title: Regulamento (CE) nº 2494/97 da Comissão de 12 de Dezembro de 1997 relativo à emissão de certificados de importação de arroz do código NC 1006 originário dos países e territórios ultramarinos no âmbito das medidas específicas instituídas pelo Regulamento (CE) nº 2352/97

eurovoc_concepts:
import licence
overseas countries and territories
quantitative restriction
rice

formats: html pdfa1b print


title: COMMISSION REGULATION (EC) No 2484/97 of 12 December 1997 fixing the maximum export refund on wholly milled medium grain and long grain A rice in connection with the invitation to tender issued in Regulation (EC) No 2095/97

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
rice
third country


title: PERGUNTA ESCRITA n. 3961/97 do Deputado Jan MULDER à Comissão. Importações de peixe de países terceiros

eurovoc_concepts:
consumer protection
fish
fish product
fishery product
health control
human nutrition
import (EU)
marketing standard

formats: html print


title: Voorstel voor een verordening (EG) van de Raad houdende verdeling over de Lid-Staten van de vangstquota voor 1998 voor vaartuigen die in de wateren van Estland vissen

eurovoc_concepts:
EU Member State
Estonia
authorised catch
catch quota
fishing area

text: COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN Brussel, 12. 12. 1997 COM(97) 688 def. Voorstel voor een VERORDENING (EG) VAN DE RAAD houdende verdeling over de lidstaten van de vangstquota voor 1998 voor vaartuigen die in de wateren van Estland vissen (door de Commissie ingediend) TOELICHTING De Gemeenschap en Estland hebben op 3 en 4 november 1997 in Brussel overleg gepleegd. Dit overleg heeft geleid tot gemeenschappelijke conclusies over de wederzijdse visserijregeling voor 1998. Dit overleg heeft plaatsgevonden op grond van de nieuwe, op 19 december 1996 te Brussel gesloten Overeenkomst inzake de visserij tussen de Europese Gemeenschap en de Republiek Estland. De visserijregeling voor 1998 voorziet onder meer in de vaststelling van vangstquota voor de vaartuigen van de Gemeenschap in de Estlandse visserijzone in het kader van de ruil van vangstmogelijkheden en wederzijdse quota. Het onderhavige voorstel voor een verordening betreft de verdeling over de lidstaten van de quota die in 1998 in het kader van de bovengenoemde regeling voor de vaartuigen van de Gemeenschap in de Estlandse visserijzone beschikbaar zijn. Als uitvloeisel van de Akte van toetreding van Oostenrijk, Finland en Zweden tot de Europese Unie en met name van artikel 121, lid 1, voetnoot 9 van de tabel, hebben de lidstaten van de Gemeenschap in haar samenstelling voor de meest recente toetreding compensatie voor hun lagere aandeel in de kabeljauw ontvangen tot het volgens de verklaring van de Raad vereiste niveau. Op grond van artikel 4 van de Overeenkomst inzake de visserij tussen de Europese Gemeenschap en de Republiek Estland ontvangt dit land voor de in zijn wateren toegekende quota een financiële compensatie van 465. 467 ecu. % Voorstel voor een VERORDENING (EG) VA&DERAAD houdende verdeling over de lidstaten van de vangstquota voor 1998 voor vaartuigen die in de wateren van Estland vissen DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, Gelet op Verordening (EEG) nr. 3760/92 van de Raad van 20 december 1992 tot invoering van een communautaire regeling voor de visserij en de aquacultuur , inzonderheid op artikel 8, lid 4, Gezien het voorstel van de Commissie, Overwegende dat de Gemeenschap en Estland overeenkomstig de procedure die is vastgesteld in de Overeenkomst inzake de visserij tussen de Europese Gemeenschap en de Republiek Estland(2), en inzonderheid in de artikelen 3 en 6, overleg hebben gepleegd over de wederzijdse visserijrechten in 1998 en over het beheer van de gemeenschappelijke levende rijkdommen; Overwegende dat de delegaties bij dit overleg zijn overeengekomen hun onderscheiden autoriteiten aan te bevelen voor 1998 bepaalde vangstquota vast te stellen voor vaartuigen van de andere partij; Overwegende dat de nodige maatregelen dienen te worden getroffen om voor 1998 gevolg te geven aan de uitkomsten van het overleg met Estland; Overwegende dat voor een doeltreffend beheer van de vangstmogelijkheden in de wateren van Estland de beschikbare hoeveelheden overeenkomstig artikel 8 van Verordening (EEG) nr. 3760/92 van de Raad moeten worden verdeeld in quota per lidstaat; Overwegende dat voor de onder deze verordening vallende visserijactiviteiten de controlemaatregelen gelden die zijn vastgesteld in Verordening (EEG) nr. 2847/93 van de Raad van 12 oktober 1993 tot invoering van een controleregeling voor het gemeenschappelijk visserijbeleid(3); Overwegende dat geen overeenkomst werd bereikt met Estland betreffende aanvullende voorwaarden voor het meerjarenbeheer van de TACs en quota, op grond van artikel 2 van Verordening (HG) nr. 847/96 van de Raad(4), Overwegende dat het in het belang van beide partijen is dat deze verordening met ingang van 1 januari 1998 wordt toegepast, PB nr. L 389 van 31. 12. 1992, blz. 1. Verordening als gewijzigd bij de Akte vanToetreding van 1994. PB nr. L 332 van 20. 12. 1996, blz. 16 PB nr. L 261 van 20. 10. 1993, blz. 1. PB nr. L 115 van 9. 5. 1996, blz. 3. (2) (3) (4) HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 Van 1 januari tot en met 31 december 1998 mogen vaartuigen die de vlag van een lidstaat voeren, in wateren onder visserij-jurisdictie van Estland, ten hoogste de in de bijlage vermelde hoeveelheden vangen. Artikel 2 De in artikel 4 van de Overeenkomst inzake de visserij tussen de Europese Gemeenschap en Estland bedoelde financiële vergoeding wordt voor de in artikel 1 vermelde periode vastgesteld op 465. 467 ecu, te betalen op een door Estland aan te wijzen rekening. Het bepaalde in de artikelen 2 en 3 en artikel 5, lid 2, van Verordening (EG) nr. 847/96 van de Raad is niet van toepassing op de in de bijlage vermelde bestanden. Artikel 3 Deze verordening treedt in werking op de dag van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen. Zij is van toepassing met ingang van 1 januari 1998. Artikel 4 Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat. Gedaan te Brussel,. december 1997. Voor de Raad De Voorzitter </ BIJLAGE Verdeling van de vangstquota voor de Gemeenschap in de Estlandse wateren voor 1998 (in ton levend gewicht; voor zalm het aantal stuks) Soort Kabeljauw ICES- sector 111(d) Vangstquota van - WÊÈÊÈÈÊÈË 763 Haring 111(d) 3. 000 Zalm 111(d) 5. 400 Sprot 111(d) 13. 000 Aan de lidstaten toegewezen quota Denemarken Finland Duitsland Zweden Denemarken Finland Duitsland Zweden Denemarken Finland Duitsland Zweden Denemarken Finland Duitsland Zweden 285 120 128 230 1. 430 0 1070 500 2100 2020 235 1045 7560 0 2010 3430 S~ , FINANCIEEL MEMORANDUM 1. TITEL: Voorstel voor een verordening van de Raad houdende verdeling over de lidstaten van de vangstquota voor 1998 voor vaartuigen die in de wateren van Estland vissen. 2. BEGROTINGSLIJN: B7-800 3. JURIDISCHE GRONDSLAG: Artikel 8, lid 4, van Verordening (EEG) nr. 3760/92 van de Raad 4. OMSCHRIJVING: 4. 1 Algemene doelstellingen: • • • behoud en verdere ontwikkeling van de traditionele activiteit van vissers van de lidstaten in de wateren van Estland; bevoorrading van de markt van de Gemeenschap; en vermindering van de visserij-inspanning in de wateren van de Gemeenschap. 4. 2 Periode: 1998 5. INDELING VAN DE UITGAVEN: 5. 1 VU 5. 2 GK 6. AARD VAN DE UITGAVEN: Financiële compensatie voor de vangstmogelijkheden in de wateren van Estland. 7. ' FINANCIËLE GEVOLGEN: 465. 467 ecu De in artikel 4 van de Overeenkomst genoemde financiële vergoeding is vastgesteld op grond van de gemiddelde aanvoerprijzen in de havens van de Gemeenschap aan de Oostzee in 1996. Per vissoort is een bedrag in mindering gebracht voor de geraamde exploitatiekosten van de vloot. 6 7. 1 Wijze van berekening: Quota (in tonnen) Gewogen gemiddelde aanvoerprijzen 1995 (ecu/ton) Marktwaarde (in ecu) Compensatiepercentage, 1 d. w. z. in ecu 1. 100 908 998. 800 25% 249. 700 !JS*ROT 27 (5. 400 stuks) 3. 000 13. 000 2. 284 166,81 84,75 61. 668 25% 15. 417 500. 430 1. 101. 750 12,5% 62. 550 12,5% 137. 800 Totale financiële compensatie (Artikel 4): 465. 467 ecu Gemiddelde compensatie ecu/ton: 27,18 BEPALINGEN OM FRAUDE TEGEN TE GAAN: De financiële vergoeding van de Gemeenschap wordt overeenkomstig artikel 4 van de Overeenkomst door Estland gebruikt voor ontwikkeling van de visserijsector. De middelen worden beheerd door het Visserijfonds van Estland. GEGEVENS VOOR DE KOSTEN-BATENANALYSE: De communautaire vloot in de Oostzee heeft ernstig te lijden onder de teruglopende vangstmogelijkheden, voornamelijk als gevolg van biologische factoren (laag zoutgehalte van het water, M-74-ziekte) en waterverontreiniging. Elke verhoging van de vangstmogelijkheden tot boven het huidige voor de vloot precaire niveau kan mede het verdwijnen van de vloot en de aanverwante industrieën en diensten op het land helpen voorkomen. Tevens kan hiermee tot op zekere hoogte worden voorkomen dat middelen moeten worden uitgetrokken om het uit de vaart nemen van vaartuigen of sociale maatregelen te financieren. De financiële compensatie zal, zoals die welke in 1997 is betaald, hoofdzakelijk worden gebruikt om het visserij-onderzoek verder te verbeteren en managers op te leiden. Dit zal de wetenschappelijke waarnemingen en het beheer in de visserijzone van Estland ten goede komen en een rationelere exploitatie van de visbestanden helpen bewerkstelligen, in het belang van alle bij de visserij in de Oostzee betrokken partijen. De voorgestelde uitgaven zijn in de begrotingsprogrammering voor de betrokken periode opgenomen. 10. ADMINISTRATIEVE UITGAVEN: Het voorstel heeft geen gevolgen voor de personeelssterkte van de Commissie, noch voor de administratieve uitgaven. y- ISSN 0254-1513 COM(97) 688 def. DOCUMENTEN NL 03 04 05 10 Catalogusnummer : CB-CO-97-710-NL-C ISBN 92-78-29097-1 Bureau voor officiële publikaties der Europese Gemeenschappen L-2985 Luxemburg S


title: Försalg till rådets förordning (EG) om ändring av rådets förordnng (EG) nr 384/96 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen

eurovoc_concepts:
China
Russia
anti-dumping legislation
import policy
market economy

formats: html pdf print

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 12. 12. 1997 KOM(97) 677 slutlig 97/ 0368 (ACC) MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET OM BEHANDLINGEN AV LÄNDER SOM TIDIGARE INTE HADE MARKNADSEKONOMI I SAMBAND MED ANTIDUMPNINGSFÖRFARANDEN Förslag till R ÅDETS FÖRORDNING (EG) om ändring av rådets förordning (EG) nr 384/96 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (framlagt av Kommissionen) SAMMANFATTNING OCH KOMMENTARER Ett stort antal tredje länder betecknas för närvarande i Europeiska unionens antidumpningslagstiftning som länder som inte har marknadsekonomi. I sådana länder anses det vara omöjligt att beräkna normalvärdet på grundval av inhemska prisuppgifter på grund av de betydande snedvridningar som den starka statliga kontrollen ger upphov till och avsaknaden av meningsfulla marknadssignaler. Följaktligen utvecklades systemet med jämförbart tredje land enligt vilket normalvärdet i länder som inte har marknadsekonomi fastställs på grundval av priser och kostnader i ett jämförbart tredje land med marknadsekonomi. I länder som betecknas som marknadsekonomier förekommer problemet emellertid inte och normalvärdet fastställs på grundval av inhemska ekonomiska uppgifter från det berörda landet. Den särskilda behandling som i antidumpningslagstiftningen ges länder som inte har marknadsekonomi härrör från 1950-talet, och 1979 kodifierade Europeiska gemenskapen den praxis som tillämpades i fråga om dessa länder. Sedan dess har emellertid de ekonomiska villkoren i många av de länder som betecknades som länder som inte har marknadsekonomi förändrats dramatiskt till följd av kommunismens fall i Central- och Östeuropa och f. d. Sovjetunionen och inledandet av ekonomiska reformer i Kina och på andra håll i en hittills aldrig skådad omfattning. Som ett erkännande av den ekonomiska omvandlingen i länderna i Central- och Östeuropa och deras utveckling mot ett medlemskap i Europeiska unionen har dessa länder redan tagits bort från förteckningen över länder som inte har marknadsekonomi, och numera behandlas de som marknadsekonomier vid tillämpningen av unionens antidumpningsregler. I EU:s antidumpningslagstiftning tas emellertid inte hänsyn till de anmärkningsvärda framsteg som de ekonomiska reformerna lett till i Ryssland och Kina. På grund av detta lir de prisberäkningsmetoder som automatiskt tillämpas vid alla undersökningar avseende dessa bägge länder inte alltid lämpliga längre och det finns klara ekonomiska skäl lör att anpassa EU:s antidumpningspraxis så att den återspeglar de nuvarande förhållandena. Både Ryssland och Kina är väsentliga handelspartner för EU och i framtiden kan dessa marknader komma att bli enorma. Handeln mellan gemenskapen och dessa bägge länder A*~ har ökat snabbt under det senaste decenniet och kommer utan tvivel att fortsätta öka allteftersom dessa länders ekonomier utvecklas. Antidumpningsreglerna har naturligtvis spelat en avgörande roll för att upprätthålla jämvikten i handelsförbindelserna i de fall illojal prissättning förekommit. Men trots det faktum att endast en liten andel av handeln omfattas av antidumpningsåtgärder (t. ex. berördes endast ungefär 1 % av importen från bägge länderna av antidumpningsåtgärder i Europeiska unionen 1996), fäster både Ryssland och Kina stor politisk vikt vid EU:s antidumpningspolitik, särskilt vad gäller deras ställning som länder som inte har marknadsekonomi. Detta förslag syftar till att införa särskilda anpassningar av EU:s antidumpningspraxis, grundade på en objektiv bedömning av de rådande ekonomiska förhållandena i Ryssland och Kina, utan att för den skull försvaga EU:s handelspolitiska skyddsinstrument. Detta förslag kommer särskilt att möjliggöra en viss grad av flexibilitet i enskilda fall när det bevisligen råder marknadsekonomiska förhållanden. Förslaget innebär att Ryssland och Kina inte längre kommer att betecknas som länder som inte har marknadsekonomi och att ett mer systematiskt tillvägagångssätt införs i samband med individuell behandling och beräkning av komparativa fördelar. Följakdigen innebär de föreslagna ändringarna ett erkännande av de insatser som Ryssland och Kina gjort hittills för att omvandla sina ekonomier. De kommer även att starkt uppmuntra till fortsatta och påskyndade reformer av de företag i Ryssland och Kina som ännu inte fungerar i en marknadsekonomisk miljö och stödja de ryska och kinesiska regeringarnas insatser för att påskynda reformer på mikroekonomisk nivå. Slutligen innebär de även att EU:s antidumpningsregler bringas i överensstämmelse med reglerna hos några av dess huvudsakliga handelspartner (t. ex. Förenta staterna, Australien och Kanada), vilka samtliga har möjlighet att anpassa sina antidumpningsinstrument till de faktiska-ekonomiska förhållandena. Meddelandet innehåller följande: • Bakgrunden till och följderna av den nuvarande behandlingen av länder som inte har mar i samband med antidumpningsförfaranden. • Följderna av den ekonomiska reformprocessen i Ryssland och Kina för reglerna om antidumpning. • Ett förslag till ändring av den nuvarande antidumpningspraxisen. 2 MEDDELANDE TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET OM BEHANDLINGEN AV LÄNDER SOM TIDIGARE INTE HADE MARKNADSEKONOMI I SAMBAND MED ANTIDUMPNINGSFÖRFARANDEN A. Inledning 1. Enligt EU:s antidumpningslagstiftning betecknas tredje länder antingen som länder med marknadsekonomi eller som länder som inte har marknadsekonomi. De länder som EU anser vara länder som inte har marknadsekonomi anges inte i antidumpningsgrundförordningen utan i en bilaga till rådets förordning (EG) nr 519/94 rörande gemenskapsregler för import från vissa tredje länder1. Alla övriga länder anses vara länder med marknadsekonomi. Den huvudsakliga praktiska skillnaden mellan dessa bägge kategorier avser det sätt på vilket normalvärdet (det pris till vilket exportörerna säljer varorna på sin hemmamarknad), och följaktligen även förekomsten av dumpning, fastställs i samband med antidumpningsundersökningar. 2. Dumpning äger rum när en producent säljer varor på en exportmarknad till ett pris som är lägre än normalvärdet, dvs. priset på varorna på producentens hemmamarknad. I antidumpningsförfaranden för länder med marknadsekonomi grundar sig normalvärdet vanligen på hemmamarknadspriserna i exportlandet. När hemmamarknadspriserna inte korrekt återspeglar normalvärdet, till exempel på grund av att försäljningen på hemmamarknaden är för liten, används i stället tillverkningskostnaderna i exportlandet. 3. Det anses vara omöjligt att beräkna normalvärdet i länder som inte har marknadsekonomi på grundval av inhemska prisuppgifter på grund av de betydande snedvridningar som den starka statliga kontrollen ger upphov till och avsaknaden av meningsfulla marknadssignaler. Av detta skäl innehåller antidumpningsförordningen särskilda bestämmelser för beräkning av normalvärdet2 som automatiskt tillämpas Följande länder anses vara länder som inte har marknadsekonomi: Albanien, Arménien, Azerbajdzjan, Georgien, Kazakstan, Kina, Kirgizistan, Moldova, Mongoliet, Nordkorea, Ryska federationen, Tadzjikistan, Turkmenistan, Ukraina, Uzbekistan, Vietnam och Vitryssland. Artikel 2. 7 i rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995. A^ på alla länder som ingår i förteckningen över länder som inte har marknadsekonomi. Enligt dessa bestämmelser skall priser och kostnader i ett jämförbart tredje land med marknadsekonomi användas istället för de inhemska priserna och kostnaderna. Vid valet av jämförbart land väljer gemenskapen ett land med marknadsekonomi vars priser och kostnader inte alltför kraftigt avviker från världsgenomsnittet för produkten i fråga. Landet väljs på grundval av ett stort antal faktorer, inbegripet konkurrensvillkoren i det jämförbara landet och särdragen i dess inhemska industri, såsom graden av rationalisering och modernisering samt kostnadsmedvetenhet. 4. För att helt förstå resonemanget bakom behandlingen av länder som inte har marknadsekonomi är det till hjälp att se till dess ursprung och den historiska bakgrunden. Vid definitionen av dumpning läggs i artikel VI i GATT tyngdpunkten på begreppet "normal handel". Detta innebär att för att priser och kostnader skall anses vara tillförlitliga måste de fastställas på grundval av marknadssignaler som återspeglar utbud och efterfrågan. Så var uppenbarligen inte fallet 1955 i fråga om ett antal planekonomier där den statliga kontrollen över produktionsmedlen och de statliga ingripandena i ekonomin var så betydande att detta kunde medföra väsentliga snedvridningar av priser och kostnader. Som ett erkännande av dessa svårigheter antogs följande förklarande anmärkning till artikel VI i GATT: "Det erkänns att vad gäller import från länder där handeln helt eller i stor utsträckning omfattas av monopol och alla inhemska priser fastställs av staten kan särskilda svårigheter föreligga i samband med fastställandet av prisjämförbarhet enligt punkt 1, och de importerande parterna kan i sådana fall ta hänsyn till att en exakt jämförelse med de inhemska priserna i ett sådant land inte alltid är lämplig. " 5. Även om eventuella svårigheter avseende pris- och kostnadsuppgifter i länder som inte har marknadsekonomi belystes i den förklarande anmärkningen föreslogs där inga alternativa kriterier för fastställande av normalvärdet. I brist på regler var det därför nödvändigt att hitta en lösning, och systemet med jämförbart tredje land utvecklades av Förenta staterna efter Kennedy rundan. Syftet med detta system var klart, nämligen att finna en tillförlitlig referenspunkt utanför exportlandet som inte har marknadsekonomi och använda priser och kostnader i ett jämförbart tredje land med marknadsekonomi för att kunna jämföra priserna i exportlandet med varornas normalvärde vid normal handel. Detta tillvägagångssätt anammades snart av övriga parter i GATT och 1979 införde Europeiska gemenskapen särskilda regler som kodifierade dess praxis på detta område. 6. En annan skillnad i behandlingen av länder utan respektive med marknadsekonomi i samband med antidumpningsförfaranden är sättet på vilket antidumpningstullen fastställs. Vad gäller länder med marknadsekonomi fastställs enskilda tullar för varje exportör, men för länder som inte har marknadsekonomi tillämpas en enda genomsnittlig tull på all import från dessa länder. Att det är omöjligt att göra åtskillnad mellan enskilda producenter i länder som inte har marknadsekonomi beror på det faktum att alla produktionsmedel och naturtillgångar tillhör en enda enhet, nämligen staten. All import från länder som inte har marknadsekonomi anses därför härröra från en enda producent och för att undvika att tullen kringgås, dvs. att exporten går via den exportör som har den lägsta tullsatsen, är det nödvändigt att tillämpa en enda tullsats. Enligt EU:s nuvarande praxis är det tillåtet att avvika från denna allmänna regel om detta berättigas av de berörda företagens ekonomiska omständigheter. Enskilda tullsatser kan därför tillämpas i undantagsfall när ett företag kan visa att dess verksamhet är oberoende av staten. I mars. 1997 reviderades de administrativa reglerna för individuell behandling i syfte att införa ökad flexibilitet. För att bli berättigade till sådan behandling måste exportörerna nu uppfylla fem grundkriterier (se led i, iv, vi, vii och viii i bilagan) medan kommissionen har viss valfrihet i fråga om de återstående tre kriterierna. 7. Kina och Ryssland är två länder som enligt antidumpningsreglerna traditionellt behandlas som länder som inte har marknadsekonomi. De bestämmelser som anges ovan utarbetades på grundval av de ekonomiska förhållandena i en planekonomi och de återspeglar situationen i dessa bägge länder vid den tidpunkt när den förklarande anmärkningen till artikel VI i GATT antogs. Sedan dess har både Kina och Ryssland helt klart kommit närmare ett avskaffande av planekonomin under det att EU:s antidumpningsregler förblivit desamma. Denna situation har föranlett en intern översyn av EU:s antidumpningspolitik i syfte att fastställa om några anpassningar behövs. B. Förändringar i Ryssland och Kina 8. Det är inte alltid lätt att exakt mäta vilken reformnivå ett land skall ha uppnått för att anses vara tillräckligt utvecklat för att kunna behandlas som en marknadsekonomi, och eftersom länder som tidigare inte hade marknadsekonomi ofta väljer sina helt egna vägar för att genomföra reformprocessen kommer de följaktligen att ha nått olika långt på olika områden. Det är därför inte helt lätt att direkt jämföra olika länder. Vad gäller Kina och Ryssland till exempel har Kina genomfört reformer långsamt men stadigt sedan 1979 och experimenterade först i begränsad omfattning i kustområdena och utökade först därefter reformerna till att omfatta hela landet. Ryssland har å andra sidan genomfört sina reformer snabbt sedan 1992. 9. Vad som står klart är emellertid att bägge länderna oåterkalleligen kommit närmare avskaffandet av planekonomin. Produktionen bestäms inte längre huvudsakligen genom centralplanering, de flesta import- och exportbegränsningar har upphävts, priserna fastställs inte längre av staten, den nationella valutan är konvertibel för bytesbalanstransaktioner, privatiseringen framskrider i rask takt och privat företagsamhet uppmuntras. Samtidigt pågår en översyn av de rättsliga och institutionella strukturerna. Även ny skattelagstiftning och nya skattesystem är under utarbetande. 10. På mikroekonomisk nivå håller företagsstrukturen på att förändras. Vid sidan av de statsägda företagen, som uppmuntras till att gå samman och omstrukturera sig, håller det på att uppstå nya företag som driver sin verksamhet oberoende av staten på alltmer konkurrenspräglade villkor. En märkbar faktor är det ökade antalet utlandsägda företag som driver verksamhet i dessa länder enligt marknadsekonomiska principer. Det står klart att dessa företags egna priser och kostnader i allt större utsträckning kan användas i samband med antidumpningsundersökningar. 11. Följande fakta illustrerar de ekonomiska förändringarna i Ryssland och Kina: Ryssland • På makroekonomisk nivå har den ryska ekonomin stabiliserats i betydande grad under de senaste två åren. Reformprocessen stärktes ytterligare genom bildandet av en ny regering i mars 1997, som arbetar på grundval av det mandat för förändring som president Jeltsin fick genom valet 1996. Regeringen har följt en konsekvent strikt monetär politik - valutakursen har stabiliserats, inflationen har sjunkit till mellan 1-2 % per månad och landets allt större förmåga att utnyttja de internationella kapitalmarknaderna har bidragit till att få ned realräntorna till 24 % i juni 1997, vilket skall jämföras med 120 % i juni 1996. Produktionen visar slutligen tecken på en uppgång. • Statens roll har minskat betydligt, t. ex. har statens subventioner drastiskt skurits ned och lönesättningen liberaliserats. Rubeln är helt konvertibel. Viktiga frågor är utgången av debatten om skattelagstiftningen och antagandet av en budget som gör det möjligt för Ryssland att ha ett budgetunderskott som inte överskrider IMF:s riktmärke på omkring 5 % av BNP. • Priserna liberaliserades i betydande utsträckning för första gången 1992. Priserna för varor med vilka handel kan ske har utvecklats i riktning mot marknadsnivåer, och t. o. m. överskridit dem i vissa fall. Priserna på tjänster är i de flesta fall lägre än världsnivåerna, men ökar i snabbare takt efterhand som de konkurrensutsätts. I fråga om t. ex. bostäder och allmännyttiga tjänster anpassas kostnadstäckningsnivåerna i syfte att gradvis avveckla relaterade prissubventioner. • Privatiseringen skedde i två omgångar. År 1992 måste de större statsägda företagen emittera aktier i form av "kuponger" som kostnadsfritt bjöds ut till hela befolkningen. Sedan 1994 har privatiseringsprogrammet koncentrerats på en överföring av de återstående aktieinnehaven till den privata sektorn via auktioner eller anbudsförfaranden, inklusive det system för "aktier mot lån" som innebar att aktier i 29 ledande företag såldes till banker och konsortier. Även om kritik har framförts mot den omfattande insiderhandeln har de senare privatiseringsprogrammen i stort sett genomförts på kommersiell grund. Vid mitten av 1997 hade sammanlagt 128 000 företag av alla storlekar och i alla sektorer privatiserais. Privatiseringsprogrammet kommer att återupptas i slutet av 1997, delvis till följd av bristen på budgetinkomster. • Bank- och räntesvstemet: Affärsbankerna och de finansiella marknaderna har utvecklats snabbt under de senaste två åren, och till detta har den avsevärt förbättrade lagstiftningen bidragit. Särskilt två lagar från 1995 om bolag respektive värdepappersmarknader har i hög grad ökat skyddet för aktieägare. Utvecklingen av aktiemarknaden har dock inte hunnit långt, och reglering och övervakning är under utarbetande. Restriktioner gäller fortfarande för utländska aktörer. Liberalisering av handeln: I överensstämmelse med landets ansökan om medlemskap i WTO har Ryssland i betydande utsträckning liberaliserat sin utrikeshandel. År 1991 inleddes avvecklingen av monopolet på utrikeshandel, och genom reformerna under 1994 och 1995 fullbordades övergången till en på det hela taget öppen ordning. Slutsatsen är att ekonomiska reformer på makroekonomisk nivå har fått fast grund i Ryssland. Vissa interna inkonsekvenser kvarstår dock i form av skillnader mellan lagstiftning och praktik, mellan federala avsikter och regional tillämpning och mellan olika företag. Landets regering har i år inlett en rad reformer för att förvandla ord till handling. Tecken på regeringens starka önskan att påskynda reformprocessen är t. ex. kampanjen för att få kontroll över "naturliga monopol", de intensifierade ansträngningarna för att driva in förfallna betalningar samtidigt med den pågående debatten om den nya skattelagstiftningen och, på mikroekonomisk nivå, det landsomfattande genomförandet av reformer avseende redovisning och revision. Kina Kina har vidtagit omfattande åtgärder för att libéralisera sin ekonomi efter det att Deng Xiaoping gradvis började avveckla planekonomin 1979. Reformprocessen har fått fast grund, och den politiska viljan att bibehålla den bekräftades av Jiang Zemin vid den femtonde partikongressen i september 1997. Genom avreglering av priser, införande av en konvertibel valuta, avskaffande av handelsrestriktioner och uppmuntran av privat företagsamhet, även genom utländska investeringar, har marknadsprinciper gradvis införts i Kinas ekonomi. I stora områden av ekonomin, inte minst i de många "särskilda ekonomiska zonerna", driver utländska och inhemska företag verksamhet enligt marknadsvillkor. Liberalisering av priser: Enligt uppgifter från Världsbanken avseende 1996 bestäms 90 % av detaljhandelspriserna och 80 % av jordbruks- och råmaterialpriserna av marknaden. Detta skall jämföras med situationen 1978, då 97 % av detaljhandelspriserna, 94,4 % av jordbrukspriserna och 99,7 % av råmaterialpriserna var statligt reglerade. Priserna på råolja och stål liberaliserades 1993. De statligt reglerade priserna har nu avskaffats på alla områden förutom gas, vatten och elektricitet för civil användning. Även på dessa områden håller priserna pä all libéraliseras, t. ex. i Beijing, där vatten- och bränsleavgifterna har stigit avsevärt. • Villkoren för bolag: I Kina finns det redan en effektiv internationell bolagsmodell (World Bank country study on China, 1997). I de fall de statsägda företagen har omvandlats till aktiebolag har uppgifterna om vinst och förlust blivit mera öppna för insyn, samtidigt som tillgångarnas bokförda värden och rättigheterna till fast egendom har fastställts. Privata och halvprivata företag svarar numera för mer än två tredjedelar av produktionen i Kina, och andelen ökar för varje år. De utländska företagens andel av importen och exporten steg kraftigt från 21 % 1991 till 47 % 1996 (market access databasey Europeiska kommissionen). Utländskt finansierade tillverkningsföretag svarar nu för en stor andel av Kinas export till Europa. • Valutafrågor och kapitalmarknader: Kina införde full konvertibilitet för bytesbalanstransaktioner 1996, och uppgav rätten att någonsin återinföra valutarestriktioner för bytesbalanstransaktioner utan Internationella valutafondens godkännande. Inflationen har bekämpats effektivt - den låg på en nivå över 25 % i början av 90-talet och är nu nere på ensiffriga nivåer (i detaljhandeln var den genomsnittliga inflationen 1,8 % mellan januari och juni 1997, medan den genomsnittliga konsumentprisinflationen var 5 % under samma år). Kinas ökande integrering med de globala kapitalmarknaderna avspeglas i det faktum att landet idag svarar för 40 % av de utländska investeringsflödena, 10 % av bankutlåningen och en ökande mängd portföljinvesteringar i utvecklingsländer. Vidare lanserades en gradvis reform av hela finanssektorn 1993, vilken inbegriper en förstärkning av centralbankens kontroll över statens utlåning och en omvandling av fyra specialiserade banker till genuina affärsbanker. • Särskilda ekonomiska zoner: Den privata sektorns tillväxt har sin grund både i reformerna för att uppmuntra inhemsk privat företagsamhet och i Beijings aktiva politik för att locka utländska företag att etablera samriskföretag i Kinas fem "särskilda ekonomiska zoner", dvs. Shenzhen (där en stor del av underleverantörerna till Hongkongs företag är belägna), Zhuhai, Shantou, Xiamen och Hainan. Lagstiftningen är avsedd att attrahera högteknologi och uppmuntra tillverkning för export och föreskriver rätten att etablera helägda företag och att exportera fritt utan skyldighet att gå via. de statliga handelsföretagen och utan godkännande i förväg frän staten. Lagstiftningen erbjuder även under vissa villkor förmånliga satser i fråga om tullar, inkomstskatt, produktskatt och moms. I många fall har dessa reformer fått fotfäste och spritt sig utanför zonerna. Dessa zoner har en hög grad av självbestämmande gentemot centralregeringen och drar fördel av den framväxande företagskulturen inom dem, som främjats av utländska investerare, förbindelser med Taiwan och Hongkong och statliga system för att inrätta en modern företagsstruktur. Ett flertal utländska banker driver redan betydande verksamhet inom många områden. Förutom de särskilda ekonomiska zonerna öppnades 14 större kuststäder för fri företagsamhet 1984, och samma villkor kom senare att gälla för ett antal gränsstäder, många regionhuvudstäder inåt landet och ett flertal städer längs floden Yangtse. Öppna kuststäder har sedan dess gått samman för att inrätta större utvecklingsområden, t. ex. Pearl River Delta i Guangdong och Yangtse-deltat (vilket inbegriper Shanghai). Många företag i dessa zoner driver redan verksamhet på marknadsvillkor. I Kinas kustområden, där marknadsreformerna har hunnit längst, bor 350 miljoner människor. • Liberalisering av handeln: Kinas ledarskap anser att en gradvis avveckling av handels- och investeringshinder utgör ett nödvändigt komplement till dess egna interna reformprogram, och Kina har redan avsevärt liberaliserat sin handelsordning. År 1979 fanns det 14 statsägda handelsföretag, medan det idag finns över 12 000 företag med rätt att bedriva utrikeshandel. I samband med förhandlingarna om en anslutning till WTO har Kina erbjudit sig att sänka sina importavgifter från ett genomsnitt på 17 % idag till 10 % år 2005 (1994 var genomsnittet 34 %) och att avveckla alla återstående kvoter år 2005. Slutsatsen är att de ekonomiska reformerna har fått fast grund i Kina. Reformprocessen är ännu inte fullbordad överallt i Kina, exempelvis vad gäller fastställande av löner och arbetsvillkor, men det finns en politisk vilja att genomföra de nödvändiga förändringarna. I synnerhet gör regeringen samlade ansträngningar för att sprida vinsterna av ekonomiska reformer till alla regioner och påskynda omstruktureringen av statsägda företag. Nya välfärdsprogram och arbetsrättsliga åtgärder håller på att utformas för att bl. a. anpassa landet till det ökande antalet migrerande arbetstagare och till en tillfällig uppgång i arbetslösheten allteftersom arbetskraften lämnar traditionella industrier och går över till nya ekonomiska sektorer. 12. Noggranna överväganden inom kommissionen till följd av de betydande ekonomiska reformer som konstaterats i Ryssland och Kina och den positiva inverkan som behandlingen av denna fråga kan ha på förbindelserna mellan Europeiska unionen och Ryssland och Kina har lett till att detta förslag utarbetats. Förslaget innebär ett steg bort från status som länder som inte har marknadsekonomi (men innebär inte att länderna får status som fullgoda marknadsekonomier) på grundval av en mer flexibel analys från fall till fall av de ekonomiska förhållanden som är relevanta i varje antidumpningsundersökning. 13. En viktig aspekt är att detta tillvägagångssätt kommer att stödja regeringamas politik för att uppmuntra till en grundläggande omstrukturering på företagsnivå, inbegripet införandet av moderna metoder för bokföring, revision och företagsledning, en effektiv konkurrens- och konkurslagstiftning och lösningar på problem med återbetalningar av lån. I detta avseende stimulerar förslaget fortsatta reformer både i Ryssland och Kina, ett mål som EU kommer att fortsätta att stödja genom att tillhandahålla lämpligt bistånd. 14. De föreslagna förändringarna innebär att unionens antidumpningsregler blir förenliga med reglerna hos några av våra viktigaste handelspartner, som redan har möjlighet att anpassa sin antidumpningspraxis till den ekonomiska verkligheten på platsen. I detta sammanhang undersöktes även antidumpningspraxisen hos andra länder som är parter i GATT. 15. Australien och Kanada har redan lagstiftning enligt vilken inhemska priser och kostnader i länder som befinner sig i en övergångsfas kan användas om det anses att det råder marknadsekonomiska förhållanden - Australien använde nyligen sådana inhemska ekonomiska uppgifter i två fall som rörde Kina. Förenta staterna har en liknande lagstiftning och beslut fattas enligt en på förhand fastställd förteckning över villkor som kan tillämpas från fall till fall. Förenta statemas lagstiftning tillåter särskilt att normalvärden baseras på priser och kostnader i länder som befinner sig i en övergångsfas, om det visas att de varor som är föremål för undersökning tillverkas av en "marknadsorienterad industri". För att fastställa huruvida industrin 9 är marknadsorienterad undersöker USA i vilken utsträckning kostnaderna för insatsvaror bestäms av marknaden och graden av statligt inflytande i företagsbeslut om tillverkning och prissättning. Denna bestämmelse har inte åberopats i särskilt stor omfattning av de företag som har varit föremål för antidumpningsundersökningar i USA, och dess tillämpning har således varit begränsad. USA granskar för närvarande villkoren för att betecknas som en marknadsorienterad industri i syfte att öka graden av öppenhet och förståelse vid tillämpningen av kriterierna. Vidare beviljar USA individuell behandling i nästan samtliga fall. Landet använder i detta avseende ett aktivt tillvägagångssätt som baseras på systematiska besök på platsen. C. Förslag till ändring av EU:s antidumpningspolitik gentemot Ryssland och Kina 16. På grund av att regeln om jämförbart land inte är flexibel kan inom ramen för EU: s antidumpningssystem för närvarande ingen hänsyn tas till förändringarna i den kinesiska och den ryska ekonomin. Om ett land är angivet i förteckningen över länder som inte har marknadsekonomi har EU inget annat val än att använda uppgifter för ett jämförbart land, även om det kan påvisas att de ekonomiska omständigheterna gör ett sådant val onödigt eller olämpligt. För att införa en viss grad av flexibilitet i EU:s praxis i syfte att ta hänsyn till fall där det bevisligen råder marknadsekonomiska förhållanden har följande anpassningar av den nuvarande behandlingen av dessa länder fastställts: i) Ryssland och Kina kommer att strykas från förteckningen över länder som inte har marknadsekonomi. ii) EU kommer att ges möjlighet att avvika från regeln om jämförbart land för de fall i Ryssland och Kina där de ekonomiska förhållandena gör att detta är berättigat. Detta innebär särskilt följande: En särskild bestämmelse kommer att införas i antidumpningsgrundförordningen om att EU från fall till fall kan undersöka om en eller flera tillverkare som omfattas av en antidumpningsundersökning driver verksamhet på ett sådant sätt som gör att det är meningsfullt att använda deras inhemska priser 10 och kostnader vid fastställandet av normalvärdet. Detta fastställande kommer att baseras på korrekt underbyggda ansökningar från berörda tillverkare mot bakgrund av de kriterier som anges i bilaga I till det bifogade förslaget till rådets förordning3. För att inhemska priser och kostnader skall kunna användas i antidumpningsförfaranden bör exempelvis företagets bokföring korrekt avspegla kostnaderna för att tillverka den berörda produkten. Vidare bör värderingen av kostnaderna för insatsvaror, t. ex. mark, råmaterial, arbetskraft osv. , ske på en rimlig grund. Det samma gäller för allmännyttiga tjänster, t. ex. energi, och kostnader för teknik (inklusive immateriella rättigheter). I de fall där kostnaderna för vissa insatsvaror verkar vara snedvridna, kommer dessa insatsvaror att värderas enligt sina motsvarande värden i ett jämförbart tredje land med marknadsekonomi. Hänsyn kommer att tas till huruvida företaget finansieras genom upplåning eller genom eget kapital. Företaget bör även fritt kunna bestämma sina priser och kvantiteter i syfte att uppnå målet med en maximal avkastning på sina tillgångar. 4 Vid inledandet av förfarandet kommer kommissionen att underrätta de berörda tillverkarna om att de kan lämna in en sådan begäran. Bevisbördan ligger på de berörda exporterande tillverkarna. Vid undersökningen av en begäran kommer kommissionen att använda alla tillgängliga uppgifter. I den utsträckning det råder marknadsekonomiska förhållanden kommer inhemska uppgifter att användas och individuella dumpningsmarginaler att fastställas för de berörda företagen. 3 Detta hindrar inte att gemenskapsindustrin kan inge klagomål som grundar sig på uppgifter för ett jämförbart land. Om det därefter i samband med antidumpnmgsundersökningen emellertid kan påvisas att det råder marknadsekonomiska förhållanden för berörda företag kommer EU att grunda beräkningen av normalvärdet på inhemska priser eller tillverkningskostnader. 4 Den fullständiga förteckningen över kriterier finns i bilaga I till det bifogade förslaget till rådets förordning. 11 Detta tillvägagångssätt är tillämpligt endast på antidumpningsundersökningar som inleds efter det au de relevanta lagändringarna trätt i kraft. Det ytterligare arbete som krävs i samband med undersökningen av om landet har marknadsekonomi måste fullgöras tillräckligt tidigt i undersökningen för att de obligatoriska tidsfristerna skall kunna följas. Det är avgörande att ett oåterkalleligt beslut om huruvida marknadsekonomiska förhållanden råder för enskilda företag fattas så tidigt som möjligt under undersökningen, dvs. inom en månad efter förfarandets inledande. iii) Om det inte kan påvisas att det råder marknadsekonomiska förhållanden kommer såsom nu uppgifter för ett jämförbart land att användas. Vår praxis kommer dock att förbättras i följande hänseenden: - Enligt nuvarande praxis undersöker kommissionen huruvida normalvärdet för ett jämförbart land behöver justeras för att beakta de ryska eller kinesiska tillverkarnas eventuella allmänna naturliga komparativa fördelar i förhållande till tillverkarna i det jämförbara landet5. I detta avseende kommer kommissionen i framtiden att ta initiativet till att underrätta de berörda tillverkarna om deras rättigheter, och den kommer att sända dem frågeformulär och kontrollera lämnade uppgifter via kontrollbesök på platsen. I motiverade fall kommer justeringar att göras. Det normalvärde som fastställs på detta sätt kommer att korrekt återspegla de verkliga tillverknings- och försäljningsförhållandena i Ryssland och Kina. - Slutligen kommer förbättringar att införas i fråga om individuell behandling, dvs. fastställandet av individuella dumpningsmarginaler som 5 Enligt de europeiska domstolarnas rättspraxis måste vid antidumpningsundersökningar de naturliga komparativa fördelarna för tillverkare i länder som inte har marknadsekonomi beaktas, se mål C-16/90, Detlef Nölle mot Hauptzollamt Bremen-Freihafen. I den gemensamma förklaringen i samband med artikel 18 i partnerskaps- och samarbetsavtalet mellan EU och Ryssland hänvisas uttryckligen till komparativa fördelar, och det överenskoms att vederbörlig allmän hänsyn måste tas till de naturliga komparativa fördelar som de berörda tillverkarna visar att de har i fråga om faktorer såsom tillgång på råmaterial, produktionsprocesser, produktionens närhet till kunderna eller särskilda egenskaper hos produkten. 12 utgör ett undantag från regeln om att en enda dumpningsmarginal skall gälla för hela landet. Enligt rådande praxis kan individuell behandling på grundval av kriterierna i bilagan till detta meddelande och enligt den förvaltningspraxis som beskrivs i punkt 6 i detta meddelande beviljas om tillverkaren kan bevisa att han bedriver sin verksamhet oberoende av staten. Kommissionen kommer att fortsätta att använda dessa kriterier. I detta sammanhang kommer stor vikt att läggas vid om det finns risk för kringgående av tullarna. Genom kontrollbesök på platsen kommer kommissionen att undersöka alla bevis som lämnats till stöd för begäran om sådan behandling, så att den skall kunna fatta beslut på grundval av en övergripande bedömning av i vilken utsträckning ett berört företag är oberoende. Dessa anpassningar utgör grunden för en väl avvägd paketlösning som nu bör genomföras som en lämplig reaktion på de ekonomiska förändringarna i de bägge berörda länderna. 17. Om marknadsekonomiska förhållanden råder för ett visst företag i Ryssland eller Kina kommer enligt detta förslag inhemska priser och kostnader att tillämpas i fall där uppgifter för ett jämförbart tredje land annars hade använts. Vilken verkan förslaget kommer att få beror därför på hur omfattande reformerna är i dessa länder, och det kommer att återspegla de enskilda företagens beteende och verksamhetsvillkor. Förslaget kommer därför inte på något sätt att göra EU:s antidumpningsinstrument mindre effektivt. Antidumpningsåtgärder kommer givetvis även i fortsättningen att vidtas om det är berättigat. 18. Detta förslag föregriper inte de pågående förhandlingarna rörande Kinas och Rysslands anslutning till Världshandelsorganisationen. Även om förhoppningen är att detta förslag på ett positivt sätt kommer att samverka med de pågående anslutningsförhandlingarna genom att ytterligare stimulera reformer, innebär förslaget inte en lättnad eller en begränsning av EU:s krav för att dessa länder skall få bli medlemmar i WTO. Vad gäller de andra länder som för närvarande betecknas som länder som inte har marknadsekonomi kommer kommissionen att följa utvecklingen i dessa 13 länder och regelbundet rapportera om de framsteg som gjorts inom ramen för pågående reformprocesser för att åstadkomma en marknadsekonomi, i syfte att på lämpligt sätt anpassa behandlingen av dessa länder i samband med antidumpningsförfaranden. 14 BILAGA KRITERIER FÖR INDIVIDUELL BEHANDLING i) Merparten av aktierna skall innehas av företag som verkligen är privata, och inga statliga företrädare får ingå i styrelsen eller inneha ledande chefsbefattningar. Det faktum att ett företag kontrolleras av en utländsk investerare kommer att anses vara ett relevant bevis för oberoende. ii) Den mark på vilken företagets anläggningar är uppförda skall hyras av staten på villkor som är jämförbara med dem som råder i länder med marknadsekonomi, eller vara köpt (t. ex. ett hyresavtal). iii) Företaget skall ha rätt att anställa och avskeda arbetstagare samt att fastställa lönerna. iv) Företaget skall ha full kontroll över sin tillgång på råmaterial och insatsvaror av alla slag. v) Allmännyttiga tjänster skall garanteras på avtalsenliga villkor. vi) Det skall finnas bevis för att det är möjligt att exportera vinster och återföra investerat kapital (gäller endast för utländska investeringar, t. ex. samriskföretag). vii) Exportpriserna skall fastställas fritt. Det faktum att exportförsäljningen sker till en närstående part utanför det berörda landet kommer att vara en avgörande faktor. viii) Näringsfriheten skall vara säkerställd, särskilt i följande avseenden: • Försäljningen på den inhemska marknaden får inte vara föremål för några restriktioner. • Rätten att driva rörelse skall inte godtyckligt kunna dras in. • Företagen skall ha rätt att fritt fastställa storleken på de kvantiteter som tillverkas för export i överensstämmelse med den traditionella efterfrågan på deras exportmarknader. 15 FÖRSLAG RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr. J91 om ändring av rådets förordning (EG) nr 384/96 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen 16 Rådets förordning (EG) nr. 797 om ändring av förordning (EG) nr 384/96 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 113 i detta, med beaktande av kommissionens förslag6, med beaktande av Europaparlamentets yttrande7, och med beaktande av följande: Genom förordning (EG) nr 384/968 (antidumpningsgrundförordningen) antog rådet gemensamma regler för skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen. Genom förordning (EG) nr 519/949 antog rådet gemensamma regler för import från vissa tredje länder som anges i bilaga 1 till den förordningen. I artikel 2. 7 i rådets förordning (EG) nr 384/96 anges i fråga om import från länder som inte har marknadsekonomi och särskilt sådana länder på vilka förordning (EG) nr 519/94 tillämpas att normalvärdet skall bestämmas på grundval av priset eller det konstruerade värdet i ett jämförbart tredje land med marknadsekonomi. 6 EGT nr. 7 EGT nr. 8 EGT nr. 9 EGT nr. 17 Reformprocesserna i Ryssland och Kina har ändrat dessa ekonomier i grunden och lett till att det uppstått företag och sektorer som verkar under marknadsekonomiska förhållanden. Bägge länder har till följd av detta utvecklats i riktning bort från de ekonomiska förhållanden som låg till grund för metoden med jämförbart tredje land. Gemenskapens antidumpningspraxis bör ses över för att hänsyn skall kunna tas till de ändrade ekonomiska förhållandena i Ryssland och Kina. Det bör särskilt anges att normalvärdet får fastställas i enlighet med de regler som är tillämpliga på länder med marknadsekonomi i fall där det kan påvisas att en eller flera undersökta tillverkares produktion och försäljning av den berörda produkten sker under marknadsekonomiska förhållanden. Det bör anges att en undersökning av huruvida marknadsekonomiska förhållanden råder kommer att utföras på grundval av korrekt underbyggda ansökningar inlämnade av en eller flera tillverkare som är föremål för undersökning och som önskar utnyttja möjligheten att få normalvärdet fastställt på grundval av de bestämmelser som tillämpas på länder med marknadsekonomi. För att den nya metoden skall kunna införas utan att detta inverkar på de gemensamma reglerna för import i fråga om Ryssland och Kina bör hänvisningen i artikel 2. 7 i antidumpningsgrundförordningen till den förteckning över länder som är bifogad förordning (EG) nr 519/94 tas bort, och i stället bör den ändrade förteckningen över de berörda länderna införas i en fotnot. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Artikel 2. 7 i förordning (EG) nr 384/96 skall ersättas med följande: 18 Ma) I fråga om import från länder som inte har marknadsekonomi*1) skall normalvärdet bestämmas på grundval av priset eller det konstruerade värdet i ett tredje land med marknadsekonomi eller priset från ett sådant tredje land till andra länder, inbegripet gemenskapen, eller om detta inte är möjligt, på någon annan skälig grund, exempelvis det pris som faktiskt betalas eller skall betalas i gemenskapen för den likadana produkten, vid behov vederbörligen justerat för att inbegripa en skälig vinstmarginal. Ett lämpligt tredje land med marknadsekonomi skall väljas ut på ett sätt som inte är oskäligt, varvid hänsyn skall tas till alla tillförlitliga uppgifter som är tillgängliga när valet görs. Hänsyn skall även tas till tidsfrister. När det är lämpligt skall ett tredje land med marknadsekonomi, som är föremål för samma undersökning, användas. Partema i undersökningen skall snarast efter det att undersökningen inletts underrättas om vilket tredje land med marknadsekonomi som kommer att användas och skall ges en frist på tio dagar för att lämna sina synpunkter. b) I fråga om antidumpningsundersökningar rörande import från Ryska federationen och Kina skall normalvärdet bestämmas i enlighet med punkt 1-6 om det på grundval av korrekt underbyggda ansökningar från en eller flera tillverkare som omfattas av undersökningen och mot bakgrund av de kriterier som anges i bilaga I till denna förordning visas att det råder marknadsekonomiska förhållanden för tillverkaren eller tillverkarna vad gäller produktion och försäljning av den berörda likadana produkten. Om så inte är fallet skall de regler som anges i a tillämpas. " Artikel 2 Denna förordning träder i kraft den Den skall tillämpas på alla antidumpningsundersökningar som inleds efter dess ikraftträdande. Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel d) Detta inbegriper följande länder: Albanien, Arménien, Azerbajdzjan, Georgien, Kazakstan, Kirgizistan, Moldova, Mongoliet, Nordkorea, Tadzjikistan, Turkmenistan, Ukraina, Uzbekistan, Vietnam och 19 BILAGA I Kriterier för att fastställa om inhemska priser och kostnader skall användas i antidumpningsförfaranden som rör länder som tidigare inte hade marknadsekonomi Beslut om huruvida, och i vilken utsträckning, inhemska priser och kostnader i länder som tidigare inte hade marknadsekonomi kan användas för att fastställa normalvärdet i samband med antidumpningsundersökningar skall baseras på följande kriterier: • Företagens beslut om priser, kostnader och insatsvaror, exempelvis vad gäller råmaterial, kostnader för teknik och arbetskraft, produktion samt investeringar, skall fattas på grundval av marknadssignaler som återspeglar utbud och efterfrågan och utan ett större statligt inflytande. Kostnader för de viktigaste insatsvarorna skall i stort sett återspegla marknadsvärden. • Företagen skall ha en enda uppsättning räkenskaper som överensstämmer med på ett lämpligt sätt kontrollerade internationella redovisningsnormer och som används för alla ändamål. • Företagens tillverkningskostnader och ekonomiska situation skall inte vara föremål för betydande snedvridningar till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet, särskilt vad gäller avskrivning av tillgångar, andra nedskrivningar, byteshandel och betalning genom skuldavskrivning. • De berörda företagen skall vara tillförsäkrade en skälig tillämpning av lagstiftning om konkurser och ägandeförhållanden som garanterar rättssäkerhet och stabila villkor för företag. • Valutaomräkning skall ske till marknadskurser. Vitryssland. 20 ISSN 1024-4506 KOM(97) 677 slutlig DOKUMENT SV 02 11 10 06 Katalognummer : CB-CO-97-734-SV-C ISBN 92-78-29718-6 Byrån för Europeiska gemenskapemas officiella publikationer L-2985 Luxemburg