title: Forslag til Rådets forordning (EF) om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 384/94 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 12. 12. 1997 KOM(97)677 endelig udg. 97/ 0368 (ACQ MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET OM BEHANDLINGEN AF LANDE, DER TIDLIGERE VAR LANDE UDEN MARKEDSØKONOMI, I FORBINDELSE MED ANTIDUMPINGPROCEDURER Forslag til RÅDETS FORORDNING (EF) om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 384/94 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (forelagt af Kommissionen) BEGRUNDELSE I EU's nuværende antidumpingregler er en række tredjelande klassificeret som "lande uden markedsøkonomi". For disse landes vedkommende anses det for umuligt at beregne den normale værdi på grundlag af standardoplysninger om de indenlandske priser, fordi den gennemgribende statskontrol har stærkt fordrejende virkning, og fordi der ikke foreligger meningsfyldte markedssignaler. Der blev derfor udviklet et system med et såkaldt analogt land, således at den normale værdi i landene uden markedsøkonomi fastsættes på grundlag af priser og omkostninger i en sammenlignelig markedsøkonomi i et tredjeland. For lande, der klassificeres som markedsøkonomier, eksisterer problemet ikke, og den normale værdi beregnes på grundlag af indenlandske økonomiske oplysninger vedrørende det pågældende land. Den særlige behandling i antidumpingregleme af landene uden markedsøkonomi går helt tilbage til 1950'erne, og fremgangsmåden for landene uden markedsøkonomi blev kodificeret af EU i 1979. Siden da har kommunismens fald i Central- og Østeuropa og det tidligere Sovjetunionen og iværksættelsen af økonomiske reformer af hidtil ukendt omfang i Kina og andre steder imidlertid fundamentalt ændret de økonomiske forhold i mange af de lande, der klassificeres som lande uden markedsøkonomi. I erkendelse af de central- og østeuropæiske landes økonomiske omdannelse og fremskridt hen imod medlemskab af Den Europæiske Union er disse lande allerede fjernet fra listen over lande uden markedsøkonomi, og de behandles nu som markedsøkonomier i EU's antidumpingregler. For Ruslands og Kinas vedkommende har de bemærkelsesværdige fremskridt i det økonomiske reformarbejde imidlertid endnu ikke givet sig udslag i nogen ændring i EU's antidumpingregler. Som følge deraf er de prisberegningsmetoder, der automatisk benyttes i forbindelser med alle undersøgelser med tilknytning til disse to lande, ikke længere altid velegnede, og det er økonomisk velbegrundet at ændre EU*s antidumpingmetoder, således at de afspejler de nuværende forhold i disse lande. Både Rusland og Kina er vitalt vigtige handelspartnere for EU og udgør enorme potentielle fremtidige markeder. Samhandelen mellem Fællesskabet og disse to lande er vokset kraftigt i det seneste årti og vil utvivlsomt vedblive med at vokse i takt med, at 4&~ landenes økonomiske vægt tiltager. Antidumpingreglerne har naturligvis spillet en central rolle i bestræbelserne for at opretholde ligevægten i handelsforbindelserne i tilfælde, hvor prisfastsættelsen har været illoyal. Men til trods for, at det kun er en beskeden del af samhandelen, som er omfattet af antidumpingforanstaltninger (eksempelvis blev kun ca. 1% af importen fra begge lande omfattet af antidumpingforanstaltninger i Den Europæiske Union i 1996), har både Rusland og Kina tillagt EU's antidumpingpolitik, navnlig deres status som lande uden markedsøkonomi, stor politisk betydning. Sigtet med dette forslag er at foretage specifikke tilpasninger af EU's antidumpingmetode baseret på en objektiv vurdering af de eksisterende økonomiske forhold i Rusland og Kina uden at svække EU's instrumenter til forsvar af samhandelen. Navnlig vil dette forslag gøre det muligt at sikre en vis fleksibilitet på et individuelt grundlag for at imødekomme disse landes ønsker i situationer, hvor det er tydeligt, at de markedsøkonomiske principper er fremherskende. Det vil også ophæve klassificeringen af Rusland og Kina som lande uden markedsøkonomi og sikre en mere systematisk approach for fastlæggelsen af individuel behandling og komparative fordele. Derved vil de foreslåede ændringer være en anerkendelse af Kinas og Ruslands hidtidige bestræbelser for at omdanne deres økonomier. De vil også være et vigtigt incitament til fortsat hurtigt reformarbejde i de russiske og kinesiske virksomheder, som endnu ikke fungerer på markedsøkonomiske vilkår, og vil fremme den russiske og den kinesiske regerings bestræbelser for at gennemføre reformer på mikroøkonomisk plan. Endelig vil de bringe EU's antidumpingregler på linje med de regler, som nogle af vore vigtigste handelspartnere (f. eks. USA, Australien og Canada) benytter, idet disse alle har mulighed for at tilpasse deres antidumpinginstrumenter efter den økonomiske realitet "i marken". Denne meddelelse omhandler følgende: • baggrunden for og virkningerne af den behandling, som lande uden markedsøkonomi i øjeblikket underkastes under antidumpingprocedurer • virkningerne på antidumpingområdet af den økonomiske reformproces i Rusland og Kina • et forslag til ændring af den nuværende antidumpingmetode. AI> MEDDELELSE TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET OM BEHANDLINGEN AF LANDE, DER TIDLIGERE VAR LANDE UDEN MARKEDSØKONOMI, I FORBINDELSE MED ANTIDUMPINGPROCEDURER A. Indledning 1. I EU's nuværende antidumpingregler er tredjelande enten klassificeret som "markedsøkonomier" eller "lande uden markedsøkonomi". De lande, der af EU betragtes som lande uden markedsøkonomi, er ikke opført i selve den grundlæggende antidumpingforordning, men i et bilag til Rådets forordning 519/94 om den fælles ordning for indførsel fra visse tredjelande1. Alle andre lande betragtes som markedsøkonomier. Den største konkrete forskel mellem disse to kategorier vedrører den måde, hvorpå den "normale værdi" (dvs. den pris, til hvilken eksportørerne sælger varerne på deres hjemmemarked) og dermed eksistensen af dumping fastlægges i forbindelse med antidumpingundersøgelser. 2. Der er tale om dumping, når en producent sælger varer på et eksportmarked til en pris, der er lavere end den normale værdi, dvs. varernes pris på producentens hjemmemarked. I forbindelse med antidumpingprocedurer vedrørende lande med "markedsøkonomi" baseres den normale værdi i almindelighed på priserne på eksportlandets hjemmemarked. Hvis priserne på hjemmemarkedet ikke giver et sandt billede af den normale værdi, eksempelvis fordi omsætningen på hjemmemarkedet ikke er tilstrækkelig stor, benyttes produktionsomkostningerne i eksportlandet i stedet. 3. Hvad angår landene uden markedsøkonomi, anses det for umuligt at beregne den normale værdi på grundlag af standardoplysninger om priserne på hjemmemarkedet, fordi den gennemgribende statskontrol har stærkt fordrejende virkning, og fordi der ikke foreligger meningsfyldte markedssignaler. Antidumpingforordningen indeholder derfor særlige bestemmelser om beregning af den normale værdi2, der automatisk finder anvendelse på alle lande, der er opført som lande uden markedsøkonomi. Ifølge disse bestemmelser benyttes priser eller omkostninger i et De lande, der anses for at være lande uden markedsøkonomi, er Albanien, Armenien, Aserbajdsjan, Belarus, Folkerepublikken Kina, Georgien, Kasakhstan, Kirgisistan, Moldova, Mongoliet, Nordkorea, Rusland, Tadsjikistan, Turkmenistan, Ukraine, Usbekistan og Vietnam. Artikel 2, stk. 7, i Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995. A<- analogt tredjeland med markedsøkonomi i stedet for priserne eller omkostningerne på hjemmemarkedet. Som analogt land vælger Kommissionens som led i sin approach så vidt muligt en markedsøkonomi, hvis priser og omkostninger ikke ligger på et overdrevent højt niveau sammenlignet med et verdensgennemsnit for den pågældende vare. Landet vælges på grundlag af en række faktorer, herunder konkurrencevilkårene i det land, der påtænkes anvendt som analogt land, og særtræk ved dets industri såsom rationaliserings- og moderniseringsgrad og omkostningsbevidsthed. 4. For fuldt ud at kunne forstå ræsonnementet bag behandlingen af landene uden markedsøkonomi er det nyttigt at se på dennes oprindelse og historiske udvikling. Ved fastlæggelsen af dumping lægger artikel VI i GATT hovedvægten på begrebet transaktioner "i den sædvanlige handel". Dette betyder, at det er en betingelse for, at priserne og omkostningerne kan være pålidelige, at de fastlægges på grundlag af markedssignaler, der afspejler udbuds- og efterspørgselsforholdene. I 1955 var dette tydeligvis ikke tilfældet for et antal kommandoøkonomier, hvor statskontrollen med produktionsmidlerne og deri statslige intervention i økonomien var så omfattende, at priser og omkostninger kunne fordrejes væsentligt. I erkendelse af disse vanskeligheder blev der vedtaget en fortolkende note til artikel VI i GATT med følgende ordlyd: "Det anerkendes, at der i forbindelse med import fra et land, der har et komplet eller i alt væsentligt komplet monopol over sin handel, og hvor alle indenlandske priser fastsættes af staten, kan foreligge særlige vanskeligheder med at anstille prissammenligninger i henhold til stk. 1, og importerende kontraherende parter kan i sådanne tilfælde anse det for nødvendigt at tage hensyn til den mulighed, at det ikke altid kan være hensigtsmæssigt at foretage en stringent sammenligning med indenlandske priser i et sådant land. " 5. Den fortolkende note rettede søgelyset mod de potentielle vanskeligheder med pris- og omkostningsdataene i landene uden markedsøkonomi, men foreslog ingen alternative kriterier for, hvorledes den normale værdi skulle fastsættes. I mangel af forskrifter skulle der derfor findes en løsning, og systemet med et analogt tredjeland blev udviklet af USA efter Kennedy-rundens afslutning. Formålet med dette system var klart: for at kunne sammenligne priserne i eksportlandet med varernes normale værdi i den sædvanlige handel skulle der søges et ikke-fordrejet pejlemærke uden for eksportørernes land uden markedsøkonomi, og der skulle benyttes priser og 2 omkostninger i en sammenlignelig erstatnings-markedsøkonomi i et tredjeland. Denne approach blev hurtigt taget op af andre GATT-signatarstater, og EU indførte i 1979 særlige regler, hvor dens praksis på dette område blev kodificeret. 6. En anden forskel på behandlingen af lande uden markedsøkonomi og markedsøkonomier i antidumpingprocedurer er den måde, hvorpå antidumpingtolden fastsættes. For markedsøkonomiernes vedkommende fastsættes der individuelle toldsatser for hver eksportør, medens der for et land uden markedsøkonomi anvendes én gennemsnitlig toldsats på al import fra det pågældende land. Det er ikke muligt at sondre mellem individuelle producenter i et land uden markedsøkonomi, fordi alle produktionsmidler og naturressourcer tilhører én og samme enhed, nemlig staten. Al import fra lande uden markedsøkonomi anses derfor for at hidrøre fra én producent, og det er nødvendigt at benytte én toldsats for at undgå omgåelse af tolden ved kanalisering af eksporten via den eksportør, der har den laveste toldsats. EU's nuværende regler gør det muligt at fastsætte undtagelser fra denne generelle regel, når de involverede selskabers økonomiske forhold gør dette rimeligt. Der kan derfor anvendes individuelle toldsatser i de ekstraordinære tilfælde, hvor et selskab kan dokumentere, at det arbejder uafhængigt af staten. I marts 1997 blev de administrative regler for individuel behandling revideret med henblik på at sikre en mere udtalt fleksibilitet. Hvis eksportørerne skal kunne gøres til genstand for en sådan behandling, skal de nu opfylde fem vigtige kriterier (der henvises til punkt (i), (iv), (vi), (vii) og (viii) i bilaget), medens Kommissionen bevarer en vis skønsmargen for de resterende tre kriteriers vedkommende. 7. Kina og Rusland er to af de lande, der i antidumpingreglerne traditionelt behandles som lande uden markedsøkonomi. De ovenfor skitserede bestemmelser tog sigte på at imødegå de forhold, der er fremherskende i en kommandoøkonomi, og afspejlede disse to landes situation på det tidspunkt, da den fortolkende note til artikel VI i GATT blev vedtaget. Siden da er EU's antidumpingregler imidlertid forblevet uændrede, skønt både Kina og Rusland tydeligt har bevæget sig væk fra de forhold, der kendetegner en kommando- eller planøkonomi. Denne situation har gjort det rimeligt at foretage en intern gennemgang af EU's antidumpingpolitik med henblik på at slå fast, om det er nødvendigt at foretage tilpasninger. B. Ændringer i Rusland 02 Kina 8. Det er ikke altid nemt at måle det præcise reformniveau for at konstatere, om et givet land har udviklet sig "nok" til, at der kan indrømmes det behandling som markedsøkonomi, og eftersom de tidligere lande uden markedsøkonomi ofte følger deres egne og meget særskilte veje i reformprocessen, vil deres resultater være meget uensartede på de forskellige områder. De forskellige lande egner sig derfor ikke uden videre til direkte sammenligninger. For Ruslands og Kinas vedkommende har Kina eksempelvis siden 1979 tilstræbt en langsom, men støt reform og har indledningsvis eksperimenteret i et begrænset omfang i kystområderne og først derefter udvidet reformerne til at omfatte hele landet. Rusland er derimod siden 1992 skredet hurtigt frem. 9. Det er imidlertid for begge landes vedkommende tydeligt, at de definitivt har bevæget sig væk fra en kommandoøkonomi: produktionen fastsættes ikke længere overvejende af en central planlægningsenhed, de fleste restriktioner på import- og eksporthandel er ophævet, priserne er i vid udstrækning liberaliseret, den nationale valuta er gjort konvertibel for de løbende posters vedkommende, privatiseringen er skredet frem i hurtigt tempo, og der er ansporet til øget privat erhvervsudøvelse. Sideløbende dermed ændres de retlige og institutionelle strukturer, og nye skattelove og -ordninger er under udarbejdelse. 10. På det mikroøkonomiske plan ændres virksomhedernes struktur. Ved siden af de statsejede virksomheder, der anspores til at slutte sig sammen og omstrukturere, er der ved at opstå nye selskaber, der arbejder uafhængigt af staten og på stadig mere konkurrenceprægede vilkår. Én bemærkelsesværdig faktor er det voksende antal udenlandsk ejede firmaer, der virker i disse lande på grundlag af markedsøkonomiske principper. Det er tydeligt, at disse virksomheders egne priser og omkostninger i voksende omfang kan benyttes som led i antidumpingundersøgelser. 11. Følgende faktorer illustrerer de økonomiske ændringer i Rusland og Kina: Rusland I makroøkonomisk henseende er den russiske økonomi i de seneste to år stabiliseret mærkbart. Reformprocessen er yderligere udbygget ved indsættelse af en ny regering i marts 1997 byggende på det mandat til yderligere reformer, som præsident Jeltsin fik ved valget i 1996. Regeringen har konsekvent ført en stram pengepolitik: valutakursen er stabiliseret, inflationstakten er nede på 1-2% om måneden, og Ruslands voksende muligheder for at trække på de internationale kapitalmarkeder har bidraget til at bringe realrenten ned på 24% (juni 197) mod 120% i juni 1996. Endelig tyder meget på, at produktionen er for opadgående. Det formindskede statslige engagement er tydeligt dokumenteret, idet statstilskuddene eksempelvis er formindsket drastisk, ligesom lønningerne er liberaliseret. Rublen er fuldt konvertibel. Resultatet af forhandlingerne om en ny skattelov og vedtagelsen af et budget, der gør det muligt for Rusland at holde sig inden for IMF's mål for budgetunderskuddet (tæt på 5% af BNP), vil få central betydning. Priserne blev i vid udstrækning liberaliseret for første gang i 1992. Priserne for markedsmæssige varer er ændret, så de stemmer bedre overens med markedsniveauet og endog i visse tilfælde ligger over dette. Priserne for tjenesteydelser er i de fleste tilfælde lavere end verdensmarkedsniveauet, omend de stiger i hastigere tempo, efterhånden som de gøres markedsmæssige. For boligernes og de offentlige værkers vedkommende optrappes omkostningsdækningen eksempelvis med henblik på at afvikle prissubsidieringen på disse områder. Privatiseringen fandt sted i to bølger. I 1992 blev de største statsejede selskaber forpligtet til at udstede aktier i form af "vouchers", der blev stillet vederlagsfrit til rådighed for hele befolkningen. Siden 1994 er hovedvægten i privatiseringsprogrammet lagt på overførsel af de resterende aktiebeholdninger til den private sektor ved auktionssalg eller udbud; dette gælder også for den ordning med "aktier for lån", ved hvilken der sælges aktier fra 29 førende selskaber til banker og konsortier. Skønt de senere privatiseringsprogrammer er kritiseret for omfanget af insiderhandel, er de overvejende blevet gennemført på et forretningsmæssigt grundlag. Midt i 1997 var der sammenlagt privatiseret 128 000 virksomheder af alle størrelser og i alle sektorer. Privatiseringsprogrammet blev atter aktiveret ved udgangen af 1997, til dels som en reaktion på den krise, som budgetindtægterne udløste. • Bank- og rentesatsordningen: Der er i de seneste to år sket en kraftig udbygning af bankaktiviteten på markedsvilkår og af de finansielle markeder med støtte i en stærkt forbedret lovstruktur. Navnlig har to love af 1995 om selskaber og værdipapirmarkeder øget beskyttelsesniveauet for aktionærer kraftigt. Udviklingen på fondsbørsen befinder sig dog stadig på et tidligt stadium, og der er både ny lovgivning og øget tilsyn under forberedelse. Der gælder stadig visse begrænsninger for udenlandske aktører. • Handelsliberalisering: I overensstemmelse med sin ansøgning om tiltrædelse af WTO har Rusland foretaget en mærkbar liberalisering af sin udenrigshandelsordning. Afslutningen på udenrigshandelsmonopolet blev bebudet i 1991, og reformerne i 1994 og 1995 fuldendte overgangen til en generelt åben ordning. • Det kan konkluderes, at de økonomiske reformer på makroøkonomisk niveau er et veletableret faktum i Rusland. Der findes dog fortsat visse interne stridspunkter i form af uoverensstemmelser mellem lovgivning og praksis, mellem føderale hensigter og regional gennemførelse og mellem de enkelte selskaber. Den russiske regering gav sig i år i kast med en række "policy"-reformer med henblik på at omsætte hensigterne i praksis, eksempelvis i form af aktiviteter for at bringe de "naturlige monopoler" under kontrol, og sideløbende med de igangværende forhandlinger om den nye skattelov har den forstærket indsatsen for at opkræve udestående fordringer, ligesom regnskabs- og revisionsreformen på landsplan vidner om regeringens ønske om at fremskynde reformprocessen på mikroøkonomisk plan. Kina • Kina har gjort en betydelig indsats for at liberalisere sin økonomi, siden Deng Xiaoping i 1979 tog initiativ til en gradvis afvikling af kommandoøkonomien. Reformprocessen er allerede godt i gang, og den politiske vilje til at fastholde den blev bekræftet af Jiang Zemin på den 15. partikongres i september 1997. • Takket være liberahseringen af priserne, skabelsen af en konvertibel valuta, fjernelsen af handelsrestriktionerne og ansporingen til øget privat erhvervsudøvelse bl. a. ved hjælp af udenlandske investeringer har de markedsøkonomiske principper gradvis vundet indpas i den kinesiske økonomi. I store dele af denne økonomi, ikke mindst de mange "særlige økonomiske zoner", arbejder udenlandske og indenlandske selskaber allerede nu på grundlag af markedsøkonomiske principper. Prisliberalisering. Ifølge oplysninger fra Verdensbanken fra 1996 fastsættes 90% af detailpriserne og 80% af priserne for landbrugsvarer og råvarer af markedet. Dette skal sammenholdes med 1978, hvor 97% af detailpriserne, 94,4% af landbrugspriserne og 99,7% af priserne på råvarer var statskontrollerede. I 1993 blev priserne på råolie og stål liberaliseret. De statskontrollerede priser er nu ophævet på alle områder bortset fra gas, vand og elektricitet tij civil anvendelse. Også her er prisliberaliseringen imidlertid på vej, eksempelvis i Beijing, hvor regningen for vand og brændsel er forhøjet mærkbart. Erhvervssystemet. Der findes allerede en effektiv international selskabsmodel i Kina (Verdensbankens landeundersøgelse for Kina, 1997). På de områder, hvor de statsejede virksomheder allerede er indarbejdet i modellen, har den bidraget til at gøre overskud og tab mere gennemsigtige, ligesom der er fastlagt regnskabsmæssige værdier for aktiverne og rettigheder med hensyn til realværdierne. De private og halvoffentlige selskaber tegner sig nu for mere end to tredjedele af den økonomiske produktion i Kina, og denne procentdel vokser hvert år. Desuden voksede de udenlandske selskabers andel i importen og eksporten fra 21% i 1991 til 47% i 1996 (database for markedsadgang, Europa-Kommissionen). De udenlandsk finansierede produktionsselskaber tegner sig nu for en betydelig del af Kinas eksport til Europa. Valutaspørgsmål og kapitalmarkeder. Kina indførte i 1996 fuld konvertibilitet for transaktioner på de løbende poster, hvorved landet gav afkald på retten til nogensinde at genindføre valutarestriktioner på aktiviteter på de løbende poster uden Den Internationale Valutafonds samtykke. Inflationen er blevet effektivt bekæmpet - den lå på mere end 25% i begyndelsen af 1990'erne og er i dag nede på encifrede tal (med hensyn til detailpriser var inflationen gennemsnitlig på 1,8% fra januar til juni 1997, medens forbrugerprisinflationen samme år gennemsnitlig var på 5%). Kinas tiltagende integrering med de globale kapitalmarkeder fremgår af det forhold, at landet nu tegner sig for 40% af de udenlandske investeringer, 10% af banklångivningen og et voksende omfang af værdipapirinvesteringer i udviklingslandene. Desuden blev der i 1993 iværksat en gradvis reform af den finansielle sektor omfattende en styrkelse af centralbankens kontrolbeføjelser over for regeringens långivning og en omdannelse af fire specialiserede banker til ægte forretningsbanker. • Særlige økonomiske zoner. Væksten i den private sektor skyldes ud over de reformer, som har til formål at fremme den indenlandske private erhvervsudøvelse, Beijings aktive politik til fremme af udenlandske firmaers etablering af joint ventures i Kinas fem "særlige økonomiske zoner" Shenzhen (hvorfra Hongkong får en stor del af sine leverancer), Zhuhai, Shantou, Xiamen og Hainan. Lovgivningsrammen, der tager sigte på at tiltrække højteknologi og anspore til øget produktion med eksport for øje, giver ret til at etablere helejede selskaber og eksportere uafhængigt, dvs. uden den ellers obligatoriske brug af statslige handelsselskaber og uden forudgående tilladelse fra statens side. Desuden tilbyder den på visse betingelser præferentielle toldsatser og præferentiel indkomstskat, vareskat og moms. I mange tilfælde har de pågældende reformer slået rod i disse zoner og derefter spredt sig ud over disses grænser. De særlige økonomiske zoner har betydelig autonomi i forhold til centralregeringen og nyder godt af en virksomhedskultur, der er skabt af udenlandske investorer, forbindelser med Taiwan og Hongkong og statslige ordninger, der tager sigte på indførelse af en moderne selskabsstruktur. En række udenlandske banker gennemfører allerede omfattende transaktioner på mange af disse områder. Ud over de særlige økonomiske zoner blev 14 vigtige kystbyer i 1984 åbnet for fri erhvervsudøvelse, og det samme blev efterhånden tilfældet for en række grænsebyer, provinshovedstæder inde i landet og byer langs Yangtse-floden. De åbne kystbyer har senere sluttet sig sammen med det formål at oprette store udviklingsområder såsom Perleflodsdeltaet i Guangdong og Yangtse-deltaet (der inkluderer Shanghai). Mange selskaber i disse zoner arbejder rent faktisk allerede nu på markedsvilkår. Der bor 350 millioner mennesker i Kinas kystzoner, hvor markedsreformerne er skredet hurtigst frem. • Handelsliberalisering. Efter den kinesiske ledelses opfattelse er den gradvise fjernelse af barriererne for handel og investeringer et absolut nødvendigt supplement til landets egne interne reformprogram, og Kina har allerede i vid udstrækning liberaliseret sin handelsordning. I 1979 var der 14 statsejede handelsselskaber. I dag er der mere end 12 000 selskaber, som har udenrigshandelsrettigheder. I sammenhæng med forhandlingerne om tiltrædelsen af WTO har Kina allerede tilbudt at nedsætte sine importtoldsatser fra gennemsnitlig 17% i dag til 10% i 2005 (i 1994 var gennemsnittet på 34%) og at fjerne alle resterende kontingenter i 2005. Det kan konkluderes, at den økonomiske reform for alvor har slået rod i Kina. Reformprocessen er endnu ikke afsluttet overalt i Kina, f. eks. med hensyn til fastlæggelse af lønninger og arbejdsvilkår, men der er en tydelig politisk vilje til at foretage de nødvendige ændringer. Navnlig gør den kinesiske regering en koordineret indsats for at sprede de med den økonomiske reform forbundne goder til alle regioner og at sætte øget skub i omstruktureringen af de statsejede virksomheder. Desuden er en udvikling af nye velfærds- og arbejdsmarkedspolitikker på vej, bl. a. for at tage hensyn til væksten i migrantarbejdskraften og imødegå en forbigående stigning i arbejdsløsheden, fordi arbejdskraften skifter fra de traditionelle industrier til nye økonomiske aktivitetsområder. 12. Nærværende forslag er udarbejdet på baggrund af detaljerede overvejelser i Kommissionen baseret på tegnene på en omfattende økonomisk reform i Rusland og Kina og den positive virkning, som behandlingen af spørgsmålet kan få på forbindelserne mellem EU og Rusland og Kina. Forslaget repræsenterer en udvikling væk fra en status som lande uden markedsøkonomi (idet det dog stadig ikke indrømmer status som fuld markedsøkonomi) baseret på en mere fleksibel individuel analyse af de økonomiske betingelser, som er af relevans for den enkelte antidumpingundersøgelse. 13. Et vigtigt punkt er, at en sådan approach vil støtte de "policy"-initiativer, som regeringerne tager for at anspore til en grundlæggende omstrukturering på virksomhedsplan, herunder indførelse af moderne regnskabs- og revisionssystemer og moderne styringsteknikker, en effektiv konkurrence- og konkurslovgivning og løsninger på problemer med manglende tilbagebetaling af gæld. Dette forslag udgør i den forbindelse et incitament til bæredygtig reform i både Rusland og Kina, og EU vil fortsat anspore til dette måls virkeliggørelse ved hjælp af passende bistand. ' 14. De foreslåede ændringer vil bringe EU's antidumpingbestemmelser på linje med de bestemmelser, der benyttes af nogle af vore vigtigste handelspartnere, der allerede kan tilpasse deres antidumpingmetoder efter den økonomiske virkelighed "i marken". I sammenhæng hermed er også andre GATT-signatarstaters antidumpingmetoder blevet undersøgt. 15. Australien og Canada har allerede lovbestemmelser, der gør det muligt at benytte priser og omkostninger på hjemmemarkedet i lande, der befinder sig i en overgangsfase, forudsat at der menes at foreligge markedsvilkår. Australien benyttede for nylig sådanne data vedrørende den indenlandske økonomi i to sager, der vedrørte Kina. USA har også lignende bestemmelser i sin lovgivning, og beslutningerne træffes i overensstemmelse med en på forhånd fastsat liste over kriterier, der kan anvendes på et individuelt grundlag. Navnlig gør De Forenede Staters lovgivning det muligt at basere den normale værdi på priser og omkostninger i lande, der befinder sig på et overgangsstadium, hvis det kan påvises, at de af undersøgelsen omfattede varer fremstilles af en "markedsorienteret industri". Ved fastlæggelsen af, om der er tale om en markedsorienteret industri, undersøger USA, i hvilken udstrækning udgifterne til rå- og hjælpestoffer bestemmes af markedet, og omfanget af statslig indblanding i de kommercielle afgørelser om produktion og prisfastsættelse. De selskaber, der har været omfattet af antidumpingundersøgelser i USA, har ikke i synderlig stor udstrækning påberåbt sig denne bestemmelse, og den har derfor kun fundet særdeles beskeden anvendelse. USA underkaster for tiden "markedsorienteret industri"-testen en fornyet undersøgelse med henblik på at skabe øget gennemsigtighed i og forståelse for anvendelsen af dette kriterium. Desuden indrømmer USA i næsten alle tilfælde individuel behandling. Den amerikanske approach er i denne henseende fremadskuende og baseret på systematiske kontrolbesøg "i marken". C. Forslag til ændring af EU's antidumpingpolitik over for Rusland og Kina 16. Som følge af den ufleksible regel om et analogt land kan EU's antidumpingordning ikke i øjeblikket tage hensyn til ændringerne i den russiske og den kinesiske økonomi: hvis et land er opført som land uden markedsøkonomi, har EU ikke noget alternativ, men må benytte data for et analogt land, også selv om det kan bevises, at de økonomiske forhold gør dette valg unødvendigt eller uhensigtsmæssigt. For at sikre en vis fleksibilitet i EU's metode, således at der kan tages hensyn til tilfælde, hvor der utvetydigt er tale om markedsøkonomiske vilkår, er der fastlagt følgende ændringer af den aktuelle behandling af disse lande: 10 (1) Rusland og Kina udgår på listen over lande, der behandles som lande uden markedsøkonomi. (2) EU får mulighed for at indrømme undtagelser fra metoden med et analogt land i de tilfælde i Rusland og Kina, hvor de økonomiske omstændigheder gør det berettiget. Navnlig: - vil der blive indsat en særlig bestemmelse i den grundlæggende antidumpingforordning, som gør det muligt for EU på et individuelt grundlag at undersøge, om en eller flere producenter, der er omfattet af en antidumpingundersøgelse, arbejder på en måde, der kan gøre brugen af deres priser og omkostninger på hjemmemarkedet meningsfyldt ved fastsættelsen af den normale værdi. Denne fastsættelse vil finde sted på grundlag af behørigt begrundede anmodninger fra den berørte producent eller de berørte producenter og i lyset af de kriterier, der er fastsat i bilag I til vedlagte forslag til rådsforordning3 - bør selskabets regnskaber eksempelvis give et retvisende billede af produktionsomkostningerne for den pågældende vare, for at der kan benyttes indenlandske priser og omkostninger som led i antidumpingprocedurerne. Desuden bør værdien af udgifterne til inputs som f. eks. jord, råvarer, arbejdskraft osv. ansættes på et rimeligt grundlag. Det samme gælder udgifterne til leverancer som f. eks. energi og til teknologi (inkl. intellektuelle ejendomsrettigheder). I situationer, hvor udgifterne til visse inputs synes at være fordrejede, vil disse inputs blive erstattet med den tilsvarende værdi i et analogt tredjeland med markedsøkonomi. Der vil blive taget hensyn til, om selskabet finansieres med lånte midler eller med egentlig egenkapital. Selskabet skal også frit kunne bestemme sine priser og den producerede mængde med henblik på at nå målet om et maksimalt afkast af de investerede midler4 3 Dette vil ikke forhindre erhvervsgrenen i Fællesskabet i at indgive en klage på grundlag af data for et analogt land. Hvis det imidlertid på et senere tidspunkt i løbet af antidumpingundersøgelsen påvises, at de pågældende virksomheder arbejder under markedsøkonomiske vilkår, vil EU benytte priserne eller omkostningerne på hjemmemarkedet som grundlag for beregningen af den normale værdi. 4 Den fuldstændige liste over kriterier fremgår af bilag 1 til vedlagte forslag til rådsforordning. 11 - vil Kommissionen, når sagen er indledt, behørigt meddele de pågældende producenter, at de har mulighed for at stille sådanne krav. Bevisbyrden vil påhvile den eller de berørte eksporterende producenter. Kommissionen vil som led i sin undersøgelse af sådanne krav benytte alle oplysninger, som den har adgang til. Hvis de markedsøkonomiske principper er fremherskende, vil der blive anvendt data vedrørende hjemmemarkedet, og der vil blive beregnet individuelle dumpingmargener for de pågældende selskaber. Denne approach vil kun blive anvendt på antidumpingundersøgelser, der indledes, efter at de relevante lovændringer er trådt i kraft - vil det være nødvendigt, at det yderligere arbejde, der er påkrævet til undersøgelsen af sektorens status som markedsøkonomi, afsluttes så betids under undersøgelsen, at de fastlagte frister respekteres. Det er i den sammenhæng afgørende, at der på det tidligst mulige stadium under proceduren, dvs. inden for én måned efter, at sagen er indledt, træffes en uigenkaldelig afgørelse om de individuelle selskabers status som markedsøkonomi. (3) Hvis det ikke kan bevises, at de markedsøkonomiske principper er fremherskende, vil der blive benyttet data for et analogt land, ligesom det nu er tilfældet. Vor fremgangsmåde vil dog blive forbedret i følgende henseender: - Under den nuværende fremgangsmåde undersøger Kommissionen, om det er nødvendigt at tilpasse den normale værdi i det "analoge land" for at tage behørigt hensyn til de samlede naturlige komparative fordele, som russiske eller kinesiske producenter måtte have sammenholdt med producenterne i det analoge land5. 1 den sammenhæng vil Kommissionen 5 retspraksis forbindelse med Ifølge De Europæiske Fællesskabers Domstols antidumpingundersøgelser tages hensyn til naturlige komparative fordele for producenterne i landene uden markedsøkonomi, sag C-16/90, Detlef Nolle v. Hauptzollamt Bremen-Freihafen. Der henvises udtrykkelig til "komparative fordele" i fælleserklæringen vedrørende artikel 18 i partnerskabs- og samarbejdsaftalen mellem EU og Rusland, hvori det blev aftalt, at der generelt skulle tages behørigt hensyn til naturlige komparative fordele for de pågældende producenter vedrørende faktorer som f. eks. adgang til råvarer, produktionsprocesser, produktionsstedets beliggenhed tæt ved forbrugerne og særlige kendetegn ved varen. skal der i 12 i fremtiden underrette de pågældende producenter om deres rettigheder, sende dem spørgeskemaer og efterprøve de fremlagte oplysninger vod hjælp af kontrolbesøg "i marken". Der vil i fornødent omfang blive foretaget justeringer. Den således fastlagte normale værdi vil give et præcist billede af de reelle produktions- og salgsvilkår i Rusland og Kina. - Endelig vil der blive foretaget forbedringer med hensyn til individuel behandling, dvs. fastlæggelse af individuelle dumpingmargener som en undtagelse fra reglen om, at der fastsættes én margen for hele landet. Under den nuværende praksis kan der indrømmes individuel behandling på grundlag af kriterierne i bilag 1 til denne meddelelse og i henhold til den administrative praksis, der er beskrevet i punkt 6 i denne meddelelse, hvis en producent kan bevise, at han virker uafhængigt af staten. Kommissionen vil benytte de samme kriterier som tidligere. I den sammenhæng vil det blive tillagt stor betydning, om der er risiko for omgåelse af tolden eller ej. Kommissionen vil ved hjælp af kontrolbesøg "i marken" undersøge alt bevismateriale, der fremlægges til støtte for anmodninger om en sådan behandling, for at sikre, at dens afgørelse træffes på grundlag af en samlet vurdering af omfanget af det eller de pågældende selskabers uafhængighed. De ovennævnte tilpasninger danner grundlag for en afbalanceret pakkeløsning, som nu bør føres ud i livet som en passende reaktion på de økonomiske ændringer i de pågældende to lande. 17. Hvis de markedsøkonomiske principper er fremherskende for visse virksomheder i Rusland eller Kina, vil forslaget indebære, at der anvendes priser og omkostninger på hjemmemarkedet i de tilfælde, hvor der ellers ville have været anvendt data for det analoge tredjeland. Forslagets virkninger vil derfor afhænge af, hvor omfattende reformerne i disse lande vil blive, og de vil desuden afspejle de individuelle virksomheders specifikke optræden og arbejdsvilkår. Det vil således ikke på nogen måde svække effektiviteten af EU's antidumpinginstrumenter. Der vil naturligvis stadig blive truffet antidumpingforanstaltninger, hvor dette er velbegrundet. 18. Dette forslag foregriber ikke resultatet af de igangværende forhandlinger om disse landes tiltrædelse af WTO. Selv om man kan nære håb om, at dette forslag vil øve 13 positiv indflydelse på de igangværende forhandlinger om tiltrædelsen af WTO, fordi det stimulerer til yderligere reformer, vil det ikke slække på eller nedsætte EU's krav til disse landes medlemskab af WTO. Hvad angår de øvrige lande, der i øjeblikket er opført som lande uden markedsøkonomi, vil Kommissionen nøje følge udviklingen i disse lande og med jævne mellemrum aflægge rapport om fremskridtet hen imod markedsøkonomi som led i de igangværende reformprocesser med henblik på at tilpasse deres behandling under antidumpingprocedurerne herefter. 14 BILAG KRITERIER FOR INDIVIDUEL BEHANDLING i) Størstedelen af aktierne skal tilhøre ægte private virksomheder, og der må ikke sidde statsembedsmænd i bestyrelsen eller i centrale ledende stillinger; hvis den pågældende virksomhed kontrolleres af en udenlandsk investor, betragtes dette som et relevant bevis på uafhængighed. ii) Det areal, hvorpå virksomhedens anlæg er bygget, skal være lejet af staten på vilkår, der svarer til vilkårene i et land med markedsøkonomi, eller være købt (eventuelt omfattet af særligt lejemål). iii) Virksomheden skal have ret til at ansætte og afskedige arbejdskraft og til at fastsætte lønningerne. iv) Virksomheden skal have fuld kontrol over sine tilførsler af rå- og hjælpestoffer og alle andre tilførsler. v) Leveringerne fra offentlige værker skal være sikret ved hjælp af passende kontraktuelle bestemmelser. vi) Der skal være ført bevis for, at overskuddet kan eksporteres, og at den investerede kapital kan repatrieres (kun i forbindelse med udenlandske investeringer, f. eks. joint ventures). vii) Eksportprisen skal fastsættes frit; det forhold, at eksportsalg finder sted til en forbunden part med sæde uden for det pågældende land, skal være en afgørende faktor. viii) Friheden til at udføre erhvervsvirksomhed skal være sikret, navnlig hvad angår følgende forhold: • Der må ikke være nogen restriktioner på salget på hjemmemarkedet. • Retten til at drive erhvervsvirksomhed må ikke trækkes tilbage, medmindre det sker i henhold til passende kontraktuelle bestemmelser. • De mængder, der produceres til eksport, skal fastsættes frit af virksomheden i overensstemmelse med den traditionelle efterspørgsel på dens eksportmarkeder. 15 BILAG FORSLAG TIL RÅDETS FORORDNING (EF) NR. 191 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 384/94 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab 16 Rådets forordning (EF) nr. 191 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 384/94 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 113, under henvisning til forslag fra Kommissionen6, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet7, og ud fra følgende betragtninger: Ved forordning (EF) nr. 384/968 ("den grundlæggende antidumpingforordning") vedtog Rådet fælles regler til beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab; ved forordning (EF) nr. 519/949 vedtog Rådet en fælles ordning for indførsel fra visse tredjelande, der er nævnt i bilag I dertil; i henhold til artikel 2, stk. 7, i Rådets forordning (EF) nr. 384/96 skal den normale værdi ved indførsel fra lande uden markedsøkonomi og særlig de lande, på hvilke Rådets forordning (EF) nr. 519/94 finder anvendelse, fastsættes på grundlag af prisen eller den beregnede værdi i et analogt tredjeland med markedsøkonomi; reformprocessen i Rusland og Folkerepublikken Kina har fundamentalt ændret disse landes økonomier og ført til, at der er opstået virksomheder eller sektorer, hvor de markedsøkonomiske principper er fremherskende; begge lande har som følge deraf bevæget sig bort fra de økonomiske forhold, der gjorde det hensigtsmæssigt at benytte metoden med et analogt land; 6 EFT 7 EFT 8 EFT 9 EFT 17 det er hensigtsmæssigt at revidere Fællesskabets antidumpingmetoder for at gøre det muligt at tage hensyn til de ændrede økonomiske forhold i Rusland og Folkerepublikken Kina;'navnlig er det hensigtsmæssigt at bestemme, at den normale værdi kan fastsættes i overensstemmelse med de regler, der gælder for lande med markedsøkonomi, i sager, hvor det kan påvises, at de markedsøkonomiske principper er fremherskende for en eller flere producenter, der er omfattet af en undersøgelse vedrørende fremstilling og salg af den pågældende vare; det bør fastlægges, at der vil blive foretaget en undersøgelse af, om de markedsøkonomiske principper er fremherskende, på grundlag af velbegrundede krav herom fra én eller flere producenter, der er omfattet af undersøgelsen, og som ønsker at drage nytte af muligheden for, at den normale værdi kan fastsættes på grundlag af de regler, der gælder for lande med markedsøkonomi; for at tage den reviderede metode i anvendelse uden at påvirke de fælles regler for import fra Rusland og Folkerepublikken Kina bør henvisningen i artikel 2, stk. 7, i den grundlæggende antidumpingforordning til den landeliste, der er knyttet som bilag til forordning (EF) nr. 519/94, udgå og erstattes med en fodnote indeholdende en revideret liste over de pågældende lande - UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 Artikel 2, stk. 7, i forordning (EF) nr. 384/96 affattes således: "(a) Ved indførsel fra lande uden markedsøkonomi^) fastsættes den normale værdi på grundlag af prisen eller den beregnede værdi i et tredjeland med markedsøkonomi eller prisen ved salg fra et sådant tredjeland til andre lande, herunder Fællesskabet, eller, hvis dette ikke er muligt, på ethvert andet rimeligt grundlag, herunder den pris, der faktisk er betalt eller skal betales i Fællesskabet for samme vare, om nødvendigt justeret for at indregne en rimelig fortjenstmargen. (1) Albanien, Armenien, Aserbajdsjan, Belarus, Georgien, Kasakhstan, Kirgisistan, Moldova, Mongoliet, Nordkorea, Tadsjikistan, Turkmenistan, Ukraine, Usbekistan og Vietnam. 18 Et egnet tredjeland med markedsøkonomi udvælges på en ikke urimelig måde under skyldig hensyntagen til alle pålidelige oplysninger, der er fremlagt på tidspunktet for udvælgelsen. Der tages også hensyn til tidsfrister, og er det relevant, anvendes et tredjeland med markedsøkonomi, som er omfattet af samme undersøgelse. Umiddelbart efter iværksættelsen af undersøgelsen underrettes parterne i undersøgelsen om det påtænkte tredjeland med markedsøkonomi, og de indrømmes en frist på ti dage til at fremsætte bemærkninger. (b) I forbindelse med antidumpingundersøgelser vedrørende indførsel fra Den Russiske Føderation og Folkerepublikken Kina fastsættes den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1 til 6, hvis det på grundlag af velbegrundede krav herom fra én eller flere producenter, der er omfattet af undersøgelsen, og i lyset af de i bilag I til denne forordning fastsatte kriterier er påvist, at de markedsøkonomiske principper er fremherskende for denne producent eller disse producenter med hensyn til fremstilling og salg af den berørte samme vare. Hvis dette ikke er tilfældet, finder reglerne i litra a) anvendelse. " Artikel 2 1. Denne forordning træder i kraft den Den anvendes på alle antidumpingundersøgelser, der indledes efter datoen for dens ikrafttrædelse. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. Udfærdiget i Bruxelles, 19 BILAG 1 Kriterier for fastlæggelse af. om priser og omkostninger på hjemmemarkedet bør tages i anvendelse i forbindelse med antidumpingprocedurer, der omfatter lande, som tidligere var lande uden markedsøkonomi Afgørelser om, hvorvidt og i hvilken udstrækning priser og omkostninger på hjemmemarkedet i lande, som tidligere var lande uden markedsøkonomi, kan tjene som grundlag for fastsættelsen af den normale værdi i forbindelse med antidumpingundersøgelser, baseres på følgende kriterier: • Virksomhedernes beslutninger om priser og omkostninger, herunder rå- og hjælpestoffer, teknologi, arbejdskraft, produktion og investeringer, skal træffes som reaktion på markedssignaler, der afspejler udbuds- og efterspørgselsforholdene, og uden nogen omfattende statslig indgriben; i den sammenhæng skal udgifterne til de vigtigste inputs i alt væsentligt afspejle markedsværdierne. • Virksomhederne skal benytte ét klart sæt grundlæggende regnskabsforskrifter, som er i overensstemmelse med passende kontrollerede internationale regnskabsstandarder og anvendes til alle formål. • Virksomhedernes produktionsomkostninger og økonomiske situation må ikke gøres til genstand for væsentlige fordrejninger, der er overført fra det tidligere ikke- markedsøkonomiske system, navnlig for så vidt angår nedskrivning af aktiver, andre afskrivninger, kompensations- eller byttehandel og betaling via gældskompensation. • De pågældende virksomheder skal sikres ved rimelig anvendelse af egnede love om konkurs og ejerforhold, der giver retlig sikkerhed og stabilitet i forbindelse med driften af virksomheder. Valutaomregninger skal finde sted til markedskurs. 20 ISSN 0254-1459 KOM(97) 677 endelig udg. DOKUMENTER DA 02 11 10 06 Katalognummer : CB-CO-97-734-DA-C ISBN 92-78-29709-7 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg


title: Komission asetus (EY) N:o 2491/97, annettu 12 päivänä joulukuuta 1997, Aigeianmeren pienten saarien maitotuotteiden hankintaa koskevan erityisjärjestelmän mukaisesti tehtävästä arvioidusta hankintataseesta annetun asetuksen (ETY) N:o 3163/93 muuttamisesta

eurovoc_concepts:
Aegean Islands
EU aid
aid system
supply
supply balance sheet
yoghourt

formats: html pdfa1b print


title: WRITTEN QUESTION No. 3959/97 by Johanna MAIJ-WEGGEN to the Commission. Chinese population policy

eurovoc_concepts:
China
Tibetan question
birth control
births
fertility
freedom of self-determination
fundamental rights
human rights
population policy

formats: html pdf print

text: 22. 6. 98 EN Official Journal of the European Communities C 196/41 (98/C 196/57) WRITTEN QUESTION E-3948/97 by Johannes Swoboda (PSE) to the Council (15 December 1997) Subject: Initiative to resolve the Kosovo question France and Germany have launched an initiative to resolve the Kosovo question. To what extent has this initiative been coordinated with the Council, and what are the initial reactions of the various parties involved to this initiative? Answer (7 April 1998) 1. France and Germany informed the Council of their initiative, including the letter they sent to President Milosevic, following consultation with the other members of the European Union and the Contact Group. In their letter, they made it clear that their initiative should be seen in the context of finding a solution to the problems in Kosovo and ending the international isolation of the Federal Republic of Yugoslavia, both in the interest of stability for the region and for Europe. Unfortunately, as with so many other initiatives by the international community, theirs seems to have fallen on deaf ears for the time being. 2. The Council, for its part, is keeping close track of the situation in Kosovo. Its President made a statement on the subject to the European Parliament at its plenary session on 11 March 1998 and will keep the appropriate fora of the Parliament informed of developments. The Council recently adopted a series of measures designed to put pressure on Belgrade to find a peaceful 3. settlement to the Kosovo problem. These comprise an arms embargo, a refusal to supply equipment that might be used for internal repression or terrorism, a moratorium on export credit and a ban on visas for a list of Serbian officials identified as having clear security responsibilities in Kosovo. This decision, taken following discussion among Foreign Ministers on 13 March 1998, underlines the seriousness with which the European Union takes recent developments in Kosovo. The European Union intends to maintain the pressure on the Belgrade authorities to launch a meaningful dialogue without preconditions. We expect both them and the Kosovar Albanian leadership to shoulder their responsibilities › the interests of the Federal Republic of Yugoslavia, including Kosovo, and the stability of the region depend upon it. (98/C 196/58) WRITTEN QUESTION E-3959/97 by Johanna Maij-Weggen (PPE) to the Commission (12 December 1997) Subject: Chinese population policy Is the Commission aware of the reports of large-scale enforced sterilizations in Tibet which apparently took place between September and October 1996 (according to TSG Nieuwsbrief NL)? Is the Commission aware that the Chinese authorities operate a compulsory lottery system to determine whether a married couple can still have children? Does the Commission share the view that the Chinese population policy is designed to reduce the number of Tibetans? Is the Commission prepared to protest to the Chinese authorities about this turn of events? Is the Commission prepared to raise this question in the UN Commission for Human Rights? Can the Commission indicate what steps it has already taken against China with regard to the population policy?


title: PREGUNTA ESCRITA n. 3928/97 de los diputados Giampaolo D'ANDREA , Pierluigi CASTAGNETTI , Antonio GRAZIANI , Gerardo BIANCO , Maria COLOMBO SVEVO a la Comisión. Inmigración clandestina

eurovoc_concepts:
Italy
aid to refugees
human rights
illegal migration
immigration
integration of migrants
migrant
protection of minorities
right of asylum

text: 16. 6. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 187/93 (98/C 187/140) PREGUNTA ESCRITA E-3928/97 de Giampaolo D(cid:146)Andrea (PPE), Pierluigi Castagnetti (PPE), Antonio Graziani (PPE), Gerardo Bianco (PPE) y Maria Colombo Svevo (PPE) a la Comisio·n (12 de diciembre de 1997) Asunto: Inmigracio·n clandestina Habida cuenta de la novedad que supone el intento masivo y progresivo de entrar en la UE a trave·s de Italia llevado a cabo por inmigrantes ilegales, en su mayor(cid:14)·a curdos, casi equivalente a un e·xodo de pro·fugos de territorios con conflictos de nacionalidades, y del hecho de que resulta precaria desde un punto de vista objetivo la defensa de sus leg(cid:14)·timos derechos humanos, ¿que· medidas tiene intencio·n de adoptar la Unio·n Europea para, por un lado, prevenir el e·xodo y, por otro, para ayudar a estas minor(cid:14)·as e·tnicas a que se les vean reconocidos sus derechos y, por ende, una existencia digna? Respuesta del Sr. Santer en nombre de la Comisio·n (10 de febrero de 1998) En sus conclusiones, el Consejo Europeo de Luxemburgo hizo referencia a la afluencia masiva de inmigrantes, especialmente procedentes de Irak (1). Se encargo· al Consejo la elaboracio·n de un plan de accio·n que abordara· asimismo las causas de la afluencia de personas, incluido el aspecto humanitario y el respeto de los Derechos Humanos. El plan establecera· las medidas que deben adoptarse en el marco de las relaciones exteriores de la Unio·n e incluira· asimismo un apartado de «Justicia y Asuntos de Interior» que abordara· en especial los aspectos del asilo y la inmigracio·n. La Comisio·n, por su parte, participa activamente en la preparacio·n de este plan de accio·n, en todas las instancias competentes. La Comisio·n recuerda que en 1997 presento· dos instrumentos especialmente pertinentes en este contexto, que siguen siendo objeto de estudio por el Consejo. En marzo de 1997, presento· una propuesta de accio·n comu·n sobre la proteccio·n temporal de las personas desplazadas, sobre la que se consulto· al Parlamento (2), que proporcionara· un marco jur(cid:14)·dico adecuado para las personas que tengan necesidad de una proteccio·n internacional a t(cid:14)·tulo provisional. En julio de 1997, la Comisio·n presento· una propuesta de accio·n comu·n por la que se establec(cid:14)·a el programa Odysseus (3) de formacio·n, intercambios y cooperacio·n en los a·mbitos del asilo, la inmigracio·n y el franqueo de las fronteras exteriores, sobre la que se consulto· asimismo al Parlamento, que permitira· establecer acciones concretas tanto entre los Estados miembros como con los Estados de tra·nsito. (1) Punto 64 de las Conclusiones del Consejo Europeo. (2) DO C 106 de 4. 4. 1997. (3) DO C 267 de 3. 9. 1997. (98/C 187/141) PREGUNTA ESCRITA E-3929/97 de Florus Wijsenbeek (ELDR) a la Comisio·n (12 de diciembre de 1997) Asunto: V(cid:14)·as ra·pidas («Freight Freeways») para el transporte de mercanc(cid:14)·as por carretera ¿Tiene conocimiento la Comisio·n de que actualmente existen 16 pa(cid:14)·ses europeos que tienen 50 tipos diferentes de reglamentaciones en el a·mbito de las prohibiciones de circulacio·n y de que estas prohibiciones de circulacio·n suponen una muy elevada carga econo·mica para el sector de la manutencio·n y del transporte? ¿Opina la Comisio·n que muchas de las prohibiciones existentes tienen a menudo efectos discriminatorios y pueden constituir un obsta·culo para la libre circulacio·n de mercanc(cid:14)·as en la Unio·n Europea? En caso afirmativo, ¿va la Comisio·n a obrar por que se establezcan unas reglamentaciones armonizadas en materia de prohibiciones de circulacio·n a nivel de la UE y europeo mediante la celebracio·n de acuerdos para impedir la proliferacio·n indeseada de reglamentaciones regionales y nacionales?


title: WRITTEN QUESTION No. 3936/97 by Anita POLLACK to the Commission. Food hygiene

eurovoc_concepts:
animal disease
food hygiene
food inspection
food standard
health policy
public health

text: C 187/96 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 16. 6. 98 (98/C 187/144) SKRIFTLIG FR¯GA P-3934/97 fr(cid:229)n Reimer Bo¤ge (PPE) till kommissionen (4 december 1997) A¤mne: BSE: Indelning av medlemsstaterna i olika riskomr(cid:229)den Kan kommissionen meddela hur den anser att Europeiska unionens medlemsstater skall delas in vad ga¤ller kriterierna fr(cid:229)n Internationella byr(cid:229)n fo¤r beka¤mpande av smittsamma husdjurssjukdomar (IOE) i BSE-fria regioner, regioner med l(cid:229)g och regioner med ho¤g BSE-risk? Vilka brister anser kommissionen finns i de medlemsstater som › p(cid:229) grundval av IOE-standarderna › definierats som omr(cid:229)den med l(cid:229)g risk och som kommissionen da¤rfo¤r inte kan anse vara omr(cid:229)den med noll-risk? Svar fr(cid:229)n Franz Fischler p(cid:229) kommissionens va¤gnar (19 januari 1998) Kapitel 3. 2. 13 i OIE-koden (Internationella byr(cid:229)n fo¤r beka¤mpande av smittsamma husdjurssjukdomar) som handlar om bovin spongiform encefalopati (BSE) anger tre kategorier av la¤nder: de som a¤r fria fr(cid:229)n BSE, de som har en ho¤g fo¤rekomst av sjukdomen och de la¤nder som har en l(cid:229)g fo¤rekomst. Koden klassificerar inte la¤nder p(cid:229) grundval av risk. Fo¤rekomst av BSE i ett land a¤r inte samma sak som risk fo¤r BSE. Fo¤rekomsten besta¤ms genom den noggrannhet med vilken man uppta¤cker och rapporterar fall av sjukdomen, medan risken fo¤r att bli smittad eller fo¤r o¤verfo¤ring av BSE besta¤ms genom de (cid:229)tga¤rder som vidtas fo¤r att fo¤rhindra eller eliminera smittan. Ett land som inte har vidtagit fullgoda (cid:229)tga¤rder fo¤r att fo¤rhindra anva¤ndning av infekterat foder och som inte har n(cid:229)gon effektiv kontroll av BSE kan da¤rmed ha rapporterat att inga fall av BSE finns, men i detta land kan risken vara sto¤rre a¤n i ett land som har rapporterat ett f(cid:229)tal fall och da¤r effektiva (cid:229)tga¤rder har vidtagits fo¤r att handskas med dem. Vetenskapliga veterina¤rkommitte·n angav i sitt yttrande av den 21 oktober 1996 att den (cid:148)betraktar varje risk fr(cid:229)n BSE som mycket la¤gre i andra medlemsstater a¤n i UK, men risken a¤r inte noll(cid:148). Alla medlemsstater a¤r fria att framla¤gga bevis till kommissionen om de o¤nskar visa att de har en sa¤rskilt god sta¤llning na¤r det ga¤ller risk fr(cid:229)n BSE. Flera la¤nder har redan gjort detta och deras inlagor kommer att granskas av beho¤rig vetenskaplig kommitte·. Kommissionen kan inte inta n(cid:229)gon st(cid:229)ndpunkt na¤r det ga¤ller situationen i en enskild medlemsstat fo¤rra¤n den har mottagit det vetenskapliga utl(cid:229)tandet. Som ett fo¤rsta steg h(cid:229)ller styrkommitte·n nu p(cid:229) att fo¤rbereda en harmoniserad fo¤rteckning o¤ver kriterier som kommer att anva¤ndas vid utva¤rdering av alla framsta¤llningar. (98/C 187/145) SKRIFTLIG FR¯GA E-3936/97 fr(cid:229)n Anita Pollack (PSE) till kommissionen (12 december 1997) A¤mne: Livsmedelshygien Nu na¤r kommissionen har organiserat om ansvaret fo¤r livsmedelssa¤kerhet som svar p(cid:229) parlamentets p(cid:229)tryckningar efter BSE-krisen, h(cid:229)ller kommissionen med om att det a¤r dags att utarbeta det efterla¤ngtade ramdirektivet om livsmedelshygien och na¤r kommer detta i s(cid:229) fall att ske? Svar fr(cid:229)n Martin Bangemann p(cid:229) kommissionens va¤gnar (27 januari 1998) Kommissionen vill p(cid:229)minna ledamoten om r(cid:229)dets direktiv 93/43/EEG av den 14 juni 1993 om livsmedelshygi- en (1). I artikel 1. 1 i detta anges att direktiv syftar till faststa¤llande av (cid:148)allma¤nna regler fo¤r livsmedelshygien(cid:148)


title: Rapport i henhold til forordning (EF) nr. 1404/96, artikel 7, stk. 3. (LIFE)

eurovoc_concepts:
EU environmental policy
EU financial instrument
activity report
budget policy
environmental protection

text: •ffj> Ml' i/l 'fell P" KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 12 12. 1997 KOM(97) 633 endelig udg. Rapport i henhold til forordning (EF) nr. 1404/96, artikel 7, stk. 3. LIFE (Forelagt af Kommissionen) Indholdsfortegnelse 0. RESUME 1. INDLEDNING 1. 1. BAGGRUNDEN FOR RAPPORTEN 1. 2. BESKRIVELSE AF LIFE. 2. LIFENATUR 2. 1. INDKOMNE OG SAMFINANSIEREDE PROJEKTER 2. 2. FINANSSTYRING 2. 3. PROJEKTERNES GEOGRAFISKE FORDELING 2. 4. TYPER AF SAMFINANSIEREDE PROJEKTER Z. LIFEMIUØ 3. 1. INDKOMNE OG SAMFINANSIEREDE PROJEKTER 3. 2. FINANSSTYRING 3. 3. PROJEKTERNES GEOGRAFISKE FORDELING 3. 4. TYPER AF SAMFINANSIEREDE PROJEKTER 4. LIFE TREDJELANDE. 4. 1. INDKOMNE OG SAMFINANSIEREDE PROJEKTER 4. 2. FINANSSTYRING 4. 3. PROJEKTERNES GEOGRAFISKE FORDELING 4. 4. TYPER AF FINANSIEREDE PROJEKTER OG BEMÆRKNINGER 5. SAMMENFATTENDE KONKLUSION page 3 4 4 5 6 6 8 8 8 10 10 11 12 , 12 13 14 15 15 15 16 2- RESUME Denne rapport er udarbejdet på grundlag af artikel 7, stk. 3, i forordningen om miljøets finansielle instrument (Rådets Li/fe-forordning1 EØF nr. 1973/92 af 21. maj 1992, som ændret ved Rådets fororning2 EØF nr. 1404/96 af 15. juli 1996). Den står desuden i forbindelse med initiativet "Sound and Efficient Management" (SEM 2000). I henhold til artikel 7, stk. 3, og artikel 14 i Li/fe-forordningen skal der i to rapporter foretages en evaluering af referencebeløbet for Life II inkl. eventuelle ændringer til forordningen med henblik på videreførelse af aktionen ud over anden etape. Kommissionen har besluttet at foretage én evaluering pr. etape. Dette er den første rapport i henhold til artikel 7, stk. 3, og omfatter forløbet af Life indtil nu. Den indeholder en skitse af nedennævnte etaper i evalueringen og gør det muligt at bedømme iværksættelsen af forordningen, målenes relevans og opfyldelse, samt om projektets logik kan holde. I den anden rapport vil der blive stillet forslag til eventuelle ændringer med henblik på aktionens videreførelse. Den forventes desuden at kunne gavne målretningen for kommende aktioner. Nærværende rapport indeholder en oversigt over iværksættelsen af Life opdelt i tre komponenter, dvs. : naturbeskyttelse (Life natur), demonstrationsaktioner til fordel for industri og lokale myndigheder (Life miljø) og aktioner for samarbejde med tredjelande med Middelhavs- eller Østersøkyst - med undtagelse af de lande i Central- og Østeuropa, der har indgået associeringsaftaler med Den Europæiske Union (Life tredjelande). Siden 1996 har Kommissionen fået forelagt ca. 900 projekter om året. Heraf kan en tredjedel erklæres støtteberettigede. Kun halvdelen af disse støtteberettigede projekter kan samfinansieres fra de aktuelt disponible finansielle midler. Dvs. at det finansielle instrument Life med fordel i perioden 1996 til 1999 kunne bruge flere ressourcer også udover det aktuelle referencebeløb på 450 mio. ECU. Alligevel har Kommissionen af hensyn til budgetstramningen rundet det nødvendigt at forelægge Budgetmyndigheden et udkast uden forhøjede bevillinger, dvs. at man med det ansøgte beløb til Life- instrumentet ikke kan nå op på det referencebeløb, der oprindeligt var planlagt for den samlede periode. 1 EF-tidende nr. L 206 af 22/07/1992 s. 0001 Finsk specialudgave. :T 15 bind 11 s. 108 Svensk specialudgave. :T 15 bind 11 s. 108 2 EF-Tidende Nr. L181 af 20/07/19% s. 0001 1. INDLEDNING 1. 1. Baggrunden for rapporten Det finansielle instrument for miljøet med betegnelsen Life er baseret på Rådets forordning1 EØF nr. 1973/92 af 21. maj 1992, som ændret ved Rådets foroming2 EØFnr. 1404/96 af 15. juli. Denne forordning bestemmelser: indeholder i artikel 7, stk. 3, og artikel 14 følgende "På grundlag af en rapport, som Kommissionen aflægger inden den 30. september 1997, undersøger Rådet inden den 31. december 1997 referencegrundlaget med henblik på eventuelt at revidere det efter traktatens procedurer som led i de finansielle overslag og under hensyn til de modtagne ansøgninger" (art. 7, stk. 3). "Senest den 31. december 1998 forelægger Kommissionen en rapport for Europa- Parlamentet og Rådet med status over anvendelsen af denne forordning samt om udnyttelsen af bevillingerne, og fremsætter forslag til de eventuelle tilpasninger, der skal foretages med henblik på aktionens videreførelse efter anden etape. " (art. 14). (SEM 2000), Initiativet "Sound and Efficient Management" som er udgangspunktet for begge disse rapporter anbefaler en forudgående, systematisk evaluering af alle fællesskabsprogrammer, der finansierer flere forskellige aktioner; man ønsker at kende de ressourcemæssige konsekvenser, inden beslutningerne træffes. I forbindelse med revisionen af Li/fc-instrumentet har Kommissionen i betragtning af den korte tid mellem de to rapporter besluttet at foretage en etapevis evaluering. Nærværende rapport omfatter en beskrivelse af iværksættelsen af Life op til i dag, en skitsering af de følgende evalueringsetaper og en udtalelse om en eventuel justering af referencebeløbet. Her må man nemlig ikke glemme, at ved gennemgang af Kommissionens forslag om videreførelse af Li/fe-aktionen inden for anden etape fra 1996 til 1999, var fastsættelsen af referencebeløbet genstand for debat både i Rådet og Parlamentet. Parlamentet gik ind for et referencebeløb på 800 mio. ECU for perioden 1996- 1999. Rådet fandt, at man med de aktuelle budgetudsigter ikke kunne afse mere end 450 mio. ECU. Imidlertid medgav Rådet, at man i betragtning af de miljømæssige behov, som instrumentet dækker, burde åbne mulighed for en nyvurdering af referencebeløbet ved udgangen af 1997. Nærværende rapport rækker derfor længere end blot at være en gennemgang af de indsendte ansøgninger. Den indeholder en bedømmelse af de ekstra finansielle behov, som kan forventes at opstå i 1998 og 1999, fordi Life omfattes af så stor interesse fra medlemsstaternes side, og fordi såvel offentlige som private tilbudsgivere stiller med helt legitime forventninger. Den rapport, der nævnes i forordningens artikel 14, skal omhandle resultaterne af en grundig evaluering, som Kommissionen har overdraget til eksterne eksperter. Deres arbejde afsluttes i juni 1998. Denne grundige evaluering har til formål at bedømme effektiviteten ved anvendelsen af instrumentet og opfyldelsen af målene samt målenes relevans og værdien af de tanker, der ligger bag programmet. Der vil blive givet råd om eventuelle tilpasninger med henblik på de videre aktioner i næste etape. Desuden vil den bidrage til en bedre målretning af kommende aktioner. Helt konkret vil der blive tale om at besvare følgende spørgsmål: • Bidrager fælleskabsinstrumentet til udvikling og anvendelse af den fælles politik og lovgivning på miljøområdet og i givet fald hvordan? • Har fællesskabsinstrumentet en positiv virkning på andre af Fællesskabets politikker eller instrumenter? • Har udvælgelsesproceduren for indsendte projekter sikret, at de valgte projekter nu også svarer til kriterierne if. forordningen? • Er de finansielle ressourcer blevet anvendt med relevans eller skal tilkendelsesvilkårene ændres? • Hvorledes vurderes instrumentets potentiale på længere sigt? lang sigt? 1. 2. Beskrivelse af Life 1. 2. 1. Den generelle målsætning for Life er at bidrage til udvikling og implementering af Fællesskabets miljøpolitik og -lovgivning (Li/fe- forordningen, artikel 1) gennem særlige, samfinansierede aktioner på de støtteberettigede områder. 1. 2. 2. De støtteberettigede omrader vedrører: • aktioner til naturbeskyttelse (Life natur), • demonstrationsaktioner til fordel for industri og lokale myndigheder (Life miljø), • aktioner til samarbejde med tredjelande med Middelhavs- eller Østersøkyst - med undtagelse af de lande i Central- og Østeuropa, der har indgået associeringsaftaler med Den Europæiske Union (Life tredjelande). If. Li/k-forordningen skal 92% af bevillingerne gå til aktioner på Fællesskabets territorium, hvoraf halvdelen til naturbeskyttelse, og 5% til tredjelandene. De resterende 3% er beregnet til ledsageforanstaltninger. 1. 2. 3. Life har siden 1992 givet anledning til indsendelse af næsten 6500 projektforslag, hvoraf næsten en tredjedel kunne godkendes til støtte. Ca. halvdelen af de godkendte forslag er samfinansieret til et samlet beløb af 542 mio. ECU. Ca. 750 projekter er under gennemførelse. 1. 2. 4. Man udarbejdede fra og med 1996 tre informationsbrochurer om Life natur, Life miljø og Life tredjelande. På grundlag af indvunden erfaring -5 blev det muligt at give en bedre definition af finansieringsinstrumentets aktionsfelt. Samtidig har informationsbrochure og -møder for potentielle ansøgere bidraget til af højne kvaliteten af de indsendte forslag både teknisk og finansielt. 1. 2. 5. Evaluering af projektforslagene er specielt tilpasset hver af de tre aktivitetssektorer. • For Life natur har Kommissionen med videnskabelig støtte fra eksterne konsulenter gennemført en første udvælgelse blandt de formelt antagelige ansøgninger, som også kunne godkendes ifølge forordningens kriterier. Dernæst foreslår Kommissionen en liste over de bedste projekter på fællesskabsplan og sender den gennem levestedsudvalget til udtalelse i medlemsstaterne. • For Life miljø foretages en parallel evaluering i medlemsstaterne og Kommissionen. Ved en bilateral forhandling enes man om en kort liste (short list) over projekter, som dernæst gennemgås af grupper af uafhængige eksperter. Ud fra denne tredobbelte evaluering foreslår Kommissionen en liste over i styrelsesudvalget for Life bestående af repræsentanter for medlemsstaterne. finansieringsværdige projekter, til udtalelse forelægges som • For Life tredjelande er evalueringsproceduren meget lig den procedure, der anvendes for Life miljø, blot med den forskel, at de uafhængige eksperters evaluering omfatter samtlige de forslag, som anses for formelt støtteberettigede. 2. LIFE NATUR 2. 1. Indkomne og samfinansierede projekter Mellem 1992 og 1997 modtog Kommissionen 1308 ansøgninger om samfinansiering under Life natur til en samlet sum af 1328 mio. ECU. Med de finansielle midler, der var til rådighed, kunne 299 projekter samfinansieres til et samlet beløb af 239,5 mio. ECU. 6- Følgende tabel giver de detaljerede data år for år. tabel nr. 1 Lifel Life II 92 93 94 95 96 97 (EUR 12) (EUR 12) (EUR 12) (EUR 15) (EUR 15) (EUR 15) - - 86 227 35 36,9 198 294 80 1863 22 20,6 296 270 116 153 47 47,7 313 235 139 139 72 48,5 241 174 123 93 63 43,4 174 128 97 76 60 42,4 1. Antal indkomne projekter 2. Ansøgt bidrag {mio. ECU) 3. Antal støtteberettigede projekter 4. Tilkendt bidrag (mio. ECU) 5. Antal finansierede projekter 6. Tildelt finansielt bidrag (mio. ECU) (Beløbene er afrundet til nærmeste million ECU og står for samfinansieringen fra Fællesskabet, som normalt ligger mellem 50 og 75% af det samlede budget. ) Følgende data kan ikke fortolkes uden sammenhæng med baggrunden for beslutningerne. • Nogle af projekterne ligger i anden fase af et igangværende projekt. Ana/e omfatter flere modtagere, der virker i flere regioner eller medlemsstater. • I 1995 blev den ny brochure tilpasset efter de aktionstyper, der var specifikke ; for naturprojekternç; her anmodes ansøgerne om at afgrænse og planlægge de påtænkte aktioner bedre. På kort sigt (1995-1996) betød dette skærpede krav til præcisionen, at flere projekter blev kendt uantagelige og ikke-støtteberettigede. i Men allerede fra 1997 kunne man konstatere en klar forbedring ansøgningernes gennemsnitlige kvalitetsniveau. • Fra 1996 har Life II praktiseret en nærmere tilknytning til nettet Natura 20004. En forlods registrering på den nationale liste for Natura 2000 har været obligatorisk siden 1996 for projekter med tilknytning til et bestemt område. 3 inkl. et enkelt projekt til 61 mio. ECU 4 Rådets direktiv (EØF) 92/43 af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter. EF-Tidende nr. L206 af 22/07/1997 s. 7-50 Finsk specialudgave. : Kapitel 15 bind 11 s. 114 Svensk specialudgave. : Kapitel 15 bind 11 s. 114 Dette direktiv har til formål at bidrage til at sikre den biologiske diversitet ved at bevare naturtyperne samt de vilde dyr og planter inden for det af medlemsstaternes område i Europa, hvor Traktaten ( art. 2. 1) finder anvendelse. Et sammenhængende europæisk økologisk net af særlige bevaringsområder under betegnelsen "Natura 2000" er oprettet. Dette net, der består af lokaliteter, der omfatter de naturtyper, der er nævnt i bilag I, og leversteder for de artejr, der er nævnt i bilag II, skal sikre opretholdelse eller i givet fald genopretning af en gunstig bevaringsstatus for de pågældende arter I deres naturlige udbredelsesområde. -7 Denne sammenkædning af Life natur og de ny fællesskabslove gjorde, at talrige ansøgninger måtte forkastes i 1996 og 1997. Den har desuden gjort, at poten tielle forslagsstillere har undladt at indsende ansøgninger vedrørende områder, der endnu ikke var foreslået medlemsstaterne som naturområder. • I 1997 skulle projekterne være forelagt Kommissionen inden udgangen af januar, dvs. knapt 3 måneder efter afslutningen af udvælgelsen i 1996, som var blevet forsinket på grund af den for sene udstedelse af forordningen for Life II. Sammenfaldet gav en betydelig nedgang i antallet af indsendte projekter. • Gennemsnitligt bidrag pr. projekt lå i 1996 og 1997 omkring 700. 000 ECU; de varierede sædvanligvis mellem 100. 000 og 2. 000. 000 ECU. 2. 2. Finansstyring I perioden mellem 1992 og 1997 var forpligtelsesgraden for bevillingerne 100%. Denne høje udnyttelsesgrad skyldes Kommissionens nøje opfølgning af projekterne. Kun en tredjedel af de samfinansierede projekter er ændret med hensyn til det beløb, som modtageren oprindeligt har ansøgt om. Kommissionen undersøger nemlig, om foranstaltningerne i forbindelse med de enkelte prækvalificerede forslag kan samfinansieres fra andre fællesskabsfonde (EUGFL, EFRU, Samhørig hedsfonden m. v), eller om de overhovedet er væsentlige for korrekt gennemførelse af de naturbevarende aktioner. Det største problem ved budgetgennemførelsen har været forsinkelser i projekterne på grund af modtagerne. Et andet, men noget mindre problem har været, at der ved projektafslutningen blev præsenteret udgifter, der ikke var støtteberettigede. Mindre end 1% af bevillingerne blev fraskrevet. 2. 3. Projekternes geografiske fordeling Life natur er et fællesskabsinstrument, der ikke fungerer med fordeling af et rådighedsbeløb til de enkelte medlemsstater efter forud fastsatte procenter. En årsbaseret fordeling af udbetalingerne til hver medlemsstat er næppe signifikant. Derimod er en analyse over en længere periode anderledes signifikant. For perioden 1992-97 kan man konstatere følgende: • Life natur har først og fremmest gavnet de medlemsstater, der har den største rigdom af naturlige levesteder samt dyre- og plantearter af fælles interesse. Det er i overensstemmelse med sigtet; • selv om det ikke er hovedsigtet, har Life natur bidraget til Fællesskabets bestræbelser på samhørighed. De fire medlemsstater, der er støtteberettigede fra Samhørighedsfonden, har samtidig på grund af deres store naturrigdomme nydt godt af en samfinansiering, der ligger langt over fællesskabsgennemsnittet. 2. 4. Typer af samfinansierede projekter Arten af samfinansierede projekter har udviklet sig med tiden. Fra og med vedtagelsen af Life II har projekterne især handlet om aktioner ude i terrænet. Generelt har Life natur muliggjort både styring og forvaltning af talrige, nødvendige områder for bevaring af levesteder, plante- og dyrearter. - 8- • Life natur har samfinansieret mange lokale og nationale registreringer (EL, ES, IRL, P) som forberedelse til gennemførelsen af Natura 2000. Denne type projekter prioriteres ikke længere under Life II. • Fugleprojekterne har været talrige. Life natur har samfinansieret særlige aktioner for at bevare 18 af de 23 truede fuglearter i verden, der forekommer i Europa, og har bidraget til udpegelse af flere halve snese naturområder til særlige reservater under fugledirektivet. • Flere projekter har gavnet meget truede dyrearter (kæmpefirbenet i El Hierro Gallotia Simonyi, lammegribben Gypaetus Barbatus, middelhavs- eller munkesælen Monachus Monachus på Madeira m. v. ) og bidraget til at stabilisere og endog øge bestanden. • Vådområderne har været godt repræsenteret med mere end en tredjedel af projekterne. Det vidner om medlemsstaternes interesse for at opfylde deres forpligtelser i henhold til Ramsar-konventionen og den seneste meddelelse om vådområderne. • Mange projekter har adresse til landbrugsområder og er ofte starten på videre aktioner under landbrugsmiljøforanstaltningeme (forordning EØF 2078/92). Life har mobiliseret Fællesskabets strukturbevillinger (fx til beskyttelse af biotoper i Grækenland). «t Ligeledes har mange projekter hjulpet med til forberedelse og implementering af det europæiske net Natura 2000 ved at foretage følgende: => Registrering af naturarven i flere medlemsstater og regioner. => Etablering af styringsplaner for naturområder i D, F, UK m. fl. lokale aktører og kommende => Identifikation af forvaltningsteknikker og tilsvarende omkostninger for sikring eller restaurering af naturområder som fx lyngheder. => Personaleuddannelse i tekniske metoder til økologisk forvaltning af naturområder. • Modtagerne af samfinansieringen er oftest offentlige organer på nationalt, regionalt eller lokalt plan alt efter medlemsstaternes administrative organisation. Denne overvægt på det offentlige vidner om, at myndighederne er meget interesserede i at få del i et fællesskabsinstrument til gennemførelse af naturdirektiverne. Nummer to blandt de direkte modtagere under Life natur er de ikke-statslige organisationer NGO. Endvidere er disse organisationer ofte tilknyttet projekter, der forelægges af offentlige organer - enten direkte eller indirekte derved, at de far overdraget nogle af de planlagte aktioner. Life natur er det eneste finansielle fællesskabsinstrument, der er specielt beregnet på naturbeskyttelse. Efterspørgslen var derfor i 1992-1997 meget stærk i forbindelse med projekterede hasteaktioner. Det gav intet økonomisk udbytte på kort sigt, men vil sandsynligvis medføre længerevarende aktioner under andre finansieringsmekanismer. 9- Ved udgangen af 1997 vil flere tusinde nye naturområder formentlig figurere på de nationale forbindelse med levestedsdirektivet Det forventes at medføre en kraftig stigning i antallet af forslag under Life natur i 1998/99. som medlemsstaterne forelægger lister, i Life natur kan ikke fungere alene som særligt finansieringsinstrument for hele Natura 2000. Life natur er kun katalysator. Kun en ekstra mobilisering af andre finansieringsmekanismer vil kunne bidrage væsentligt til dette fællesskabsnet. Med helt konkrete opgaver under Life natur kan man starte et samarbejde mellem lokale aktører med ofte ganske forskellige interesser. Derved gavnes også befolkningernes bevidsthed om miljøet, en størrelse af stor betydning, selv om den er vanskelig at sætte tal på. 3. LIFE MILJØ 3. 1. Indkomne og samfinansierede projekter Ser man bort fra naturbevarelsen, modtog Kommissionen i denne sektor mellem 1992 og 1997 4815 ansøgninger. Mellem 1993 og 1997 modtog disse ansøgere støtte til et samlet beløb af ca 5600 mio. ECU fraLz/fe. Under hensyntagen til de finansielle stramninger blev i samme periode 680 projekter samfinansieret under Life (14%) til en samlet sum af ca. 272 mio. ECU Følgende tabel giver detaljerne i de vigtigste data år for år: tabel nr. 2 Life I Life II 92 93 94 95 96 97 (EUR 12) (EUR 12) (EUR 12) (EUR 15) (EUR 15) (EUR 15) 1. Antal indkomne projekter 300 1447 1224 729 2. Ansøgt bidrag (mio. ECU) 2012 653 2214 3. Antal antagelige projekter ca. 185 4. Antal prækvalificerede projekter (short list) 5. Ansøgt bidrag (til prækv. projekter) (mio. ECU) 6. Antal finansierede projekter 7. Tildelt finansielt bidrag (mio. ECU) Diff. ml. prækv. og finansierede projekter (mio. ECU) - - 70 39,6 - 721 258 84 431 264 84 160 135 53,1 48,1 30,6 36,0 601 306 79 99 44,7 33,8 10 601 393 283 177 90 104 43,3 47,2 514 328 244 194 81 112 43,6 37,4 (Alle beløb er afrundet til nærmeste million ECU og omfatter kun samfinan sieringen fra Fællesskabet, som normalt ligger mellem 30 og 50% af det samlede budget. ) • I perioden 1992-95 lå mange af de indsendte projekter uden for finansieringsinstrumentets område (mange dyre strukturprojekter, mange undersøgelsesprojekter osv. ). Til gengæld forekommer data fra 1996 mere sammenhængende. til potentielle • Den forbedrede juridiske ramme (udvælgelseskriterier) og kvaliteten af informationerne fra medlemsstaterne gjort det muligt at reducere antallet af formelt uantagelige under projekter finansieringsinstrumentet. Den stigende kvalitet i forslagene både fra industrien og fra de lokale myndigheder gjorde, at man kunne prækvalificere et stort antal projekter til finansiering. forslagsstillere har med hjælp godkendes projekter, kunne ikke som og • Gennemsnitligt bidrag pr. projekt lå i 1996 og 1997 omkring 400. 000 ECU; de varierede sædvanligvis mellem 100. 000 og 1. 000. 000 ECU. 3. 2. Finansstyring Udnyttelsesgraden for forpligtelsesbevillingerne under Life miljø ligger højt (99,93%), idet der hvert år føres forhandlinger om budgetstyringen med de kommende modtagere, således at alle eventuelle overvurderinger i projektet kan korrigeres. De aktioner, der finansieres gennem Life miljø, er innovative og frembyder derfor visse tekniske og finansielle risici. For industriaktionerne gælder fx, at overgangen fra forsøg til pilot- eller industriprojekt kan skabe teknologiske flaskehalse. Også etablering af lokale partnerskaber mellem myndigheder, foreninger eller virk somheder kan blive problematisk og vare længere end forventet. Sådanne risici giver sig udslag i: • Forsinkelser i projekternes gennemførelse på nogle måneder for tre fjerdedeles vedkommende og på over et år for den sidste fjerdedel. For at forebygge disse forsinkelser har Kommissionen siden 1996 forlangt, at ansøgningerne vedlægges en mere detaljeret planlægning med både en tidsmæssig og budgetmæssig definition af opgaverne. • Ukomplette eller mangelfulde projektgennemførelser, faet Kommissionen til at reducere sit bidrag eller endog til at geninddrive forudbetalingen helt eller delvis. Krav om tilbagebetaling har hidtil berørt 25 projekter, og de midler, der således er kommet ind igen siden 1997, er så vidt muligt blevet genanvendt på nye projekter. som har • En halv snes projekter er blevet annulleret af modtagerne selv inden projektstarten, fordi de økonomiske vilkår for gennemførelsen var blevet ændret mellem projektforslaget og Kommissionens beslutning. -11 • Endelig har tre projekter givet anledning til mistanke om overtrædelser, og sagerne er blevet overgivet til enheden for koordinering af bekæmpelse af overtrædelser, UCLAF. Kommissionen har lige siden 1993 truffet foranstaltninger til at forebygge disse risici: den individuelle beslutnings juridiske form, teknisk opfølgning ved eksterne teams, krav om bankgaranti for private modtagere m. v. Desuden sker der for hvert enkelt projekt en teknisk evaluering af de opnåede resultater, inden endelig afregning finder sted, og der foretages regnskabsmæssig revision af projekt udgifterne ved uafhængige, autoriserede revisorer, og det gælder både offentlige og private modtagere. 3. 3. Projekternes geografiske fordeling. Life miljø opererer ikke med fordeling af det disponible beløb pr. medlemsstat. Det vedtagne evalueringssystem har til formål at udvælge forslag efter fortjeneste, og projekterne evalueres efter tema (affald, vand, luft osv. ) Når dette evalueringssystem efter fortjeneste anvendes, tages der hensyn til den enkelte medlemsstats miljømæssige status for ikke at forfordele mindre fornyende, men eksempelgivende projekter, der kan fa en kraftig effekt i et lokalområde. • I første fase har Tyskland, Frankrig, Italien og Det Forenede Kongerige haft størst nytte af Life (ca. 14% til hver) efterfulgt af Spanien, Grækenland og Nederlandene (ca. 7%). • At anføre en geografisk fordeling for de første to år af anden fase har ingen interesse, idet den ikke vil vise noget om fordelingen ved udgangen af anden fase. Regnskabsårene 96 og 97 fulgte nemlig efter hinanden med et halvt års interval, hvilket har skabt konjunkturmæssige i nogle af medlemsstaterne. Desuden skal de ny medlemsstaters deltagelse i fællesskabs instrumentet efterhånden finde et afbalanceret leje. forstyrrelser 3. 4. Typer af samfinansierede projekter I perioden 1992-95 var de fire hovedemner under Life miljø følgende: • affaldsstyring og rensningsmetoder for forurenede områder (hhv. 36 og 8% af finansieringerne); • promovering af ren teknologi ( 14% af finansieringerne); • forureningsdetektion og kontrol- og overvågningsnet teknisk finansieringerne); (17% af • egnsudvikling og storbyproblemer (21 % af finansieringerne). De resterende 4% blev brugt til aktioner til administrativt samarbejde og miljøbevidstgørelse. Som det vil ses, vejer bidragene under Life miljø i 1996 til industri og lokale myndigheder globalt set næsten lige tungt (hhv. 18,2 og 19,7 mio. ECU). Til gengæld er vægtfordelingen meget forskellig fra den ene medlemsstat til den anden. Støtte til industrien (dvs. ren teknologi og genbrug) har vist sig at veje tungest i Belgien, Tyskland, Frankrig, Italien og Grækenland. Herimod har støtten -12 til lokale myndigheder vejet tungest i Spanien, Danmark, Sverige og Finland. I den første af disse landegrupper er det hovedsagelig private organer, der modtager støtte fra Life. I de øvrige lande er modtagerne for det meste offentlige organer, som leder initiativer om egnsforvaltning, hvor de inddrager lokale socioøkonomisk aktører. Af en sektor analyse kan følgende tendenser udledes: • I industrisektoren har Life miljø bidraget til fremme af ren teknologi i nogle stærkt forurenende områder. Her er nogle eksempler: => garverier (bekæmpelse af vandforurening med krom, luftforurening med opløsningsmidler osv), => papirindustri (lukkede kølevandskredsløb, fibergenvinding, brug af ozon til genbrugspapir osv. ), ^overfladebehandling (afrensning uden opløsningsmidler eller syre, men med højtryksspuling eller spuling med iskugler), => tekstilindustri (mindre affald af tekstilrester med sværte efter tekstiltryk). • Parallelt med ren teknologi har Life miljø støttet genbrugsteknik i følgende industrigrene: plastfabrikation, hårde hvidevarer (fx afmontering af brugte kølesystemer uden udslip af forurenende gasser), keramik, metal (genbrug af støberisand). • Hvad angår de ligger de lokale myndigheder, i drikkevandsforsyningen (optimering af kontrolsystemer, detektion af ikke at forurenende mikroorganismer), affaldsstyringen og luftkvaliteten, forglemme de talrige projekter om byzonestyring (trafikstyringssystemer, transport med ikke-forurenende køretøjer) og byrandzonestyring (medtaget i egnsudviklingen for landbruget i byrandzone). største opgaver • I 1996 omhandlede de forberedende aktioner rationel forvaltning af kystområder i henhold til Rådets demonstrationsprogram. I 1997 blev der kun indsendt fa forslag til de forberedende aktioner. • På grund af parallelaktiviteter i andre af Fællesskabets programmer eller initiativer herunder især Leader II har Life miljø ikke ydet megen støtte til landzoner med undtagelse af Frankrig og Spanien. 4. LIFE TREDJELANDE Life tredjelande har siden 1996 henvendt sig til lande uden for EU med Middelhavs- eller Østersøkyst bortset fra de indgået associeringsaftaler med Det Europæiske Fællesskab. Disse lande kan nu deltage i Life natur og Life miljø som en forlods indtrædelse baseret på særlige aftaler. Det fornemste i Central- og Østeuropa, der har lande 13- mål for Life tredjelande er at iværksætte aktioner med teknisk bistand, aktioner for naturbeskyttelse og demonstrationsaktioner for at fremme en bæredygtig udvikling og en større miljøbevidsthed i disse lande. Life II adskiller sig fra Life I på to punkter, nemlig: • Finansieringsinstrumentet har ikke længere adresse til Polen, Slovenien og de tre baltiske stater, da de nu er associeret landene i Central- og Østeuropa; derimod omfatter det fra 1996 Jordan og Gaza og fra 1997 Bosnien-Hercegovina. • Finansieringsinstrumentet kan dække demonstrationsaktioner på området bæredygtig udvikling og naturbevarelse, dvs. ud over blot og bar tekniske assistance, som det var tilfældet med Life I. 4. 1. Indkomne og samfinansierede projekter Fra 1992 til 1997 modtog Kommissionen 371 ansøgninger om samfinansiering under Life tredjelande. I samme periode blev 80 projekter udvalgt til finansiering til et samlet beløb af næsten 30 mio. ECU. Hvis alle de projekter, som blev vurderet som støtteberettigede, var kommet i betragtning, ville over det dobbelte antal projekter have kunnet finansieres. Følgende tabel giver detaljerne i de vigtigste data år for år: tabel nr. 3 Life I Life II 1. Antal indkomne projekter 2. Antal godkendte projekter 3. Ansøgt bidrag (mio. ECU) 4. Antal finansierede projekter 5. Tildelt finansielt bidrag (mio. ECU) 92 - - 93 - - 9 5,3 12 3,5 94 95 96 97 65 40 18,4 14 4,8 103 29 10,2 16 5,7 82 23 10,0 13 6,0 121 28 9,8 16 4,2 til nærmeste million ECU og omfatter kun (Alle beløb er afrundet samfinansieringen fra Fællesskabet, der normalt ligger mellem 50 og 100% af det samlede budget. ) I 1995, som var det sidste regnskabsår under Life I, steg antallet af antagelige projekter betydeligt efter informationskampagnen om Life tredjelande. Til gengæld faldt antallet af projekter, der blev fundet støtteberettigede af Kommissionen, fordi den havde besluttet at fokusere mere på den tekniske kvalitet. I slutningen af regnskabsåret var kun 16 projekter af 29 finansieret til et samlet fællesskabsbidrag på 5,7 mio. ECU (under 60% af det samlede beløb for de godkendte projekter, hvilket er en meget beskeden del). 14- Den nedgang, der kunne konstateres i 1996 i forhold til antallet af antagelig projekter, skyldes den sene udstedelse af den ny Lj/fe-forordning og den dermed relativt korte frist for indsendelse af projekter. Antallet af godkendte og finansierede projekter er som for 1995. 4. 2. Finansstyring Udnyttelsesgraden for forpligtelsesbevillingerne under Life tredjelande tangerer 100%. Det største problem ved budgetgennemførelsen har været modtagernes forsinkelser i projektimplementeringen. Årsagerne hertil er en ustabil politisk situation i nogle af modtagerlandene, administrative og proceduremæssige problemer i de enkelte lande (autorisationer, bankpraksis osv. ) samt svagheder ved de lokale partnere. Siden 1995 har Kommissionen måttet foretage to afskrivninger til i alt af 638. 000 ECU. Det drejede sig om et projekt i Kroatien, hvor Fællesskabets samarbejde for en tid er afbrudt, og et projekt i Albanien, hvor det pågældende ministerium anmodede om det. 4. 3. Projekternes geografiske fordeling Life tredjelande dækker to geografiske områder nemlig Middelhavsregionen (med 15 lande og territorier) og Østersøregionen (siden 1996 kun med den baltiske del af Rusland, dvs. Sankt Petersborg og Kaliningrad). Indtil 1995 gik ca. 65% af midlerne under Life tredjelande til Middelhavslandene, ca. 35% til Østersølandene. Ser man på Life II har den baltiske del af Rusland yd af 29 finansierede projekter opnået 5 projekter til i alt 1. 934. 000 ECU. 4. 4. Typer af finansierede projekter og bemærkninger Siden 1996 har rammen for støtteberettigede aktioner ligget fast: teknisk bistand, naturbeskyttelse og demonstrationsaktioner. Blandt ansøgningerne om samfinansiering er der flest projekter af typen "teknisk bistand", som tegner sig for 50 til 70%. Det skyldes, at Life tredjelande især henvender sig til nationale myndigheder, der ønsker at definere deres politikker og aktionsprogrammer på miljøområdet. Projekterne af typen "natur" drejer sig mest om bevaring og/eller etablering af levesteder i kystegne og vådområder. Pilotprojekterne, som første gang blev samfinansieret i 1997, berører de mest forskellige områder som affaldsstyring og -behandling, brug af cykler i storbyen og forvaltning af kystområder. I perioden 1992-1997 har Life tredjelande bidraget til stiftelsen af EC AT, miljøcentre for administration og teknologi (Sankt Petersborg, Kaliningrad, Tirana m. fl), hvor det samlede knowhow fra tredjelandene og Fællesskabet bruges i - 15- udviklingen af miljøpolitikken i Central- og Østeuropa. Life tredjelande har desuden med stort held bidraget til aktionsplanen for Middelhavet (PAM) ved at finansiere projekter forelagt af nogle regionale centre (REMPEC, Blå Plan). Endelig er mange projekter med deltagelse fra adskillige lande i de sydlige og østlige Middelhavsregioner blevet finansieret under METAP (Mediterranean Environmental Technical Assistance Programme). langt Statistikkerne er opmuntrende læsning, men betydningen af Life tredjelande længere end statistikkerne. Når man taler tilskyndelse til rækker miljøbeskyttelse, spiller dette fællesskabsinstrument en fundamental rolle i de tredjelande, der grænser op til Den Europæiske Union. I øvrigt viser deres respons og aktive deltagelse en åbenbar interesse. I 1996 fik Jordan og Gaza adgang til programmet: 4 projekter herfra var formelt antagelige og allerede det første år blev et enkelt projekt finansieret. I 1997 fik Bosnien-Hercegovina adgang til programmet, og herfra blev 10 projekter formelt antaget. Lægger man udbredelse og genbrug af resultaterne til den fælles interesse (fx princippet om, at forureneren skal betale, og miljøbeskyttelse) og samtidig betoner den tekniske bistand, bliver Life tredjelande et værktøj hvormed man kan tilnærme tredjelandenes miljøpolitiske principper og miljølovgivning til Den Europæiske Unions og overføre teknologi og knowhow fra Fællesskabet til disse regioner. 5. SAMMENFATTENDE KONKLUSION Kommissionen har lanceret en storstilet evaluering af det finansielle instrument kaldet Life. Første del af øvelsen er nu gennemført af Kommissionens tjenester, og nærværende rapport er frugten af dette arbejde. Da de budgetmæssige vilkår er blevet vanskeligere, er evalueringen af afgørende betydning. En fuldstændig evaluering vil være til rådighed i anden halvdel af 1998. I sit budgetudkast for 1998 foreslog Kommissionen en forhøjelse af det årlige budget på 6,8 mio. ECU i forhold til 1997. Dette fører til et samlet budget på 101,3 mio. ECU. Dette er imidlertid mindre end de 121,8 mio. ECU som oprindelig var budgetteret for 1998. Den anvendte budgetstramning medfører at det for Life disponible forpligtelsesbeløb for perioden 1996 til 1999 ikke når op på de 450 mio. , der var forordningens referencegrundlag. Life har nu nået en vis modenhed. I gennemsnit modtager Life ca. 900 projektforslag om året (se nedenstående tabel nr. 4), hvoraf en tredjedel kan betragtes som brugbare, dvs. formelt støtteberettigede og positivt vurderede (medtaget på prækvalifikationslisten, short list). Af disse ca. 300 brugbare projekter medfører et fællesskabsbidrag på 180 mio. ECU kun en udtagelse af lidt over halvdelen til samfinansiering. Ville man finansiere alle de brugbare projekter, skulle man bruge mindst det dobbelte af de økonomiske midler, der aktuelt er til rådighed. 16- fabel nr. 4 Årlige gennemsnit for Life II (1996-1997) Indkomne projekter heraf brugbare beløb, brugbare projekter (mio. ECU) antal samfinansierede projekter Fællesskabets bidrag (mio. ECU) 867 321 180 184 91 Det miljøpolitiske finansieringsinstrument Life kunne derfor bruge langt flere midler og det ud over det aktuelle referencebeløb på 450 mio. ECU, der er fastsat for perioden 1996-1999. Alligevel finder Kommissionen på baggrund af Europas aktuelle økonomiske situation, at de samlede bevillinger på det ny budgetudkast ikke bør stige i forhold til sidste år. Hvad Life angår, kan man således umuligt nå op på referencebeløbsne. 17- ISSN 0254-1459 KOM(97) 633 endelig udg. DOKUMENTER DA 09 Katalognummer : CB-CO-97-665-DA-C ISBN 92-78-28409-2 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg if