finansiel overvågning af gennemførelsen af forordning 2080/92. Ordningen skulle gøre det muligt at træffe de nødvendige forholdsregler inden for rammerne af det til budgetdisciplinen knyttede alarmsystem og at udarbejde overslag over de fremtidige budgetudgifter, da en række af de forpligtelser, der er indgået i forbindelse med de godkendte programmer, er flerårige. De deraf følgende udgifter påvirker således EF's budget i adskillige år. I henhold til den nævnte forordning sender medlemsstaterne to gange om året oplysninger til Kommissionen om anvendelsen af ordningen og fire gange om året overslag over de fremtidige udgifter. (1) (2) EFTnr. 215 af 30. 7. 1992, s. 96. EFTnr. LI 15 af 6. 5. 1994, s. 6 •J Tabel 1. Støtteordning (oversigt) Beløb Modtagere opdelt efter træart (tallene i parentes hidrører fra den oprindelige forordning) Juletræer Hurtigtvoksende arter Andre arter Støtte til dækning af udgifterne til tilplantning Eukalyptus : 2 415,0 ECU / ha (2 000)1 Kompetente offentlige myndigheder i medlemsstateme Nåletræer : 3 623,0 ECU / ha (3 000) Løvtræer eller blandet beplantning 4 830,0 ECU / ha (4 000) Landbrugere med landbrug som hovederhverv (dvs. at mindst 25% af deres indkomster hidrører fra landrbuget Fysiske og juridiske personer, der gennemfører skovrejsning på landbrugsarealer Årlig præmie pr. tilplantet hektar til dækning af udgifterne til pleje af de tilplantede arealer i de første fem år Nåletræer år 1-2 : følgende år : 301,9 ECU / ha / år 181,1 E C U / h a / år Løvtræer / blandet år 1-2 : følgende år : 603,8 E C U / h a / år 362,3 ECU / ha / år (250) (150) (500) (300) Artig hektarpræmie, der skal udligne indkomsttabet som følge af skovrejsning på landbrugsarealer Tilplantning foretaget af Støtte til investeringer i forbedring af skovarealer landbruger : anden modtager : 724,5 ECU / ha / år 181,1 ECU /ha /år (600) (150) læhegn brandbælter vandforsyningssteder skovveje på bedrifteme forbedring af arealer med korkeg andet 845,3 ECU / ha 181,1 ECU/ha 181,1 ECU /ha 21 735,0 ECU/km 1691,0 ECU /ha 845,3 ECU / ha (700) (150) (150) (18 000) (1400) (700) ^ fe *•«** 3wrø%v. *. ;- ^gr^sr A • '--, -i Privatretlige fysiske eller juridiske personer, bortset fra landbrugere, der er omfattet af ordningen med førtidspensionering i henhold til forordning nr. 2079/92 Landbrugere eller sammen slutninger af landbrugere Ud over de oplysninger, der skal fremsendes henhold til forordning (EF) nr. 1054/94, sender medlemsstaterne en gang om året supplerende tekniske oplysninger på grundlag af et spørgeskema. n i. VEDTAGNE PROGRAMMER 1. Beslutninger og beløb Tabel 2 på følgende side viser de 43 programmer, der er vedtaget til dato. Rubrikken vedrørende EUGFL's bidrag omfatter dels det oprindeligt fastsatte beløb pr. medlemsstat, dels det beløb, som blev fastsat i beslutningen (med hensyn til de programmer, der blev vedtaget i begyndelsen af 1994, havde visse medlemsstater nemlig oprindeligt kalkuleret med et EUGFL-bidrag, der oversteg budgetmidlerne). Tilsvarende er der i rubrikken vedrørende det forventede omfang af skovrejsningen anført et oprindeligt tal, svarende til det af medlemsstaten ønskede bidrag fra EUGFL, og et justeret tal, svarende til det endeligt vedtagne beløb. 2. Støttens størrelse og vilkårene for ordningens gennemførelse Støttesatserne varierer stærkt fra program til program og endog fra region til region inden for samme medlemsstat. Årsagerne hertil er mange. De skal ikke kun søges i medlemsstaternes politiske vilje til at fremme eller modarbejde skovrejsning på landbrugsarealer. Støtten til skovrejsning og pleje af de tilplantede arealer er baseret på de faktiske omkostninger, som bl. a. afhænger af: - de forskellige geografiske, topografiske, fysiske og klimatiske faktorer (skove i bjergområder eller på sletter, naturområder, jordbundens art osv. ) - de forskellige økonomiske og sociale faktorer (arbejdskraft, investeringer i skovbrug, udøvelse af flere aktiviteter osv. ) - metoden til beregning af de forskellige former for støtte (medregning eller ikke medregning af visse parametre såsom genplantning, dødelighed osv. ). Den årlige præmie til udligning af landbrugernes eller jordejernes indkomsttab afspejler normalt deres indkomsttab som følge af skovrejsning på deres arealer og det deraf følgende bortfald af deres årsindkomst hidrørende fra landbrugsproduktionen. Hvor attraktiv denne præmie er, afhænger af dens størrelse sammenlignet med størrelsen af: - de faktiske indkomster hidrørende fra landbrugsproduktionen - anden form for støtte såsom støtte til udtagning af landbrugsjorder. i for gennemførelsen af bestemmelserne om skovrejsning er Vilkårene medlemsstaternes programmer. Ansøgningerne om skovrejsning behandles individuelt på lokalt eller regionalt niveau under hensyntagen til de tekniske aspekter, der er knyttet til skovrejsningen, samt i princippet kriterierne for tildeling af støtte, set i relation til målene for den fysiske planlægning eller bestemmelserne om miljøbeskyttelse. I nogle programmer er der en zoneinddeling med områder, hvor skovrejsning er tilladt, forbudt eller underlagt restriktioner. fastlagt Beslutning Fællesskabsbidrag 1993-1997 (mio. ECU) Gennem førelse 93-96 Forventet omfang af skovrejsningen (ha) Dato Nummer Forventet Vedtaget beløb (mio. ECU) Oprindeligt antal Justeret antal Tabel 2. Beslutninger og beløb MEDLEMSSTAT Region B Belgien vlanderen Wallonie 27. 04. 1994 27. 04. 1994 C(94)953/1 C(94)953/2 DK Danmark 26. 04. 1994 C(94)972 D Tyskland 27. 04. 1994 C(94)953/3 EL Grækenland 27. 04. 1994 C(94)953/5 E F Spanien Navarra Pals Vasco 27. 04. 1994 27. 04. 1994 27. 04. 1994 C(94)953/11 C(94)953/12 C(94)953/13 Frankrig Ile-de-France Midi-Pyrénées Pays de la Loire 27. 04. 1994 27. 02. 1996 27. 02. 1996 27. 02. 1996 C(94)953/4 C(94)448 C(94)448 C(94)448 IRL Irland 27. 04. 1994 C(94)953/8 1 Italien Abruzzo Basilicata Bolzano Calabria Campania Emilia Romagna Friuli V. Giulia Lazio Liguria Lombard fa Marche Molise Piamonte Puglia Sardegna Sicilia Toscana Umbria Valle d'Aosta Veneto 27. 04. 1994 20. 05. 1994 28. 12. 1994 20. 05. 1994 20. 05. 1994 20. 05. 1994 20. 05. 1994 20. 05. 1994 20. 05. 1994 20. 05. 1994 20. 05. 1994 20. 05. 1994 20. 05. 1994 20. 05. 1994 20. 05. 1994 20. 05. 1994 20. 05. 1994 20. 05. 1994 20. 05. 1994 20. 05. 1994 20. 05. 1994 C(94)953/10 C(94)1315/1 C(94)3950 C(94)1315/2 C(94)1315/3 C(94)1315/4 C(94)1315/5 C(94)1315/6 C(94)1315/7 C(94)1315/8 C(94)1315/9 C(94)1315/10 C(94)1315/11 C(94)1315/12 C(94)1315/13 C(94)1315/14 C(94)1315/15 C(94)1315/16 C(94)1315/17 C(94)1315/18 C(94)1315/19 L Luxembourg 27. 04. 1994 C(94)953/6 NL Nederlandene 27. 04. 1994 C(94)953/7 20. 07. 1995 C(95)1860 27. 04. 1994 27. 04. 1994 27. 04. 1994 C(94)953/9 C(94)953/15 C(94)953/14 A P Østrig Portugal Açores Madeira FIN Finland S Sverige UK Det Fore. Kongerige 14,0 16,9 222,0 48,0 8,65 6,5 2,15 10,3 O 91,7 (*) 43,5 12 500 6 300 - 6,5 53,5 25,7 9 500 7 400 72 000 57 750 15 000 15 000 580,0 430,0 164,4 550 000 305 750 32,0 27,4 4,1 95 360 48 000 161,0 400,0 145,0 O 300,0 94,2 35,7 120 000 105 000 170 000 80 000 13,65 15,13 7,533 19,33 17,1 8,625 8,93 3,689 6,89 15,275 9,015 5,135 18,41 21,05 38,34 29,73 27,848 12,9 0,77 20,65 0,3 10,2 (*) 23,2 96,0 0,3 15,5 23,2 120,7 0,0 5,9 5,8 500 9 200 4 600 400 9 200 4 600 40,5 128 000 94 000 20. 07. 1995 C(95)1859 33,0 18,76 5,4 38 500 38 500 21. 01. 1997 C(97)100 15. 06. 1994 C(94)1533 61,6 0,6 61,6 - 39,2 100 000 100 000 EF 1 ALT 1 728,2 1 267,21 480,9 1 325 160 871 900 (*) Dette beløb svarer til den seneste programændring. IV. GENNEMFØRELSEN AF PROGRAMMERNE I PERIODEN 1993-1996 Nedenstående illustrationer, som er baseret på de seneste oplysninger fra medlemsstaterne til Kommissionen, viser, hvor langt man var nået med gennemførelsen af programmerne pr. 30. 4. 1996. Følgende tre medlemsstater er ikke medtaget i disse illustrationer: - Belgien og Luxembourg, da kun en relativt lille del af foranstaltningerne var blevet gennemført inden referenceperiodens udløb, og - Sverige, idet programmet først blev vedtaget i 1996. Skovrejsning Figur 1 viser størrelsen af de landbrugsarealer, der er tilplantet i hver enkelt medlemsstat i henhold til forordningen, samt fordelingen af det samlede tilplantede areal mellem henholdsvis offentlig og privat skovrejsning. Disse arealer skal sammenholdes med det udnyttede landbrugsareal (figur 3) og skovarealet (figur 4) i de enkelte medlemsstater. 250 000 , 238112 200 000 Î « 150 000 <o a> «= 100 000 F 50 000 E Offentlig skovrejsning 9128ha (2%) Privat skovrejsning 497 850 ha (98%) 61 597 HH 60 477 ^mt 50 ^H ^H ^H 32 301 III I 28 900 ^_ — _ UK IRL P F I 6499 6234 ^_ — — 3 7 03 331 177 D NL EL DK A FIN EU i alt: 506 978 ha Figur 1. Størrelsen af de landbrugsarealer, der er tilplantet i henhold tilforordning 2080/92 Det skal bemærkes, at: - det samlede areal, der er tilplantet i henhold til forordningen, er på lidt over 500 000 ha - Spanien er, med sine over 200 000 ha, det land, hvor skovrejsningen har været mest omfattende - udover Spanien har tre lande (Det Forenede Kongerige, Irland og Portugal) tilplantet over 50 000 ha - skovrejsningen er hovedsagelig foretaget af private modtagere (98%). i sig Spaniens, Det Forenede Kongeriges, Irlands og Portugals dominerende stilling afspejler figur 2, som viser fordelingen af det samlede tilplantede areal forskellige medlemsstater. Disse fire lande tegner sig for over 80% af det landbrugsareal, der er blevet tilplantet i henhold til forordningen. mellem de Figur 2. Fordelingen mellem medlemsstaterne af det samlede landbrugsareal, der er tilplantet i henhold tilforordning 2080/92. Figur 3 og 4 nedenfor viser størrelsen af det tilplantede areal i de enkelte medlemsstater, sammenholdt med henholdsvis det udnyttede landbrugasreal og det allerede eksisterende skovareal. lllJjlii o u- < n. m * J z I,I,1,1,• Figur 3. Forholdet mellem størrelsen af det landbrugs areal, der er tilplantet i henhold tilforordning 2082/92, og ULA (udnyttet landbrugsareal). Figur 4. Forholdet mellem størrelsen af det landbrugs areal, der er tilplantet I henhold tilforordning 2080/92, og det samlede skovareal. Det kan konstateres, at: formindskelsen af ULA (udnyttet landbrugsareal) har i de fleste medlemsstater været marginal, dog ikke i Irland, Portugal og Spanien, hvor det procentvise fald i ULA som følge af anvendelsen af denne forordning er på henholdsvis 1,35%, 1,25% og 0,95% Irland er det land, hvor skovrejsningen bidrager mest til forøgelsen af skovarealet. Denne forøgelse ligger tæt på 12%, mens den kun er på lidt over 2% i Det Forenede Kongerige og under 2% i alle de øvrige lande. Figur 5 viser antallet af støttemodtagere i hver af medlemsstaterne. Figur 6 viser det gennemsnitlige tilplantede areal pr. modtager, idet der sondres mellem privat og offentlig skovrejsning. 30 000 25 000 20 000 15 000 10 000 5 000 35 30,7 n v O) J 25 o. i 20 « S J 15 o. •c 5 ! « E 0) I 5 E D UK IRL F Figur 5. Skovrejsning - antal modtagere EU i alt: 79 140 250 233 200 150 100 50 • I • • • • •^ Privat skovrejsning Offentlig skovrejsning EU-gennemsnit: 6,4 ha Figur 6. Gennemsnitligt tilplantet landbrugsareal pr. modtagere Offentlig skovrejsning i Danmark er ikke omfattet af forordning (EØF) nr. 2080/92. Tallet i skemaet angives til orientering. Det kan konstateres, at: - det største antal modtagere befinder sig der, hvor skovrejsningen er mest omfattende, dvs. i Spanien - gennemsnitsarealet pr. modtager ligger omkring 6 ha for privat skovrejsning. De lande, der afviger mest, er Portugal (30 ha) i den ene ende af skalaen og Grækenland, Tyskland og Østrig (ca. 1 ha) i den anden ende af skalaen - der, hvor der er gennemført offentlig skovrejsning, er det gennemsnitlige tilplantede areal pr. modtager væsentligt større end arealet med privat skovrejsning. Det er f. eks. på over 230 ha for Nederlandene. Figur 7 viser, hvordan de tilplantede landbrugsarealer i de forskellige medlemsstater er fordelt mellem arealer med nåletræer og arealer med løvtræer eller blandet beplantning (med over 75% løvtræer). Figur 8 viser den procentvise fordeling af disse arter på de tilplantede arealer i de enkelte medlemsstater. For Den Europæiske Union som helhed er fordelingen 40% for nåletræer og 60% for løvtræer og blandede beplantninger. Denne fordeling varierer dog kraftigt fra medlemsstat til medlemsstat. Andelen af nåletræer er på mindre end 10% i Nederlandene, Grækenland og Tyskland og på mere end 80% i Irland. 250 000 200 000 £ 150 000 0) S 100 000 50 000 40% EU i alt I Nåletræer O Løvtræer og blandet beplantning l l jl fl. ELn Figur 7. Fordelingen mellem nåletræer og løvtræer på de landbrugsarealer, som medlemsstaterne har tilplantet i henhold tilforordning (EØF) nr. 2080/92 15 100 ha (52%) 2 685 ha (73%) DK (27%) 3 1018 ha 313 800 ha (89%) G 38 ha (48%) (11%) 293 ha 18 975 ha [. ^ ^ a« 1 838 ha (9%) 5 855 ha (94%) 379 ha (6%) (91%) l ^^ (I EL 133 990 ha (58%) 3 103 730 ha (44%) 12 095 ha [ (20%) ^ ^ ^ ^B \^^^m 48 382 ha (80%) 24 768 ha (94%) 1545 ha (9%) 8 153 ha (95%) 346 ha (5%) IRL NL 39 228 ha [ ^ ^A 10 858 ha 120 ha j ^ ^B 57 ha 41 465 ha [ ^ ^A 20 077 ha (33%) (79%) l ^ ^B (21%) (68%) V (32%) (87%) l ^V FIN ^ ^B UK Løvtræer og blandet beplantning ^H Nåletræer Figur 8. Procentvis fordeling af nåletræer og løvtræer på de landbrugsarealer, som medlemsstaterne har tilplantet i henhold til forordning 2080/92 Figur 9 og 10 viser fordelingen af de tilplantede arealer efter arten af den jord, der er tilplantet. For Den Europæiske Union som helhed er fordelingen således: 61% for vedvarende græs- og græsningsarealer, 36% for agerjord og 3% for vedvarende afgrøder (vinmarker, frugtplantager osv. ). Denne fordeling varierer kraftigt fra medlemsstat til medlemsstat. I lande som Nederlandene eller Danmark er det hovedsagelig agerjord, der er blevet tilplantet. Omvendt er næsten al skovrejsning i Østrig og Irland gennemført på vedvarende græs- og græsningsarealer. 250 000 200 000 150 000 100 000 •S I T5 2 (0 | SS 1= 50 000 Un : i UK IRL 3% 36% 61% EU i alt •Vedvarende afgrøder •Vedvarende græs- og græsningsarealer O Agerjord L , CD , C 3. , c =i D NL EL DK Figur 9. Fordelingen af de tilplantede landbrugsarealer efter arten af den jord, der er tilplantet 3 880 ha (99%) 43 ha (1%) DK 11 802 ha (63%) 3 f 5 233 ha / 6 781 ha (36%) ^\ 749 ha 78 768 ha f ^ ^ ^k 151 505 ha (84%) ^ ^É (12%) (84%) l ^H 252 ha EL (32%) / ^ ^A l ^ ^ ^B / ^ ^ ^ ^ ^A 23 120 ha 5 780 ha l (20%) ^ ^ ^m (80%) 3 024 ha J Q ^ ^ ^A 57 453 ha (5%) y ^ ^ ^ ^H (95%) 26 535 ha / (82%) l ^ ^B V_7 - ™ ^F ^ ^A e 499 ha (100%) 5 469 ha (17%) 301 ha (1%) 331 ha (100%) 38117 ha (76%) ^ IRL 8 431 ha f ^ ^k NL ^ ^ ^ ^ ^^ 54 097 ha (88%) 3488ha 71 h a/ (53%) l ^ ^^ 63 ha FIN ^H (47%) /' v B^ Vedvarende o/SM-og græsningsarealer Agerjord Vedvarende afgrøder 7 500 ha (12%) / ^ ^ ^ ^A UK l ^ ^ ^ ^H Figur 10. Procentvis fordeling af de arealer, som medlemsstaterne har tilplantet i henhold til forordning 2080/92, efter arten af den jord, der er tilplantet Præmie til udligning af indkomsttab Figur 11 og 12 viser antallet af modtagere af præmien til udligning af indkomsttab pr. medlemsstat og pr. aktivitetstype. Figur 11. Antal modtagere af præmien til udligning af indkomsttab, pr. medlemsstat og pr. aktivitetstype 10 w — f a S Figur 12. Andelen af landbrugere i procent af det samlede antal modtagere af præmie til udligning af indkomsttab Det bemærkes, at: - der ikke er nogen præmiemodtagere i Østrig og Danmark. Ordningen er ikke fastsat i det østrigske program og blev først indført i det danske program i forbindelse med ændringen i 1997 - det største antal modtagere findes i Tyskland, hvor det svarer til over 90% af antallet af modtagere af præmie for skovrejsning - Det Forenede Kongerige kun yder præmie til landbrugere, mens de øvrige stater yder præmie til såvel landbrugere som ikke-landbrugere. Sondringen mellem landbrugere og ikke-landbrugere foretages på grundlag af den i forordningen fastsatte definition af landbrugere med landbrug som hovederhverv. Ifølge denne definition får landbrugere, der har indkomster direkte fra aktiviteterne på landbrugsbedriften. I Finland og Grækenland er den procentvise andel af landbrugere, der modtager præmie, derfor mindre end andelen af ikke-landbrugere. landbrug som hovederhverv, 25% af deres samlede Forbedring af skovarealer Figur 13, 14 og 15 viser de i medlemsstaterne gennemførte forbedringer af skove tilhørende landbrugere. Hertil skal knyttes følgende bemærkninger: - Antal modtagere (fig. 13): Tre lande (Tyskland, Danmark og Finland) tegner sig tilsammen for 80% af modtagerne. Visse medlemsstater såsom Frankrig og Irland har praktisk taget ikke ydet støtte til investeringer i forbedring af skovarealer tilhørende landbrugere. - Areal (fig. 14): 85% af det areal, der er berørt af foranstaltningen, er samlet i tre lande (Tyskland, Spanien og Finland). - Skovveje (fig. 15): Vejnettet er hovedsagelig blevet udvidet i de sydlige lande. 11 9 000 T 8 385 8 000 i IB 7 363 A UK EL I 3% 1% 1% 5% 32% 899 •j 3 62 181 84 D DK FIN E I A UK EL P F IRL NL Figur 13. Forbedring af skove tilhørende landbrugere - Antal modtagere EU i alt: 26 026 80 000 Figur 14. Forbedring af skove tilhørende landbrugere - Berørte arealer EU i alt: 184 433 ha 2 580 3 000 2 500 2 000 tf Ê 1 500 1 000 500 I •• E I 982 P I 36% F 20% , HH (. -••i--|—mm--t. ~-wmm—i<-. ^m—)—^m-. +- ^m ^__ 6 93 736 • 13 H 1 ^ 1 A EL FIN I I I. D DK UK F IRL NL EU i alt: 7 312 km Figur 15. Forbedring af skove tilhørende landbrugere - Skovveje 12 V. OVERVEJELSER OG KONKLUSIONER Nedenstående analyse er baseret på resultaterne af forordningens anvendelse i perioden 1993- 1996. Da det drejer sig om en kort periode, er resultaterne af begrænset repræsentativ værdi. Af samme årsag er det heller ikke muligt at udtale sig definitivt om forordningens anvendelse, 1. Skovrejsning Analyse qf resultaterne 1. Skovrejsning på landbrugsarealer er ikke et nyt fænomen. Såvel EF som visse medlemsstater har i mange år ydet støtte til sådanne aktioner. I årene 1980-1990 gennemførte Fællesskabet således en række skovrejsningsprojekter, f. eks. inden for rammerne af i landbrugsstrukturerne. Men forordning 2080/92 har øget interessen for denne form for skovrejsning, først og fremmest på grund af indførelsen af en præmie til udligning af indkomsttabet, som sikrer landbrugeren en årlig indkomst i en periode på op til tyve år. foranstaltningerne IMP eller forbedring som led til af 2. Tilplantningen af landbrugsarealer i henhold til forordningen har hovedsagelig fundet sted i fire lande. Det drejer sig om Spanien, Det Forenede Kongerige, Irland og Portugal (til trods for den langvarige tørke i 1994-95, som i høj grad forsinkede skovrejsningen på Den Iberiske Halvø). Det tilplantede areal i disse medlemsstater udgør 81% af det samlede tilplantede areal i Den Europæiske Union og repræsenterer 56% af det samlede antal modtagere (jf. figur 2). Det kan således konstateres, at ordningen fortrinsvis er blevet anvendt i de medlemsstater eller regioner, hvor der er en klar politisk vilje til at udvide skovarealet. Koncentrationen af landbrugsproduktionen på de mest produktive dyrkningsarealer og fortrængningen af de mindst produktive landbrugsarealer har været den vigtigste årsag til omdannelsen af landbrugsarealer til skov i disse regioner, som ofte er karakteriseret ved: - ringe udbredelse af skov, kombineret med politisk vilje til at udvide skovarealerne for at styrke træindustrien - en klar forståelse for, at det er nødvendigt at bremse tilbagegangen i landdistrikterne ved at plante skov på landbrugsarealer, der ellers ville blive opgivet, og således, takket være landbrugernes og andre jordejeres aktive medvirken, bidrage til en mere alsidig anvendelse af landbrugsarealerne i disse ugunstigt stillede områder. 3. 65% af det tilplantede areal er beliggende i zoner, hvor der er risiko for skovbrande, jf. forordning 2158/92 om beskyttelse af skovene i Fællesskabet mod brande. Skovrejsningen er i disse zoner et effektivt middel til at hindre en forringelse af jordbunden og modvirke klimatiske ændringer (det skal i denne forbindelse bemærkes, at bilag IV til konventionen om bekæmpelse af ørkendannelse anbefaler skovrejsning som et middel til at afbøde virkningerne af ørkendannelse). Ifølge beslutningerne om vedtagelse af programmerne i i henhold risikoklassificerede zoner i forebyggelsen af skovbrande. Medlemsstaterne bør bl. a. overholde de planer om beskyttelse af skovene mod brande, der er godkendt af Kommissionen i henhold til forordning 2158/92. forordning 2080/92 skal medlemsstaterne sikre, at skovrejsning led indgår som et til 13 4. En undersøgelse af forholdet mellem antallet af modtagere og størrelsen af det tilplantede areal (jf. figur 6) viser, at det gennemsnitlige tilplantede areal pr. modtager generelt er ret lille i de øvrige medlemsstater. Som følge af opsplitningen af landbrugsjorden i små parceller har der i disse regioner været en tendens til at plante skove "på størrelse med frimærker", hvilket igen har ført til en spredning af de tilbageværende dyrkningsarealer og af skovbevoksningerne, som af denne årsag ikke åbner mulighed for rentabelt skovbrug, om end det har gavnet landskabet. I øvrigt udgør den præmie, der ydes til udligning af indkomsttab for sådanne "miniskove", ikke nogen væsentlig udligning for landbrugerne. Flere faktorer har bidraget til denne udvikling: - landbrugernes tendens til kun at anvende en lille del af deres areal til skovbrug i stedet for at omlægge hele landbrugsvirksomheden - bestræbelserne for at udnytte landbrugsarealer af dårlig kvalitet (med ringe produktivitet, eller som ikke egner sig til mekanisering), eller som grænser op til eksisterende skove ("komplettering" af den eksisterende bevoksning) - tidsfaktoren, som betyder, at landbrugeren foretrækker at foretage skovrejsningen etapevis over flere år, således at han stadigvæk har tilstrækkelig megen tid til landbrugsaktiviteterne. Da frigørelsen af landbrugsarealerne ofte sker gradvis, er de arealer, der kan anvendes til skovrejsning, i mange tilfælde spredte, opdelt i mindre stykker og blandet med arealer, der stadigvæk anvendes til landbrug. Oprettelsen af en skov, der er korrekt udstyret (særlig med hensyn til til- og frakørselsveje) og tilstrækkelig stor til, at den kan forvaltes og drives uden besvær, og som dermed er i stand til i vid udstrækning at finansiere sine øvrige funktioner (beskyttelse og rekreative formål), forudsætter planlægning af skovrejsningen i landdistrikterne og en bedre forvaltning af jorderne. For at få en afbalanceret fordeling mellem landbrugsarealer og skovarealer burde der måske indføres en bestemmelse om, at der kun kan ydes støtte til beplantning af arealer af en vis størrelse, eller der kunne stilles krav om sammenlægning af jorder (jf. f. eks. det nederlandske program). Dog har der været en tendens til, at denne ordning alene på grund af den beskedne gennemsnitsstørrelse for landbrugsbedrifterne i EU er blevet anvendt på forholdsvis små arealer. Forordningen opfordrer i øvrigt medlemsstaterne til at skaffe sig et planlægningsredskab ved at opstille zoneplaner for skovrejsning. Det er således af væsentlig betydning, at skovrejsningen integreres i planerne for udvikling af landdistrikterne. "Miniskovene" kan betragtes som nyttige i miljømæssig eller traditionel landbrugsmæssig landskabssammenhæng til trods for, at de i visse tilfælde ikke kan antages at opfylde kravene i medlemsstaternes skovbrugspolitikker eller de målsætninger, der gennem den fælles landbrugspolitik er fastsat for skovbruget. Den fremherskende opfattelse er, at der skal skabes nye og mere varierede levesteder, indrettes rekreative områder, og at turismen skal fremmes. Statistikkerne bør derfor fortolkes med en vis forsigtighed. Eventuelle bestræbelser for at sammenlægge små parceller og dermed opnå større sammenhængende skovarealer afspejler sig f. eks. ikke i det gennemsnitlige tilplantede areal pr. modtager. 14 5. Det er vanskeligt at udlede generelle regler om arten af de jorder, der anvendes til skovrejsning (agerjord, vedvarende græsarealer eller vedvarende afgrøder). Det kan dog konstateres, at de potentielle miljømæssige fordele sandsynligvis er blevet mindsket som følge af de økonomiske realiteter i den konkrete situation, og at: - skovrejsning er meget lidt udbredt i områder med hovedafgrøder, hvor værditilvæksten pr. hektar er stor. Kun en ringe del af skovarealerne tilhører landbrugere. Mulighederne for at frigøre arealer er meget små, og de få tilplantninger, der har fundet sted, har til formål at skærme mod vinden, bekæmpe erosionen eller fungere som jagtområder - i områder med intensivt kvægopdræt, hvor værditilvæksten og forpagtningsafgifterne ligger på et relativt højt niveau, bibeholdes landbruget, og skovrejsningen er ubetydelig - skovrejsningen foregår hovedsagelig på vedvarende græsarealer i områder, hvor kvægavl er mindre rentabel, og på agerjord med ringe produktivitet, dvs. der, hvor landbrugsværditil væksten også forpagtningsafgifterne er ubetydelige. De generelle vilkår for skovrejsning er således relativt gunstige. fundet Jorden er dog ofte opdelt jordsammenlægninger sted, hvilket er et handicap såvel for det ekstensive landbrug som for skovrejsningen. i mange parceller, fordi der salgsværdien ikke har generelt hektar, samt pr. 6. Virkningen af medlemsstaternes beslutninger om størrelsen af den støtte, de yder til udligning af indkomsttabet inden for den i forordning 2080/92 fastsatte gaffel, sammenlignet med den støtte, de yder i henhold til andre landbrugsordninger, f. eks. braklægningen og forordning (EØF) nr. 2078/92, er sikkert ikke ubetydelig. Det er f. eks. sandsynligt, at Tyskland har frataget eventuelle interesserede lysten til at tilplante deres arealer med skov, fordi præmien for braklægning i mange tilfælde er mere attraktiv end støtten til skovrejsning; i Extremadura (Spanien) synes skovrejsningsordningen derimod at være mere attraktiv for landbrugerne end miljøforanstaltningerne inden for landbruget. Men også andre faktorer end forskellen i støttebeløbene har haft indflydelse på landbrugernes beslutninger (f. eks. formindskelsen af jordens værdi eller vanskeligheden ved at anvende jorden til landbrug, når den først er tilplantet med skov). Det vil være nødvendigt at foretage yderligere undersøgelser for at kortlægge disse faktorer og vurdere deres betydning for de valg, landbrugerne har foretaget. Et andet element, der giver anledning til problemer i forbindelse med præmien til udligning af indkomsttab, er gradueringen af støtten efter, om modtageren har "landbrug som hovederhverv", dvs. om over 25% af indkomsten hidrører fra landbrug, eller om modtageren ikke har landbrug som hovederhverv. Denne sondring falder fint i tråd med retningslinjerne for den fælles landbrugspolitik og skal ses i lyset af de begrænsede midler, der er til rådighed for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, men ordningen er vanskelig at administrere og kontrollere for de berørte myndigheder i medlemsstaterne, og den bremser skovrejsningen i de områder, hvor en stor del af landbrugerne ikke er i stand til at opfylde kravet om, at over 25% af deres indkomster skal hidrøre fra landbrugsbedriften (det er tilfældet såvel i den nordlige del af EU, hvor der findes mange små landbrugsbedrifter kombineret med store skovarealer, som i den sydlige del af EU, hvor landbrugerne er nødsaget til at supplere den egentlige landbrugsvirksomhed med andre former for virksomhed). 15 rolle 7. Skovrejsningens potentielle i forbindelse med fælles landbrugspolitik blev i høj grad overvurderet i 80'erne. Beregningerne er nemlig udelukkende baseret på de landbrugsarealer (15-20 mio. ha), som teoretisk set kunne anvendes til skovrejsning, uden hensyntagen til de mange miljømæssige, økonomiske, sociale og retlige faktorer, som har indflydelse på enhver beslutning om anvendelsen af de frigjorte landbrugsarealer. reformen af den 8. Da forordningen kun har eksisteret i tre år, er det for tidligt at vurdere resultaterne set i relation til de i forordningen fastsatte mål. Men det er dog muligt på basis af en sondring mellem de tre politikker, som disse mål er knyttet til, at fastslå følgende: - Fælles landbrugspolitik: Selv om skovrejsningen på landbrugsarealer sandsynligvis kun i ringe grad har bidraget til at mindske den overskydende landbrugsproduktion, kan der dog ikke ses bort fra dens betydning for udviklingen af landdistrikterne. Skovrejsningen giver landbrugerne mulighed for at udøve flere aktiviteter, og den præmie, der er indført til dette formål, vil ved at udligne deres indkomsttab, hvis den iværksættes på passende vis, bidrage til en hensigtsmæssig udnyttelse af landbrugsarealerne og til bevarelse af landdistrikterne - Miljøpolitik: navnlig i henseende til vilkårene for For at skovrejsningen kan få en positiv virkning, dvs. for at den kan "bidrage til en naturpleje, der er mere forenelig med miljøligevægten", er det nødvendigt at overholde en række regler, iværksættelsen af skovrejsningsprogrammerne, valget af geografisk område samt valget af arter og fremgangsmåde. Der er ganske vist eksempler på, at manglende overholdelse eller en vilkårlig fortolkning af de miljøbestemmelser, der er fastsat i programmerne, har resulteret i, at skovrejsningen har fået negative virkninger på miljøet (f. eks. manglende overholdelse af bestemmelserne om bevarelse af værdifulde biotoper). Der bør i sådanne tilfælde foretages ændringer i programmerne, således at man undgår i kraft af valget af arter, steder og gentagelser. Skovrejsningen forvaltningsmetoder generelt en vigtig rolle for miljøbeskyttelsen og kan få adskillige positive eksterne virkninger (kontrol med erosionen, forebyggelse af ørkendannelse, biologisk mangfoldighed, regulering af vandhusholdningen osv. ). En manglende hensyntagen til disse parametre vil imidlertid kunne få en negativ indvirkning på miljøet. spiller Ved at øge C02-bindingen for kulilte bidrager skovrejsningen på landbrugsarealer i øvrigt til at bekæmpe drivhuseffekten. Der er naturligvis tale om et meget beskedent bidrag, når man tager de globale klimatiske ændringer i betragtning. Tilplantningen af landbrugsarealerne udgør dog et væsentligt element i den samlede miljøpolitik, som blev fastlagt på konferencen i Rio (UNCED) i 1992 - Skovpolitik: Medlemsstaterne, som er eneansvarlige for den skovpolitik, de fører, har (for så vidt som de inden for rammerne af forordning (EØF) nr. 2080/92 har overholdt de målsætninger, der er fastsat i nævnte forordnings artikel 1) benyttet den relative smidighed, som er indbygget i denne forordning, til at vælge løsningsmodeller, som stemmer overens med deres egen politik, og at lægge hovedvægten enten på udviklingen af deres træindustri eller på de miljømæssige og sociale aspekter ved skovbevoksningerne. I Irland f. eks. , hvor det politiske mål er at fordoble skovarealet i løbet af de næste tredive år, således at der etableres en økonomisk levedygtig 16 træindustri, tager programmet hovedsagelig sigte på beplantninger, der giver et stort økonomisk udbytte, f. eks. Sitkagran og fyrretræ. Omvendt går det britiske program ud på at integrere forordningens bestemmelser i en samlet fysisk planlægning, hvor der lægges vægt på de landskabsmæssige og økologiske aspekter ved skovrejsningen. 9. I igangsætningsfasen har nogle medlemsstater haft vanskeligt ved at tilpasse deres administrative bestemmelser, fordi forordningen er af nyere dato. Disse medlemsstaters senere indhøstede erfaringer har sammen med en vis smidighed fra Kommissionens side bidraget til at forbedre situationen. Konklusioner Forordning 2080/92 er bindende inden for rammerne af forordningen kan hvert enkelt land frit vælge de løsningsmodeller, der passer for dem. Med udgangspunkt tilpasset forordningen til deres specielle behov. i denne ret generelle EU-tekst har hvert land og hver region i samtlige EU-lande, men En række faktorer, som hænger sammen med enkeltpersoners interesser, den politik, der føres, og de berørte områder, påvirker beslutningstagningen i positiv eller negativ retning. Nogle af disse faktorer er vist i nedenstående tabel. Tabel 3. Faktorer, som påvirker beslutningstagningen vedrørende skovrejsningsstøtte i positiv eller negativ retning Område Landbrug, den fælles landbrugspolitik Positive faktorer ringe udbytte af landbrugs arealerne ønske om andre produktions- nicher, som skaber supple rende indtægter Fysisk planlægning Beskæftigelse Miljø Lovgivning - udnyttelse af skov ressourcerne - mulighed for at beskæftige og udnytte den disponible arbejdskraft i landbrugets døde perioder - forbedring at" landdistrik ternes økologiske og land skabsmæssige kvalitet - bekæmpelse af erosion og ørkendannelse Negative faktorer ydelse af støtte i henhold til andre forordninger (2078/92, set-aside) usikkerhed med hensyn til EF-garantierne, de nationale og de regionale garantier for præmieordningens fortsatte beståen foranstaltningens definitive karakter (det er umuligt at anvende jorden til landbrug, når der først er plantet skov) eventuelt fald i landskabsværdien som følge af valget af arter manglende overensstemmelse med forpagtningsreglerne 17 Område Socio-økonomiske og finansielle aspekter Negative faktorer - ugunstige konjunkturer i træ industrien - formindskelse af landbrugs arealernes finansielle værdi efter skovrejsningen - betydelig investering, som først tjenes ind efter en årrække Positive faktorer det faktum, at landbrugs bedriften ikke overtages af landbrugerens efterkommere forøgelse af områdernes værdi som jagtterræn forøgelse af salgsværdien af marginale jorder (afsides beliggenhed, ringe egnethed, lille jordlod i udkanten af skoven osv. ) etablering af rekreative områder spredning af de finansielle investeringer forøgelse af formuen for de store jordbesiddere i visse regioner 2. Korkegen - et særligt aspekt Korkegeskovene udgør en særlig form for vegetation i visse områder i Spanien (dehesas) og i Portugal (montados), idet produktionen af kork (klassificeret som landbrugsprodukt med EU som verdens førende producent) ofte er kombineret med landbrug, skovbrug og udnyttelse af græsningsarealer. Disse beplantninger frembyder økonomisk (produkt med høj merværdi (korkprop), stigning i efterspørgslen på verdensmarkedet), samfundsmæssig (arbejdspladser) og økologisk interesse (bekæmpelse af ørkendannelse, biologisk mangfoldighed). Den Rådgivende Komité for Kork har udtalt, at forordning 2080/92 alt i alt har været positiv for sektoren. I de berørte områder i Spanien og særligt i Portugal er støtten (skovrejsning og forbedring af skovarealer) hovedsagelig blevet koncentreret om denne type beplantninger. Komitéen har dog understreget, at støtten til forbedring af skovarealer, der udelukkende ydes til landbrugere med landbrug som hovederhverv, ikke egner sig til fremstilling af kork, bl. a. på grund af den langvarige produktionscyklus. 3. Støtte til investeringer i forbedring af skovarealer Analyse af resultaterne En rationel forvaltning af skove tilhørende landbrugere er i mange områder et væsentligt element i udviklingen og beskyttelsen af landdistrikterne. Disse skove kan spille en aktiv rolle på det økonomiske plan (træproduktion, turisme j a g t) eller fungere som en jordreserve, der kan anvendes til betydelige investeringer. I overensstemmelse med forordning 2080/90 er investeringerne hovedsagelig koncentreret om følgende foranstaltninger: - - i Sydeuropa (Spanien, Portugal og Grækenland): beskyttelse af skovene mod brande (brand-bælter, vandforsyningssteder) i forordning 2158/92 om beskyttelse af skovene mod brande, skovveje, fornyelse og forbedring af arealer med korkeg (især i Portugal) i Nordeuropa: etablering af dræningssystem og regeneration af uproduktive skovbevoksninger i Finland i Danmark, genoprettelse af det eksisterende i overensstemmelse med bestemmelserne læhegn 18 - - i Tyskland og i Det Forenede Kongerige: skovbrugsforanstaltninger, der tager sigte på at øge skovbevoksningernes stabilitet og økologiske værdi i de fleste medlemsstater: udvidelse af nettet af skovveje. Visse lande, f. eks. Frankrig og Irland, har praktisk taget ikke benyttet sig af muligheden for at opnå støtte til investeringer i skove tilhørende landbrugere: - - for Irlands vedkommende hænger dette uden tvivl sammen med, at indsatsen i henhold til forordning 2080/92 koncentreres fuldstændigt om skovrejsning, idet det operationelle skovprogram, der er vedtaget inden for rammerne af EUGFL, Udviklingssektionen, for mål 1, giver Irland mulighed for at få tilskud til forbedring af den eksisterende skov, dvs. ikke kun skove tilhørende landbrugere for Frankrigs vedkommende er årsagen sandsynligvis, at de nationale støtteordninger ikke altid åbner mulighed for at sondre mellem skovarealer, der tilhører landbrugere, og skovarealer, der tilhører andre private ejere. Det er derfor vanskeligt for Frankrig at opfylde de støttekriterier, der er fastsat i forordning 2080/92. Konklusioner Anvendelsen af bestemmelserne om støtte til forbedring af skovarealer landbrugere rejser navnlig følgende spørgsmål: tilhørende - bidrager denne type investeringer til en reel forbedring af skovens økonomiske levedygtighed, eller er der blot tale om støtte til skovdrift i almindelighed, som overføres til skove tilhørende landbrugere, og som i de fleste tilfælde blot forøger den eksisterende offentlige støtte? - kan forordningen i og med, at støtten er begrænset til skovarealer i tilknytning til landbrugsbedrifter, og selv om den givet kan bidrage til at forbedre landskabet og i mange tilfælde også den biologiske mangfoldighed, nå de i forordningen fastsatte mål, som er at "bidrage til en mere langsigtet forbedring af skovressourcerne" og at "bidrage til en naturpleje, der er mere forenelig med miljøligevægten", eller vil dette kun lykkes i meget beskedent omfang? Ganske vist spiller skovene med tilknytning til landbrugsbedrifter statistisk set en vigtig rolle i visse områder af EU, men skovarealernes struktur (opdelingen i parceller og for de private skoves vedkommende spredningen på mange forskellige ejere, som ofte ikke har landbrug som hovederhverv) er så kompliceret, at aktioner, der kun omfatter denne kategori af skove, kun kan få en begrænset virkning. Virkningen af denne foranstaltning ville uden tvivl blive forøget, hvis landbrugerne f. eks. fik mulighed for at beskæftige sig med skovbrug i almindelighed. En udvidelse af aktionerne til også at omfatte skove tilhørende andre ejere ville øge landbrugernes muligheder for at udøve aktiviteter uden for deres egne landbrugsbedrifter. Afslutningsvis bør det atter understreges, at dette dokument kun er en aktivitetsrapport. En egentlig analyse eller evaluering kan ikke foretages på nuværende tidspunkt, men vil uden tvivl være at stor interesse på et senere stadium. ISSN 0254-1459 KOM(97) 630 endelig udg. DOKUMENTER DA 03 10 17 14 Katalognummer : CB-CO-97-647-DA-C ISBN 92-78-28221-9 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg obo


title: WRITTEN QUESTION No. 3818/97 by Raymonde DURY to the Commission. Loss of jobs at Kodak

eurovoc_concepts:
EU law
Japan
collective dismissal
industrial restructuring
job cuts
market access
multinational enterprise
photographic industry
worker consultation
worker information

formats: html print


title: 98/35/CE: Decisione della Commissione del 28 novembre 1997 che approva il programma di eradicazione e di sorveglianza della malattia vescicolosa dei suini per il 1998 presentato dall'Italia e che stabilisce il livello del contributo finanziario della Comunità (Il testo in lingua italiana è il solo facente fede)

eurovoc_concepts:
EU financing
Italy
action programme
animal disease
national implementing measure
swine

formats: html pdf print

text: 21. 1. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 16/9 DECISIONE DELLA COMMISSIONE del 28 novembre 1997 che approva il programma di eradicazione e di sorveglianza della malattia vescicolosa dei suini per il 1998 presentato dall’Italia e che stabilisce il livello del contributo finanziario della Comunità (Il testo in lingua italiana è il solo facente fede) (98/35/CE) LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE, HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE: visto il trattato che istituisce la Comunità europea, Articolo 1 vista la decisione 90/424/CEE del Consiglio, del 26 giu- gno 1990, relativa a talune spese nel settore veterina- rio (1), modificata decisione 94/370/CE (2), in particolare l’articolo 24, paragrafo 6, ultimo dalla da considerando che la decisione 90/424/CEE prevede la possibilità di un’azione finanziaria della Comunità per l’eradicazione e la sorveglianza della malattia vescicolosa dei suini; considerando che, con lettera, l’Italia ha presentato un programma di eradicazione e di sorveglianza della sud- detta malattia; considerando che il succitato programma è risultato con- forme alla decisione 90/638/CEE del Consiglio, del 27 novembre 1990, che fissa i criteri comunitari applica- bili alle azioni di eradicazione e di sorveglianza di talune malattie direttiva 92/65/CEE (4); animali (3), modificata dalla considerando che detto programma è incluso nell’elenco dei programmi di eradicazione e di sorveglianza delle malattie animali che possono beneficiare di un contributo finanziario della Comunità, quale fissato dalla decisione 97/681/CE della Commissione (5); considerando che, data l’importanza del programma ai fini del conseguimento degli obiettivi perseguiti dalla Comunità in materia zoosanitaria, è opportuno fissare il contributo finanziario della Comunità al 50 % dei costi a carico dell’Italia, sino ad un importo massimo pari a 200 000 ECU; considerando che il contributo finanziario della Comunità verrà concesso a condizione che le azioni previste siano effettivamente realizzate e che le autorità competenti forniscano tutte le informazioni necessarie entro le sca- denze previste; considerando che le misure previste dalla presente deci- sione sono conformi al parere del comitato veterinario permanente, (1) GU L 224 del 18. 8. 1990, pag. 19. (2) GU L 168 del 2. 7. 1994, pag. 31. (3) GU L 347 del 12. 12. 1990, pag. 27. (4) GU L 268 del 14. 9. 1992, pag. 54. (5) GU L 286 del 18. 10. 1997, pag. 11. Il programma di eradicazione e di sorveglianza della malattia vescicolosa dei suini presentato dall’Italia è approvato per il periodo dal 1o gennaio 1996 al 31 di- cembre 1998. Articolo 2 L’Italia pone in vigore il 1o gennaio 1998 le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative di attuazione del programma di cui all’articolo 1. Articolo 3 1. La partecipazione finanziaria della Comunità am- monta al 50 % delle spese sostenute in Italia per test virologici e sierologici e per quelle relative alla compensa- zione dei proprietari dei capi macellati, entro un massi- male di 200 000 ECU. Il contributo finanziario della Comunità viene con- 2. cesso a condizione che: — venga inviata alla Commissione una relazione trime- strale sullo stato di avanzamento del programma e sulle spese sostenute; — venga inviata alla Commissione, entro il 1o giugno 1999, una relazione finale sull’esecuzione tecnica del programma congiuntamente alle pezze giustificatrici delle spese sostenute, sempre che sia stata rispettata la legislazione comunitaria nel settore veterinario. Articolo 4 La Repubblica italiana è destinataria della presente deci- sione. Fatto a Bruxelles, il 28 novembre 1997. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione


title: 98/57/EG: Beschikking van de Commissie van 28 november 1997 tot goedkeuring van het door Spanje ingediende programma voor de uitroeiing van besmettelijke schape- en geitebrucellose in 1998 en tot vaststelling van de hoogte van de financiële bijdrage van de Gemeenschap (Slechts de tekst in de Spaanse taal is authentiek)

eurovoc_concepts:
EU financing
Spain
action programme
brucellosis
goat
sheep

text: 21. 1. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 16/33 BESCHIKKING VAN DE COMMISSIE van 28 november 1997 tot goedkeuring van het door Spanje ingediende programma voor de uitroeiing van besmettelijke schape- en geitebrucellose in 1998 en tot vaststelling van de hoogte van de financiële bijdrage van de Gemeenschap (Slechts de tekst in de Spaanse taal is authentiek) (98/57/EG) DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, HEEFT DE VOLGENDE BESCHIKKING GEGEVEN: Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, Artikel 1 Gelet op Beschikking 90/424/EEG van de Raad van 26 juni 1990 betreffende bepaalde uitgaven op veterinair gebied (1), laatstelijk gewijzigd bij Beschikking 94/370/ EG (2), en met name op artikel 24, Overwegende dat Beschikking 90/424/EEG voorziet in een mogelijke financiële maatregel van de Gemeenschap voor de uitroeiing van en de controle op besmettelijke schape- en geitebrucellose; Het door Spanje ingediende programma voor de uitroei- ing van schape- en geitebrucellose wordt goedgekeurd voor de periode van 1 januari tot en met 31 december 1998. Artikel 2 Spanje doet de nodige wettelijke en bestuursrechtelijke bepalingen in werking treden voor de tenuitvoerlegging van het in artikel 1 bedoelde programma op 1 januari 1998. Overwegende dat Spanje, bij schrijven, een programma heeft ingediend voor de uitroeiing van deze ziekte; Artikel 3 Overwegende dat bij het onderzoek van het programma is gebleken dat het voldoet aan Beschikking 90/638/EEG van de Raad van 27 november 1990 tot vaststelling van communautaire criteria voor de maatregelen inzake de uitroeiing van en de controle op bepaalde dierziekten (3), gewijzigd bij Richtlijn 92/65/EEG (4); Overwegende dat dit programma op de lijst van uitroei- ings- en controleprogramma’s van dierziekten voorkomt, die in 1998 voor een financiële bijdrage vanuit de Gemeenschap in aanmerking komen, zoals vastgelegd in Beschikking 97/681/EG van de Commissie (5); Overwegende dat, aangezien dit programma van belang is voor het bereiken van de door de Gemeenschap nage- streefde doeleinden op het gebied van de diergezondheid, de financiële bijdrage van de Gemeenschap moet worden vastgesteld op 50 % van de door Italië gedane uitgaven, met een maximum van 5 500 000 ECU; Overwegende dat een financiële bijdrage van de Gemeen- schap wordt verleend op voorwaarde dat de vastgestelde maatregelen worden uitgevoerd en dat de autoriteiten binnen de vastgestelde termijnen de nodige informatie verstrekken; Overwegende dat de in deze beschikking vervatte maatre- gelen in overeenstemming zijn met het advies van het Permanent Veterinair Comité, (1) PB L 224 van 18. 8. 1990, blz. 19. (2) PB L 168 van 2. 7. 1994, blz. 31. (3) PB L 347 van 12. 12. 1990, blz. 27. (4) PB L 268 van 14. 9. 1992, blz. 54. (5) PB L 286 van 18. 10. 1997, blz. 11. De financiële bijdrage van de Gemeenschap wordt 1. vastgesteld op 50 % van de kosten voor de door Spanje gedane uitgaven om de eigenaren te compenseren voor het slachten van dieren tot een maximum van 5 500 000 ECU. De financiële bijdrage van de Gemeenschap wordt 2. verleend op voorwaarde dat: — per kwartaal bij de Commissie een verslag is inge- diend over de voortgang betreffende het programma en over de gedane uitgaven; — uiterlijk op 1 juni 1999 bij de Commissie een eindver- slag is ingediend over de technische uitvoering van het programma, samen met de bewijsstukken betreffende de gedane uitgaven; en op voorwaarde dat de communautaire veterinaire wetgeving is nageleefd. Artikel 4 Deze beschikking is gericht tot het Koninkrijk Spanje. Gedaan te Brussel, 28 november 1997. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie


title: REGOLAMENTO (CE) N. 2377/97 DELLA COMMISSIONE del 28 novembre 1997 che fissa la restituzione massima all'esportazione di riso lavorato a grani medi e lunghi A nell'ambito della gara indetta dal regolamento (CE) n. 2096/97

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
rice
third country


title: WRITTEN QUESTION No. 3918/97 by Olivier DUPUIS to the Commission. Common European diplomacy

eurovoc_concepts:
Commission Delegation
EU Member State
Nigeria
accession to the European Union
common foreign and security policy
diplomatic relations
diplomatic representation
embassy
third country

text: 25. 5. 98 FI Euroopan yhteiso¤jen virallinen lehti C 158/195 (98/C 158/264) KIRJALLINEN KYSYMYS P-3918/97 komissiolle esitta¤ja¤(t): Olivier Dupuis (ARE) (28. marraskuuta 1997) Aihe: Euroopan yhteinen edustusto Spencerin mietinno¤ssa¤ (A4-0193/97) Euroopan parlamentti korosti, etta¤ (cid:148)on tarpeen perustaa analyysiyksikko¤, joka koostuu yhteiso¤n virkamiehista¤ ja kansallisista virkamiehista¤, arvioimaan vaaroja ja uhkia Euroopan na¤ko¤kulmasta ja mukauttamaan kansalliset diplomaattikunnat ja tiedustelupalvelut yhteisen ulkopolitiikan pyrkimyksiin, mukaan lukien unionin ja¤senvaltioiden mahdollisuus ka¤ytta¤a¤ niissa¤ kolmansissa maissa, joissa niilla¤ ei ole omaa diplomaattista edustusta, komission ulkomaisia edustustoja ja toimistoja omien, unionin eduista riippumattomien etujensa yksinomaiseen edustamiseen. (cid:148) Nigerian pa¤a¤kaupungin siirta¤misen yhteydessa¤ ka¤ynnistettiin hanke kaikkien ja¤senvaltioiden la¤hetysto¤jen ja komission edustuston keskitta¤miseksi yhteen ainoaan rakennukseen. Onko komissio jo aloittanut asian tutkimisen ja miten pitka¤lle se on siina¤ pa¤a¤ssyt? Eiko¤ komissio katso uusien ja¤senvaltioiden unioniin liittymisen huomioon ottaen, etta¤ edustustojen keskitta¤minen yhteen paikkaan on entista¤ tarpeellisempaa unionin toimien yhtena¤isyyden ja na¤kyvyyden kannalta? Onko komissio tehnyt asiasta ehdotuksia neuvostolle? Missa¤ vaiheessa on ehdotus la¤hetysto¤jen ja komission edustuston keskitta¤misesta¤ yhteen paikkaan Nigerian uudessa pa¤a¤kaupungissa? Komission ja¤senen Hans Van den Broekin komission puolesta antama vastaus (19. joulukuuta 1997) Ja¤senvaltioiden ulkoasiainministerit, Luxemburgia ja Yhdistynytta¤ kuningaskuntaa lukuun ottamatta, ja komissio tekiva¤t yhteisymma¤rryspo¤yta¤kirjan 18. huhtikuuta 1994 diplomaattisten edustustojensa ja komission edustuston sijoittamisesta yhteiseen rakennuskompleksiin Abujaan, Nigerian uuteen pa¤a¤kaupunkiin. Ita¤valta, Suomi ja Ruotsi liittyiva¤t po¤yta¤kirjaan 6. maaliskuuta 1996. Komissio haluaa tarkentaa, etta¤ hanke on la¤hes pa¤a¤to¤ksessa¤a¤n. Hankkeeseen osallistuvien yhdeksa¤n ja¤senvaltion ja komission on viela¤ tehta¤va¤ ta¤ydenta¤va¤ po¤yta¤kirja sopiakseen hankkeen rahoituksesta koituvien kustannusten jakamisesta ja jokaisen osapuolen oikeuksista kiinteisto¤o¤n na¤hden hankkeen pa¤a¤ttymisen ja¤lkeen. Arkkitehtonisen suunnittelun osalta ja¤rjestetyn kansainva¤lisen kilpailun voittanut arkkitehti- ja neuvoa-antavien insino¤o¤rien toimisto on saanut ohjeet kompleksin rakennusto¤ita¤ koskevan tarjouskilpailuaineiston valmistelua varten. Arkkitehtonisessa hankkeessa on otettu huomioon toimenpiteet hankkeeseen liittyvien uusien osapuolien omien alueiden nimea¤mista¤ varten. Myo¤s yhteisten ja julkisten alueiden ka¤ytto¤a¤ varten on laadittu rahoitusosuuksia koskevia yksityiskohtaisia sa¤a¤nto¤ja¤. Komissio on arvoisan parlamentin ja¤senen kanssa yhta¤ mielta¤ siita¤, etta¤ ta¤ma¤ kylla¤kin vain joihinkin ja¤senvaltioihin rajoittunut hanke on konkreettinen esimerkki neuvoston 6. lokakuuta 1995 diplomaattien keskitta¤misesta¤ vahvistaman yhteisen kannan toteutumisesta. Ta¤ma¤n hankkeen toteuttamisen eri vaiheet pannaan toimeen yhteistyo¤ssa¤ ja¤senvaltiiden kanssa neuvoston hallinnollisia asioita ka¤sitteleva¤ssa¤ yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) tyo¤ryhma¤ssa¤. Arvoisa parlamentin ja¤sen toivoo, etta¤ edustustojen asema muutetaan koko yhteiso¤a¤ edustaviksi. Ta¤ma¤n osalta komissio haluaa korostaa, etta¤ Abujan hanke perustuu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen toisen pylva¤a¤n ma¤a¤ra¤yksiin. On myo¤s otettava huomioon, etta¤ ta¤ma¤ diplomaattisten edustustojen keskitta¤minen, josta on jo 21. helmikuuta 1996 tehty uusien ja¤senmaiden allekirjoittama yleinen yhteisymma¤rryspo¤yta¤kirja, mahdollistaa osapuolien va¤lisen yhteistyo¤n laajentamisen tulevaisuudessa myo¤s muille sopiville aloille


title: QUESTION ECRITE no 3834/97 de Hedy d'ANCONA à la Commission. Règlement CE du Conseil n° 1292/96 et l'obligation d'apporter une aide d'urgence en produits alimentaires à l'Éthiopie via Euronaid

eurovoc_concepts:
Ethiopia
emergency aid
food aid
foodstuff
non-governmental organisation

text: 16. 6. 98 FR Journal officiel des Communaute·s europe·ennes C 187/67 (98/C 187/104) QUESTION E· CRITE E-3833/97 pose·e par Hedy d(cid:146)Ancona (PSE) a‘ la Commission (28 novembre 1997) Objet: Re‘glement CE du Conseil no 1292/96 et l(cid:146)obligation d(cid:146)apporter une aide d(cid:146)urgence en produits alimentaires a‘ l(cid:146)E· thiopie via Euronaid Pour quelles raisons la Commission, dans le cadre de la coope·ration mise en place par l(cid:146)organisation ne·erlandaise Novib et l(cid:146)ONG locale REST, tient-elle a‘ ce que l(cid:146)organisation interme·diaire europe·enne soit repre·sente·e sur place, alors qu(cid:146)au cours des dernie‘res anne·es, la distribution et l(cid:146)achat de produits alimentaires par REST a e·te· une re·ussite totale, comme il ressort notamment de l(cid:146)e·tude Novib/REST Internal Food Purchase policy, An Independent Evaluation Report, e·labore·e par l(cid:146)Institut des affaires sociales en avril 1997? (98/C 187/105) QUESTION E· CRITE E-3834/97 pose·e par Hedy d(cid:146)Ancona (PSE) a‘ la Commission (28 novembre 1997) Objet: Re‘glement CE du Conseil no 1292/96 et l(cid:146)obligation d(cid:146)apporter une aide d(cid:146)urgence en produits alimentaires a‘ l(cid:146)E· thiopie via Euronaid Sachant que l(cid:146)inte·re(cid:136)t de la mise en place d(cid:146)une structure d(cid:146)ONG locale pour la se·curite· alimentaire a e·te· reconnu (re‘glement CE du Conseil no 1292/96) (1), comment la Commission explique-t-elle la condition, formule·e en 1996, selon laquelle les achats de denre·es alimentaires en E· thiopie avec le soutien financier de l(cid:146)Union europe·enne n(cid:146)ont pu e(cid:136)tre re·alise·s que par l(cid:146)organisation europe·enne Euronaid? (1) JO L 166 du 5. 7. 1996, p. 1. (98/C 187/106) QUESTION E· CRITE E-3835/97 pose·e par Hedy d(cid:146)Ancona (PSE) a‘ la Commission (28 novembre 1997) Objet: Re‘glement CE du Conseil no 1292/96 et l(cid:146)obligation d(cid:146)apporter une aide d(cid:146)urgence en produits alimentaires a‘ l(cid:146)E· thiopie via Euronaid De quelle manie‘re la Commission assure-t-elle le suivi du re‘glement CE du Conseil no 1292/96 (1), qui reconna(cid:14)(cid:136)t l(cid:146)inte·re(cid:136)t de la mise en place de structures d(cid:146)ONG locales pour renforcer la se·curite· alimentaire? (1) JO L 166 du 5. 7. 1996, p. 1. (98/C 187/107) QUESTION E· CRITE E-3836/97 pose·e par Hedy d(cid:146)Ancona (PSE) a‘ la Commission (28 novembre 1997) Objet: Re‘glement CE du Conseil no 1292/96 et l(cid:146)obligation d(cid:146)apporter une aide d(cid:146)urgence en produits alimentaires a‘ l(cid:146)E· thiopie via Euronaid Comment la Commission explique-t-elle l(cid:146)important retard accuse· par le processus de·cisionnel concernant les propositions avance·es par les ONG en matie‘re d(cid:146)achat de denre·es alimentaires au profit de l(cid:146)assistance alimentaire en E· thiopie? Re·ponse commune aux questions e·crites E-3833/97, E-3834/97, E-3835/97 et E-3836/97 donne·e par M. Pinheiro au nom de la Commission (30 janvier 1998) Les questions souleve·es par l(cid:146)Honorable Parlementaire se re·fe‘rent aux ope·rations d(cid:146)aide et se·curite· alimentaire effectue·es en faveur de l(cid:146)Ethiopie, en particulier de la re·gion du Tigre· depuis 1995, et a‘ l(cid:146)e·tude par l(cid:146)organisation ne·erlandaise pour la coope·ration internationale au de·veloppement (Novib) et conjointement par la Relief society of Tigray (Rest), «Internal food purchase policy, an independant evaluation report 1997». La Commission, apre‘s un examen approfondi, ne peut partager les conclusions de cette e·tude qui n(cid:146)engagent que leurs auteurs


title: WRITTEN QUESTION No. 3823/97 by Roberto MEZZAROMA to the Commission. Tax havens

eurovoc_concepts:
EU policy
Europe
code of conduct
competition
corporation tax
fiscal policy
tax avoidance
tax harmonisation
tax system


title: 98/30/CE: Decisione della Commissione del 28 novembre 1997 che approva il programma di eradicazione della brucellosi bovina per il 1998 presentato dall'Italia e che stabilisce il livello del contributo finanziario della Comunità (Il testo in lingua italiana è il solo facente fede)

eurovoc_concepts:
EU financing
Italy
action programme
brucellosis
cattle
national implementing measure

text: L 16/4 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 21. 1. 98 DECISIONE DELLA COMMISSIONE del 28 novembre 1997 che approva il programma di eradicazione della brucellosi bovina per il 1998 presentato dall’Italia e che stabilisce il livello del contributo finanziario della Comunità (Il testo in lingua italiana è il solo facente fede) (98/30/CE) LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE, HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE: visto il trattato che istituisce la Comunità europea, Articolo 1 vista la decisione 90/424/CEE del Consiglio, del 26 giu- gno 1990, relativa a talune spese nel settore veterina- rio (1), modificata decisione 94/370/CE (2), in particolare l’articolo 24, ultimo dalla da Il programma di eradicazione della brucellosi bovina presentato dall’Italia è approvato per il periodo 1o gen- naio-31 dicembre 1998. considerando che la decisione 90/424/CEE prevede la possibilità di un’azione finanziaria della Comunità per l’eradicazione e la sorveglianza della brucellosi bovina; L’Italia pone in vigore il 1o gennaio 1998 le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative di attuazione del programma di cui all’articolo 1. Articolo 2 considerando che, con lettera, l’Italia ha presentato un programma di eradicazione della suddetta malattia; Articolo 3 considerando che il succitato programma è risultato con- forme alla decisione 90/638/CEE del Consiglio, del 27 novembre 1990, che fissa i criteri comunitari applica- bili alle azioni di eradicazione e di sorveglianza di talune malattie direttiva 92/65/CEE (4); animali (3), modificata dalla considerando che detto programma è incluso nell’elenco dei programmi di eradicazione e di sorveglianza delle malattie animali che possono beneficiare di un contributo finanziario della Comunità nel 1998, quale fissato dalla decisione 97/681/CE della Commissione (5); considerando che, data l’importanza del programma ai fini del conseguimento degli obiettivi perseguiti dalla Comunità in materia zoosanitaria, è opportuno fissare il contributo finanziario della Comunità al 50 % dei costi a carico dell’Italia, sino ad un importo massimo pari a 2 000 000 di ECU; considerando che il contributo finanziario della Comunità verrà concesso a condizione che le azioni previste siano effettivamente realizzate e che le autorità competenti forniscano tutte le informazioni necessarie entro le sca- denze previste; considerando che le misure previste dalla presente deci- sione sono conformi al parere del comitato veterinario permanente, (1) GU L 224 del 18. 8. 1990, pag. 19. (2) GU L 168 del 2. 7. 1994, pag. 31. (3) GU L 347 del 12. 12. 1990, pag. 27. (4) GU L 268 del 14. 9. 1992, pag. 54. (5) GU L 286 del 18. 10. 1997, pag. 11. 1. Il contributo finanziario della Comunità è fissato al 50 % delle spese e di quelle sostenute dall’Italia per risarcire gli allevatori degli animali macellati, entro un massimo di 2 000 000 di ECU. Il contributo finanziario della Comunità viene con- 2. cesso a condizione che: — venga inviata alla Commissione una relazione trime- strale sullo stato di avanzamento del programma e sulle spese sostenute; — venga inviata alla Commissione, entro il 1o giugno 1999, una relazione finale sull’esecuzione tecnica del programma congiuntamente alle pezze giustificatrici delle spese sostenute, sempre che sia stata rispettata la legislazione comunitaria nel settore veterinario. Articolo 4 La Repubblica italiana è destinataria della presente deci- sione. Fatto a Bruxelles, il 28 novembre 1997. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione


title: VERORDNUNG (EG) Nr. 2376/97 DER KOMMISSION vom 28. November 1997 zur Festsetzung der Höchsterstattung bei der Ausfuhr von geschliffenem mittelkörnigem Reis und geschliffenem Langkornreis A im Zusammenhang mit der Ausschreibung gemäß der Verordnung (EG) Nr. 2095/97


title: PREGUNTA ESCRITA n. 3815/97 del Caroline JACKSON a la Comisión. Transferencias netas al presupuesto comunitario

eurovoc_concepts:
Community budget
Member States' contribution
financing of the EU budget
net contributor
statistics

text: C 174/134 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 8. 6. 98 (98/C 174/201) PREGUNTA ESCRITA E-3814/97 de Peter Crampton (PSE) a la Comisio·n (28 de noviembre de 1997) Asunto: Indicacio·n del aceite de cacahuete en el etiquetado de productos alimenticios Las personas que padecen una alergia al cacahuete pueden consumir sin saberlo alimentos que contengan derivados del mismo por falta de indicaciones claras en el etiquetado de dichos productos. En ocasiones, esto puede incluso llevar a situaciones que supongan un peligro para la vida de esas personas. ¿Existen normas a escala europea para el etiquetado de alimentos que contengan derivados de cacahuete? De no existir, ¿tiene la Comisio·n la intencio·n de presentar propuestas para introducir un etiquetado claro de estos alimentos? Respuesta del Sr. Bangemann en nombre de la Comisio·n (15 de enero de 1998) La Comisio·n esta· estudiando seriamente la posibilidad de modificar la normativa comunitaria sobre etiquetado de alimentos para garantizar que los consumidores reciban una informacio·n adecuada sobre la presencia en los alimentos, incluidos los cacahuetes y el aceite de cacahuete, de productos potencialmente alerge·nicos. A peticio·n de la Comisio·n, el Comite· Cient(cid:14)·fico de Alimentos elaboro· en septiembre de 1995 un informe sobre alergias alimentarias e intolerancia a los alimentos. Se esta·n discutiendo las conclusiones de ese informe con los Estados miembros. Adema·s, se esta·n llevando a cabo discusiones sobre el etiquetado de ale·rgenos a nivel internacional, en el marco del Codex Alimentarius. Ese trabajo se complementara·, como parte de la cooperacio·n cient(cid:14)·fica entre los Estados miembros y la Comisio·n, con la recogida de los datos epidemiolo·gicos disponibles (variacio·n geogra·fica y frecuencia y gravedad de la sensibilidad aguda), lo cual es claramente necesario para determinar los criterios aplicables a la elaboracio·n de una lista de ingredientes reconocidos que causan alergia o intolerancia y que, si forman parte de un alimento, deben figurar obligatoriamente en la lista de ingredientes de la etiqueta. Sobre la base de los resultados de ese estudio epidemiolo·gico, que se conocera·n en junio de 1998, la Comisio·n podra· proponer o no una modificacio·n de la Directiva 79/112/CEE, de 18 de diciembre de 1978, relativa a la aproximacio·n de las legislaciones de los Estados Miembros en materia de etiquetado, presentacio·n y publicidad de los productos alimenticios destinados al consumidor final (1). (1) DO L 33 de 8. 2. 1979. (98/C 174/202) PREGUNTA ESCRITA E-3815/97 de Caroline Jackson (PPE) a la Comisio·n (28 de noviembre de 1997) Asunto: Transferencias netas al presupuesto comunitario Segu·n un art(cid:14)·culo publicado en la revista «The Economist» el 18 de octubre de 1997, en una reunio·n del ECOFIN celebrada recientemente la Comisio·n no fue capaz de facilitar datos sobre las contribuciones netas de cada Estado miembro al presupuesto comunitario. Dada la importancia de este asunto y el alto grado de intere·s pu·blico que despierta, ¿se propone la Comisio·n publicar la lista de las contribuciones netas de cada Estado miembro al presupuesto comunitario, utilizando los datos ma·s recientes? Respuesta del Sr. Liikanen en nombre de la Comisio·n (14 de enero de 1998) En un documento enviado al Consejo EcoFin (del que se env(cid:14)·a directamente una copia a Su Sen(cid:152)or(cid:14)·a y a la Secretar(cid:14)·a del Parlamento), la Comisio·n expon(cid:14)·a los motivos por los que no elabora estimaciones de los saldos presupuestarios de los Estados miembros


title: 98/50/CE: Decisión de la Comisión de 28 de noviembre de 1997 por la que se aprueba el programa de erradicación de la tuberculosis bovina para 1998 presentado por Grecia y por la que se fija la cuantía de la participación financiera comunitaria (El texto en lengua griega es el único auténtico)

eurovoc_concepts:
EU financing
Greece
action programme
animal tuberculosis
cattle
slaughter of animals

text: L 16/26 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 21. 1. 98 DECISIÓN DE LA COMISIÓN de 28 de noviembre de 1997 por la que se aprueba el programa de erradicación de la tuberculosis bovina para 1998 presentado por Grecia y por la que se fija la cuantía de la participación financiera comunitaria (El texto en lengua griega es el único auténtico) (98/50/CE) LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN: Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Artículo 1 Vista la Decisión 90/424/CEE del Consejo, de 26 de junio de 1990, relativa a determinados gastos en el sector veterinario (1), cuya última modificación la constituye la Decisión 94/370/CE (2), y, en particular, el apartado 6 de su artículo 24, Queda aprobado el programa de erradicación y vigilancia de la tuberculosis bovina presentado por Grecia para el período comprendido entre el 1 de enero y el 31 de diciembre de 1998. Artículo 2 Considerando que la Decisión 90/424/CEE contempla la posibilidad de que la Comunidad participe financiera- mente en la erradicación y vigilancia de la tuberculosis bovina; Grecia pondrá en vigor el 1 de enero de 1998 las disposiciones legislativas, reglamentarias y administrativas necesarias para realizar el programa mencionado en el artículo 1. Considerando que, mediante carta, Grecia presentó un programa de erradicación de esta enfermedad; Artículo 3 Considerando que, una vez examinado, se comprobó que dicho programa se ajusta a la Decisión 90/638/CEE del Consejo, de 27 de noviembre de 1990, por la que se establecen los criterios comunitarios aplicables a las medi- das de erradicación y vigilancia de determinadas enferme- dades de los animales (3), cuya última modificación la constituye la Directiva 92/65/CEE (4); Considerando que este programa figura en la lista de programas de erradicación y vigilancia de enfermedades de los animales que pueden acogerse a una participación financiera comunitaria en 1998, tal como se establece en la Decisión 97/681/CE de la Comisión (5); Considerando que, dada la importancia del programa para la consecución de los objetivos perseguidos por la Comunidad en materia de salud animal, conviene fijar la participación financiera comunitaria en el 50 % de los gastos realizados por Grecia, con un máximo de 400 000 ecus; Considerando que la participación financiera comunitaria se concederá siempre que las medidas previstas se lleven a cabo y que las autoridades faciliten toda la información necesaria dentro de los plazos fijados; Considerando que las medidas previstas en la presente Decisión se ajustan al dictamen del Comité veterinario permanente, (1) DO L 224 de 18. 8. 1990, p. 19. (2) DO L 168 de 2. 7. 1994, p. 31. (3) DO L 347 de 12. 12. 1990, p. 27. (4) DO L 268 de 14. 9. 1992, p. 54. (5) DO L 286 de 18. 10. 1997, p. 11. La contribución financiera de la Comunidad queda 1. fijada en el 50 % de los gastos que correspondan a Grecia en concepto de compensación a los propietarios de los animales que deban ser sacrificados con un importe máximo de 400 000 ecus. La contribución financiera comunitaria se concederá 2. previo cumplimiento de los requisitos siguientes: — enviar trimestralmente a la Comisión un informe sobre el grado de aplicación del programa y los gastos realizados; — enviar a la Comisión, a más tardar el 1 de junio de 1999, un informe final sobre la ejecución técnica del programa, adjuntando los justificantes de los gastos realizados, y siempre que se haya respetado la normativa veterinaria de la Comunidad. Artículo 4 El destinatario de la presente Decisión será la República Helénica. Hecho en Bruselas, el 28 de noviembre de 1997. Por la Comisión Franz FISCHLER Miembro de la Comisión


title: VERORDENING (EG) Nr. 2384/97 VAN DE COMMISSIE van 28 november 1997 houdende vaststelling van de restituties die worden toegepast voor bepaalde producten van de sector suiker die worden uitgevoerd in de vorm van niet in bijlage II van het Verdrag vermelde goederen

eurovoc_concepts:
export refund
isoglucose
raw sugar
syrup
white sugar