title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonannon 'Agenda 2000' maatalousnäkökohdat"

text: 9. 3. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 73/71 Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonannon ‘Agenda 2000‘ maatalousnäkökohdat” (98/C 73/21) Talous- ja sosiaalikomitea päätti 2. lokakuuta 1997 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti antaa lausunnon edellä mainitusta tiedonannosta. Asian valmistelusta vastannut maa- ja kalatalousjaosto antoi lausuntonsa 6. marraskuuta 1997. Esittelijä oli Jean-Paul Bastian ja apulaisesittelijä Hans-Joachim Wilms. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 10. ja 11. joulukuuta 1997 pitämässään 350. täysistunnossa (joulukuun 10. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 93 ääntä puolesta, 23 vastaan, ja 9 pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto 1. 1. Maatalouden maanviljely-, naudanliha- ja maito- aloja koskevien yhteisten markkinajärjestelyjen (YMJ) uudistusehdotusten taustalla on maatalouden tilanne, jolle on luonteenomaista: – maailman väestön ennakoitu kasvu noin miljardilla seuraavien 10 vuoden aikana ja elintarvikkeiden maksukykyisen kysynnän kasvu (etenkin Aasiassa); – kansainvälisten maatalousmarkkinoiden vapautta- misneuvottelujen jatkaminen vuonna 2000 maailman kauppajärjestössä WTO:ssa Uruguayn kierroksen päätteeksi tehtyjen sopimusten mukaisesti; – EU:n todennäköinen laajentuminen Keski- ja Itä- Euroopan maihin (KIE-maat) sekä Kyprokseen; – EU:n ja Välimeren maiden kumppanuuden jatkami- nen Välimeren eteläisten maiden kanssa (etenkin luomalla näiden maiden kanssa vuodeksi 2010 kaa- vailtu vapaakauppa-alue). Tämä kumppanuus on olennainen tekijä kyseisen alueen kehittymisen ja vakauden sekä Euroopan unionin Välimeren alueen tuotannon tulevaisuuden kannalta. 1. 2. Komissio sitoutuu Agenda 2000:lla määrätietoi- sesti yhteisön maatalouden kilpailukyvyn kasvattami- seen, ”jotta EU:n tuottajat saisivat täyden hyödyn maailmanmarkkinoiden suotuisasta kehityksestä” (1). Komissio ehdottaa vuoden 1992 uudistuksen syventä- mistä ja laajentamista siten, että hintatuesta siirrytään suoriin maksuihin sekä kehitetään yhdenmukaista maa- seutupolitiikkaa tämän toiminnan tueksi (1). 2. Yleisarvio 2. 1. Komitea on tyytyväinen komission esittämään Agenda 2000 -asiakirjaan, jonka pohjalta on käytävä syvällinen keskustelu. Euroopan unioni, sen maanvilje- lijät ja teollisuuden edustajat sekä jäsenyyttä hakeneiden KIE-maiden vastaavat tahot tarvitsevat selkeitä näkymiä yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) tulevaisuudesta. 2. 1. 1. Komitean mielestä Agenda 2000:n maatalous- osuus on yksityiskohtainen perusta YMP:n kehittymistä koskevien keskustelujen jatkamiselle ja asianmukaisten päätösten tekemiselle. Kaikki päätökset määrittävät osaltaan tulevaisuuden maatalouspolitiikan suuntauk- sia, ja niissä on välttämättä otettava huomioon kohdassa 1. 1 mainittu tuleva kehitys sekä sen mahdolliset vaiku- tukset Euroopan maatalouteen. 2. 2. Komitea hyväksyy yleisesti ottaen Agenda 2000:ssa asetetut YMP:n tulevaisuuden tavoitteet, mutta korostaa, että näiden tavoitteiden toteuttamiskeinojen kohdalla on jätetty ratkaisematta joitain asioita. Komi- tea haluaakin esittää eräitä kriittisiä huomioita. Komissio esittää yhteiselle maatalouspolitiikal- 2. 2. 1. le tulevaisuudessa tiettyjä ”poliittisia” tavoitteita (2): yhteisön maatalouden sisäisen ja ulkoisen kilpailukyvyn parantaminen (erityisesti seuraavia WTO-neuvotteluita silmällä pitäen), kuluttajille tarjottavien elintarvikkei- den turvallisuus ja laatu, maatalousväestön kohtuullisen elintason takaaminen ja maataloustulojen vakauttami- nen, ympäristötavoitteiden liittäminen yhteiseen maata- louspolitiikkaan, kestävän maatalouden ja uusiutuvien energialähteiden käytön edistäminen, täydentävien tulo- mahdollisuuksien kehittäminen maanviljelijöille ja heidän perheilleen sekä EU:n lainsäädännön yksinker- taistaminen (etenkin KIE-maiden liittymistä silmällä pitäen). 2. 2. 2. Vaikka komitea korostaa, että myös Rooman sopimuksessa määritetään edelleenkin YMP:n tulevai- suuden perustavoitteita, se hyväksyy yleisesti katsoen Agenda 2000:ssa esitetyt tavoitteet, joita ei tule sen mukaan asettaa hierarkkiseen järjestykseen, koska jokai- nen tavoitteista on tärkeä. Komitea pahoittelee kuiten- (1) ”Agenda 2000”, lehdistötiedote IP/97/660, s. 7 (2) ”Agenda 2000”, vol. I, s. 26 C 73/72 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 9. 3. 98 kin, ettei komissio ole painottanut kahta komitean mielestä olennaista maatalouspolitiikan näkökohtaa: – Maan käytön edistäminen ottamalla huomioon alu- eelliset erityispiirteet sekä liitännäissektoreihin koh- distuvat YMP:n vaikutukset. Komitea muistuttaa, että liitännäissektorit ovat tärkeitä maaseudun kehityksen kannalta. Erityisesti tulisi miettiä tuottajien taloudelli- sen organisoinnin vahvistamista sekä näiden alueiden jalostus- ja markkinointivälineitä koskevan todellisen politiikan säilyttämistä ja kehittämistä. Maatalous- tuotannon ja sen liitännäissektorien nykyistä tasapai- noisempaa alueellista jakautumista on edistettävä jakamalla kehitys- ja työmahdollisuudet entistä pa- remmin alueellisesti ja yhteiskunnallisesti siten, että erityistä huomiota kiinnitetään maaseutualueisiin. Samalla on otettava huomioon maatalouspolitiikan vaikutus koko alaan ja vastaavasti tulon jakautumi- seen kohdistuvat vaikutukset. – Maatalouden liitännäissektoreiden ja maaseudun työllisyystilanteesta huolehtiminen, jottei se pääse heikentymään nyt, kun työllisyys on yksi EU:n paino- pistealueista. 2. 2. 3. Komitean mielestä unionin ja jäsenvaltioiden tulisi jo työpaikkojen säilyttämisenkin nimissä tehdä kaikkensa maatalouden tuottavuuden ja kilpailukyvyn parantamiseksi entisestään sekä nuorten maanviljelijöi- den asettautumisen kannustamiseksi ja ammattitaitoa edellyttävien työpaikkojen luomiseksi maatalouden liitännäissektoreille sekä käsiteollisuuteen. 2. 2. 3. 3. Komitea on tietoinen siitä, että KIE-maat ovat toisenlaisessa tilanteessa, sillä niiden maataloudessa vallitsee merkittävä vajaatyöllisyys. Komitea on äärim- mäisen huolissaan näiden maiden maatalousuudistuksen sosiaalisen puolen hallinnasta. Unionin on komitean mielestä kiinnitettävä päähuomio tähän asiaan sekä laajentumista valmistelevassa vaiheessa että näiden mai- den liittymisen jälkeen. Komitea epäilee lisäksi, riittääkö komission 2. 2. 4. ehdottama talousarvio vahvistamaan laajentuneen EU:n sisäisiä yhteisiä toimintalinjoja. 2. 2. 4. 1. Komission rakennerahastoille sekä taloudel- lisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikalle esittämät määrärahojen lisäykset vaikuttavat riittämätt- ömiltä, varsinkin kun otetaan huomioon ehdokasmaiden valtavat rahoitustarpeet talouksiensa rakenteiden uudis- tamiseksi ja uudenaikaistamiseksi etenkin maatalous- ja elintarvikealalla. 2. 2. 4. 2. Komitea on maatalouspolitiikan osalta huo- lissaan unionin kyvystä saavuttaa maataloustulojen ”vakauttamisen” tavoite komission Agenda 2000:ssa ehdottamilla toimilla. Komitea pahoittelee, ettei komis- sio ole tutkinut – samaan tapaan kuin se on tehnyt markkinakehityksen osalta – näiden ehdotusten mahdol- lisia vaikutuksia maatalouden rakenteiden tulevaan kehitykseen ja kuluttajien elämään. 2. 2. 3. 1. Komitea katsoo, että näiden tavoitteiden (maatalouden tuottavuuden ja kilpailukyvyn parantami- nen, nuorten maanviljelijöiden asettautumisen kannus- taminen ja työpaikkojen luominen) saavuttamiseksi on tarpeen säätää uusien osuuskuntien perustamista edistäviä toimia sekä tukimuotoja nykyisille osuuskun- nille, sillä osuuskunnilla on ratkaiseva asema maaseudun taloudellisessa toiminnassa ja ne tuottavat maatalous- tuotteisiin lisäarvoa harjoittamansa suoramarkkinoin- nin kautta. Tämä on maataloustulon ja siten myös maan käytön ja yhdyskuntasuunnittelun paras tae. 2. 2. 5. Komitea pohtii myös, onko komissio tutkinut riittävästi talous- ja rahaliiton eli Emun kolmanteen vaiheeseen ja yhtenäisvaluuttaan siirtymisen vaikutuksia Euroopan talouteen, kun se on ottanut perusoletukseksi 2,5 prosentin vuosittaisen kasvun EU:ssa vuosina 2000–2006. Komitea haluaisi tietää, missä määrin eten- kin EMOTR:n tukiosaston eurooppalaiset rahoitus- näkymät joutuisivat vaaraan, jos kasvu jäisi alle 2,5 pro- sentin (ks. 5. 1). Komitea kiinnittää myös erityistä huo- miota maatalouden valuuttajärjestelmän kehitykseen Emun kolmannessa vaiheessa sekä tutkii tarkkaan ehdo- tukset, joita komission on tehtävä asiasta. 2. 2. 3. 2. Lisäksi maatalouden on edelleenkin täy- tettävä maaseudun talouden vetojuhdan roolinsa (vah- vistamalla suhteita liitännäissektoreihin sekä maatalou- den, käsiteollisuuden, teollisuuden jne. välillä). Komi- tean näkemyksen mukaan maatalous auttaa näin pitämään viidentoista jäsenvaltion unionin maaseutu- väestön määrän vakaana seuraavan vuosikymmenen aikana. 2. 2. 6. Komitea vaatii, että nämä kohdat otetaan huomioon YMP:n tulevaisuutta koskevissa pohdin- noissa. Komitean mukaan on välttämätöntä, että unioni varmistuu YMP:n tulevaisuudensuuntauksia koskevasta mahdollisimman laajasta yksimielisyydestä Agenda 2000:sta käytävästä keskustelusta alkaen. Tavoitteena on toisaalta YMP:n uudistaminen, toisaalta YMP:n tavoitteiden ja poliittisten välineiden puolustaminen seuraavissa kansainvälisissä kauppaneuvotteluissa. 9. 3. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 73/73 2. 3. Komitean näkemyksen mukaan pelissä on unio- nin maatalouden identiteetti, jonka tärkeimmät osate- kijät ovat terveellisten ja laadukkaiden elintarvikkeiden tuottaminen (tyypilliseen tuotantoon tulee kiinnittää erityistä huomiota, sillä se on tärkeää maan käytön suunnittelun ja työllisyyden kannalta) sekä ympäristön suojelu ja elävä maaseutuympäristö. 2. 3. 1. Komitean mielestä EU:n on säilytettävä näke- myksensä maatalouden monitoimisuudesta uudistaes- saan yhteistä maatalouspolitiikkaa. Maatalouden tar- koitus Euroopassa ei ole yksinomaan tuottaa puhtaita ja laadukkaita maataloustuotteita elintarvike- ja muuhun käyttöön. Sillä on myös tärkeä rooli maan käytössä ja yhdyskuntasuunnittelussa, jotka ovat maaseudun taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen sekä luonnonva- rojen ja maisemien suojelun perusedellytyksiä. 2. 3. 2. Tässä yhteydessä YMP on ennen kaikkea maatalous- ja elintarvikemarkkinoiden hallintapolitiik- kaa. Sen sosiaaliset, ympäristölliset ja maan käyttöön liittyvät vaikutukset ovat kuitenkin merkittävät. Eu- rooppalaisen maatalouspolitiikan erityispiirteenä on nimenomaan pyrkimys käsitellä kaikkia näitä aloja. Komitea toivoo, että vahvistaakseen identiteettiään kan- sainvälisellä rintamalla EU olisi edelleen uskollinen tälle YMP:n lähestymistavalle ja korostaisi kuluttajien ja kansalaisten maataloudelle asettamien odotusten täyttä- miseksi Euroopassa tehtyä työtä. Koska YMP:n taustalla oleva tasapaino on 2. 3. 3. monimutkainen ja herkkä, komitea toivoo lisäksi, että tuleva uudistus on kokonaisvaltainen. Siinä tulee ottaa huomioon kaikki alat eikä vain niitä, joista komissio tekee ehdotuksia Agenda 2000:ssa (ks. kohta 3. 5). 2. 3. 4. Komitean tässä lausunnossa tekemät huomiot ja ehdotukset pohjautuvat haluun edistää monitoimin- nallista maataloutta unionissa. 3. Huomiot tuotantoaloittain Agenda 2000:n ehdotuksia on eriteltävä maatalousmark- kinoiden vuosien 2000–2006 kehitysnäkymien valossa. Komissio esitti nämä ennusteet 21. ja 22. huhtikuuta 1997 kokoontuneelle maatalousneuvostolle kertomuksessaan ”YMP 2000” (ks. liite 2) (1). 3. 1. Viljakasvit 3. 1. 1. Komissio ehdottaa viljan interventiohinnan laskemista yhdellä kertaa 20 prosentilla 95,35 ecuun tonnilta (vuodesta 2000), jotta sisämarkkinat vahvistui- sivat ja maailmanamarkkinoiden tulevaan laajentumi- seen voitaisiin osallistua. (1) SEC(97) 819 final. 3. 1. 1. 1. Hintojen laskua kompensoitaisiin (osittain) yleisellä hehtaarituella, joka olisi 66 ecua tonnilta (2). Komissio ehdottaa, että tukea alennetaan, jos markkina- hinnat pysyvät ”nyt oletettua” korkeammalla tasolla (3). Komitea haluaisi saada tietoonsa komission ennusteet asiasta. Komitea toivoisi myös saavansa komission analyysin vastakkaisesta oletustilanteesta, jossa markki- nahinnat laskisivat ehdotetun kompensaatiotuen katta- man tason (95 ecua tonnilta) alle. 3. 1. 2. najärjestelyn (YMJ) tulisi vuoteen 2006 mennessä: Komitean mielestä vilja-alan yhteisen markki- – mahdollistaa EU:n vienti kansainvälisille markkinoil- le rajoittaen tukiin turvautumista; – välttää kesannointia mahdollisimman pitkälle; – suojata eurooppalaisia maanviljelijöitä maailman- markkinahintojen epävakaudelta. Komitean mukaan näiden kolmen ehdon täytt- 3. 1. 3. ämiseksi viljan interventiohintaa ei tarvitse laskea 20 prosentilla. Uusi interventiohinta jäisi kansainvälisten markkinoiden viljan hinnan keskikurssin alle (noin 125 ecua tonnilta (4) soft red winter -vehnälle kaudella 1991–1996). YMJ:n nykyiset mekanismit toimisivat enää vain silloin, kun hinnat laskevat jyrkästi (jolloin inter- ventio toimisi ”turvaverkkona”). Tämän oletuksen mu- kaisesti maanviljelijöiden ja alan toimijoiden olisi opetel- tava suojaamaan itseään kansainvälisiltä hintavaihteluil- ta ilman YMJ:n antamaa jatkuvaa suojaa. 3. 1. 4. Vaikka viljan kansainvälisten hintojen tulee komission mukaan tavallisesti olla ehdotettuja interven- tiohintoja korkeammat, komitea on sitä mieltä, että EU:n olisi vaarallista hyväksyä seuraavissa WTO- neuvotteluissa viljakasvien vientituen täydellinen poista- minen. Euroopan pahimman kilpailijan eli Yhdysvalto- jen laskusuuntaiset valuuttavaihtelut saattaisivat itse asiassa vähentää eurooppalaisen interventiohinnan las- kun tehoa, mitattuna kilpailukykynä kansainvälisillä markkinoilla. Komitea painottaakin, että EU:n on säily- tettävä liikkumavara tuen avulla vietävissä tonnimää- rissä sekä neuvoteltava kaikkia viljakasveja koskevat sallitut kokonaismäärät (5). (2) Maanviljelijöille aiheutuva teoreettinen tulonmenetys, joka on 12 ecua tonnilta, saataisiin helposti kurottua umpeen tuotantopalkkioilla ja maatilojen koon kasvusuuntauk- sella. (3) ”Agenda 2000”, vol. I, s. 28 (4) Luku on peräisin kansainvälisen viljaneuvoston (Interna- tional Grains Council) julkistamista tiedoista. (5) Unioni tarvitsee nykyään enemmän tukea toissijaisten viljakasvien, esim. ohran, kuin vehnän vientiin. C 73/74 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 9. 3. 98 3. 1. 5. Lisäksi komissio ehdottaa säilörehuviljan, eri- tyisesti säilörehumaissin, tuen poistamista. Komitean mielestä tämän poiston vaikutukset naudanlihatuotan- non kilpailukykyyn ja maissialaan on arvioitava koko- naisuudessaan. Komitea pyytääkin, että komissio esittää täydellisen tutkimuksen säilörehumaissia koskevan eh- dotuksen vaikutuksista. 3. 1. 6. Komitea on tyytyväinen komission ehdotuk- seen kesannoinnista. Komitea toivoo, että kansainvälis- ten markkinoiden lupaavat näkymät vaikuttavat siten, ettei EU:n tarvitse enää turvautua kesannointiin, mutta korostaa samalla, ettei tule luopua mahdollisuudesta käyttää kesannointia tuotannon hallintavälineenä. Koska tiettyjen maataloustuotteiden kehitys ja kesan- nointi ovat sidoksissa toisiinsa, komitea pyytää tässä yhteydessä, että komissio perustaa erityisohjelman mui- den uusiutuvien tuotteiden kuin elintarvikkeiden tuotan- nolle sekä biomassan käytön edistämiselle energiantuo- tannossa ja teollisuuden raaka-aineena. Näin voidaan edistää maaseudun työpaikkojen säilyttämistä ja hiili- dioksidipäästöjen vähentämistä. 3. 2. O¨ ljysiemen- ja valkuaiskasvit 3. 2. 1. joka on Esittäessään yleistä hehtaaritukea, 66 ecua tonnilta, komissio ehdottaa öljysiemen- ja valkuaiskasvien nykyisen tuen huomattavaa vähennystä (valkuaiskasveille myönnetään kuitenkin lisäpalkkio, joka on 6,5 ecua tonnilta). Komissio sanoo pyrkivänsä näin säännöksien 3. 2. 1. 1. yksinkertaistamiseen, puolueettomuuteen tuottajien vuoroviljelytuessa ja Uruguayn kierroksen maatalousso- pimuksen ”laatikkoihin” kuuluvien tukien ”ekologista- miseen”. 3. 2. 1. 2. Komitean näkemyksen mukaan tämä ehdo- tus veisi kuitenkin EU:lta viljelyn ohjausvälineen: koska öljykasvien aiheuttamat kulut ovat samat kuin viljakas- veilla, mutta tuotto vähäisempi, EU:ssa olisi näin kannat- tavampaa (samoin palkkioin) (1) viljellä viljakasveja kuin öljykasveja. 3. 2. 2. Mikäli komission ehdotukset toteutetaan sel- laisenaan, komitean mukaan odotettavissa on öljyja valkuaiskasvien viljelyalan jyrkkä pieneneminen Euroo- passa, vaikka EU:n omavaraisuusaste on kasviöljyissä vain 50 % ja öljykakuissa 20 %. Komission ehdotukset asettaisivat näin kyseenalaiseksi EU:n strategisen perus- suuntauksen, josta päätettiin 25 vuotta sitten, kun amerikkalaiset asettivat soijan vientikieltoon. Tämän suuntauksen mukaan eurooppalaista öljy- ja valkuais- kasvituotantoa tulee kannustaa. Komitea muistuttaa, että tietyt öljy- ja valkuaiskasvien suurtuottajat (esim. Brasilia ja Argentiina) määräävät tuottajilleen vientitul- lin ja vaikeuttavat siten yhteisön markkinoiden hankin- toja. Koska öljy- ja valkuaiskasvit ovat jo maailman- 3. 2. 3. markkinahintaisia, ei ole kiirettä eikä pätevää syytä tehdä komission ehdottamaa öljy- ja valkuaiskasvialan uudistusta samaan aikaan kun viljakasviuudistusta (el- ja valkuaiskasvien leivät sitten näin saatavat öljy- budjettisäästöt ole itsessään tavoitteena). Odotettavissa olevat edut (yksinkertaistaminen, Blair House -sopimuk- sen tosiasiallinen päättyminen) eivät ole järkevässä suhteessa uudistuksesta ennakoitavissa oleviin seurauk- siin. Komitea huomauttaa, että on paradoksaalista haluta irti Blair House -sopimuksesta, joka rajoittaa EU:n öljykasvien viljelyalaa, ja päätyä kuitenkin lopulta tämän viljelyalan supistamiseen. 3. 2. 4. Komitean mielestä öljy- ja valkuaiskasvien tuotannon tulee olla suhteessa viljakasveihin edelleenkin vuosina 2000–2006 voimakkaan ”myönteisen syrjinnän” kohteena, jottei vaaranneta kokonaisen tuotannonalan tulevaisuutta. 3. 2. 4. 1. Näin ollen komitea ehdottaa lisätukea, jonka avulla voitaisiin välttää suurimittainen siirtymä öljy- ja valkuaiskasvien viljelystä viljakasvien viljelyyn ja sen sijaan taata eri tuotantoalojen välinen tasapaino (ja siten tyydyttävä omavaraisuusaste öljy- ja valkuaiskasvien tuotannossa). Tämä lisätuki, jota voitaisiin antaa joko vuoroviljelytuen tai muun, alijäämäisen tuotannon aloil- le (joihin sisältyy öljy- ja valkuaiskasvien viljely) annetta- van tuen muodossa, tulisi suunnitella siten, että unioni voi vapautua Blair House -sopimuksen velvoitteista ja valmistella näin KIE-maiden liittymistä. O¨ ljykasvien tuotantokyky on KIE-maissa erittäin hyvä. Koska KIE- maiden öljykasvien tuotanto täydentää unionin öljykas- vien tuotantoa, ei ole mitään huolta niiden ja unionin välisestä kilpailusta. 3. 3. Naudanliha Komissio ehdottaa ”todellisen markkina- 3. 3. 1. tuen” (2) asteittaista vähentämistä 30 prosentilla eli 2 780 ecusta tonnilta 1 950 ecuun tonnilta kauden 2000–2002 aikana. Vastapainoksi eläintä kohti maksettavia vuosit- taisia tukia nostettaisiin asteittain (emolehmätuki olisi 245 ecua, sonneista maksettava tuki 368 ecua, härkätuki 232 ecua ja uusi lypsylehmätuki 70 ecua). (1) 66 ecua tonnilta olevan erityistuen käyttöönotto merkitsee öljykasvien viljelijöille nykyiseen verrattuna tulonmene- tystä, joka on 28 ecua tonnilta (eli 2,3 kertaa viljakasvien viljelijöiden tulonmenetys osittaisen korvauksen johdosta). (2) ”Agenda 2000”, vol. I, s. 29 9. 3. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 73/75 3. 3. 2. Kuten komissio selittää ”YMP 2000” -kerto- muksessaan (1), tämän oletuksen mukaisesti eurooppa- laisen naudanlihan hinta (1 950 ecua/tonni) olisi vuonna 2000 pienempi kuin amerikkalaisen naudanlihan arvioi- tu hinta (2 125 ecua/tonni). Se olisi kuitenkin enemmän kuin naudanlihan ennakoitu hinta Australiassa (1 738 ecua/tonni) ja etenkin Argentiinassa. 3. 3. 3. Vaikka EU laskisi huomattavasti interventioh- intaansa, se ei voi kuitenkaan komitean mukaan luottaa siihen, että vuodeksi 2006 odotettavissa oleva naudanli- hamarkkinoiden huomattava epätasapaino voitaisiin häivyttää pääasiallisesti viennin avulla. EU voi korkein- taan säilyttää markkinaosuutensa viennissä ja saada jonkin verran lisämarkkinoita lihatuotteilla, joilla on korkea lisäarvo. Komitean mielestä ehdotetussa strategiassa, 3. 3. 4. jossa virallisia eurooppalaisia hintoja lasketaan maail- manmarkkinoilla, ei ole otettu riittävästi huomioon nautaeläinten kasvatuksen erityisasemaa laadun, jälji- tettävyyden, työpaikkojen, maan käytön sekä tiettyjen Euroopan alueiden taloudellisen dynamiikan kannalta. Komitean mukaan EU:n on otettava ensisijaiseksi tavoit- teekseen sisämarkkinoiden tarjonnan ja hintojen vakaut- taminen (eli tuottajien tulojen vakaus) kuitenkin siten, että samalla taataan tarvittava tuotanto perinteisten vientimarkkinoiden (esim. Pohjois-Afrikka, Lähi-Itä ja Venäjä) säilyttämiseksi ennallaan. Komitea arvioi, että EU:n onkin tehtävä vaikea 3. 3. 5. sovitteluratkaisu tuotannon määrälliseen hallintaan liit- tyvien toimien ja virallisten hintojen laskemisen välillä. 3. 3. 6. Komitean mukaan virallisten hintojen tietty laskeminen on epäilemättä tarpeen kilpailukykyerojen umpeenkuromiseksi – viljan hinnan lasku kasvattaisi punaisen ja valkoisen lihan (sianliha ja siipikarja) välistä hintaeroa – ja naudanlihan kulutuksen elvyttämiseksi. Tämä hinnanalennus voitaisiin porrastaa lihaluokitus- ten mukaan. Komitea pitää välttämättömänä, että ko- missio esittää analyysin viljan hinnan laskun vaikutuk- sista naudanlihaan (sekä lampaanlihaan). Komitea vastustaa tuen poistamista ja sen 3. 3. 7. korvaamista yksityisen varastoinnin tuella. Tämä ehdo- tus on erittäin arkaluontoinen, kun otetaan huomioon näiden markkinoiden epävakaiset näkymät vuosille 2000–2006 (ks. liite 1). Tuore BSE-kriisi oli osoitus markkinoiden haavoittuvuudesta. 3. 3. 8. K o m i s s i o n e h d o t u k s i s s a o t t a a h u o m i o o n a l u e e l l i s e t t y i s p i i r t e e t t u l e e e r i - 3. 3. 8. 1. Komitea pyytää, että tuleva naudanlihan YMJ:n uudistus toteutetaan siten, että siinä otetaan huomioon alueelliset erityispiirteet sekä erilaiset tuotan- tojärjestelmät EU:n alueella. 3. 3. 8. 2. Tietyillä Euroopan alueilla harjoitetaan muita laajaperäisempää nautaeläinten kasvatusta. Näin on etenkin alueilla, joilla kasvatetaan juottovasikoita. Komission esittämissä kaavailuissa hintojen laskiessa kompensaation lisäys kohdentuisi kuitenkin etupäässä urospuolisten nautaeläinten erikoispalkkioon, jota mak- setaan pääasiassa tehokasvatusta harjoittaville tuottajil- le. Näin ollen hinnan alennuksesta ilman erityiskompen- saatiota kärsisivät Euroopassa automaattisesti emo- lehmäkarjan laihat yksilöt sekä lisääntymistarkoituk- seen ja lihakarjaksi kasvatetut hiehot. Emolehmäkarjan kasvatus joutuisi näin umpikujaan. 3. 3. 8. 3. Komitea painottaa, että tietyt jäsenvaltiot ovat jo vaatineet, että pinta-alaa tai muita kriteerejä pidettäisiin naudanlihan virallisen hinnan alennuksen mahdollisena kompensaatioperustana. Komitea haluaa- kin tietää, onko komissio tutkinut tarkkaan rehupinta- alapalkkion käyttöönoton vaikutuksia, ja mikäli on, miksi näitä tietoja ei ole esitetty Agenda 2000:ssa. 3. 4. Maito 3. 4. 1. Komissio ehdottaa kiintiöjärjestelmän säilyttä- mistä vuoteen 2006. Jottei maidontuottajille anneta ”sellaista vaikutelmaa, että nykyinen sisäsyntyisesti kan- kea järjestelmä jatkuisi ikuisesti”, komissio ehdottaa, että yhteisestä markkinajärjestelystä tehdään entistä joustavampi (2). Komissio ehdottaa maidon virallisen hinnan laskemista 10 prosentilla jakson aikana sekä uutta vuosittaista 145 ecun lypsylehmäpalkkiota, jolla kompensoidaan hintojen lasku (lisänä naudanliha-alan uudelle 70 ecun lypsylehmätuelle). Komission mukaan tämä jousto riittäisi siihen, että EU voi jatkaa vientiä GATT-sitoumuksia noudattaen kaudella 2000–2006. 3. 4. 2. Komitean mukaan komission ehdotus ei mah- dollista alan selkeiden näkymien määrittelyä. Ehdotus: – ei anna selkeää kuvaa maitokiintiöiden tulevaisuudes- jotka aiheutuvat ta (ottaen huomioon ongelmat, niiden jakamisesta jäsenvaltioiden välillä); – ei anna mahdollisuuksia keventää tuotantokiintiön ylittämisestä määrättävää lisämaksua; (1) SEC(97) 819 final. (2) ”Agenda 2000”, vol. I, s. 31 C 73/76 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 9. 3. 98 – ei mahdollista todellista ja kestävää pääsyä maailman- markkinoille; – ei ota huomioon huonossa asemassa olevien alueiden tilannetta. 3. 4. 2. 1. Ehdotus jättää siis eurooppalaiset tuottajat epävarmaan tilaan, se ei ratkaise ongelmia, joihin alan toimijat törmäävät, eikä se anna KIE-maille selkeää kuvaa yhteisestä markkinajärjestelystä, johon ne osallis- tuvat jonkin ajan kuluttua. 3. 4. 3. Komitea pyytää, että komissio tekee kunnian- himoisemman ehdotuksen. Uuden ehdotuksen tavoittee- na tulee olla alan kilpailukyvyn entistä laajempi ja kestävämpi lujittaminen, jotta pääsyä kansainvälisille markkinoille helpotettaisiin, kuitenkin niin, että tuotta- jien tulot vakautetaan ja varmistutaan siitä, että maidon- tuotantoa voidaan jatkaa kaikkialla EU:ssa (ja etenkin epäsuotuisilla alueilla sekä vuoristoalueilla, joille mai- dontuotanto on tärkeää). 3. 5. Välimeren maiden tuotteet 3. 5. 1. Komitea pahoittelee, ettei Välimeren maiden tuotannon (tupakka, oliiviöljy, riisi, puutarhatuotteet, hedelmät ja vihannekset sekä viini) tulevaisuutta analy- soida Agenda 2000:ssa. Komissio tyytyy viittaamaan aiempiin kertomuksiin tai ehdotuksiin tulevasta uudis- tuksesta. Samalla komissio jättää YMP:n tulevaisuu- dennäkymiä koskevien pohdintojen ulkopuolelle noin 40 prosenttia unionin lopputuotannosta. Komitea pyytää, että komissio täydentää Agenda 2000:ta näihin aloihin liittyvillä ehdotuksilla. Tämä on erityisesti tar- peen niiden Agenda 2000:n tavoitteiden saavuttamiseksi, joilla pyritään parantamaan ympäristöä ja maaseudun kehitystä, sillä eurooppalainen maatalous on merkittävä tekijä ympäristön- ja maaseutuyhteisöjen suojelun sekä työpaikkojen luomisen kannalta. 3. 5. 2. Komitea muistuttaa, että kyseiset tuotantoalat ovat EU:lle tärkeitä työllisyyden sekä maiseman ja kulttuurin säilyttämisen kannalta, ja viittaa aiheesta aiemmin antamiinsa lausuntoihin, etenkin lausuntoon yhteisön politiikan tulevaisuudesta hedelmä- ja vihanne- salalla (1), lausuntoon viininviljelyalan YMJ:stä (2) sekä lausuntoon oliivi- ja oliiviöljyalan YMJ:n uudistuksen eri vaihtoehdoista (3). 3. 6. Tuotanto ankarista ilmasto-oloista kärsivillä alu- eilla 3. 6. 1. Komitea viittaa tässä yhteydessä tuotantoon etenkin pohjoisilla alueilla, joille ovat ominaisia ilmas- tolliset ongelmat kuten lyhyt kasvu- ja laidunkausi, ankarat talvet ja routa. Pitkät välimatkat ja tilojen (1) CES 94/95 (2) EYVL C 110, 2. 5. 1995 (3) EYVL C 287, 22. 9. 1997 hajanaisuus rajoittavat rakenteellisen sopeuttamisen mahdollisuuksia. Nämä tekijät aiheuttavat korkeita tuotantokustannuksia. Komission ehdottamat supistuk- set vaikuttaisivat siten, etteivät markkinahinnat kattaisi muuttuvia kustannuksia, mikä vähentäisi tuottajien motivaatiota. Komitea painottaa, että maataloustuotanto on 3. 6. 2. EU:n pohjoisten jäsenvaltioiden maaseudun talouden selkäranka. Ehdotettu hintojen alennus vaarantaisi kestävän maatalouden säilyttämisen näillä alueilla. 3. 6. 3. Komitea vaatii soveltuvia toimenpiteitä, jotka takaavat riittävät tuotantokannusteet pohjoisilla alueilla (samoin kuin eteläisillä alueilla, joilla on ankarat ilmas- to-olot). Erityisesti tulisi toteuttaa komitean ehdotukset ottamalla huomioon alueelliset erityispiirteet maatalou- den eri tuotannonaloilla. 4. Huomioita WTO-neuvottelujen ja KIE-maihin laa- jentumisen valmistelustrategiasta 4. 1. WTO-neuvottelujen valmistelut 4. 1. 1. Yksi komission ehdotuksen tavoitteista on keventää EU:n GATT-sitoumuksia (ks. liite 3) ja valmis- tella tulevia WTO-neuvotteluja. 4. 1. 2. Komitea painottaa, että olisi Euroopan unionin etujen mukaista välttää osallistumista seuraaviin maail- man kauppajärjestön neuvotteluihin puhtaasti puolus- tusmielessä. Agenda 2000:n maatalousosuuden ehdotus- ten arvioinnin kannalta on myös tärkeää, että unioni takaa maanviljelijöilleen, ettei vuosien 2000–2006 suoria maksuja aseteta kyseenalaisiksi heti näiden neuvottelu- jen jälkeen. 4. 1. 3. EU:lla on jo nyt maailman avoimimmat mark- kinat, ja komitea toivookin, ettei unioni luovu kaikesta välttämättömästä ulkoisesta suojelusta seuraavissa WTO-neuvotteluissa ja että se samalla varmistaa, että sen terveys- ja laatustandardeja noudatetaan. Komitea muistuttaa, että tulevissa neuvotteluissa erityisen haas- teen muodostavat esimerkiksi sellaiset kysymykset kuin elintarvikkeiden merkinnät, geneettisesti muunnellut organismit tai hormonit. Komitean mielestä EU:n on edistettävä elintarvike- ja terveysstandardiensa tunnus- tamista kansainvälisellä tasolla. Komitea on komission kanssa samaa mieltä siitä, että kansainvälisellä tasolla tarvittaisiin ympäristö- ja sosiaalistandardeja ja että kuluttajien edut olisi otettava entistä paremmin huo- mioon. 4. 2. KIE-maiden liittymisen valmistelu Tämä lausunto rajoittuu KIE-maiden liittymi- 4. 2. 1. sen maatalousnäkökohtiin. Komitean yleisluontoinen 9. 3. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 73/77 lausunto ”Agenda 2000” (1) käsittelee EU:n laajentumis- strategiaa suhteessa KIE-maihin. 4. 2. 2. maatalouspolitiikkaan 2000–2006 ovat rajalliset. KIE-maiden liittymisen vaikutukset yhteiseen 4. 2. 3. Komission Agenda 2000:ssa esittämä analyysi vahvistaa komitean lausunnossaan ”KIE-maiden liitty- misen vaikutukset yhteiseen maatalouspolitiikkaan” (2) esittämät näkemykset. Maatalouden uudelleenkäynnis- tys näissä maissa on hitaampaa kuin komissio ennusti alustavasti vuonna 1995, joten niiden mahdollisilla tuotantoylijäämillä on vain marginaalinen vaikutus viidentoista jäsenvaltion EU:n ylijäämiin Agenda 2000:n kattamalla kaudella (ks. liite 4). Ennen kuin KIE-maat voivat omaksua täysin YMP:n, tarvitaan komitean mielestä siirtymäkausi, jotta näitä maita voidaan ennem- minkin suojella viidentoista jäsenvaltion EU:n yritysten kilpailulta ja antaa niille mahdollisuus maatalouden rakenteiden muuttamiseen kuin päinvastoin. Komitean mielestä ensimmäisten liittymisten vaikutus EMOTR:n tukiosaston talousarvioon on minimaalinen (komission mukaan 1,1–1,4 miljardia ecua vuodessa, sillä KIE-maat eivät saa kompensaatiomaksuja, koska niiden hintojen pitäisi nousta laajentumisen jälkeen). 4. 2. 4. strategia on oikeansuuntainen. Komission ehdottama liittymistä valmisteleva 4. 2. 5. Komitean mielestä KIE-maat tarvitsevat tuo- tantokoneistonsa rakenteiden muuttamiseksi sekä jalos- tusteollisuutta harjoittavien yritystensä ja markkinointi- verkostojensa uudenaikaistamiseksi ennemminkin ra- kennerahastoja kuin hintatukea tai tuottajille maksetta- vaa suoraa tulotukea. Sopivia ehdotuksia KIE-maiden EU:hun liittymisen valmistelemiseksi ovat (koulutuk- seen suunnatun) Phare-ohjelman uudistus, maatalouden liittymistä valmisteleville erityistuille muodostettava 500 miljoonan ecun vuosibudjetti sekä rakennerahastois- ta vuodesta 2000 lähtien otettava 1 miljardin ecun vuosittainen liittymistä valmisteleva yleistuki (3). Komitea suhtautuu sen sijaan epäillen rakenne- 4. 2. 6. rahasto-osuuteen, jonka komissio haluaisi myöntää vuosina 2000–2006 unionin jäseniksi tuleville KIE-maille (ks. kohta 7. 6. 2). Komission ehdottamat määrärahat vaikuttavat riittämättömiltä, kun ajatellaan kyseisten maiden rahoitustarpeita. 4. 2. 7. linen kysymys. Yhteisön säännöstön omaksuminen on pulmal- 4. 2. 8. Komitea päättelee Agenda 2000:sta, että komis- sio on edelleenkin big bang -teorian kannalla (sisämark- kinoiden välitön laajentaminen KIE-maihin). Tämä edellyttää, että KIE-maiden ja viidentoista jäsenvaltion EU:n väliset hintaerot kurotaan umpeen. Komission ehdotukset ovatkin tämän suuntaisia. Vuonna 2006 on kuitenkin oletettavasti vielä hintaeroja erityisesti sokeri- ja maitoalalla (mahdollisesti myös naudanliha-alalla). Tämä potentiaalinen tilanne nostaa esiin eräitä kysy- myksiä. Hyötyvätkö uudet jäsenmaat kyseisessä tapauk- sessa interventiomekanismeista? Onko EU:n sallittava siirtymäkauden aikana poikkeuksia sisämarkkinoiden säännöistä? Komitea on jo ilmaissut kantansa näihin kysymyksiin aiemmin mainitussa lausunnossaan. Komi- tea pyytää komissiota tarkentamaan ehdokasmaiden liittymisen ja yhteisön säännöstön täyden omaksumisen välisen siirtymäkauden menettelyjä. Komitean mielestä erityisesti maitoalasta on käytävä keskustelu heti, kun komissio on esittänyt alan tulevaisuuteen liittyviä kon- kreettisia ehdotuksia. 4. 2. 9. Komitea painottaa lisäksi KIE-maille sekä Phare-ohjelman että ehdotettujen liittymistä valmistele- vien tukien välityksellä annettavan avun merkitystä, jotta nämä maat voivat valmistautua yhteisön todellisuu- teen erityisesti eläinten terveyden ja kasvinsuojelun alalla ja jotta niitä voitaisiin auttaa omaksumaan elintar- vikealan harmonisointidirektiivit. Komitea pyytää ko- missiota pitämään huolta erityisesti siitä, ettei KIE- maille näillä aloilla suunnattujen yhteisön määrärahojen käyttö muuta Euroopan elintarvikealan kilpailuehtoja. 4. 2. 10. tusalalla. Laajentuminen ei luo EU:lle ongelmia kalas- 4. 2. 11. Komitea huomauttaa, että komission mukaan EU:n laajentumisen KIE-maihin ei pitäisi ”aiheuttaa merkittäviä ongelmia” yhteiselle kalastuspolitiikalle. Komitea hyväksyy sen, että komissio toivoo EU:n kiinnittävän erityistä huomiota jäsenehdokkaana ole- vien rannikkovaltioiden kalastuslaivaston uudenaikais- tamiseen sekä yhteisen kalastuspolitiikan omaksumiseen tarvittavien hallintorakenteiden luomiseen. KIE-maiden tulee saada tällä alalla siirtymäkauden ajan teknistä tukea ja sen jälkeen rakennetukea. 4. 2. 12. Komitean mielestä itäeurooppalaisen maata- louden integroimisesta aiheutuvat kulut olisi eriteltävä selkeästi yhteisön talousarviossa. 5. Huomioita komission tekemistä YMP:n talousar- vioennusteista (1) EYVL C 19, 21. 1. 1998 (2) EYVL C 75, 10. 3. 1997, s. 4 (3) Komissio ehdottaa, että KIE-maat saavat rakennerahas- toista kaudella 45 miljardia ecua. Komissio ehdottaa maatalouden päälinjauksen 5. 1. nykyisen laskutavan säilyttämistä. Komissio olettaa C 73/78 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 9. 3. 98 yhteisön BKT:n vuosittaisen kasvun olevan 2,5 prosent- tia ja inflaatioasteen 2 prosenttia. miseen ja byrokratian vähentämiseen tähtääviin ehdo- tuksiin. Maaseudun kehittämiselle on rakennerahasto- toimissa myös tulevaisuudessa annettava suuri paino. 5. 2. Komitean mielestä on tärkeää, että EMOTR:n tukiosasto pystyy rahoittamaan ehdotetun uudistuksen laajentuneessa EU:ssa. 5. 3. Komission mukaan YMJ:n ehdotetun uudistuk- sen kulut viidentoista jäsenvaltion EU:lle olisivat 4,3 mil- jardia ecua vuonna 2006. Ensimmäisten KIE-maiden yhdentymiskulut olisivat korkeintaan 4,5 miljardia ecua. EMOTR:n tukiosaston ”maaseudun kehittämisen uu- sien liitännäistoimenpiteiden” ja kalastuksen horison- taalisten toimien aiheuttamat lisäkulut ovat komission arvion mukaan noin 2 miljardia ecua vuodessa. Näin ollen vuonna 2006 maatalouden päälinjauksen rahoituk- seen tarvittaisiin lisää noin 10,8 miljardia ecua. 5. 4. Näiden näkymien perusteella komissio arvioi, että mikäli maatalouden päälinjauksen kehitys jatkuu nykyisellä tavalla, lisäkulujen rahoitus ei aiheuta ongel- mia. Komissio jopa jättää koko kauden ajaksi maata- lousmenoihin liikkumavaraa suhteessa maatalouden päälinjaukseen (4 miljardia ecua vuonna 2006), jotta EU selviytyy ”markkinoilla vallitsevista epävarmuusteki- jöistä ja jotta YMP:n uudistusta voidaan jatkaa ennen rahoitusnäkymäkauden päättymistä”. Mikäli komission antamat luvut (1) ovat totuudenmukaisia, ne antavat aihetta ”budjettioptimismiin”. Komitea haluaisi kuiten- kin tietää, vaarantaisivatko pessimistiset arviot EU:n kyvyn noudattaa maatalouden päälinjausta. Komitea pyytää, että komissio esittää asiasta täydellisen rahoitus- tutkimuksen. 6. Huomioita tukien ylärajoista, porrastamisesta ja niille asetettavista ehdoista 6. 1. Komitea odottaa komissiolta konkreettisia ehdo- tuksia tukien ylärajoista, porrastamisesta ja niille asetta- vista ehdoista, jotta se voi arvioida nämä ehdotukset. Komitea ei halua ottaa asiaan kantaa ennen kuin 6. 2. se saa komissiolta konkreettisen ehdotuksen. 7. Rakennepolitiikkaa, maaseutualueiden kehittämistä ja ympäristötoimia koskevia huomioita 7. 1. 2. Komitea pahoittelee, että komissio on ehdotuk- sissaan tyytynyt kuvailemaan rakennepolitiikan yleista- voitteita täsmentämättä, mitä toimia se aikoo niiden saavuttamiseksi ehdottaa. Vaikuttaa selvältä, että ko- mission perustavoitteena on yhteisön maatalouden kil- pailukyvyn parantaminen. Sen vuoksi komitean mielestä on ehdottoman välttämätöntä, että käytettävissä on välineitä, joiden avulla voidaan parantaa tuotantoraken- teita sekä tuotteiden laatua ja markkinointia ja samalla sovittaa toisiinsa tehokas tuotanto sekä ympäristön kunnioitus ja eläinten hyvinvointi. Maatalousosuuskun- nat ovat monien tuotantoalueiden ainoita yrityksiä, koska ne koostuvat viljelijöistä ja karjankasvattajista. Sen vuoksi osuuskunnat ovat komitean näkemyksen mukaan ihanteellinen väline sellaisten rakennetoimien kanavoimiseksi, joiden tarkoituksena on taata viljelyn kannattavuus ja taloudellisen potentiaalin kehittäminen lähivuosien mahdollisuuksien hyödyntämiseksi ja haas- teisiin vastaamiseksi. 7. 1. 3. Komitea pitää ehdotuksia tarpeellisena (vaik- kakin riittämättömänä) askeleena kohti alueellisten erojen kaventamista, taloudellisesta muutoksesta kärsi- vien alueiden tukemista ja henkilöresurssien edelleen kehittämistä koko yhteisön alueella, kuten komission puheenjohtaja Jacques Santer totesi esitellessään Agenda 2000:a Euroopan parlamentille 16. heinäkuuta 1997. 7. 1. 4. Tavoitteiden lukumäärän vähentäminen ny- kyisestä seitsemästä kolmeen parantaa osaltaan euroop- palaisen rakennetuen tehokkuutta, ja komitea pitää lähtökohtana sitä, että nykyistä maaseutualueiden tukea (tavoitteet 1, 5a, 5b ja Leader-aloite) jatketaan tulevai- suudessa tavoitteiden 1 ja 2 sekä Leader-aloitteen uusien tukien muodossa. 7. 1. 5. Komitea pitää maatalousyrittäjiä koskevaa varhaiseläkesäännöstöä riittämättömänä ja katsoo, että tukimuotoja keskitettäessä eläkesääntöjä tulisi kehittää maatalouden rakennemuutokseen liittyvien mittavien ongelmien pehmentämiseksi. 7. 1. Rakennepolitiikkaa 7. 2. Rakennetuen rahoittaminen Komitea suhtautuu myönteisesti komission 7. 1. 1. Agenda 2000:ssa esittämiin rakennepolitiikan tehosta- (1) Kaudelle 2000–2006 komissio esittää kaikki budjettikohdat vuoden 1997 kiintein hinnoin paitsi maatalouden päälin- jauksen, jossa on käyvät hinnat. 7. 2. 1. Nykyisten 15 jäsenvaltion tarpeita varten ra- kennetukeen on varattu vuosille 2000–2006 yhteensä 230 miljardia ecua. Varojen käytön painottaminen maantieteellisin perustein tehostaa jatkossa tuen koh- joihin dentamista heikoimmin kehittyneille alueille, luetaan myös pohjoiset reuna-alueet. 9. 3. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 73/79 7. 3. Tavoitteiden 1 ja 2 kohdealueet 7. 5. Koheesiorahasto 7. 3. 1. Komitea suhtautuu erityisen myönteisesti ko- mission suunnitelmiin täydentää nykyisiä tukiperusteita kriteerillä, joka kattaa korkean työttömyyden vaivaamat alueet. Komitea pyytää komissiota määrittämään mah- dollisimman pian tavoitteiden 1 ja 2 tarkemmat tukikri- teerit. Samoin komitea pyytää komissiota antamaan tarkempia tietoja pohjoisen erittäin harvaan asuttuihin alueisiin jatkossa sovellettavista ”erityisjärjestelyistä”. 7. 5. 1. Komitea on tyytyväinen siihen, että koheesiora- haston kautta voidaan myös tulevaisuudessa tukea heikommin kehittyneitä ja rakenteiltaan jälkeenjääneitä jäsenmaita noudattaen perustamissopimuksen 104 c artiklan ja 130 d artiklan määräyksiä. 7. 6. Laajentumista varten tarvittava rakennetuki 7. 3. 1. 1. Komitea suhtautuu myönteisesti komission suunnitelmiin kehittää siirtymäjärjestelyjä tulevaisuu- dessa rakennetuen ulkopuolelle jääviä alueita varten. Järjestelyillä pyrittäisiin ottamaan huomioon tällaisten alueiden erityisolosuhteet ja takaamaan rakennetukien avulla tähän mennessä saavutetut tulokset. 7. 6. 1. Komitea tukee komission näkemystä, jonka mukaan rakennetukea tulee antaa niille valtioille, joiden kanssa jäsenyysneuvottelut on aloitettu, ja vaatii, että rahastoon on varattava kylliksi varoja, jotta tätä tärkeää tukimuotoa voidaan soveltaa oikeudenmukaisesti. tullut konkreettisia suunnitelmia 7. 3. 1. 2. Komitean tietoon ei kuitenkaan tähän men- siir- nessä ole tymäsäännösten toteutuksesta, ja se pyytääkin komissio- ta nimeämään asianomaiset kohdealueet ja laatimaan tarvittavat ehdotukset, jotta konkreettisista siirtymäjär- jestelyistä päästäisiin neuvottelemaan. Kuten Agenda 2000:ssa todetaan, asia koskee niin yhteisön ulkoalueita kuin erittäin harvaan asuttuja alueita. Komitea suhtautuu myönteisesti komission eh- 7. 3. 2. dotukseen Leader-aloitteen jatkamisesta, mutta koros- taa kuitenkin, että aloitteen rahoituspohja tulee varmis- taa ja että aloitetta pitää voida soveltaa kaikkiin maaseu- tualueisiin. 7. 4. Tavoitteen 3 kohdealueet 7. 4. 1. Komitea kannattaa komission ehdotusta, että henkilöresurssien kehittämiseen voidaan osoittaa tukea tavoitteiden 1 ja 2 kohdealueiden ulkopuolellekin jäsen- maiden koulutus-, ammatti- ja työllistämisjärjestelmien kehittämiseksi ja modernisoimiseksi. 7. 4. 2. Komitea tarjoaa komissiolle aktiivista tukeaan ja yhteistyötään riittävien kriteerien ja toimenpiteiden jotta työmarkkinoita pystyttäisiin aikaansaamiseksi, uudenaikaistamaan sopusoinnussa suunniteltujen työlli- syysohjelmien ja Amsterdamin sopimuksen uuden työlli- syyttä koskevan osaston kanssa. Komitea haluaa erityi- sesti kiinnittää huomiota maaseutua koskevien asioiden saavutuksiinsa ja edustavuu- asiantuntemukseensa, teensa, joiden ansiosta se pystyy tehokkaasti ja pitkäjän- teisesti hahmottelemaan eurooppalaisen työllisyysstra- tegian suuntaviivoja sellaisilla aloilla kuin ”taloudellis- ten ja yhteiskunnallisten muutosten liitännäistoimet”, ”elinikäinen koulutus täydennyskoulutusjärjes- ja telmät”, ”aktiivinen työmarkkinapolitiikka työttömyy- den torjumiseksi” ja ”yhteiskunnallisen syrjäytymisen torjunta”. Kuten sanottu, komitea odottaa komissiolta pikaisesti konkreettisia aloitteita, jotta näihin tavoittei- siin päästäisiin. 7. 6. 2. Komitea on tietoinen tukien rahoitusresurssien perustilanteesta ja kysyykin, onko suunniteltu määrära- hakehys (vuosina 2000–2006 rakenne- ja koheesiorahas- toista on tarkoitus jakaa tukea 38 miljardia ecua sekä avustaa liittymisen valmistelua 7 miljardilla eculla) riittävä ratkaisemaan tehokkaasti tulevien jäsenmaiden rakenteellisia ongelmia. 7. 6. 3. Komitea tiedustelee komissiolta, mille laskel- mille rahoituskehys perustuu ja millaisten konkreettisten ongelma-alueiden käsittelyllä on tukia jaettaessa etusija. 7. 6. 4. Komitea kysyy erityisesti, mitkä määrärahat varataan vuosina 2000–2006 maatalouden rakenne- ja sosiaalipolitiikan välttämättömiin sopeutustarpeisiin ja millaisiin hankkeisiin ne pitäisi osoittaa. 7. 7. Yksinkertaistaminen ja pyrkimys suurempaan te- hokkuuteen 7. 7. 1. Komitea on tyytyväinen kaikkiin komission ponnisteluihin rakennetukeen liittyvien toimenpiteiden yksinkertaistamiseksi ja tehostamiseksi. 7. 7. 2. Komitea kysyy komissiolta, miten se, että yhtä aluetta kohti sovelletaan vain yhtä ohjelmaa, yksinkertaistaisi ja tehostaisi järjestelmää. Tämä kysy- mys on aiheellinen etenkin sen vuoksi, että varmasti myös tulevaisuudessa jollain alueella on samanaikaisesti käynnissä useita eri yhteisötoimia, jotka ovat osittain maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukio- saston rahoittamia. 7. 7. 3. Komitea tukee komissiota tämän pyrkimyk- sessä laajentaa seurantatyöryhmien toimivaltuuksia ja katsoo, että tämä on tärkeä askel kohti rakennetuen tehostamista. 7. 7. 4. Komitea epäilee, onko maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastolla tarvittavia varoja komission ehdottamaa maaseutualueiden kehittämiseen C 73/80 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 9. 3. 98 tarkoitetun rakennepolitiikan (tavoitteiden 1 ja 2 koh- dealueet) osarahoitusta varten. Adapt-aloitteet, joiden toteuttamiseen järjestöt osallistu- vat yhteistyössä yhteisön toimielinten kanssa. Sitä vastoin komitea kannattaa komission eh- 7. 7. 5. dotusta rahoituskehysten (erityisesti EAKR, ESR, EMOTR ja KOR) kokoamisesta yhdeksi rakennetukien kokonaisuudeksi ja näiden hyödyntämisestä kokonais- valtaisesti ja suunnatusti uusissa yhteisön tukitoimissa. 7. 8. Maaseutualueiden kehittäminen Komitea on yhtä mieltä komission kanssa 7. 8. 1. siitä, että jatkuvat muutokset kaupankäyntiä koskevissa säännöksissä, markkinapolitiikassa sekä markkinoiden kehityksessä asettavat etenkin maaseutualueiden paikal- liselle elinkeinotoiminnalle uusia sopeutumisvaatimuk- sia. Tämä kärjistää jo ennestään vaikeita kehitysongel- mia ja edellyttää yhteisön toimielimiltä entistä suurem- paa huomiota. 7. 8. 2. Se, että komissio on Agenda 2000:ssa kuvatulla tavalla maaseutualueiden kehittämiskysymyksessä kes- kittynyt kohdennettuihin ympäristötoimenpiteisiin, vai- kuttaa komiteasta riittämättömältä. Komitea ei usko, että näin pystytään löytämään kestäviä ratkaisuja maa- seutualueiden moninaisiin ongelmiin. Tämä ei tarkoita sitä, etteikö komitea yhtyisi komission lausumiin, mutta se haluaa komission laativan uudenlaista ja tehokasta politiikkaa maaseutualueiden kestäväksi kehittämiseksi. Tämän politiikan tulee olla todella varmalla pohjalla olevia hankkeita suosivaa. 7. 8. 3. Komitean mielestä kannattaisi pohtia maaseu- tualueiden kehittämisen laajentamista itsenäiseksi ra- kennepolitiikka-nimikkeen alaiseksi painopistealueeksi, johon voitaisiin käyttää kaikkia rakennerahastoja. 7. 8. 4. Komitea pitää välttämättömänä, että maaseu- dun kehittämiseen sisällytetään nimenomaisesti myös maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden jalostusteolli- suudelle annettava tuki ja että tähän ei lueta pelkästään teknologian kehittämistä vaan erityisesti mm. tutkimuk- sen ja kehittämisen, laadunvalvonnan, ammatillisen koulutuksen ja markkinoinnin edistämistoimet. Komitea korostaa, että Euroopan unionin maa- 7. 8. 5. talousjärjestöillä ja maaseutualueiden kehitykseen kes- kittyvillä järjestöillä on laaja kokemus maaseutualuei- den kehittämisestä. Tätä kokemusta hyödynnetään eri- tyisesti sellaisissa yhteisöohjelmissa kuten Leader- ja Bryssel, 10. joulukuuta 1997. Tästä syystä olisi mielekästä, että nykyisiä 7. 8. 6. ohjelmia arvioitaisiin ja niiden kohdentuvuutta ja tehok- kuutta selvitettäisiin. 7. 9. ”Maaseudun kehittämiseen” varattujen määrära- hojen vähäisyys herättää kysymyksiä 7. 9. 1. Komission määräraha-arvio ”maaseutualuei- den kehittämisen uusiin tukitoimiin” ja kalastussektoril- le KOR:n puitteissa myönnettäviin horisontaalisiin toi- miin vuonna 2006 on 2 miljardia ecua. Vuoden 1998 alustavassa talousarvioesityksessä on näihin tukitoimiin (tavoitteet 5a ja 5b, KOR ja tavoitteen 1 puitteissa annettava maaseudun kehittämisen tuki) varattu kuiten- kin yli 3 miljardia ecua. Komitea päättelee tästä, että komissio aikoo vähentää vuoteen 2006 mennessä yhteisön maaseudun kehittämiseen kohdistuvia maata- louden (ja kalastusta koskevien) välittömiä tukitoimia. Eikö tämä ole vastoin uudistusehdotuksen yleistä linjaa? Komitea odottaa komissiolta asiasta seikkaperäisempää kannanottoa. 7. 10. Ympäristötoimet 7. 10. 1. Komitea yhtyy loppupäätelmissä esitettyyn komission kantaan, jonka mukaan ”maatalouden ym- päristöpolitiikan välineillä on tärkeä asema maaseutu- alueiden kestävän kehityksen tukemisessa ja yhteiskun- nan yhä kasvavien ympäristöpalveluiden tarpeisiin vas- taamisessa” (1). 7. 10. 2. Komitea suhtautuu myönteisesti siihen, että ”kohdennettuja maatalouden ympäristöpolitiikan toi- menpiteitä pitäisi tehostaa ja kannustaa lisäämällä budjettivaroja ja tarpeen mukaan osarahoituksen osuutta” (1). Komitea on komission kanssa yhtä mieltä 7. 10. 3. painopistealoista, jotka tässä yhteydessä tarkoittavat erityisesti viljelijöille erityisen vaativia toimintoja kuten luomuviljelyä, puoliluonnollisten elinympäristöjen (– –) säilyttämistä ja karjan kasvatusta vuoristossa (1). 7. 10. 4. min yhteisiin markkinajärjestelyihin. Ympäristötoimet tulisi liittää entistä parem- (1) ”Agenda 2000”, vol. I, s. 33 Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS 9. 3. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 73/81 LIITE I talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon Seuraavat muutosehdotukset hylättiin käsittelyssä: Lisätään kohdan 3. 4. 3 jälkeen uusi kohta 3. 4 b, joka kuuluu seuraavasti: ”3. 4 b. Sokeri Sokerialaa ei ole uudistettu vuoden 1968 jälkeen. Komissio väittää nyt, että vuoteen 2005 mennessä viidentoista jäsenvaltion EU:n kasvava ylituotanto on 3,5 miljoonaa tonnia CEFTA-maiden 750 000:n tonnin lisäksi. Todettuaan tämän komissio ei ehdota minkäänlaisia toimenpiteitä, vaikka sokerista maksettava hinta ei alkuunkaan vastaa kilpailevista viljelykasveista maksettavaa hintaa. Tämä epätasapaino lisääntyy entisestään mainittuja muita viljelykasveja koskevien ehdotusten seurauksena. Siksi tälläkin alalla tarvitaan uudistuksia, kuten kohdassa 2. 3. 3 todetaan. Komitea kehottaa komissiota täydentämään Agenda 2000:ta tekemällä alaa koskevia ehdotuksia erityisesti siksi, että kustannukset maksetaan suurelta osin kuluttajahintojen nousuna. ” Perustelu Sokeriala kallistuu yhä, kun juurikkaasta maksettava hinta eroaa yhä enemmän muista sellaisista viljelykasveista maksettavista hinnoista, joita uudistukset koskevat. Komissio on toistuvasti lykännyt uudistusta, todennäköisesti siitä syystä, että sokeriala ei suurestikaan rasita yhteisön budjettia (pääasiassa maksetaan tukea AKT-maille ja Ranskan merentakaisille alueille). Suurin osa tuesta kertyy kuluttajahinnoista. Komitea ylpeilee usein kuluttajan etujen puolustamisella. Emme täytä tehtäväämme, jos emme aja tämän uudistuksen läpivientiä. A¨ änestyksen tulos Jaa-ääniä: 35, ei-ääniä: 71, tyhjiä: 6. Kohdat 6. 1 ja 6. 2 Korvataan kohdat seuraavalla tekstillä: ”Komitean mielestä komission tulee mahdollisimman pian laatia ehdotus suorien maksujen ja yksittäisen maanviljelijän tuloihin vaikuttavien muiden säännösten yksilöllisestä ylärajasta sekä laatia tuen porrastamiskriteerit siten, että maataloustuki voidaan jakaa oikeudenmukaisesti eri tuottajien ja eri alueiden kesken. ” Perustelu Resurssien vähetessä on välttämätöntä, että maataloustukea jaetaan ensisijaisesti niille, jotka tarvitsevat sitä eniten, sekä ettei siitä ole seurauksena muutamien harvojen varallisuuden lisääntyminen epäoikeuden- mukaisesti. A¨ änestyksen tulos Jaa-ääniä: 30, ei-ääniä: 65, tyhjiä: 17. C 73/82 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 9. 3. 98 APPENDIX II Agricultural market prospects until 2005 for the EU-15 and the ten CEEC, according to the European Commission (CAP 2000 report) — Cereals (million tonnes) 1994/ 1995 1995/ 1996 1996/ 1997 1997/ 1998 1998/ 1999 1999/ 2000 2000/ 2001 2001/ 2002 2005/ 2006 Production 172,2 174,5 200,7 201,2 192,4 195,4 198,4 201,4 213,2 Consumption 158,9 164,9 169,6 171,1 171,8 172,4 173,0 174,0 177,9 Imports Exports Initial stocks Final stocks of which intervention stocks 5,5 27,4 34,3 26,0 7,0 19,6 26,0 23,0 3,9 31,2 23,0 26,8 4,5 31,7 26,8 29,7 5,0 29,9 29,7 25,3 5,0 28,1 25,3 25,1 5,0 26,4 25,1 29,7 5,0 26,4 29,2 35,2 5,0 26,4 65,4 79,3 9,7 2,7 5,2 10,7 6,9 4,4 8,4 14,3 58,0 Source: European Commission. — Adult beef cattle + calves (million tonnes) 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2005 Production Consumption 8,0 7,5 8,0 6,9 7,9 7,1 7,6 7,2 7,2 7,2 7,3 7,3 7,6 7,3 7,7 7,2 per capita consumption/ per annum (kg) Imports Exports Stock 20,1 18,6 18,9 19,1 19,3 19,3 19,4 18,9 0,37 1,00 0,02 0,36 0,96 0,43 0,38 0,91 0,73 0,40 0,83 0,59 0,40 0,77 0,29 0,40 0,70 0,04 0,40 0,67 0,04 0,40 0,67 1,50 Production corresponds to slaughtered animals (gross indigenous production + balance of live animals). As a consequence, imports and exports only concern trade in meat. Source: European Commission. — Milk sector (thousands of tonnes) 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2005 Whole milk (1) 9 448 9 348 8 791 8 843 8 881 8 903 9 024 9 430 115 85 14 121 107 125 121 68 113 121 39 115 121 18 134 121 7 170 121 0 213 121 0 197 Cheeses (2) Butter (2) Skimmed milk powder(2) Source: European Commission. (1) Disposable surplus. (2) Final stocks. 9. 3. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 73/83 — 10 CEEC (thousands of tonnes) Cereals Oilseeds Milk Beef/veal Source: European Commission. 1994 - 107 288 1 255 - 82 2002 - 3 184 1 225 1 058 70 2005 - 1 078 869 2 006 435 APPENDIX III Timetable by product of the export commitments of the European Union-15 (1) (Commitments in volume terms) Annual ceiling of subsidized exports (2) (in ’000 tonnes) Products Reference level 1986-1990 (3) 1995 1996 1997 1998 1999 2000 Wheat and wheat flour 18 276,0 20 408,1 19 212,7 18 020,7 16 825,4 15 630,0 14 438,0 Feed-grain Rice Colza Olive oil Sugar Butter and butteroil Skimmed-milk powder Cheese Other dairy products Beef/veal Pigmeat Poultrymeat Eggs Wine (’000 hl) Fresh fruit and vegetables Processed fruit and vegetables Raw tobacco Alcohol (’000 hl) Other products 13 725,6 13 690,2 13 120,6 12 551,5 11 981,9 11 412,3 10 843,2 168,9 131,4 145,6 163,0 126,8 140,5 157,1 122,2 135,4 151,3 117,6 130,3 145,3 113,0 125,2 139,3 108,4 120,1 133,4 105,8 115,0 1 612,0 1 555,6 1 499,2 1 442,7 1 386,3 1 329,9 1 273,5 505,5 344,9 406,7 1 212,8 1 040,1 561,4 362,0 125,0 487,8 355,0 426,5 470,1 322,5 405,4 452,4 310,0 384,4 434,7 297,5 363,3 417,0 285,0 342,3 1 185,4 1 140,0 1 094,5 1 049,0 1 003,6 1 137,0 1 073,9 1 010,9 541,8 434,5 126,1 522,1 404,7 120,6 502,5 375,1 115,2 947,8 482,8 345,4 109,7 884,6 463,2 315,6 104,2 399,3 272,5 321,3 958,1 821,7 443,5 286,0 98,5 2 917,4 2 851,4 2 742,1 2 632,8 2 523,4 2 414,1 2 304,7 653,7 181,4 140,5 92,3 175,1 190,0 886,9 168,7 174,1 853,6 162,4 158,3 820,7 156,0 142,5 786,8 149,7 126,6 753,4 143,3 110,8 1 452,4 1 401,6 1 350,7 1 299,9 1 249,1 1 198,2 1 147,4 — — — — — — — Source: based on ”lists” submitted to the WTO by the EU on 28 February 1996. (1) Excluding food aid. (2) Commitments in volume terms are applicable by periods of twelve months commencing on 1 July and ending on 30 June. The exceptions are rice and wine (1 September to 30 August) olive oil (1 November to 30 October) and sugar (1 October to 30 September). (3) Figures for 2000 are in all cases equal to (3) - 21 %. C 73/84 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 9. 3. 98 APPENDIX IV Financial prospects for 2000-2006 — Agricultural expenditure (current prices) ECU billion 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 Guideline (current prices) (1) 45,0 46,7 48,5 50,6 52,5 54,7 56,9 59,2 expenditure (current Agricultural prices) EU-15 44,0 45,9 49,7 52,1 53,2 53,9 54,5 Reformed CAP 41,7 41,6 43,4 45,4 47,3 47,9 47,9 47,9 New rural development accompany- ing measures and horizontal fisheries measures New Member States CAP (market measures) Specific companying measures rural development ac- Preaccession aid (2) Margin Source: European Commission, Agenda 2000. (1) Assumed 2 % deflator per year from 1999 to 2006. (2) Equal to ECU 500 million at current 1997 prices. 1,9 2,0 2,0 2,0 2,0 2,1 2,1 0,0 0,0 0,5 2,7 0,0 0,0 0,5 2,6 1,1 0,6 0,6 0,9 1,2 1,0 0,6 0,5 1,2 1,5 0,6 1,5 1,3 2,0 0,6 3,0 1,4 2,5 0,6 4,7 — Expenditure on structural operations (1997 prices) ECU billion (1997 prices) 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 EU-15 Structural Funds Cohesion Fund New Member States (1) Pre-accession aid Total 31,4 2,9 31,3 32,1 31,3 30,3 29,2 28,2 2,9 0,0 1,0 2,9 0,0 1,0 2,9 3,6 1,0 2,9 5,6 1,0 2,9 7,6 1,0 2,9 9,6 1,0 34,3 35,2 36,0 38,8 39,8 40,7 41,7 27,3 2,9 11,6 1,0 42,8 Source: European Commission. (1) Including participation in the Cohesion Fund


eurovoc_concepts:
agricultural product
developing countries
generalised preferences
industrial product
originating product

formats: html pdf print

text: C 73/54 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 3. 98 overveje i nærmeste fremtid at inddrage de grundlæggen- de ILO-konventioner om tvangsarbejde og forskelsbe- handling samt ILO’s nye 1999-konvention om børnear- bejde i sit forordningsforslag. Bruxelles, den 10. december 1997. Tom JENKINS Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om anvendelse af artikel 6 i Rådets forordning (EF) nr. 3281/94 og (EF) nr. 1256/96 om anvendelse af flerårige arrangementer med generelle toldpræferencer for visse industrivarer og landbrugsprodukter med oprindelse i udviklingslande, som fastsætter udelukkelse af de mest udviklede lande fra de generelle toldpræferencer« (98/C 73/16) Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 14. november 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for EF’s Eksterne Forbindelser, Handels- og Udviklingspolitik, som udpegede Helmut Giesecke til ordfører uden studiegruppe. Sektionen vedtog sin udtalelse enstemmigt den 25. november 1997. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 350. plenarforsamling af 10. og 11. december 1997, mødet den 10. december 1997, med 119 stemmer for og 6 hverken for eller imod, følgende udtalelse. 1. Indledning 1. 1. De generelle toldpræferencer for perioden 1994- 1997 var genstand for en grundlæggende revision (1). Et vigtigt mål for det nye flerårige arrangement var væsentligt at forbedre gennemsigtigheden og forudsige- ligheden i arrangementet med generelle toldpræferencer i forhold til den tidligere ordning med toldkontingenter og -lofter. Såvel leverandører og myndigheder i udvik- lingslandene, der ønskede at koncentrere eksportindsat- sen på klart overskuelige markeder, som de europæiske importører, der skulle have et tilstrækkeligt incitament til at opbygge nye, stabile leverandørnet, havde fordel af denne forenkling. (1) Forslag til Rådets forordning (EF) om anvendelse af et flerårigt arrangement med generelle toldpræferencer for perioden 1995-1997 for visse industrivarer med oprindelse i udviklingslande. Forslag til Rådets forordning (EF) om forlængelse for 1995 af anvendelsen af forordning (EØF) nr. 3833/90, (EØF) nr. 3835/90 og (EØF) nr. 3900/91 om anvendelse af generelle toldpræferencer på visse landbrugs- produkter med oprindelse i udviklingslande KOM (94) 337 endelig udg. 1. 2. Som noget nyt indførtes muligheden for gradvis at lade udviklingslande, som målt efter bruttonational- produkt og eksportkapacitet havde udviklet sig mere, glide ud af præferenceordningen. I overensstemmelse med princippet om »global neutralitet« opretholdtes den præferenceberettigede imports samlede omfang, således at besparelser blev overført til de fattigste udviklingslande. 1. 3. Samtidig gik man i gang med at udarbejde en handelspolitisk ordning, der skulle anspore enkelte udviklingslande til at overholde krav på det sociale område og inden for miljøbeskyttelse. Denne ordning foreligger nu. 2. Kommissionens forslag I sit nye udkast til forordning (2) foreslår Kommis- 2. 1. sionen, at Sydkorea, Hongkong og Singapore udelukkes fra de generelle toldpræferencers fordele på grundlag af objektive, klart definerede velstandskriterier. (2) KOM (97) 533 endelig udg. 9. 3. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 73/55 2. 2. I en særlig finansieringsoversigt anslås de samlede toldfordele i 1997 til 40,3 mio. ecu, som fremover stilles til disposition for fattigere udviklingslande. 2. 3. Udelukkelse af disse tre lande fra arrangementet med generelle toldpræferencer må ikke modvirke forde- lene ved den regionale oprindelseskumulation. 2. 4. De nye ansporende ordninger til beskyttelse af arbejdstagernes rettigheder og beskyttelse af miljøet træder i kraft den 1. januar 1998. 3. ØSU’s bemærkninger 3. 1. ØSU hilste i sin udtalelse af 20. oktober 1994 (1) elementerne i den grundlæggende revision af den gene- relle præferenceordning velkommen. ØSU understrege- de, at det ønskede en betydelig forenkling af proceduren. Efter ØSU’s mening ville dette være en fordel for både udviklingslande og importører. 3. 2. ØSU bifalder udelukkelsen af de tre nævnte lande, eftersom det ønsker at tildele de mindst udviklede lande en fortrinsstilling. Allerede fra 1996 blev visse, særligt konkurrencedygtige varegrupper taget ud af ordningen (se bilag). 3. 3. ØSU savner en overgangsordning for »flydende varer« svarende til overgangsordningen i artikel 20 i forordning (EF) 3281/94. 3. 4. ØSU bifalder desuden, at neutralitetsprincippet anvendes som beskrevet i finansieringsoversigten. ØSU ser gerne, at det støttebeløb, som herved frigøres, så hurtigt som muligt kommer fattigere lande til gode. 3. 5. ØSU bifalder Kommissionens forslag om, at udelukkelsen fra toldpræferenceordningen ikke må få negative konsekvenser for den regionale oprindelsesku- mulation, som navnlig Singapore deltager i som medlem af ASEAN. Derved forhindres, at det industrielle samar- bejde mellem disse lande lider skade. Undtagelser fra de gældende regler om oprindelsesland, som for nylig trådte i kraft for visse syd- og sydøstasiatiske lande, har i hvert fald allerede gjort ordningen som helhed mere uklar. 3. 6. ØSU hilste i sin tidligere udtalelse særbestemmel- ser vedrørende en social- og miljøklausul velkommen, men gjorde dengang samtidig opmærksom på de proble- mer, som en sådan ville kunne afstedkomme (2). ØSU gentager, at dette udmærkede tiltag kun vil få den ønskede virkning, hvis det ikke samtidig forringer ordningens gennemsigtighed og forudsigelighed, hvilket meget let kan ske. 3. 7. ØSU har med glæde noteret sig, at revisionen af GSP har ført til større gennemsigtighed og forudsigelig- hed med positive virkninger for såvel eksportører og myndigheder i udviklingslandene som for de europæiske importører. ØSU er bekymret for, at denne gennemsigtig- hed og forudsigelighed kan lide skade i ordningen som helhed, og beder derfor Kommissionen om at være meget opmærksom på dette aspekt i sin endelige beslut- ning, samt holde øje med virkningerne og holde ØSU informeret gennem årsrapporterne. (1) EFT C 397 af 31. 12. 1994. (2) Punkt 9 i udtalelsen. Bruxelles, den 10. december 1997. Tom JENKINS Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg C 73/56 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 3. 98 BILAG til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse Udelukkelse efter sektor pr. 1. januar 1996 (1) Land Varegruppe • Sydkorea • Hongkong Kapitel 39 og 40 (plast og gummi) Kapitel 42 og 43 (varer af læder og pelsværk) Kapitel 50-60 (tekstiler) Kapitel 61-63 (beklædning) Kapitel 64-67 (fodtøj) Div. under kapitel 72-73 (EKSF-produkter) Kapitel 84-85 (Elektromekanik, herunder PA-anlæg) Kapitel 87 (motorkøretøjer) Kapitel 94-96 (diverse varer) Kapitel 42 og 43 (varer af læder og pelsværk) Kapitel 61-63 (beklædning) Kapitel 71 (smykker og ædle metaller) Kapitel 84-85 (Elektromekanik, herunder PA-anlæg) Kapitel 90-92 (optik og urmagervarer) Kapitel 94-96 (diverse varer) • Singapore Kapitel 84-85 (Elektromekanik, herunder PA-anlæg) (1) Artikel 4, stk. 2, og artikel 5, stk. 3, samt bilag II del 1 i forordning (EF) nr. 3281/94 af 19. 12. 1994, EFT L 348 af 31. 12. 1994. Udelukkelse efter sektor pr. 1. januar 1997 (1) Land Varegruppe • Sydkorea • Hongkong • Singapore — — — (1) Meddelelse fra Kommissionen (96/C 353/05) om ændring af forordning (EF) nr. 3281/94, EFT C 353 af 23. 11. 1996


title: INTERROGAZIONE SCRITTA n. 3904/97 dell'on. Cristiana MUSCARDINI al Consiglio. Strage di turisti in Egitto

eurovoc_concepts:
EU police cooperation
Egypt
Europol
Islam
exchange of information
terrorism
tourism

text: 2. 10. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunita‘ europee C 304/3 Risposta data dalla sig. ra Wulf-Mathies in nome della Commissione (9 febbraio 1998) Nel periodo 1986-1991 la regione Andalusia ha ricevuto, nell(cid:146)ambito dell(cid:146)iniziativa comunitaria Valoren, sovvenzioni per un importo di circa 25 Mecu, destinati a 126 progetti per la promozione della produzione locale di energie alternative (energia eolica, solare, biomassa) nonche· per il miglioramento dell(cid:146)utilizzo di tale energia. Nel periodo 1994-1999 la Commissione ha concesso un aiuto del Fondo europeo di sviluppo regionale, pari a 118,3 Mecu, per l(cid:146)attuazione di una sovvenzione globale gestita dall(cid:146)IDAE (Instituto para la diversificacio·n y el ahorro energe·tico) e destinata alle zone spagnole ammissibili all(cid:146)obiettivo 1, con la stessa finalita‘ dell(cid:146)intervento succitato. Trattandosi di un programma «a sportello aperto», e‘ attualmente impossibile effettuare una ripartizione regionale dell(cid:146)importo indicato. D(cid:146)altro lato, il programma operativo Andalusia prevede altres(cid:14)‘, per lo stesso periodo e nel settore delle energie alternative, l(cid:146)attuazione di parecchi regimi di sovvenzione cofinanziati dal FESR per un importo di circa 14 Mecu. Il Fondo di coesione non ha finanziato alcun progetto di questo tipo nella regione in questione, dato che il suo campo d(cid:146)applicazione consiste nel finanziamento di progetti nel settore dell(cid:146)ambiente e in quello delle infrastrutture di trasporto di interesse collettivo. (98/C 304/04) INTERROGAZIONE SCRITTA E-3904/97 di Cristiana Muscardini (NI) al Consiglio (10 dicembre 1997) Oggetto: Strage di turisti in Egitto La strage di turisti avvenuta in Egitto nella Valle delle Regine, ad opera di terroristi islamici organizzati come un vero e proprio esercito rivoluzionario, impone all(cid:146)Europa scelte improcastinabili: 1. aiutare il Governo del Presidente Mubarak a prendere iniziative drastiche e risolutive nei confronti del terrorismo e dell(cid:146)integralismo islamico; 2. ottenere che sia garantita la sicurezza di tutti coloro che si recano per lavoro o turismo in Egitto affinche· questo Paese rimanga agganciato al mondo occidentale; 3. tutelare il patrimonio architettonico e culturale dell(cid:146)Egitto, la cui storia appartiene a tutto il mondo e da tutto il mondo deve essere tutelato. Si chiede al Consiglio quali passi concreti intenda promuovere per combattere negli stessi Stati dell(cid:146)Unione la connivenza tra gruppi terroristici internazionali, con speciale riferimento a quelli terroristici islamici. Risposta (28 maggio 1998) 1. Il Consiglio condanna ogni forma di terrorismo e sostiene l(cid:146)Egitto nella lotta contro il terrorismo. 2. Le minacce interne e esterne che il terrorismo rappresenta per l(cid:146)Unione europea sono regolarmente esaminate dagli organi del Consiglio. Il 15 ottobre 1996 il Consiglio ha adottato un(cid:146)azione comune sull(cid:146)istituzione e l(cid:146)aggiornamento costante di un repertorio delle competenze, capacita‘ e conoscenze specialistiche nel settore dell(cid:146)antiterrorismo, per facilitare la cooperazione fra gli Stati membri dell(cid:146)Unione europea nella lotta al terrorismo (1). Sulla base degli accordi conclusi per lo scambio di informazioni operative in questo settore, sono regolarmente organizzati riunioni e seminari per facilitare la lotta contro il terrorismo in tutti i suoi aspetti. 3. Alla luce della prevista entrata in vigore della convenzione Europol, il 19 marzo 1998 il Consiglio ha convenuto di adottare una decisione per estendere le competenze dell(cid:146)Europol al fine di includervi la lotta al terrorismo non appena l(cid:146)Ufficio esercitera‘ le sue funzioni (articolo 2 della convenzione). (1) GU L 273 del 25. 10. 1996, p. 1


title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 2449/97 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 10ης Δεκεμβρίου 1997 για καθορισμό των κατ' αποκοπή τιμών κατά την εισαγωγή για τον καθορισμό της τιμής εισόδου ορισμένων οπωροκηπευτικών

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
import price
perennial vegetable
pip fruit


title: Advies van het Economisch en Sociaal Comité over "De betrekkingen tussen de Europese Unie en de oeverstaten van de Oostzee"

eurovoc_concepts:
Baltic Sea
Central and Eastern European Countries
EU relations
European Union
trade relations

text: 9. 3. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 73/57 Advies van het Economisch en Sociaal Comité over „De betrekkingen tussen de Europese Unie en de oeverstaten van de Oostzee” (98/C 73/17) Het Economisch en Sociaal Comité, gezien het informatief rapport van het Economisch en Sociaal Comité over de betrekkingen tussen de Europese Unie en de oeverstaten van de Oostzee, dat in januari 1997 unaniem is goedgekeurd door de Afdeling voor externe betrekkingen, handels- en ontwikkelingsbeleid. Het Comité heeft tijdens zijn Zitting van maart 1997 unaniem besloten het rapport aan de Ministerraad en de Commissie voor te leggen; gezien het besluit van het Economisch en Sociaal Comité, genomen tijdens zijn Zitting van 10 juli 1997, om overeenkomstig artikel 23, lid 3, van het Reglement van Orde een advies op te stellen over „De betrekkingen tussen de Europese Unie en de oeverstaten van de Oostzee”, dat voor het grootste deel is gebaseerd op bovengenoemd rapport; gezien de tal van voorgaande adviezen van het Economisch en Sociaal Comité over de betrekkingen tussen de Europese Unie en de Oostzeelanden (zie bijlage I), waarmee rekening is gehouden bij het opstellen van het informatieve rapport en dit advies, zij het zonder directe verwijzingen; gezien het advies dat op 25 november 1997 met algemene stemmen door de Afdeling voor externe betrekkingen, handels- en ontwikkelingsbeleid is goedgekeurd. Rapporteur was de heer Hamro-Drotz, heeft tijdens zijn 350e Zitting van 10 en 11 december 1997 (vergadering van 10 december) met 119 stemmen vo´ o´r, bij zes onthoudingen het volgende advies uitgebracht. 1. Achtergrond en huidige situatie 1. 1. Er zijn negen oeverstaten van de Oostzee: de Bondsrepubliek Duitsland, Denemarken, Zweden, Fin- land, Rusland, Polen, Estland, Letland en Litouwen. Vaak zijn ook andere landen, bijvoorbeeld Noorwegen, betrokken bij de samenwerking in de Oostzeeregio. De Oostzee heeft een belangrijke rol gespeeld in de geschiedenis van Europa. Zij is een centrale verbindings- route in Noord-Europa en heeft van oudsher de landen en volkeren eromheen met elkaar verbonden. 1. 2. De situatie in het Oostzeegebied is de laatste jaren ingrijpend veranderd, sinds er een einde is gekomen aan de Oost-West-tegenstelling. De veranderingen zijn toe te schrijven aan de volgende factoren: vooral de uitbreiding van de Europese Unie (toetreding van Zweden en Finland in 1995), de hereniging van Duitsland in het begin van de jaren ’90, het opnieuw ontstaan van onafhankelijke staten in het gebied (Estland, Letland en Litouwen), de economische en politieke opkomst van Polen, alsmede de partnerschaps- en samenwerkings- overeenkomst die de EU met Rusland heeft gesloten. De Oostzee, incl. de daartoe behorende Botnische 1. 3. en Finse Golf, is een binnenzee van de Europese Unie aan het worden, omgeven door de interne markt van de EU. Een nieuw tijdperk, gekenmerkt door respect voor de onafhankelijkheid der volkeren, gebaseerd op wederzijds vertrouwen en constructieve coe¨xistentie met alle buur- landen, is aangebroken in de Oostzeeregio. De Oostzeestaten beschikken over aanzienlijke, in veel gevallen elkaar aanvullende natuurlijke en menselijke hulpbronnen en productiefaciliteiten, die via een nauwe- re samenwerking tussen de landen in de regio kunnen worden gee¨xploiteerd. 1. 4. De handel tussen de Oostzeestaten onderling maakt de jongste jaren een zeer snelle groei door, van ongeveer 20 % per jaar (1). Het internationaliseringspro- ces voor de ondernemingen in de Oostzeestaten die op weg zijn naar een markteconomie, staat nog in de kinderschoenen. De ernstigste belemmeringen voor eco- nomische samenwerking tussen de Oostzeestaten zijn volgens het onderzoek van ETLA o. a. onvolkomenheden in wetgeving en toepassing ervan, slechte bejegening van buitenlandse firma’s, hoge kosten van investeringen, belemmeringen op gebied van goederenvervoer en crimi- naliteit. Ook de hoge inflatie, de nog altijd sterk geconcentreerde collectieve eigendomsverhoudingen en privatiseringsstructuur, alsmede de tekortkomingen op het vlak van maatschappelijke besluitvormingssystemen remmen de ontwikkeling van economische samenwer- king af. Groei van de buitenlandse handel tussen de toeneming van de directe Oostzeestaten onderling, investeringen door ondernemingen en het ontstaan van multinationale concerns met een sterke concurrentiepo- sitie — dit zijn tekenen die erop wijzen dat de mogelijkhe- den voor economische groei toenemen (2). (1) Näringslivets forskningsinstitut/ETLA: Barriers to Econo- mic Cooperation of the Baltic Countries. (2) Prof. U. Kivikari: The League of the Hansa — The Baltic Economic Area, Otava Publishing, 1996; C. Fredriksson: Handel och investeringar i O¨ stersjöregionen, 1996. C 73/58 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 9. 3. 98 1. 5. De Oostzee heeft te lijden onder ongunstige natuurlijke omstandigheden, constante vervuiling en overexploitatie ten gevolge van menselijke activiteiten. De Oostzeelanden en de Europese Unie hebben al verschillende malen opgemerkt dat de gemeenschappe- lijke maatregelen om de milieuvervuiling tegen te gaan, gesteund moeten worden en dat de actie die tot nu toe is ondernomen niet voldoende was. De commissie ter bescherming van het mariene milieu van het Oostzee- gebied (HELCOM) is werkzaam sinds 1974. De EU en alle oeverstaten van de Oostzee hebben zitting in deze commissie. 1. 6. De recente politieke veranderingen in Midden- en Oost-Europa vergen in de desbetreffende landen concrete maatregelen ter ontwikkeling van de meeste politieke sectoren, van het bestuur, de infrastructuur en de bereidheid tot samenwerking en integratie in de landen. De maatschappelijke ontwikkeling in de Balti- sche landen, Polen en Rusland wordt van de kant van de EU o. a. gesteund d. m. v. de Phare-, Tacis- en Interreg II-programma’s. Andere bronnen van financie¨le steun zijn o. a. de Europese Investeringsbank (EIB), het Internationaal Monetair Fonds (IMF), de Internationale Bank voor Herstel en Ontwikkeling (IBHO), de Europese Bank voor Herstel en Ontwikkeling (ERBD) en de Noord-Europese Investeringsbank (NIB). Ook de steun van afzonderlijke landen, vooral op bilaterale basis door lid-staten van de EU in het Oostzeegebied verleend, is aanzienlijk. De omvang van de steun wordt voor de periode 1990-1994 geschat op circa 4,5 miljard ecu (waarvan ca. 15 % verleend door de EU, ca. 45 % door afzonderlijke landen en 40 % door IFI’s) en voor de periode 1995-1999 geraamd op circa 4,7 miljard ecu (waarvan ca. 20 % verleend door de EU, ca. 45 % door afzonderlijke landen en ca. 35 % door IFI’s) (1). 1. 7. De internationale betrekkingen van de Oostzee- landen en hun relatie met de EU zijn vastgelegd in een aantal overeenkomsten. De afgelopen jaren zijn deze betrekkingen aan grote veranderingen onderhevig ge- weest, en zij zullen in de toekomst waarschijnlijk nog meer versterkt en verder ontwikkeld worden. De belangrijkste overeenkomsten worden in een tabel in bijlage 2 weergegeven. De oeverstaten in het gebied kunnen in drie 1. 8. groepen worden onderverdeeld: 1) 2) landen die lid zijn van de Europese Unie (Duitsland, Denemarken, Finland en Zweden); landen die associatieverdragen (zgn. Europa- overeenkomsten) met de EU hebben afgesloten (Po- len, Litouwen, Letland en Estland); 3) Rusland, dat een ander nieuw verdrag met de EU heeft afgesloten. De Europese Unie heeft richtlijnen voor haar 1. 9. Oostzeebeleid ontwikkeld. In het najaar van 1994 is de Commissie begonnen de voorlopige hoofdlijnen van het (1) Mededeling van de Europese Commissie CSE(96) 608 def. : Initiatief voor de Oostzeeregio (BSRI). EU-Oostzeebeleid uit te zetten. De Europese Raad heeft tijdens zijn Top in Florence van juni 1996 het Oostzee-initiatief van de Commissie goedgekeurd en tevens herhaald „hoe belangrijk het is dat de Oostzeestra- tegie van de EU efficie¨nt wordt uitgevoerd, o. a. met het oog op de verdere ontwikkeling van de betrekkingen van de Unie met Rusland” (2). 1. 10. Er bestaan tal van fora voor samenwerking tussen de Oostzeestaten. Zo zijn er vele samenwerkings- vormen op lokaal en sectoraal vlak. In het kader van het SODICOBA-project bundelen o. a. vakorganisaties hun krachten. De Raad van Oostzeestaten (CBSS) werd in 1992 opgericht, als overkoepelend orgaan voor samen- werking op regeringsniveau. Naast de oeverstaten van de Oostzee zijn Noorwegen en IJsland lid van deze Raad, evenals de EU (via de Europese Commissie). 1. 11. De regeringsleiders van de CBSS en de leiders van de EU zijn in mei 1996 bijeengekomen voor een topontmoeting. Bedoeling van de Top was, de positie van het Oostzeegebied als een dynamisch, democratisch en stabiel deel van het nieuwe Europa te versterken. Tijdens de Top werd een slotverklaring goedgekeurd waarin o. a. het volgende werd opgemerkt: „De regerings- leiders hebben verschillende maatregelen besproken op de volgende drie terreinen: steeds directer wordende samenwerking tussen de mensen en veiligheid voor de burgers, economische ontwikkeling en integratie alsmede geı¨ntensiveerde milieubescherming. Deze maat- regelen zouden kunnen worden uitgevoerd met behulp van actieprogramma’s, die verder ontwikkeld moeten worden door de Raad van Oostzeestaten. ” (3). Tijdens de vijfde conferentie van CBSS-ministers te Kalmar in juli 1996 is de tenuitvoerlegging van een concreet actieprogramma op basis van de aanbevelingen van de Top (4) goedgekeurd. 1. 12. Nadat het informatief rapport van het ESC was afgerond, is in het Oostzeegebied het volgende gebeurd op het gebied van samenwerking: 1) De Europese Commissie heeft in juli 1997 haar Agenda 2000 (5) gepubliceerd. Dit document behan- deld de strategie voor de uitbreiding van de EU, de bijbehorende financiering etc. Tegelijkertijd heeft de Commissie haar beoordelingen van de kandidaat-lid- staten gepubliceerd, waaronder die van de Oost- zeestaten Estland (6), Letland(7), Litouwen (8) en Polen (9). Op basis van haar analyses doet de Commissie de aanbeveling om ten aanzien van de Oostzeelanden in eerste instantie onderhandelingen over het (2) Europese Raad in Florence, juni 1996. (3) Top van de Oostzeelanden, 1996: Verklaring van het voorzitterschap en actieprogramma. (4) Goedgekeurd CBSS, vijfde ministerraad, mededeling. (5) COM(97) 2000 def. Vol. I, II + bijlagen en conclusies over aanvragen voor toetreding. (6) COM(97) 2006 def. (7) COM(97) 2005 def. (8) COM(97) 2007 def. (9) COM(97) 2002 def. 9. 3. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 73/59 lidmaatschap te beginnen met Polen en Estland. De onderhandelingen met de overige kandidaatlanden uit het Oostzeegebied zullen pas aanvangen als zij beter in staat zijn aan de toelatingseisen te voldoen. Er wordt een Europese Conferentie voorbereid, alle Europese landen worden opgeroepen hier de integratie te bespreken. Het is de bedoeling dat tijdens de EU-top in Luxem- burg in december 1997 wordt besloten, met wie en wanneer de onderhandelingen worden begonnen. Ook zullen de regeringsleiders zich dan buigen over de andere maatregelen die zijn genomen naar aanleiding van de conclusies van de Europese Raad in Kopenhagen in 1993 en de beoordelingen van de Commissie. 2) Het Europees Parlement heeft in juni 1997 zijn verslag over het Oostzee-initiatief (1) van de Commissie goedgekeurd. Het Parlement spreekt zich duidelijk uit vo´ o´r meer samenwerking in de regio. Het stelt voor dat er een samenwerkingsverband tussen parlementsleden in de Oostzeeregio wordt opgezet. Het verzoekt de Commissie tevens, vo´ o´r het einde van 1997 een verslag over de ontwikkeling van de samenwerking op te stellen en aan te geven, hoeveel middelen hiervoor in de toekomst nodig zijn. 3) De Commissie heeft in mei 1997 een mededeling over grensoverschrijdende samenwerking in het kader van Tacis (2) gepubliceerd. De Commissie motiveert de behoefte aan grensover- schrijdende samenwerking o. a. met de toenemende betekenis van de Oostzeeregio binnen de uitgebreide Unie. Met dit nieuwe instrument worden naburige regio’s aan de nationale grenzen aangemoedigd meer samen te werken, o. a. om de infrastructuur te verbeteren. Er is een aantal door Tacis gefinancierde projecten gestart. 4) De permanente werkgroep voor economische samen- werking van de CBSS (WGEC) heeft de Top van CBSS-ministers in juli 1997 verslag uitgebracht over haar werkzaamheden (3). Uitgaande van de conclu- sies van de in juli 1996 te Kalmar gehouden Top van CBSS-ministers hadden de betrokken landen zich vooral beziggehouden met de volgende problemen: douaneprocedures aan de grenzen, vervoer en com- municatie, energie, MKB, financiering, wetgeving, landhervorming, ruimtelijke ordening, handelsover- eenkomsten en steunmaatregelen. Grosso modo luidt de conclusie dat begonnen is met de aanpak van de meeste bovengenoemde kwesties, o. a. in het EU-actieprogramma voor de strategie ter voorbereiding van de toetreding en in samenwerking met Rusland, dat veel van deze problemen worden behandeld in tal van andere samenwerkingsorganen en dat het daarom belangrijk is om de Oostzeesamen- (1) Verslag over de Mededeling van de Commissie inzake Initiatief voor de Oostzeeregio, A4-0196/97, EP het 220. 283/def. (eigen vertaling, nvdv). (2) Mededeling van de Commissie over grensoverschrijdende samenwerking in het kader van het Tacis-programma, COM(97) 239 def. (3) Jaarverslag periode 9/96-6/97 WGEC 52. 5) werking en de activiteiten van deze organen te coördineren. Er wordt met name gewezen op het belang van nationale besluiten en praktische maatre- gelen overeenkomstig de richtlijnen van het verslag. In juli 1997 is te Riga de zesde Top van CBSS- ministers gehouden. In de slotverklaring (4) wordt met tevredenheid opgemerkt dat er vooruitgang is geboekt bij de samenwerking op een groot aantal gebieden die zijn overgenomen uit het Oostzeebeleid van de Commissie en uit de actieprogramma’s die de CBSS-ministers in juli 1996 heeft goedgekeurd. De CBBS-ministers sporen de Oostzeelanden aan, hun inspanningen op het gebied van deze samenwer- kingskwesties voort te zetten en voorbereidingen te treffen voor het opzetten van een permanent secretariaat om de efficie¨ntie van de werkzaamheden te bevorderen. Denemarken heeft het voorzitterschap van de CBBS voor het komende jaar overgenomen, tot de volgende Top van CBSS-ministers in 1998 in Denemarken. De volgende topontmoeting van staats/regeringsleiders van de Oostzeelanden staat voor begin 1998 gepland. 6) Door de overstromingen in Polen, Duitsland en Tsjechie¨ in de zomer van 1997 is heel wat meer vervuild water de Oostzee ingestroomd. Dit leidt tot een aanzienlijke vervuiling van de Oostzee en de omliggende gebieden. De voortgaande eutrofie¨ring van het water in de Oostzee heeft een merkbare toename van o. a. de giftige blauwwieren veroor- zaakt. Deze hebben zich in zulke hoeveelheden verspreid dat o. a. vrijetijdsactiviteiten in een steeds groter deel van de wateren van de Oostzee gedurende de warme zomermaanden nagenoeg onmogelijk zijn geworden. 2. Aanbevelingen 2. 1. Uitgaande van de conclusies die het trok in zijn informatief rapport en de ontwikkelingen in het gebied tijdens de afgelopen periode, merkt het ESC het volgende op: — er vinden belangrijke veranderingen plaats in de Oostzeelanden buiten de EU en in de betrekkingen tussen de landen in deze regio. Dit is een van de factoren waardoor het belang van het Oostzeegebied als regio toeneemt, hetgeen ook Europa in zijn geheel ten goede kan komen; — het Oostzeegebied heeft groeipotentieel en tal van economische voordelen en productiemogelijkheden. Daarnaast is het een belangrijke verbinding voor het transitoverkeer in uiteenlopende richtingen, hetgeen ook Europa in zijn geheel ten goede kan komen; — er bestaan vooral op het gebied van welvaart grote verschillen tussen de oeverstaten van de Oostzee, met name tussen EU-lid-staten en landen die dat niet zijn. Bovendien zijn er nog steeds veel onzekere factoren die de samenwerking in de regio remmen. (4) CBBS 6th Ministerial Session, mededeling. C 73/60 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 9. 3. 98 2. 2. Met het oog hierop doet het Comité de volgende aanbevelingen: 1) Het ESC onderstreept dat de EU en haar lid-staten de stabiliteit van het Oostzeegebied kunnen verbeteren door steun te verlenen aan het hervormingsproces in de niet-EU-landen in deze regio, overeenkomstig de beginselen van de markteconomie, de burgermaat- schappij en de rechtsstaat. Het Comité beschouwt de samenwerking tussen de EU en de oeverstaten van de Oostzee als een belangrijk multilateraal instrument om politieke conflicten te voorkomen en de economische ontwikkeling, veiligheid, vrede en welvaart in Noord-Europa te bevorderen. Deze samenwerking dient niet alleen de betrekkingen tussen de EU en de Oostzeelanden ten goede te komen, maar ook de onderlinge samenwerking tussen de landen die niet tot de Unie behoren. De samenwerking in het Oostzeegebied zou ook een middel moeten zijn om de samenwerking tussen de EU en Rusland te intensiveren, omdat thans hun enige gezamenlijke grens in deze regio ligt. Het ESC wijst daarom op het belang van een goede multilaterale samenwerking in de regio en benadrukt dat de EU doelbewust samenwerkingsinitiatieven moet aanmoedigen en concreet invullen. Het is noodzakelijk dat alle landen in deze regio zich tot de samenwerking verplichten, wil de samenwerking vrucht afwerpen. 2) Het ESC is van mening dat de samenwerking in het Oostzeegebied thans geen nieuwe multilaterale overeenkomsten zal vergen, en dat de bestaande overeenkomsten en het streven naar uitbreiding, o. a. conform de richtsnoeren in het voorstel van de Commissie „Agenda 2000”, over het algemeen als basis voor een meer uitgebreide samenwerking kun- nen dienen. De lid-staten die de in juni 1995 onderte- kende Europa-overeenkomsten met de Baltische staten nog niet geratificeerd hebben, dienen dit alsnog onverwijld te doen. Het is ook in het belang van de EU dat de partnerschaps- en samenwerkings- overeenkomst met Rusland in werking treedt. De uitdaging van de komende jaren zal zijn, zoveel mogelijk uit de bestaande overeenkomsten te halen en de mogelijkheden die zij bieden doelbewust te benutten. De Oostzeeregio heeft behoefte aan een geldige, duidelijke, gestructureerde en gecoördineer- de aanpak. De samenwerking in het Oostzeegebied vormt een natuurlijke basis voor een noordelijke dimensie van de EU-activiteiten. Dit kan b. v. gekop- peld worden aan de activiteiten in de Euro-arctische Raad voor de Barentszregio (opgericht in 1993), de samenwerking van de Noordse landen, alsmede een duidelijkere grensoverschrijdende samenwerking tussen naburige regio’s aan weerszijden van de EU-buitengrenzen. De EU dient actief te streven naar ontwikkeling van een dergelijke strategie. 3) Het ESC acht het wenselijk dat de onderhandelingen over toetreding tussen de EU en de kandidaat-lid- staten in de Oostzeeregio gelijktijdig beginnen, ook t. o. v. de onderhandelingen met de overige Midden-Europese landen. Gebeurt dit niet, dan is het van essentieel belang dat extra steun wordt verleend aan de landen waarmee de onderhandelin- gen nog niet konden worden aangevangen, om te bereiken dat zij zo spoedig mogelijk wel daartoe in staat zijn. Het ESC is van mening dat de uitbreidings- strategie van de Commissie in Agenda 2000, met name wat betreft het toetredingspartnerschap (preac- cession partnership), hiervoor noodzakelijk is. Het ware te wensen dat jaarlijks werd beoordeeld in hoeverre de afzonderlijke kandidaatlanden gereed zijn om te starten met de onderhandelingen over toetreding. Bij deze werkzaamheden zou ook het Comité graag betrokken willen worden. 4) Het ESC vindt het belangrijk dat de samenwerking in de Oostzeeregio aan de centrale beleidsterreinen van de EU is gekoppeld, o. a. wat betreft de uitbrei- dings- en partnerschapsdoelstellingen (zie o. a. Agen- da 2000), infrastructuur voor vervoer en communica- tie, energie, milieu, opleiding en werkgelegenheid, sociale dialoog, structuurmiddelen en steun aan regio’s, alsmede het functioneren van de gemeen- schappelijke markt in de kandidaatlanden. De door de EU te hanteren strategie zou er voorname- lijk op gericht moeten zijn een functionele samenwer- king op te bouwen, gebaseerd op een zo concreet mogelijk actieplan voor kwesties die voor beide partijen van belang zijn. De samenwerking dient volgens het ESC op vier pijlers te rusten: democratie en veiligheid, economische groei en sociale ontwikke- ling, en milieu- bescherming. Het Comité steunt de tot dusver in het kader van de CBBS ontwikkelde activiteiten, uitgaande van de tijdens de ministertop in juli 1996 goedgekeurde actieprogramma’s, en die van de overige fora voor samenwerking in de Oostzeeregio. Tevens roept het al deze fora op, op de ingeslagen weg voort te gaan. tussen de volkeren, contact 5) Volgens het ESC zouden op economisch gebied vooral de volgende maatregelen nodig zijn: onderne- mers en samenwerking tussen bedrijven betere moge- lijkheden bieden, energienetwerken en netwerken voor transport van goederen-, personen-, en informa- tie effectiever maken en aan elkaar koppelen, grens- formaliteiten vereenvoudigen, fraude terugdringen, de regelgeving op het gebied van handel, marketing, investeringen en concurrentie op elkaar afstemmen, alsmede investeringsgaranties en goed functioneren- de financieringssystemen bevorderen. De landen buiten de EU hebben behoefte aan praktische hulp bij de modernisering van hun economische wetgeving en hun instellingen, waaronder douaneautoriteiten, bij de marketing- en exportactiviteiten van hun bedrijven, bij de distributie van goederen en logistiek. De transitohandel en het lidmaatschap van de WTO voor niet-EU-landen in het Oostzeegebied dienen te worden gestimuleerd. Er moet ook speciale aandacht worden besteed aan de landbouw en de handel in levensmiddelen. 6) Het ESC onderstreept dat de samenwerking in de Oostzeeregio ook van wederzijds belang zijnde culturele, maatschappelijke en sociale doelstellingen zou moeten omvatten. Daartoe behoren werkgele- genheid, mensenrechten, behandeling van minder- 9. 3. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 73/61 heidsgroepen in de bevolking, evenals de zgn. grond- rechten, met inbegrip van gelijkheid op de arbeids- markt en sociale bescherming in de Oostzeestaten op weg naar een markteconomie. De gemeenschappelijke markt en de zgn. sociale dimensie zijn nauw met elkaar verbonden. Daarom zou de uitbreiding van de EU in het Oostzeegebied niet alleen maar beperkt mogen blijven tot de vorming van een zone van vrij verkeer: uitbreiding en andere samenwerkingsvormen zouden dienen te stoelen op een Europees model, waarbij tevens wordt gestreefd naar vermindering van sociale spanningen en werkloosheid en naar het voorkomen van sociale onrechtvaardigheden in het beroepsleven. 7) Het ESC maakt zich grote zorgen over de aantasting van het milieu in het Oostzeegebied. De milieuvervui- ling stopt niet bij de grenzen en kan het best worden aangepakt met op regionaal niveau gecoördineerde acties. Er zijn direct resolute maatregelen nodig om de Oostzee en zijn kustgebieden te beschermen tegen verontreiniging en eutrofie¨ring, die veroorzaakt wor- den door tal van schadelijke lozingen. Hiervoor zijn nieuwe gemeenschappelijke maatregelen en mid- delen nodig, en het Comité benadrukt dat de EU met name de activiteiten van HELCOM moet steunen, zodat het programma ter bescherming van de Oost- zee 1992-2012 en het Agenda 21-programma voor de Oostzee verwerkelijkt kunnen worden. 8) Het ESC is van mening dat de samenwerking op lokaal en regionaal niveau in de Oostzeeregio van essentieel belang is. De samenwerking tussen steden en gemeenten in deze landen, tussen verschillende volksbewegingen, vakverenigingen, onderwijsinstel- lingen, jongeren-, sport-, vrouwen-, landbouw- en andere dergelijke organisaties dient te worden ge- stimuleerd. Het ESC vindt het belangrijk dat particu- liere organisaties met elkaar samenwerken en dat deze samenwerking steun krijgt. De EU dient maatre- gelen te nemen waardoor de bilaterale samenwerking tussen dergelijke groepen in verschillende landen in deze regio wordt versterkt. Ook steunt het ESC het voorstel van het Europees Parlement voor samenwer- king tussen regionale parlementarie¨rs in het Oostzee- gebied. De samenwerking rond de Oostzee zou volgens het ESC voornamelijk gebaseerd moeten zijn op de behoeften van de economische en sociale actoren. Het is van belang dat handel en industrie, werknemers, boeren, consumenten en andere representatieve be- langengroepen in de samenleving kunnen beschikken over adequate informatie en dat er door middel van een gezonde sociale dialoog rekening wordt gehouden met hun standpunten. Daarom dienen deze groepen te worden betrokken bij de samenwerking in het Oostzeegebied op lokaal, nationaal en internatio- naal niveau. Met behulp van gestructureerde interac- tie en de juiste consultatiemechanismen kunnen de kennis, ervaring en visies die binnen deze groepen aanwezig zijn ten volle worden benut. Op deze manier kan een goede regionale samenwerking tussen de EU en de Oostzeelanden worden bereikt. Het ESC wijst erop dat het in het verleden in diverse adviezen heeft benadrukt dat het van belang is dat er bilaterale contacten tussen belangengroepen in de Midden- en Oost-Europese landen en het ESC worden gelegd. Het Comité herhaalt dit voorstel en doet de EU de aanbeveling steun te verlenen aan het oprichten van gemeenschappelijke comités en andere mogelijkheden voor belangengroeperingen in de kandidaat-lid-staten om in contact te treden met het ESC en deze instelling te leren kennen. Dit kan er o. a. toe bijdragen dat er in de landen in deze regio die niet tot de EU behoren een breder draagvlak voor samenwerking en lidmaatschap wordt gecree¨erd. 9) Steun voor maatschappelijke veranderingen in de landen in de Oostzeeregio die niet tot de EU behoren, heeft volgens het ESC tot doel zo snel mogelijk te komen tot een functionerende rechtstaat. Het accent dient te worden verlegd van directe steun naar het scheppen van voorwaarden die investeringen stimuleren. Met het oog hierop moet de technische hulp omvangrijk genoeg zijn en er speciaal op gericht zijn om kennis en vaardigheden te verbeteren. Bestaande programma’s (met name Phare, Tacis en Interreg) die mede voor de Oostzeelanden bedoeld zijn, dienen zo doeltreffend mogelijk ten uitvoer te worden gelegd. Daarom staat het Comité volledig achter de maatregelen die de Commissie de afgelopen tijd heeft genomen om het beheer van de program- ma’s efficie¨nter te maken. Willen de steunprogramma’s voor de Oostzeeregio een optimaal effect sorteren, dan dient de Commissie ook maatregelen te nemen die ertoe leiden dat projecten uit de verschillende programma’s gecombi- neerd kunnen worden, en dat er meer belang wordt gehecht aan projecten in naburige regio’s en grens- overschrijdende projecten. Het ESC steunt de recente initiatieven van de Commissie om grensoverschrij- dende samenwerking te stimuleren. Het ESC beveelt bovendien aan, ernaar te streven de voornaamste doelstellingen van de steunmaatregelen die door de EU, de internationale kredietinstellingen en de individuele landen worden genomen, beter te coördineren. Daarnaast dient de EU voldoende ruimte voor de samenwerking in het Oostzeegebied te reserveren als aan het structuurbeleid en het regionale beleid vorm wordt gegeven, alsmede in het financie¨le kader van de EU voor de jaren 2000-2006. Steun van de EIB zou in de toekomst ook op Russische grensgebieden in de Oostzeeregio kunnen worden gericht. 10) Het ESC is van mening dat de CBSS de aangewezen instantie is om de coördinatie van de samenwerking in de Oostzeeregio in stand te houden en te intensive- ren. De rol van de CBSS en de bijdrage van de EU daaraan dienen in deze zin versterkt te worden. Het ESC steunt de plannen om een secretariaat van de CBSS op te richten en vindt dat er gemeenschappelijk C 73/62 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 9. 3. 98 databanken e. d. moeten worden opgezet waardoor de vooruitgang van de samenwerking in het Oostzee- gebied op betrouwbare wijze gevolgd en geregistreerd kunnen worden. Het ESC acht het belangrijk dat alle landen in de Oostzeeregio zich nog meer moeite getroosten om de richtlijnen waar zij zich in de CBSS voor uitgesproken hebben, op nationaal niveau ten uitvoer te leggen. Brussel, 10 december 1997. De voorzitter van het Economisch en Sociaal Comité T. JENKINS BIJLAGE 1 Door het ESC uitgebrachte adviezen en andere documenten waarin o. m. de betrekkingen tussen de EU en de Oostzeestaten ter sprake komen — De betrekkingen van de Europese Gemeenschap met de Midden- en Oost-Europese landen, aanvullend advies, september 1991; rapporteur: Petersen. — Sociaal-economische organisaties in de landen van Midden- en Oost-Europa — overlegstructuren, advies, november 1992; rapporteur: Masucci. — De betrekkingen van de Europese Gemeenschap met de Baltische landen, advies, maart 1993; rapporteur: Petersen. — Betrekkingen Europese Unie/Midden- en Oost-Europese landen: horizontale vraagstukken (milieu, energie, vervoer en telecommunicatie), informatief rapport, december 1993; rapporteur: Masucci. — De betrekkingen tussen de Europese Unie en Rusland, Oekraı¨ne en Wit-Rusland, advies, januari 1995; rapporteur: Petersen. — Evaluatie van het Phare-programma, informatief rapport, oktober 1995; rapporteur: Gafo Ferna´ndez. — De pan-Europese vervoersconferentie en de sociale dialoog, initiatiefadvies, april 1996; rapporteur: Eulen. — Derde jaarverslag werking interne markt, advies, mei 1996; rapporteur: Vever. — Geı¨ntegreerde inrichting van kustgebieden, advies, juli 1996; rapporteur: Bento Gonçalves. — Witboek — Voorbereiding van de geassocieerde landen in Midden- en Oost-Europa op integratie in de interne markt van de Unie, advies, september 1996; rapporteur: Masucci. — Uitbreiding van de EU en landbouwbeleid, advies, december 1996; rapporteur: Bastian. — Betrekkingen tussen de Europese Unie en de oeverstaten van de Oostzee. Informatief rapport, maart 1997; rapporteur: Hamro-Drotz. — Uitbreiding van de EU. Advies, oktober 1997; rapporteur: Masucci. — Agenda 2000. Advies, oktober 1997; rapporteurs: Cal en Moreland. 9. 3. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 73/63 BIJLAGE 2 TABEL 1 Verdragsmatig vastgelegde betrekkingen in het Oostzeegebied (zomer 1997) Dk. Fin. Zw. Rus. Pl. Est. Let. Lit. (N) (IJsl. ) D X X X X X X X X X Lid EU Kandidaat-lid EU Ander verdrag met EU Lid WTO Lid OESO Lid VN Lid IAO Raad van Europa OVSE Noordse Raad EVA EER Vrijhandelsverdrag met EVA CEFTA Vrijhandelsassociatie Baltische landen van 1994 (7) NAVO partners (NASR) CBSS [Council of the Baltic States (Raad van Oostzeestaten)] WEU X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X (1) (2) X X X X X X X X X X X (4) X X X X (1) (1) (1) X X X X X X X X X X X X (3) (3) (3) (5) (5) X X X X (5) (6) X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X (8) X (8) Lid NAVO X X X X X X X X X (8) X (8) X (8) X X X X X (1) Onderhandelt over lidmaatschap. (2) Lidmaatschap aangevraagd. (3) Waarnemer. (4) Sinds 15. 11. 1993. (5) Sinds 1. 6. 1996. (6) Heeft vrijhandelsverdrag met Polen afgesloten. (7) De presidenten van Estland, Letland en Litouwen hebben in mei 1996 in Vilnius een gemeenschappelijke verklaring afgelegd, waarin zij o. a. benadrukken dat de drie landen van plan zijn, voort te gaan op de weg van nauwe samenwerking binnen de internationale gemeenschap. (8) Geassocieerd lid of waarnemer