title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Grönbok - Ett partnerskap för en ny arbetsorganisation"

text: C 73/122 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 9. 3. 98 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Grönbok — Ett partnerskap för en ny arbetsorganisation” (98/C 73/29) Den 21 april 1997 beslutade kommissionen, i enlighet med artikel 2. 2 i EG-fördraget och protokoll 14 om socialpolitik, att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ”Grönbok — Ett partnerskap för en ny arbetsorganisation”. Sektionen för sociala frågor och familje-, utbildnings- och kulturfrågor, som fick uppdraget att förbereda ärendet, antog sitt yttrande den 13 november 1997. Föredragande var Carlo Meriano och medföredragande var Ursula Engelen-Kefer. Vid sin 350:e plenarsessionen den 10-11 december 1997 (sammanträdet den 10 december 1997) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 91 röster för, 1 röst emot och 4 nedlagda röster. 1. Inledning 1. 1. Genom att påvisa hur man med hjälp av en ändamålsenlig arbetsorganisation på arbetsplatsen kan främja sysselsättningen och öka konkurrenskraften utgör grönboken ”Ett partnerskap för en ny arbetsorga- nisation” ett bidrag till den pågående debatten om sysselsättningen i Europeiska unionen. Det framhålls i grönbokens inledning att ”tonvikten ligger på en ny arbetsorganisation. A¨ ven om det inte finns någon enskild modell, innehåller detta begrepp särskilt att hierarkiska och stela strukturer ersätts av mer nyskapande och flexibla strukturer grundade på hög kompetens, stort förtroende och ett ökat engage- mang från de anställda. ” I detta sammanhang citeras även Ciampi-rapporten om hur den europeiska indu- strins konkurrenskraft skall stärkas: ”En samarbetsin- riktad strategi för en ny arbetsorganisation på företagen skapar ett bättre förhållande mellan arbetsgivare och arbetstagare, gör det möjligt för arbetstagarna att i större utsträckning delta i beslutsfattandet och kan dessutom förbättra produktkvaliteten. ” 1. 2. Kommissionen menar att den traditionella typen av arbetsorganisation som bygger på principen om masstillverkning visserligen har bidragit till att skapa ett välstånd av aldrig tidigare skådat slag, men att den inte är flexibel nog för att kunna möta dagens krav. Under de senaste årtiondena har man infört nya organisa- tionsformer, t. ex. total kvalitetsstyrning, ”just-in-time”- produktionssystem och ”kaizen” för fortlöpande kvali- tetsförbättring, för att på olika sätt försöka skapa ”det flexibla företaget”, det vill säga ett företag som kännetecknas av en arbetskraft med stort ansvarstagande och hög kompetens. På så sätt vill man kunna garantera en kontinuerlig kvalitetsförbättring och produktivitet- sökning. 1. 3. En sådan utveckling omfattar samtidigt även de mänskliga resurserna (som tack vare en ökad kreativ roll blir allt mer kvalificerade), marknaden (där konsu- menterna ställer allt högre krav på varor och tjänster vad gäller innovation, omväxling och kvalitet) samt teknisk utveckling (eftersom det framväxande informa- tionssamhällets potential och möjligheter endast kan utvecklas fullt ut inom ramen för en organisationsmässig förnyelse). Alla dessa faktorer spelar en avgörande roll för företagsstrukturen, arbetsorganisationen och arbetsvillkoren. 1. 4. Dessa aspekter ger upphov till en rad frågor angående hur man skall organisera produktion, utbild- ning och delaktighet. Dessa problem är i praktiken mycket sammansatta och visar sig framför allt på följande områden: — Grundutbildning och yrkesutbildning. — Arbetsrätt och arbetsförhållanden. — Lönesystem. — Arbetstid. — Beskattning. — Social trygghet. — Hälsa och säkerhet på arbetsplatsen. — Miljöfrågor. — Jämställdhetsfrågor. — Integration av funktionshindrade. — Arbetsmarknadspolitiska strategier. — Modernisering av den offentliga sektorn. — Distansarbete. Var och en av dessa aspekter innebär i sig en 1. 5. utmaning, i första hand eftersom man måste klargöra orsaker och omständigheter i samband med att arbetsor- ganisationen skall förnyas, men även med tanke på moderniseringen av arbetsmarknadspolitiken i stort och möjligheterna att genomföra det som i grönboken betecknas som ”partnerskap”. 9. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 73/123 1. 5. 1. Dessa problem gäller i lika hög grad de små och medelstora företagen som de större, och ”särskilt (. ) bristen på resurser för systematisk organisationsplane- ring (. ) tenderar att utgöra ett hinder för en långsiktig personalutveckling” (1). Idén om ett nytt partnerskap bygger framför allt på tanken att man måste genomdriva såväl samhälleliga som tekniska förändringar. Eftersom man inom många företag — och även inom många offentliga förvaltnings- områden — håller fast vid traditionella organisationsfor- mer, framstår ett partnerskap, enligt resonemanget i grönboken, som den vettigaste lösningen på detta problem, det vill säga att man skall sträva efter ett ledarskapskoncept som präglas av delaktighet och som inte syftar till att fastställa en allmängiltig ny organisa- tionsform, utan till att sätta igång en utvecklingsprocess som kan bidra till att hitta de bästa lösningarna i varje situation för en enskild bransch eller ett enskilt företag. 2. Allmänna synpunkter 2. 1. I en globaliserad ekonomi kommer Europas konkurrenskraft att stå och falla med huruvida man lyckas stärka den innovativa kapaciteten och hitta ”intelligentare” lösningar vad gäller arbete och teknik. Det gäller att optimera förhållandet mellan teknik och arbetsorganisation och satsa på mänskliga resurser. Hierarkiska företagsorganisationsformer och traditio- nella tayloristiska arbetsorganisationsformer är inte alltid förenliga med kraven på en flexibel produktions- och tjänsteorganisation som snabbt kan reagera på ändrade marknadsvillkor. Man måste hitta nya former av produktions- och arbetsorganisation, där den mäns- kliga potential som utgör förutsättningen för innovation ges möjlighet att utvecklas fullt ut. Eftersom arbetsmarknadens parter sedan en tid 2. 2. tillbaka redan arbetar med de frågor som tas upp i grönboken, anser kommittén att kommissionen bör ta initiativ till att mer ingående diskussioner inleds med dessa grupper. Det förefaller ofta som om tyngdpunkten i den debatt som pågår i Europa om att öka konkurrens- kraften och produktiviteten och skapa fler arbetstillfäl- len alltför ofta läggs på sänkta arbetskostnader. Ett avskaffande av lagstadgade arbetsgivaravgifter kan vis- serligen utgöra ett viktigt bidrag i detta sammanhang, men på grund av den ekonomiska och teknisk- organisatoriska strukturomvandlingen krävs det kvali- tetsmässigt nya företagsstrategier för att företagen skall kunna hävda sig i den internationella konkurrensen. I detta hänseende utgör kommissionens dokument ett välkommet diskussionsunderlag inom ramen för samrå- det med berörda grupper i samhället, utan att försvaga den oberoende ställning som arbetsmarknadens parter innehar. Kommittén vill dock särskilt betona att den övergång från en tayloristisk arbetsorganisation till nya system som sker inom företag och vissa branscher inte kan (1) KOM(97) 128 slutlig, punkt 26. betecknas som en linjär global process, eftersom avtal och arbetstider kan variera efter rådande förutsätt- ningar. 2. 3. Mot denna bakgrund anser kommittén att en diskussion om de aspekter som grönboken tar upp är meningsfulla endast om man samtidigt gör en pragmatisk analys av utvecklingen hittills inom EU vad gäller bästa praxis. En sådan analys skulle göra det möjligt att identifiera de områden som skulle kunna regleras i avtal. Man bör därvid hålla i minnet att det är på företagsnivå som de största framstegen hittills har gjorts och att en orimlig — eller åtminstone ogenomtänkt — skärpning av bestämmelserna i slutändan kan leda till att effekten försvagas, såväl vad gäller strävan efter ökad flexibilitet och högre produktivitet på arbetsplatsen som önskan att få fart på sysselsättningen. Kommissionen påpekar att ”denna grönbok måste också sättas in i ett större sammanhang med de olika gemenskapsinitiativen för till exempel sysselsättning” (punkt 2) och vad beträffar den sistnämnda aspekten anser kommittén att problematiken i sin helhet kräver ett dynamiskt angreppssätt, där tyngdpunkten läggs på att skapa en ny jämvikt mellan flexibilitet och social trygghet, i stället för att man bara håller fast vid traditionella arbetsorganisationsformer. Man bör i detta sammanhang lägga stor vikt vid en satsning på nya system för vidareutbildning och nya arbetsvillkor. En flexiblare produktions- och arbetsorganisation krä- ver att det finns en rättslig och avtalsmässig ram för social trygghet. Nya arbetsorganisationsformer som bygger på delaktighet och ansvar och en kollektiv reglering av arbets- och sysselsättningsförhållanden i lag och avtal utesluter inte varandra — det ena är snarare en förutsättning för det andra. Det gäller att uppnå en ny jämvikt mellan flexibilitet och social trygghet, vilket innebär att alla nödvändiga reformer inom arbets- och sociallagstiftning och kollektivavtal måste genomföras, utan att det sociala skyddet för den skull urholkas. 2. 4. Kommittén anser att man måste ta hänsyn till de olika villkor som råder i den offentliga respektive privata sektorn. Dessutom måste man entydigt fastställa i vilken utsträckning som myndigheterna skall kunna medverka i det planerade partnerskapet, så att man lättare kan bedöma eventuella effekter på nationell och europeisk nivå. Kommittén vill dessutom framhålla att då eventuella avtal sluts måste arbetsmarknadens parter bidra till att få till stånd en ökad produktivitet hos företagen och ökad effektivitet hos arbetstagarna. Dessutom måste kommunikationsstrukturerna inom företagen samt för- farandet vid avtalsförhandlingarna anpassas så att man uppnår den grad av medverkan som principen om delaktighet kräver. Kommissionens förslag om partner- skapsinsatser för att ta fram nya former av arbetsorgani- C 73/124 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 9. 3. 98 sation bör absolut stödjas. En omorganisation av arbets- och produktionsprocesserna kan endast lyckas om den utförs tillsammans med berörda arbetstagare och under medverkan av branschorgan och fackföreningar. På europeisk och nationell nivå bör man inom ramen för såväl femte ramprogrammet för forskning som den europeiska strukturpolitiken stödja ett erfarenhetsutbyte företagen emellan om nya organisationsidéer och försök med organisationsmodeller, något som även föreslagits av expertgruppen vad gäller informationssamhällets sociala följder. Det är i detta sammanhang särskilt viktigt att stärka båda parters förhandlingsvilja. 3. Särskilda synpunkter 3. 1. Beträffande orsakerna till att det går så trögt att införa nya former av arbetsorganisation vill kommittén framhålla att den analys som kommissionen presenterar i grönboken på det hela taget bekräftas både av den hearing som hållits inom ramen för utarbetandet av detta yttrande och av den bedömning som gjorts av relevant dokumentation. A¨ ven om förutsättningarna skiftar mellan olika 3. 1. 1. företag och branscher kan man nog ändå hävda att det i de flesta fall varit den ökande konkurrensen på marknaden som utgjort det avgörande incitamentet för att försöka hitta innovativa lösningar. Den ökande marknadskonkurrensen har ruckat den jämvikt som hittills rått, eftersom redan expansiva företag kunnat växa i allt snabbare takt. Enligt en nyligen genomförd OECD-studie 3. 1. 2. (dok. 42874 av den 25 september 1996) skall detta fenomen vid det här laget ha kommit att omfatta minst en fjärdedel av alla företag — och i synnerhet storföretagen. Denna utveckling har framför allt skett inom bearbetningsindustrisektorn och särskilt inom monteringsindustrin (t. ex. bilindustrin) men omfattar även områden inom tjänstesektorn, framför allt finan- siella tjänster. En liknande utveckling vad gäller den offentliga 3. 1. 3. tjänstesektorn har i ett flertal länder på grund av sinande statskassor lett till en bantning av utgifterna, något som man bör beakta i större utsträckning. 3. 1. 4. Vid hearingen påpekades det helt korrekt att det finns olika typer av flexibilitet (arbetsuppgifter, arbetstid, beräkning av arbetstid på årsbasis, deltidsarbe- te, tidsbegränsad anställning, lönesystem). Dessutom klargjorde man att det krävs olika former av medverkan allt efter arbetstagarens delaktighetsgrad (information, konsultation, medbestämmande). En sådan utvecklingstrend har i flera länder 3. 1. 5. gynnats av offentliga politiska stimulansåtgärder på industri- och teknikområdena (1). (1) En utförlig förteckning över aktuella åtgärder finns idet tidigare nämnda OECD-dokumentet. 3. 1. 6. Detta är särskilt tydligt beträffande vissa små och medelstora företag och deras organisationer för att främja den pågående strukturomvandlingsprocessen, i synnerhet vad gäller utbildning och omskolning av personal på alla nivåer. Vid hearingen pekade man även på särskilda förutsättningar, exempelvis behovet av en ny typ av professionellt ledarskap. Samtidigt framhöll man att små och medelstora företag hittills ofta har visat sig ha en särskild förmåga att anpassa sig till ändrade marknadsvillkor. Detta beror i många fall på att de institutionellt sett är mycket speciella, något som förvisso leder till större flexibilitet, men knappast innebär ökad trygghet. Enligt kommittén rör det sig här om problemställningar som förtjänar att uppmärksam- mas mer, särskilt med tanke på att man inte kan bortse från den viktiga roll i utvecklingen av produktionssystem som de små och medelstora företagen spelar i egenskap av drivkraft för en ständigt pågående förnyelse av näringslivsstrukturen. 3. 1. 7. Kommittén vill slutligen påpeka att det vid analysen av de rådande villkoren från fackföreningshåll klargjordes att man önskar och har möjlighet att aktivt medverka i den utveckling som skett hittills, närmare bestämt genom att främja strukturer som på olika sätt gynnar arbetstagarnas medverkan i företagens omstrukturering och som ökar deras representanters engagemang för förnyelse vid de aktuella förhandling- arna. En intressant rapport som ett företag presente- 3. 1. 8. rade under hearingen visade vad som åtminstone delvis krävs av och kännetecknar ett företag där man i praktiken inför en företagsledning baserad på delaktig- het: kompetent och effektiv intresserepresentation för att undvika polarisering av relationerna; ökat ansvar och handlingsutrymme för arbetstagarna samtidigt som man kan minska övervakningskostnaderna; optimering av produktionsprocessen kopplat med kontinuerlig över- syn av arbetsformer. Undersökningen av de bästa metoderna och de 3. 2. faktorer som har den mest direkta inverkan på de nya formerna av arbetsorganisation bekräftar framför allt — även i finansiellt hänseende — hur viktigt det är att systematiskt utveckla kompetensen i samband med en satsning på nya former av arbetsorganisation. 3. 2. 1. En sådan kompetens har i de flesta fall visat sig vara en avgörande faktor för att kunna främja en arbetsorganisation som kännetecknas av stort indivi- duellt ansvarstagande och delaktighet kopplat till en omfattande decentralisering av beslutsprocessen och ökade krav på en yrkesmässig anpassning. 9. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 73/125 3. 2. 2. Tillgängliga data avslöjar i detta sammanhang mycket olika förhållanden — i industriländerna och inom EU — eftersom en yrkesmässig anpassning är starkt beroende av den allmänna grundutbildningsnivån. Detta faktum — som redan är nog så bekant i samband med omorganisationen av bearbetningsindustrin — är i dagsläget kanske ännu mer framträdande inom tjänste- sektorn (1). Kommittén delar i stort kommissionens upp- 3. 2. 3. fattning och ställer sig även bakom kravet på reformer för arbetskraftsutbildning. Inom den grundläggande yrkesutbildningen gäller det framför allt att förmedla vissa nyckelfärdigheter samt social kompetens. Med tanke på arbetsmarknadens ständigt ändrade krav är det särskilt viktigt med en bred grundutbildning som sträcker sig utöver ett specifikt yrkesområde. Nya informations- och kommunikationsteknologier innebär ett fortsatt kompetensbehov inom företagen. Nya kom- petensfrämjande arbetsstrukturer måste skapas och kopplas till systematiska vidareutbildningskoncept. Det ingår i begreppet partnerskap att arbetstagarna har möjlighet att formulera sina kompetensbehov och sedan skall kunna kräva motsvarande utbildningsåtgärder. Som kommissionen påpekar i grönboken kan utbild- ningsåtgärder ibland även omfatta företagsexterna fort- bildningsinsatser arrangerade av tredje part. Kompeten- sutvecklingsutbildningens innehåll och villkor måste därför regleras i samförstånd med branschorgan och/el- ler kollektivavtalsparterna. Det är endast på detta sätt som man kan tillvarata den kreativitet och lust att lära hos arbetstagarna som krävs för en innovativ företagsanda och som ett positivt klimat för vidareutbild- ning kan skapas. De insikter som kommittén fått under arbetets 3. 2. 4. gång pekar dessutom mot att det vid sidan av kompetens- utvecklingsåtgärder inom företaget även bör erbjudas möjligheter till ”self education”. Dessutom föreslås att om företagen har överskottskapacitet när de har utbildat sina egna arbetstagare bör de uppmuntras att ställa sina utbildares tjänster till förfogande för att utbilda arbetslösa och ungdomsbrottslingar. Detta skulle kunna uppnås genom att information om sådana initiativ publiceras, som för närvarande sker inom den transatlan- tiska dialogen i det civila samhället, och/eller genom utmärkelser för bästa praxis inom näringslivet. (1) I det ovan nämnda OECD-dokumentet skiljer man mellan modeller som är tillämpbara på marknadsekonomiska system (sådana vitt skilda system som de i Kanada och USA å ena sidan och Australien, Nya Zeeland och Storbritannien å den andra), på system som baseras på en strävan efter ett nationellt samförstånd (O¨ sterrike, Belgien, Frankrike, Tyskland, Nederländerna, de skandinaviska länderna och Schweiz), på företagsområdet (Japan) samt på systemen i Grekland, Irland, Italien, Portugal, Spanien respektive Turkiet. 3. 2. 5. Beträffande de små och medelstora företagen har det tydligt visat sig hur viktigt det är med initiativ främja integrerade inlärningsstrukturer. Ett för att mycket intressent exempel i detta sammanhang är den utbildningsverksamhet som bedrivs gemensamt av arbetsgivarföreningar och arbetstagarorganisationer inom den franska jordbrukssektorn. I förhandlingar med den nationella arbetsmarknadsstyrelsen avtalar man fram garantier om en acceptabel anställningstrygg- het för säsongsarbetare hos olika arbetsgivare, varige- nom uppsägningar kan undvikas. På vidareutbildnings- området visar det klara sambandet mellan utbildningsin- nehåll och efterfrågan på arbetsmarknaden hur viktigt det är med strukturer med balanserad branschorganisa- tions- och fackföreningsrepresentation. Sådana initiativ utgör en del av mer generella 3. 2. 6. typer av åtgärder som syftar till att underlätta de små och medelstora företagens anpassning till nya marknadsvillkor genom en satsning på nya arbetsorgani- sationsformer. 3. 3. De olika erfarenheter som kommittén fått ta del av bekräftar emellertid att det finns ett klart samband mellan yrkesmässig vidareutbildning, arbetsorganisa- tion och arbetstid. 3. 3. 1. Mot bakgrund av detta ser sig kommittén föranlåten att med eftertryck åter hänvisa till den ståndpunkt som man uttryckt i ett tidigare initiativytt- rande i denna fråga: ”Det finns ingen enhetlig modell för minskning och omorganisering av arbetstiden som de europeiska myndigheterna kan utfärda. Det finns dock starka skäl för att främja möjligheter till en anpassad arbetstid” (2). Denna ståndpunkt överensstäm- mer i stort sett med följande formulering i grönboken: ”Arbetsfördelningen måste planeras och arbetstids- mönstren anpassas till den nya situationen” (3). 3. 3. 2. Man bör emellertid även erinra om de rekom- mendationer i ovannämnda initiativyttrande som rikta- des till Europeiska unionen och medlemsstaternas rege- ringar, det vill säga att man skall uppmuntra en social dialog och kollektivavtal på lämplig nivå angående en minskning och omorganisation av arbetstiden samt en entydig lagstiftning om likabehandling av deltidsarbets- kraft. 3. 3. 3. Kommittén vill i detta sammanhang hänvisa till det europeiska ramavtal om deltidsarbete som träffats som en del av den sociala dialogen. 3. 3. 4. Kommittén anser att detta avtal — som före- gicks av ett liknande avtal om föräldraledighet — skall (2) ESK:s yttrande på eget initiativ om arbetstid av den 30 oktober 1995, EGT C 18, 22. 1. 1996. (3) Kommissionens grönbok (KOM(97) 128 slutlig), textrutan s. 10. C 73/126 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 9. 3. 98 ses som en utgångspunkt för ytterligare avtal om andra okonventionella eller flexibla arbetsformer. I enlighet med Maastrichtfördragets protokoll om socialpolitik och det därtill fogade avtalet om socialpolitik (1) skall dessa avtal sedan omvandlas till rådsbeslut och därige- nom genom lagstiftning eller motsvarande bestämmelser bli bindande i de stater som undertecknat avtalen. 3. 3. 5. De resultat som hittills har uppnåtts på detta område gör att man enligt kommittén kan förvänta sig att arbetsmarknadens parter en dag skall träffa avtal som uppfyller dels företagens behov av att anpassa arbetsförhållandena till ändrade produktions- och mark- nadsvillkor, dels både manliga och kvinnliga arbetstaga- res behov av att förbereda sig för pensionen, att förena arbetsliv och familjeliv, samt att utnyttja de utbildningsmöjligheter som finns för att på så sätt öka sina kunskaper och förbättra sina karriärmöjligheter (2). Därigenom förbättras också företagens konkurrenskraft och arbetstagarnas arbetsvillkor, och allt detta bidrar till att minska arbetslösheten. Vidare kommer även arbetstagarnas personliga behov att beaktas, något som numera tillmäts stor betydelse till och med i arbetsgivarkretsar. Det gäller framför allt det behov av ökat ansvar och delaktighet i arbetet som flertalet arbetstagare upplever samt möjligheten att förena för- värvsarbete med andra intressen, särskilt familjeintres- sen och rätten att själv disponera sin tid. 3. 3. 6. Mot bakgrund av dessa överväganden anser kommittén att de stegvis införda försöken med nya former av arbetsorganisation på företagsnivå — och i vissa fall på branschnivå — inte kan ses isolerat från eventuella effekter på arbetsrättsliga villkor. Dessa försök samt utformningen av en allmän referensram förutsätter att arbetstagarna skyddas mot diskrimine- ring. Samtidigt måste man ta hänsyn till kravet att ”öka gemenskapens ekonomiska konkurrenskraft och undvika att införa administrativa, ekonomiska och rättsliga krav som skulle kunna hindra skapandet och utvecklingen av små och medelstora företag” (3). På så vis kan de åtgärder som Europeiska unionen vidtar bidra till en bättre anpassning av den rättsliga ramen, något som framför allt i fråga om innovationer är absolut nödvändigt. 3. 4. Av de hittills analyserade erfarenheterna från företagen kan man vidare dra slutsatsen att omstrukture- ringen av företagen och omfördelningen av arbetsuppgif- ter inte sällan hänger samman med nya lönesystem som kan bidra till att skapa ett företagsklimat som kännetecknas av delaktighet, inte minst med hjälp av vinstdelning och andra incitament. 3. 5. Det problem som behandlas i detta yttrande går enligt kommitténs mening inte att särskilja från uppgiften att garantera att arbetstagarna verkligen blir delaktiga i omorganisationen av arbetet och, mer allmänt uttryckt, i omstruktureringen av företagen. 3. 5. 1. Detta krav framgår av alla de erfarenheter som analyserats under arbetets lopp, och nödvändigheten av att förändra de interna kommunikationsstrukturerna i företagen och garantera arbetstagarna större möjligheter till delaktighet betonas enhälligt som en förutsättning för ett ökat medansvar. I detta sammanhang bör man lägga märke till 3. 5. 2. att det dokument som kommissionen nyligen utarbetat om samråd med arbetsmarknadens parter i frågor som rör information till och samråd med arbetstagarna på nationell nivå, uttryckligen hänvisar till den grönbok som behandlas här. Det innehåller dessutom konstate- randet att en lagom och effektiv nivå på information och samråd från arbetsgivarnas sida vid hög arbetslöshet möjliggör en verksam och förebyggande behandling av sysselsättningsfrågor på företagsnivå (4), samt att problemen därigenom kan identifieras och förutsägas och de sociala kostnaderna undvikas eller minskas, i synnerhet när arbetstillfällen går förlorade. 3. 5. 3. Kommittén hänvisar i det avseendet till sitt yttrande om kommissionens föregående meddelande på detta tema (av den 29 maj 1996), som nämns i det nya dokumentet (i ingressen) och som överlåter till arbetsmarknadens parter att bedöma om det är ändamål- senligt att införa en reglering av detta område på gemenskapsnivå, som i sin tur företrädesvis skulle bygga på en överenskommelse på nationell nivå. 3. 5. 4. Enligt kommitténs åsikt kommer dessa frågor säkerligen att få allt större betydelse. Det handlar inte längre enbart om att skydda arbetstagarna från risken att strävan efter ökad konkurrenskraft får negativa effekter på sysselsättningen och hälsan, utan även om att inse att ökad delaktighet för arbetstagarna också är en förutsättning för att företaget skall uppnå sina mål. A¨ ven de forskningsprojekt som kommissionen själv har genomfört visar att direkt deltagande av arbetstagarna i form av medbestämmande på arbetsplatsen fungerar bäst där det finns fasta former för facklig representation eller andra former av representation för de anställda. (1) Ingår nu i Amsterdamfördraget. (2) Jämför Europeiska ramavtalet om deltidsarbete, allmänna överväganden, punkt 5. (3) Jämför Europeiska ramavtalet om deltidsarbete, allmänna överväganden, punkt 7. (4) Dokument om samråd med arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå i frågor som rör information till och samråd med arbetstagarna på nationell nivå, inledningen, sjunde stycket (ej officiell titel). 9. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 73/127 3. 6. När det gäller effekterna av den nya modellen för arbetsorganisation på sysselsättningen, uppvisar de undersökta företagen naturligtvis mycket olika situatio- ner, alltifrån att upprätthålla sysselsättningsnivån — eller åtminstone begränsa nedskärningarna — i företag som befinner sig i svårigheter, till en stark ökning av sysselsättningen, som särskilt i en del små och medelstora företag till och med överträffar de mest optimistiska prognoserna. som har en flexibel och otypisk anställningsform får lågt socialt skydd eller mister det helt och hållet” (2) (3). 3. 7. 3. Hela den problematik som tas upp i grönboken beträffande de ekonomiska och sociala konsekvenserna av den pågående förändringen av arbetsorganisationen, behandlades också vid den hearing som utgör en del av underlaget till detta yttrande. 3. 6. 1. Resultaten berodde visserligen alltid på mark- nadsläget, som varierade mycket från land till land och från bransch till bransch, men de undersökta framgångsrika fallen kännetecknas ändå av att man övervunnit ibland allvarliga kriser och av att man har uppnått ökad produktivitet och konkurrenskraft. Det råder inte heller något tvivel om varaktigheten i denna utveckling. Enligt kommitténs mening kan man i dagens 3. 6. 2. situation med hög arbetslöshet i Europa bara tillägga det krav som tydligt framställs i grönboken, nämligen att debatten om de nya formerna av arbetsorganisation skall sättas i samband med en allmän strategi för sysselsättningen och för kampen mot arbetslösheten. För övrigt får man inte blunda för att nya 3. 7. former av arbetsorganisation visserligen måste införas huvudsakligen genom avtal mellan arbetsmarknadens parter, men att det finns en social trygghetsdimension som sträcker sig utöver arbetsmarknadsparternas an- svarsområde och att det därför är nödvändigt med lagstiftningsåtgärder. I ingressen till det tidigare nämnda ramavtalet 3. 7. 1. om deltidsarbete konstateras i detta avseende att det är medlemsstaterna som beslutar i frågor som rör rättslig reglering av den sociala tryggheten. Om sådan diskrimi- nering som nämns i meddelandet helt skall kunna uteslutas, krävs dock i själva verket en motsvarande anpassning av de sociala trygghetssystemen till den nya situationen, något som Europeiska rådet i Dublin tidigare hänvisat till i sin förklaring om sysselsättningen. 3. 7. 2. Kommittén åberopar sitt tidigare yttrande om den sociala trygghetens framtid (1), särskilt avsnittet ”Att följa anställningsformernas utveckling”. Där tar kommittén bland annat upp ILO:s konvention och rekommendation från 1984 om deltidsarbete, och beto- nar nödvändigheten av att anpassa sociala trygghetssys- tem och pensionssystem till de nya anställningsformerna samt skapa lämpliga garantier för att förhindra ”att de (1) Yttrandet om ”Meddelande från kommissionen — Den sociala trygghetens framtid, en ram för en europeisk debatt”; EGT C 66, 3. 3. 1997. 3. 7. 4. I synnerhet diskuterades de aspekter som direkt berör små och medelstora företag, vars nuvarande utveckling även när det gäller leverantörer och underen- treprenader är nära förbunden med den omstrukture- ringsprocess som företagen genomgår. Uppkomsten av nya former av arbetsorganisation kan mestadels härledas just till denna omstrukturering. 3. 7. 5. Därför ägnades mycket uppmärksamhet åt problemen med hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, även med utgångspunkt i Dublin-stiftelsens undersök- ning från förra året, som visade vikten av att gällande regler anpassas till de förändrade vanor som är en följd av nya former av arbetsorganisation. Allmänt uttryckt betonades nödvändigheten av att de nyskapande erfaren- heter som först gjorts på företagsnivå understöds av en motsvarande reform av det sociala trygghetssystemet, för att på så sätt bevara och förbättra jämställdheten mellan kvinnliga och manliga arbetstagare. 3. 7. 6. Det moderna arbetarskyddet enligt de europeis- ka direktiven kan både teoretiskt och praktiskt ge impulser till de nya arbetsorganisationsformerna, och vice versa. Strukturer, institutioner och erfarenheter inom arbetarskyddet utgör en värdefull resurs för utbredningen av nya former av arbetsorganisation. Kommittén förväntar sig initiativ från Europeiska kom- missionen till stöd för modellprojekt där arbetar- och hälsoskydd integreras i utvecklingen av nya former av arbetsorganisation. 3. 7. 7. Distansarbete diskuterades också och visade sig vara av ökande betydelse. Diskussionen avslöjade dock att det fortfarande behövs en gemensam definition, en gemensam ram och ett samförstånd på detta område. Kommittén välkomnar kommissionens initiativ (4) att under första halvåret 1998 ”inleda samråd med arbets- marknadens parter för att fastställa om åtgärder bör vidtas på gemenskapsnivå för att skydda distansarbetar- na, och i så fall i vilken utsträckning”. (2) CES 1400/96, punkt 4. 3. 7. 2. 4. (3) I detta sammanhang bör det påpekas att kommittén för närvarande håller på att utarbeta ett yttrande om kommissionens meddelande ”Modernisering och nydaning av social trygghet i Europeiska unionen”. Detta meddelande är en uppföljning av övervägandena i det föregående dokumentet. (4) ”Meddelande från kommissionen om informationssamhäl- lets sociala och arbetsmarknadspolitiska dimension — Människan i centrum — kommande etapper”; KOM(97) 390 slutlig, 23. 7. 1997, punkt 31 ”Viktiga åtgärder”. C 73/128 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 9. 3. 98 3. 7. 8. I anslutning till den problematik som behandlas i grönboken tog man avslutningsvis upp frågan om på vilket sätt informationen kan vara till hjälp för små och medelstora företag när det gäller nya erfarenheter och i vilken utsträckning dessa erfarenheter också lämpar sig för självständig företagsverksamhet, i synnerhet inom jordbruket. 4. Slutsatser 4. 1. I arbetet med slutsatserna har kommittén i stor utsträckning tagit hänsyn till de uppgifter som kommit fram vid hearingen. Visserligen skall man inte överskatta värdet av uttalanden om specifika situationer som inte är särskilt representativa, men man kan heller inte bortse ifrån att de fall som hittills undersökts rör både sektorer som går i spetsen för den tekniska utvecklingen och mer traditionella näringsgrenar. I alla händelser får man inte utifrån de hittills analyserade företeelserna låta förleda sig till förhastade slutsatser, eftersom samma situationer kan uppstå inom sällan undersökta verksamhetsformer som kooperativ och icke-vinstdrivande företag. Några av de fall som redovisas i grönboken är ytterst talande exempel i detta avseende. 4. 1. 1. En sakkunnig företagsrepresentant levererade en detaljerad lista över svårigheter på vägen mot en ny arbetsorganisation och den därmed sammanhängande förändringen av maktstrukturerna inom företaget. Dessa svårigheter kan enligt fackmannens åsikt till och med begränsa resultatet av omstruktureringen, inte bara när det gäller att tillvarata arbetstagarnas intressen, utan även i fråga om de nya företagsledningsstrategiernas genomförbarhet över huvud taget. Fördelen med denna framställning har helt klart varit att den lyfter fram de svårigheter som i varje övergångsfas hänger samman med nya ansvarsområden, exempelvis att tidigare uppnådda garantier kan gå förlorade, liksom en del av tryggheten, att långsiktig planering försvåras och att de motsägelser som en ny arbetsorganisation ibland medför ger upphov till misstro. Som framhölls vid hearingen kan på så vis också nya typer av konflikter uppstå, även interna konflikter, och alla berörda parter måste engagera sig för att lösa dessa konflikter. 4. 1. 2. Man får heller inte glömma bort att mångfalden av nya situationer som uppstår också har en principiell betydelse. Därför krävs det att arbetsmarknadens parter omprövar sina traditionella positioner på ett kritiskt sätt. 4. 2. Det nuvarande läget motiverar differentierade tillvägagångssätt och hållningssätt från fall till fall och kräver största möjliga uppmärksamhet från alla parter när det gäller nya förändringar och deras tänkbara följder, speciellt med tanke på sysselsättningen. Under arbetets lopp har vi lämpligt nog blivit påminda om att redan det faktum att man uppmärksammar möjligheten att förändra arbetsorganisationen innebär ett betydande framsteg i sig, något som mer än alla teoretiska spekula- tioner påverkar kvaliteten på de lösningar som man efterhand kommer fram till genom förhandlingar. 4. 2. 1. Som redan konstaterats vid ett flertal tillfällen måste man hela tiden vara medveten om detta på företagsnivå. I den bemärkelsen är också det partnerskap som kommissionen föreslagit ägnat att leda fram till en ny dimension i relationerna mellan arbetsgivare och arbetstagare på detta område — och till en regelbunden omprövning av möjligheterna till en betydande utveck- ling i riktning mot ökad flexibilitet och delaktighet. 4. 2. 2. Utöver möjligheten att tillämpa vissa företags- lösningar även på bestämda situationer inom en hel bransch är det också möjligt att dra allmänna slutsatser inom ramen för den sociala dialogen inom de olika sektorerna, och i förekommande fall träffa avtal mellan arbetsmarknadsparterna. Sådana avtal, som redan träffats på det socialpolitiska området, syftar till att utforma en gemensam referensram som bygger på allmänna principer och minimiföreskrif- ter. Dessa kan antingen göras bindande genom beslut av rådet eller införas av arbetsmarknadens parter på eget bevåg. 4. 2. 3. I arbetet för att uppnå dessa mål har man hittills stött på svårigheter och förseningar som inte kan förnekas, men man har också uppnått uppmuntrande resultat. Detta visar att det är nödvändigt för utveckling- en i riktning mot en ny arbetsorganisation att de avtalsbaserade instrumenten anpassas till den rådande situationen och att lagstiftningsåtgärder på detta känsli- ga och betydelsefulla område inte inskränker arbets- marknadsparternas självbestämmande. I stället måste dessa åtgärder — i den mån de förefaller nödvändiga — baseras på de avtal som träffats mellan arbetsmarkna- dens parter, i synnerhet på branschnivå (1). 4. 2. 4. Den debatt som kommissionen har initierat med grönboken och de diskussioner som hållits på detta tema bör följaktligen ses som en del av det samlade diskussionsunderlaget. Utan att det går ut över de organ som nu ansvarar för avtal på området och deras självständighet, välkomnas bidrag från alla andra berör- da parter, exempelvis universitet och högskolor, lokala organ, frivilligorganisationer av alla slag, däribland helt klart också de organisationer som finns representerade inom Ekonomiska och sociala kommittén, vilka hittills inte har varit direkt involverade i den sociala dialogen. Ekonomiska och sociala kommittén betraktar 4. 3. därför det partnerskap för en ny arbetsorganisation som föreslås i grönboken som en utmaning som riktar sig lika mycket till kommittén som till övriga europeiska (1) Sådana avtal har nyligen träffats exempelvis inom jord- brukssektorn (EFA/ETUC-GEOPA/COPA, ”Recommen- dation Framework Agreement on the improvement of paid employment in Agriculture” av den 24 juli 1997) och på rengöringsområdet (”Memorandum of SENI-Eurofiet on new sources of employment” av den 21 oktober 1996). 9. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 73/129 institutioner, och som inbegriper kommittén i samråds- förfarandet. Enligt ESK:s uppfattning är grönboken ett led i en mer generell strävan från kommissionen att aktivt stödja anpassningen av de sociala strukturerna i Europa till den nya situation som den internationella konkurrensen och ändrade krav på arbetstagarna utgör. När det gäller ett mer direkt deltagande från myndighe- ternas sida i samtalen om förslaget till partnerskap, ser kommittén positivt på att moderniseringen av den offentliga sektorn uppmärksammas i grönboken. Det är otvivelaktigt nödvändigt att den offentliga sektorn engageras, om man skall kunna göra framsteg i riktning mot en mer flexibel ekonomisk förvaltning med ökat deltagande av berörda parter. Kommittén påpekar att moderniseringen av den offentliga sektorn förutsätter att ledningens ansvar utnyttjas till fullo och att hänsyn tas både till ekonomiska effektivitetsaspekter och till arbetstagarnas och arbetsgivarnas särskilda intressen vid en övergripande kostnads-nyttoanalys. Kommittén önskar att incitamenten för myndigheterna på ett positivt sätt kommer att bidra till framsteg på detta område och eventuellt också leder till en bredare debatt med hela samhället och dess institutioner, utan att myndigheterna för den skull inkräktar på arbetsmarknadsparternas roll och på deras förhandlingssuveränitet. Kommittén ser visserligen inte de nya formerna 4. 3. 1. av arbetsorganisation som en optimal och slutgiltig lösning på alla problem i samband med relationerna mellan arbetsgivare och arbetstagare, men rekommende- rar ändå att man i sökandet efter sådana lösningar inriktar sig på människovärdet samt värnar om möjlighe- ten till fritt självförverkligande och ansvarsmedvetande, Bryssel den 10 december 1997. och undviker eller minskar hälsorisker i arbetet och i produktionsprocesserna. Man bör också understödja kvalificerade, personlighetsutvecklande arbetsuppgifter med hjälp av besluts-, kommunikations- och samarbets- möjligheter, hålla karriärmöjligheter öppna samt mot- verka den traditionella arbetsuppdelningen mellan könen och bidra till att utveckla nya, kvalificerade sysselsättningsmöjligheter för kvinnor. Samtidigt bör åtgärderna syfta till att stärka grunden för effektivt administrerade, välskötta företag. 4. 3. 2. Samarbetsinriktade arbetsformer som gör det möjligt att vidareutveckla kvalifikationerna och ger utrymme för mer ansvar och ökad delaktighet för de anställda, skulle kunna utgöra en ny form av kompromiss mellan arbetstagarnas behov och företagens intresse av en flexibel produktions- och arbetsorganisation. Kommittén vill avslutningsvis understryka att det är i alla parters intresse att hela arbetskraften i Europa har en så hög kvalifikationsnivå att alla är ”anställningsbara” i nya jobb. Detta underlättar omstruktureringar och det bidrar till tillväxt och trygghet i förändringen. Det är varken ekonomiskt sunt eller socialt acceptabelt att det finns en stor långtidsarbetslöshet samtidigt som det råder brist på arbetskraft i tillväxtsektorer. Det är genom förhandlingar och avtal mellan arbetsmarknadens parter på olika nivåer som kompletterande kvalificerings- och trygghetssystem till de offentliga byggs upp och på så sätt ökas ansvaret för arbetskraftens ”anställningsbarhet” (employability). Samtidigt vill kommittén understryka att förändringstakten och kvalifikationskraven i arbetsli- vet gör att alla delar av de offentliga utbildnings- och yrkesutbildningssystemen i fortsättningen måste mobiliseras på ett bättre sätt än hittills. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS


title: Propuesta de directiva del Parlamento Europeo y del Consejo relativa a la armonización de determinados aspectos de los derechos de autor y derechos afines en la sociedad de la información

eurovoc_concepts:
approximation of laws
copyright
information policy
new technology
single market

formats: html pdf print

text: C 108/6 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 7. 4. 98 Propuesta de Directiva del Parlamento Europeo y del Consejo relativa a la armonización de determinados aspectos de los derechos de autor y derechos afines en la sociedad de la información (98/C 108/03) (Texto pertinente a los fines del EEE) COM(97) 628 final — 97/0359 (COD) (Presentada por la Comisión el 21 de enero de 1998) EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, el apartado 2 de su artículo 57 y sus artículos 66 y 100 A, Vista la propuesta de la Comisión, Visto el dictamen del Comité Económico y Social, De conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 189 B del Tratado, (1) Considerando que el Tratado prevé la creación de un mercado interior, la supresión de los obstáculos a la libre circulación de bienes, la libre prestación de servicios y el derecho de establecimiento, y la instauración de un sistema que garantice que la competencia dentro del mercado interior no sea falseada; que la armonización de las normativas de los Estados miembros sobre los derechos de autor y derechos afines contribuye a la realización de estos objetivos; (2) Considerando que el Consejo Europeo en su reu- nión de Corfú el 25 y 26 de junio de 1994 hizo hincapié en la necesidad de crear un marco jurídico general y flexible a nivel comunitario para fomentar el desarrollo de la sociedad de la información en Europa; que, para ello, es necesario, en particular, disponer de un mercado interior para los nuevos productos y servicios; que se han adoptado ya, o se encuentran en vías de adopción, normas comunita- rias importantes para el establecimiento de dicho marco reglamentario; que los derechos de autor y derechos afines desempeñan un papel importante en este contexto, al proteger y estimular el desarrollo y la comercialización de nuevos productos y servicios y la creación y explotación de su contenido crea- tivo; (3) Considerando que la existencia de un marco jurídi- co armonizado en materia de derechos de autor y de derechos afines fomentará, mediante un mayor grado de certidumbre jurídica, un aumento de la inversión en actividades de creación e innovación, incluida la infraestructura de red, lo que a su vez se traducirá en el desarrollo de la industria europea y en el incremento de su competitividad tanto por lo que respecta al ámbito del suministro de contenido y de la tecnología de la información, como, más en general, a una amplia gama de sectores de la industria y la cultura; que esta situación preservará el empleo e impulsará la creación de nuevos puestos de trabajo; (4) Considerando que el desarrollo tecnológico ha mul- tiplicado y diversificado los vectores de creación, producción y explotación; que, si bien la protección de la propiedad intelectual no requiere que se definan nuevos conceptos, las actuales normativas en materia de derechos de autor y derechos afines deben adaptarse y completarse para responder ade- cuadamente a realidades económicas tales como las nuevas formas de explotación; (5) Considerando que, sin una armonización a nivel comunitario, las actividades de reglamentación a nivel nacional, que se han emprendido ya en algu- nos Estados miembros para hacer frente a los desafíos tecnológicos, pueden crear diferencias sig- nificativas de protección y, por ende, restringir la libre circulación de los servicios o productos que incorporen obras protegidas o se basen en ellas, dando lugar a una nueva fragmentación del mer- cado interior y a incoherencias de orden legislativo; que las repercusiones de tales diferencias legislativas y de esta inseguridad jurídica resultarán más signifi- cativas a medida que siga desarrollándose la socie- dad de la información, que ha dado ya lugar a un considerable aumento de la exlotación transfronte- riza de la propiedad intelectual; que dicho desarro- llo puede y debe proseguir; que la existencia de diferencias legislativas y la inseguridad jurídica en materia de protección puede impedir las economías de escala para los nuevos productos y servicios protegidos por derechos de autor y derechos afi- nes; (6) Considerando, por tanto, que el marco jurídico comunitario para la protección de los derechos de autor y derechos afines debe también adaptarse y completarse en la medida en que resulte necesario para el correcto funcionamiento del mercado inte- rior; que, a tal fin, deben reajustarse aquellas dispo- siciones nacionales sobre los derechos de autor y derechos afines en las que existan diferencias consi- derables de un Estado miembro a otro o que 7. 4. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 108/7 ocasionen una inseguridad jurídica que dificulte el correcto funcionamiento del mercado interior y el adecuado desarrollo de la sociedad de la informa- ción en Europa, y deben evitarse las incoherencias entre las respuestas nacionales a los avances tecnó- logicos, no siendo necesario suprimir o evitar aque- llas diferencias que no afecten al funcionamiento del mercado interior; (7) Considerando que las diversas implicaciones socia- les, sociológicas y culturales de la sociedad de la información exigen que se tenga en cuenta la espe- cificidad del contenido de los productos y servi- cios; (8) Considerando que toda armonización de los dere- chos de autor y derechos afines debe basarse se un elevado nivel de protección, dado que tales dere- chos son primordiales para la creación intelectual; que su protección contribuye a preservar y desarro- llar la creatividad en interés de los autores, los artistas intérpretes o ejecutantes, los productores, los consumidores, la cultura, la industria y el públi- co en general; que, por lo tanto, la propiedad intelectual ha sido reconocida como una parte integrante del derecho de propiedad; (9) Considerando que, para que los autores y los artistas intérpretes o ejecutantes puedan continuar su labor creativa y artística, deben recibir una compensación adecuada por el uso de su obra; que la inversión necesaria para elaborar productos tales como fonogramas, películas o productos multime- dios, y servicios tales como los servicios «a la carta», es considerable; que es indispensable una protección jurídica adecuada de los derechos de propiedad intelectual para garantizar la disponibili- dad de tal compensación y ofrecer la oportunidad de obtener un rendimiento satisfactorio de tal inversión; (10) Considerando que la adecuada protección de las obras mediante derechos de autor y de los trabajos mediante derechos afines tiene gran importancia desde el punto de vista cultural; que el artículo 128 del Tratado exige que la Comunidad tome en consideración los aspectos culturales en su actua- ción; (11) Considerando que la Conferencia diplomática cele- brada en diciembre de 1996 bajo los auspicios de la Organización Mundial de la Propiedad Intelectual (OMPI) llevó a la adopción de dos nuevos Trata- dos, el Tratado de la OMPI sobre derechos de autor y el Tratado de la OMPI sobre interpretación o ejecución y fonogramas, que versan respectiva- mente sobre la protección de los autores y sobre la protección de los intérpretes o ejecutantes y de los productores de fonogramas; que estos Tratados actualizan de forma significativa la protección inter- nacional de los derechos de autor y derechos afines, incluso en relación con la denominada «agenda digital», y mejoran los medios para combatir la piratería a nivel mundial; que la Comunidad y la mayoría de los Estados miembros han firmado ya dichos Tratados y se están tomando las oportunas disposiciones para la ratificación de los mismos por la Comunidad y los Estados miembros; que la presente Directiva está destinada también a dar cumplimiento a algunas de estas nuevas obligacio- nes internacionales; (12) Considerando que la cuestión de la responsabilidad que se deriva de las actividades realizadas en el contexto de red no sólo se refiere a los derechos de autor y derechos afines sino también a otros secto- res, se tratará de forma horizontal en el contexto de una directiva que se elaborará próximamente y cuyo objeto será aclarar y armonizar diversos aspectos jurídicos relacionados con los servicios de la sociedad de la información, incluido el comercio electrónico; que dicha iniciativa entrará en vigor, en la medida de lo posible, respetando un calendario similar al de la presente Directiva; (13) Considerando que las disposiciones de la presente Directiva deben entenderse sin perjuicio de las disposiciones comunitarias vigentes en el ámbito de los derechos de autor y derechos afines, salvo disposición en contrario de la presente Directiva; (14) Considerando que la presente Directiva debe definir el alcance de los actos protegidos por el dercho de reproducción en relación con los distintos beneficia- rios; que ello debe efectuarse en consonancia con el acervo comunitario; que es necesaria una definición general de tales actos para garantizar la seguridad jurídica dentro del mercado interior; (15) Considerando que la presente Directiva debe armo- nizar el derecho aplicable a la comunicación al público de las obras, cuando no exista tal armoni- zación en la legislación comunitaria; (16) Considerando que la inseguridad jurídica en cuanto a la naturaleza y el nivel de protección de los actos de transmisión a la carta, a través de redes, de obras protegidas por derechos de autor y trabajos protegidos por derechos afines debe superarse mediante el establecimiento de una protección armonizada a nivel comunitario; que se debe confe- rir a todos los titulares de derechos reconocidos por la presente Directiva el derecho exclusivo de poner a disposición del público obras protegidas por derechos de autor o cualquier otro trabajo en el contexto de transmisiones interactivas a la carta; que tales transmisiones interactivas a la carta se caracterizan por el hecho de que cualquier persona pueda acceder a ellas desde el lugar y en el momento que ella misma elija; que este derecho no cubre las comunicaciones privadas; (17) Considerando que la mera puesta a disposición de las instalaciones materiales necesarias para facilitar o efectuar una comunicación no equivale en sí misma a una comunicación en el sentido de la presente Directiva; (18) Considerando que la protección de los derechos de autor, a efectos de la presente Directiva, incluye el derecho exclusivo a controlar la distribución de la C 108/8 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 7. 4. 98 obra incorporada en un producto tangible; que la primera venta en la Comunidad del original de una obra o de copias de la misma por el titular del derecho o con su consentimiento agotará el derecho a controlar la reventa de dicho objeto en la Comu- nidad; que este derecho no se agota cuando se aplica al original o a sus copias vendidas por el titular del derecho o con su consentimiento fuera de la Comunidad; (19) Considerando que el problema del agotamiento no se plantea en el caso de los servicios, y en particular de los servicios en línea; que ello se aplica también a las copias materiales de una obra u otro trabajo efectuadas por un usuario de dicho servicio con el consentimiento del titular del derecho; que, a dife- rencia del CD-ROM o CD-I, en los que la propie- dad intelectual está incorporada a un soporte mate- rial, esto es, un artículo, cada servicio en línea es, de hecho, un acto que debe quedar sujeto a autori- zación cuando así lo exijan los derechos de autor o derechos afines; (20) Considerando que los derechos a que se refiere la presente Directiva pueden ser transmitidos o cedi- dos o ser objeto de licencias contractuales, sin perjuicio de la normativa nacional pertinente sobre derechos de autor y derechos afines; (21) Considerando que debe mantenerse un justo equili- brio entre los derechos e intereses de las diferentes categorías de titulares de derechos, así como entre las distintas categorías de titulares de derechos y usuarios de trabajos protegidos; que las actuales excepciones a los derechos previstas en los Estados miembros deben reevaluarse a la luz de los avances logrados en la electrónica; que las diferencias exis- tentes en las limitaciones y excepciones a determi- nados actos restringidos inciden directa y negativa- mente en el funcionamiento del mercado interior de derechos de autor y derechos afines; que tales diferencias podrían perfectamente acentuarse a medida que se desarrollen la explotación transfron- teriza de las obras y las actividades transfronterizas; que, para garantizar el correcto funcionamiento del interior, resulta oportuno definir de mercado manera más armonizada tales excepciones; que el grado de armonización de las mismas debe estar en función de sus efectos sobre el correcto funciona- miento del mercado interior; (22) Considerando que la presente Directiva establece una lista exhaustiva de excepciones a los derechos de reproducción y de comunicación al público; que algunas de las excepciones sólo se aplican al dere- cho de reproducción cuando resulta pertinente; que la lista toma oportunamente en consideración las diferentes tradiciones los Estados miembros, y está destinada al mismo tiempo a garantizar el funcionamiento del mercado interior; que es deseable que los Estados miembros logren aplicar con coherencia dichas excepciones, cuestión jurídicas de que será examinada en un futuro, al revisar las medidas de transposición; (23) Considerando que conviene establecer una excep- ción al derecho exclusivo de reproducción para permitir determinados actos de reproducción tem- poral que formen parte integrante de un proceso tecnológico, o que sean complementarios o se efec- túen con el único objeto de permitir la aplicación de un trabajo protegido y que no tengan en sí un valor económico independiente; que en estas condi- ciones, la excepción mencionada cubre asimismo los actos de creación de ficheros cache o de navega- ción; (24) Considerando que debe ofrecerse a los Estados miembros la posibilidad de establecer determinadas excepciones en casos tales como aquellos en que se persiga una finalidad educativa o científica, en beneficio de organismos públicos, tales como bibliotecas y archivos, con fines de información periodística, para citas, para uso por personas minusválidas, para usos relacionados con la seguri- dad pública y para uso en procedimientos adminis- trativos y judiciales; (25) Considerando que, cuando existen, los actuales regímenes nacionales en materia de reprografía no suponen un obstáculo importante para el mercado interior; que debe facultarse a los Estados miem- bros para establecer una excepción en relación con la reprografía; (26) Considerando que debe facultarse a los Estados miembros para que establezcan una excepción al derecho de reproducción en relación con determina- dos tipos de reproducción de material sonoro, visual y audiovisual para uso privado; que ello puede suponer la introducción o el mantenimiento de los sistemas de retribución para compensar a los titulares de derechos por los perjuicios sufridos; que, aunque las diferencias existentes entre tales sistemas de retribución afecten al funcionamiento del mercado interior, en lo que respecta a la repro- ducción privada analógica, dichas diferencias no deben tener efectos significativos en el desarrollo de la sociedad de la información; que la reproducción privada digital no está aún extendida y su impacto económico no se conoce todavía plenamente; que, por consiguiente, parece justificado que no se pro- ceda a una mayor armonización de tales excepcio- nes, en la fase actual; que la Comisión llevará a cabo un atento seguimiento de los avances que se produzcan en el mercado en relación con la copia privada digital y consultará a los interesados a fin de adoptar las medidas oportunas; (27) Considerando que al aplicar la excepción relativa a la copia privada, los Estados miembros deben tener en cuenta el desarrollo económico y tecnológico, en particular, en lo relativo a la copia digital privada y a los sistemas de retribución, siempre que existan medidas tecnológicas de protección eficaces; que 7. 4. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 108/9 dichas excepciones no deben impedir el uso de medidas técnicas; tivos distintos de la elusión de la protección técni- ca; (28) Considerando que, los Estados miembros pueden establecer una excepción en beneficio de los estable- cimientos accesibles al público, tales como bibliote- cas sin ánimo de lucro y entidades similares; que dicha excepción debe limitarse a una serie de casos específicos en los que se aplique el derecho de reproducción; que tal excepción no debe aplicarse a las utilizaciones realizadas en el contexto de la entrega en línea de obras protegidas o trabajos afines; que la presente Directiva debe entenderse sin perjuicio de la facultad de los Estados miembros de establecer excepciones al derecho exclusivo de prés- tamo al público, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 5 de la Directiva 92/100/CEE del Consejo, de 19 de noviembre de 1992, sobre dere- chos de alquiler y préstamo y otros derechos afines a los derechos de autor en el ámbito de la propie- dad intelectual (1), modificada por la Directiva 93/ 98/CE (2); (29) Considerando que tales excepciones deben ejercerse de acuerdo con las obligaciones internacionales; que las citadas excepciones no deben aplicarse ni de tal forma que los intereses legítimos del titular del derecho se vean perjudicados ni de manera contra- ria a la explotación normal de su obra o de los trabajos afines; que la aplicación de dichas excep- ciones por los Estados miembros debe, en particu- lar, reflejar debidamente el creciente impacto eco- nómico que pueden tener las mismas a la luz de los avances logrados en la electrónica; que, por consi- guiente, puede resultar necesario limitar aún más el alcance de determinadas excepciones en lo tocante a ciertas nuevas utilizaciones de obras protegidas por derechos de autor y trabajos afines; (30) Considerando que el desarrollo tecnológico permiti- rá a los titulares de derechos recurrir a medidas tecnológicas para prevenir e impedir la vulneración de cualesquiera derechos de autor, derechos afines a los derechos de autor o derechos sui generis previs- tos en la legislación; que, no obstante, existe el riesgo de que se lleven a cabo actividades ilegales para permitir o facilitar la elusión de la protección técnica que suponen tales medidas; que, con vistas a evitar planteamientos jurídicos fragmentados que podrían dificultar el funcionamiento del mercado interior, resulta necesario establecer una protección jurídica armonizada frente a cualquier actividad que permita o facilite la elusión sin autorización de dichas medidas; que dicha protección jurídica debe cubrir las medidas tecnológicas que previenen o impiden de forma efectiva la vulneración de cuales- quiera derechos de autor, derechos afines a los derechos de autor o derechos sui generis previstos en la legislación; que dicha protección jurídica debe respetar el principio de proporcionalidad y no debe prohibir aquellos dispositivos o actividades cuyo empleo o finalidad comercial principal persiga obje- (31) Considerando que dicha protección jurídica armo- nizada no debe prohibir la descompilación autori- zada por la Directiva 91/250/CEE del Consejo, de 14 de mayo de 1991, sobre la protección jurídica de programas de ordenador (3), modificada por la Directiva 93/98/CEE; (32) Considerando que se han logrado importantes pro- gresos en materia de normalización internacional de los sistemas técnicos de identificación de las obras y otros trabajos digitales; que, en un contexto en el que tienen cada vez más importancia los sistemas de red, las diferencias entre medidas tecnológicas podrían conducir a una incompatibilidad de los sistemas dentro de la Comunidad; que debe impul- sarse la compatibilidad e interoperabilidad de los sistemas; que sería muy conveniente fomentar el desarrollo de sistemas globales; (33) Considerando que el desarrollo tecnológico facilita- rá la distribución de las obras, en particular a través de redes, y ello implicará para los titulares de derechos la necesidad de identificar mejor la obra o el trabajo afin, al autor de la obra o el titular de derechos y de proporcionar información sobre las condiciones y modalidades de utilización de la obra o el trabajo, con objeto de simplificar la gestión de los derechos vinculados a la obra; que, no obstante, existe el riesgo de que se lleven a cabo actividades ilegales con vistas a suprimir o alterar la informa- ción para la gestión electrónica de los derechos de autor vinculada a la obra, así como a distribuir, importar para su distribución, emitir por radiodifu- sión, comunicar al público o poner a disposición del público copias de las que se haya suprimido tal información sin autorización; que, con vistas a evitar planteamientos jurídicos fragmentados que podrían dificultar el funcionamiento del mercado interior, resulta necesario establecer una protección jurídica armonizada frente a cualesquiera activida- des de este tipo; (34) Considerando que, en función de su diseño, los sistemas de información para la gestión de derechos mencionados pueden, simultáneamente, procesar los datos personales sobre hábitos de consumo de los objetos protegidos por parte de personas indivi- duales y permitir el seguimiento de los comporta- mientos en línea; que dichas medidas técnicas deben incluir, en sus funciones técnicas, el principio de respeto de la intimidad de conformidad con lo dispuesto en la Directiva 95/46/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 24 de octubre de 1995, relativa a la protección de las personas físicas en lo que respecta al tratamiento de datos personales y a la libre circulación de estos datos (4); (1) DO L 346 de 27. 11. 1992, p. 61. (2) DO L 290 de 24. 11. 1993, p. 9. (3) DO L 122 de 17. 5. 1991, p. 42. (4) DO L 281 de 23. 11. 1995, p. 31. C 108/10 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 7. 4. 98 (35) Considerando que la presente Directiva no prejuzga la aplicación de la Directiva. /. /CE del Parla- mento Europeo y del Consejo relativa a la protec- ción jurídica de los servicios de acceso condicional o basados en dicho acceso (5); (36) Considerando que los Estados miembros deben prever sanciones y vías de recurso efectivas contra la vulneración de los derechos y obligaciones esta- blecidos en la presente Directiva; que deben adop- tar todas las medidas necesarias para garantizar que se apliquen tales sanciones y vías de recurso; que las sanciones previstas deben ser efectivas, propor- cionadas y disuasorias; (37) Considerando que, para ajustarse a lo dispuesto en el Tratado de la OMPI sobre interpretación o ejecución y fonogramas, resulta oportuno modificar las Directivas 92/100/CEE y 93/98/CEE; (38) Considerando que, dos años después de la fecha de transposición de la presente Directiva, la Comisión efectuará un informe sobre su aplicación; que en dicho informe se examinará, en particular, si las condiciones fijadas en la presente Directiva han permitido el correcto funcionamiento del mercado interior y se propondrán medidas, en caso necesa- rio, CAPÍTULO II DERECHOS Y EXCEPCIONES Artículo 2 Derecho de reproducción Los Estados miembros concederán el derecho exclusivo a autorizar o prohibir la reproducción directa o indirecta, temporal o permanente, por cualquier medio y en cual- quier forma, de la totalidad o parte: a) a los autores, del original y las copias de sus obras; b) a los artistas, intérpretes o ejecutantes, de las fijacio- nes de sus actuaciones; c) a los productores de fonogramas, de sus fonogra- mas; d) a los productores de las primeras fijaciones de pelícu- las, del original y las copias de sus películas; y e) a los organismos de radiodifusión, de las fijaciones de sus emisiones, con independencia de que éstas se transmitan por procedimientos alámbricos o inalám- bricos, inclusive por cable o satélite. HAN ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA: Artículo 3 CAPÍTULO I OBJETIVO Y ÁMBITO DE APLICACIÓN Derecho de comunicación al público, incluido el derecho a poner a disposición del público obras u otros trabajos afines Artículo 1 Ámbito de aplicación 1. La presente Directiva se refiere a la protección jurídica de los derechos de autor y derechos afines en el marco del mercado interior, en particular en relación con la sociedad de la información. 2. Salvo disposición en contrario, la presente Directiva se aplicará sin perjuicio de las disposiciones comunitarias vigentes relacionadas con: a) la protección jurídica de los programas de ordena- dor; b) el derecho de arrendamiento, el derecho de préstamo y determinados derechos afines a los derechos de autor en el ámbito de la propiedad intelectual; c) los derechos de autor y derechos afines aplicables a la radiodifusión de programas vía satélite y la distribu- ción por cable; d) la duración de la protección de los derechos de autor y determinados derechos afines; e) la protección jurídica de las bases de datos. (5) DO L. 1. Los Estados miembros concederán a los autores el derecho exclusivo a autorizar o prohibir cualquier comu- nicación al público de los originales y copias de sus obras, por procedimientos alámbricos o inalámbricos, incluida la puesta a disposición del público de sus obras de tal forma que cualquier persona pueda acceder a las mismas desde el lugar y en el momento que ella misma elija. 2. Los Estados miembros concederán el derecho exclu- sivo a autorizar o prohibir la puesta a disposición del público, por procedimientos alámbricos o inalámbricos, de tal forma que cualquier persona pueda tener acceso a ellos desde el lugar y en el momento que ella misma elija: a) a los artistas, intérpretes o ejecutantes, de las fijacio- nes de sus actuaciones; b) a los productores de fonogramas, de sus fonogra- mas; c) a los productores de las primeras fijaciones de pelícu- las, del original y las copias de sus películas; y d) a los organismos de radiodifusión, de las fijaciones de sus emisiones, con independencia de que éstas se transmitan por procedimientos alámbricos o inalám- bricos, inclusivo por cable o satélite. 7. 4. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 108/11 3. Ningún acto de comunicación al público de una obra u otros trabajos contemplados en el apartado 2, incluida su puesta a disposición del público, podrá dar lugar al agotamiento de los derechos a que se refieren los apartados 1 y 2. Artículo 4 Derecho de distribución 1. Los Estados miembros concederán a los autores, respecto del original de sus obras o copias de las mismas, un derecho exclusivo sobre toda forma de distribución al público, ya sea mediante venta o por cualquier otro medio. El derecho de distribución respecto del original de 2. las obras o de las copias de las mismas no se agotará en la Comunidad en tanto no sea realizada en ella la primera venta u otro tipo de cesión de la propiedad del objeto por el titular del derecho o con su consentimiento. Artículo 5 Excepciones a los actos restringidos contemplados en los artículos 2 y 3 1. El derecho previsto en el artículo 2 no se aplicará a los actos de reproducción temporal a que se refiere el artículo 2, cuando formen parte integrante de un proceso tecnológico cuya única finalidad consista en facilitar el uso de una obra u otro trabajo, y que no tengan por sí mismos una significación económica independiente. 2. Los Estados miembros podrán establecer limitacio- nes del derecho exclusivo de reproducción previsto en el artículo 2 en los siguientes casos: a) en relación con reproducciones sobre papel u otro soporte similar en las que se utilice una técnica fotográfica de cualquier tipo u otro proceso con efectos similares; b) en relación con reproducciones en soportes de graba- ción sonora, visual o audiovisual efectuadas por una persona física para uso privado y sin fines lucrati- vos; c) en relación con actos específicos de reproducción efectuados por establecimientos accesibles al público y que no persigan directa o indirectamente ningún beneficio económico o comercial. 3. Los Estados miembros podrán establecer limitacio- nes de los derechos a que se refieren los artículos 2 y 3 en los siguientes casos: siempre que se indique la fuente y en la medida en que esté justificado por la finalidad no comercial perseguida; b) cuando el uso se realice en beneficio de personas con minusvalías visuales o auditivas, guarde una relación directa con la minusvalía y no tenga un carácter comercial, en la medida en que lo exija la minusvalía considerada; c) cuando se utilicen extractos en conexión con la información sobre acontecimientos corrientes, siempre que se indique la fuente y en la medida en que la finalidad informativa lo justifique; d) cuando se trate de citas con fines de crítica o revisión, siempre y cuando éstas se refieran a una obra u otro trabajo que se haya puesto ya legalmente a disposi- ción del público, se indique la fuente, y se haga un buen uso de las mismas, y en la medida en que lo exija el objetivo específico perseguido; e) cuando el uso se realice con fines de seguridad pública o con el objeto de permitir el correcto desarrollo de un procedimiento administrativo o judicial. 4. Las excepciones y limitaciones contempladas en los apartados 1, 2 y 3 únicamente se aplicarán en casos específicos y no deberán interpretarse de modo que puedan aplicarse de tal manera que los intereses legítimos de los titulares de derechos se vean perjudicados injustifi- cadamente, ni de manera contraria a la explotación normal de sus obras u otros trabajos afines. CAPÍTULO III PROTECCIÓN DE LAS MEDIDAS TECNOLÓGICAS E INFORMACIÓN PARA LA GESTIÓN DE DERECHOS Artículo 6 Obligaciones relativas a medidas tecnológicas 1. Los Estados miembros establecerán una protección jurídica adecuada frente a todas aquellas actividades, incluida la fabricación o distribución de dispositivos o la prestación de servicios, cuya finalidad o empleo comercial al margen de la elusión sea sólo limitado y que se lleven a cabo sabiendo, o teniendo motivos razonables para saber, que permitirán o facilitarán la elusión sin autorización de cualquier medida tecnológica efectiva destinada a prote- ger los derechos de autor o los derechos afines a los derechos de autor establecidos por ley, o el derecho sui generis contemplado en el capítulo III de la Directiva 96/9/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (6). a) cuando el uso tenga únicamente por objeto la ilustra- ción con fines educativos o de investigación científica, (6) DO L 77 de 27. 3. 1996, p. 20. C 108/12 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 7. 4. 98 A afectos del presente artículo, se entenderá por 2. «medida tecnológica» todo dispositivo, producto o com- ponente incorporado a un proceso, dispositivo o pro- ducto, destinado a prevenir o impedir la violación de los derechos de autor o los derechos afines a los derechos de autor establecidos por ley, o el derecho sui generis previsto en el capítulo III de la Directiva 96/9/CE. Las medidas tecnológicas sólo se considerarán «efectivas» cuando el acceso del usuario a la obra u otro trabajo afín sólo pueda llevarse a cabo mediante la aplicación de un proceso o código de acceso, como la descodificación, la desaleatorización u otra transformación de la obra o del trabajo afín, con la autorización del titular del derecho. Artículo 7 Obligaciones relativas a la información para la gestión de derechos 1. Los Estados miembros establecerán una protección jurídica adecuada frente a todas aquellas personas que lleven a cabo sin autorización cualquiera de los siguientes actos: a) supresión o alteración de toda información para la gestión electrónica de derechos; b) distribución, importación para distribución, emisión por radiodifusión, comunicación o puesta a disposi- ción del público de copias de obras u otros trabajos protegidos a tenor de lo previsto en la presente Directiva o en el capítulo III de la Directiva 96/9/CE en las que se haya suprimido o alterado sin autoriza- ción la información para la gestión electrónica de derechos, sabiendo, o teniendo motivos razonables para saber que al hacerlo permiten o facilitan una violación de los derechos de autor o los derechos afines a los derechos de autor establecidos por ley, o el derecho sui generis previsto en el capítulo III de la Directiva 96/9/CE. 2. A efectos del presente artículo, se entenderá por «información para la gestión de derechos» toda informa- ción facilitada por los titulares de derechos que identifi- que la obra u otro trabajo contemplado en la presente Directiva, o a que se refiere el derecho sui generis previsto en el capítulo III de la Directiva 96/9/CE, al autor o cualquier otro titular de derechos, o información sobre las condiciones de utilización de la obra u otro trabajo, así como cualesquiera números o códigos que representen dicha información. El párrafo primero se aplicará cuando alguno de estos elementos de información vaya asociado a una copia de una obra o aparezca en conexión con la comunicación al público de una obra u otro trabajo contemplado en la presente Directiva o a que se refiere por el derecho sui generis previsto en el capítulo III de la Directiva 96/ 9/CE. CAPÍTULO IV DISPOSICIONES COMUNES Artículo 8 Sanciones y vías de recurso 1. Los Estados miembros establecerán las sanciones y vías de recurso adecuadas en relación con la violación de los derechos y obligaciones previstos en la presente Direc- tiva y adoptarán cuantas disposiciones resulten necesarias para garantizar que se apliquen tales sanciones y vías de recurso. Las sanciones deberán ser efectivas, proporciona- das y disuasorias. 2. Cada uno de los Estados miembros adoptará las medidas necesarias para garantizar que aquellos titulares de derechos cuyos intereses se vean perjudicados por una actividad ilícita llevada a cabo en su territorio puedan interponer una acción de resarcimiento de daños y perjui- cios y/o solicitar que se dicte un mandato judicial y, en su caso, que se secuestre el material ilícito. Artículo 9 Aplicación en el tiempo Las disposiciones de la presente Directiva se aplica- 1. rán a todas las obras y demás trabajos a que se refiere la presente Directiva que, en la fecha señalada en el apar- tado 1 del artículo 11, estén protegidos por la legislación de los Estados miembros en materia de derechos de autor y derechos afines o cumplan los requisitos para su protección de acuerdo con lo previsto en la presente Directiva o en las disposiciones a que se hace referencia en el apartado 2 de su artículo 1 de la presente Direc- tiva. 2. La presente Directiva se aplicará sin perjuicio de los actos de explotación realizados antes de la fecha señalada en el apartado 1 del artículo 11. 3. La presente Directiva no afectará a ningún contrato celebrado antes de la fecha de entrada en vigor de la misma ni a los derechos adquiridos antes de dicha fecha. 4. No obstante lo establecido en el apartado 3, los contratos relativos a la explotación de obras u otros trabajos afines que estén vigentes en la fecha señalada en el apartado 1 del artículo 11 quedarán sujetos a lo dispuesto en la presente Directiva a partir del quinto año siguiente a la entrada en vigor de la misma si no han expirado antes de dicha fecha. Artículo 10 Adaptaciones técnicas La Directiva 92/100/CEE quedará modificada como 1. sigue: a) Queda derogado el artículo 7. 7. 4. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 108/13 b) El apartado 3 del artículo 10 se sustituirá por el texto siguiente: «3. Las limitaciones únicamente podrán aplicarse en casos específicos y no deberán interpretarse de modo que puedan aplicarse de tal manera que los intereses legítimos de los titulares de derechos se vean perjudicados injustificadamente, ni de manera contra- ria a la explotación normal de sus trabajos. » El apartado 2 del artículo 3 de la Directiva 93/ 2. 98/CEE se sustituirá por el texto siguiente: «2. Los derechos de los productores de fonogramas expirarán cincuenta años después de que se haya hecho la grabación. No obstante, si el fonograma se publica lícitamente durante dicho período, los dere- chos expirarán cincuenta años después de la fecha de esa primera publicación. » Artículo 11 Disposiciones finales Los Estados miembros adoptarán las disposiciones 1. legales, reglamentarias y administrativas necesarias para cumplir la presente Directiva a más tardar el 30 de junio de 2000. Informarán inmediatamente de ello a la Comi- sión y le comunicarán asimismo el texto de las disposicio- nes de Derecho interno que adopten en el ámbito regu- lado por la presente Directiva. acompañadas de tal referencia en su publicación oficial. Los Estados miembros establecerán las modalidades de la mencionada referencia. 2. A más tardar al finalizar el segundo año siguiente a la fecha señalada en el apartado 1, y posteriormente cada tres años, la Comisión presentará al Parlamento Europeo, al Consejo y al Comité Económico y Social un informe sobre la aplicación de la presente Directiva, en el que, basándose en la información específica facilitada por los Estados miembros, se examinará en particular la aplica- ción de los artículos 5, 6 y 8. En su caso, a fin de garantizar el correcto funcionamiento del mercado inte- rior con arreglo a lo dispuesto en el artículo 7 A del Tratado, la Comisión presentará propuestas de modifica- ción de la presente Directiva. Artículo 12 Entrada en vigor La presente Directiva entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas. Artículo 13 Destinatarios Cuando los Estados miembros adopten dichas disposicio- nes, éstas harán referencia a la presente Directiva o irán Los destinatarios de la presente Directiva serán los Esta- dos miembros


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Liikenneturvallisuuden edistäminen EU:ssa - Ohjelma vuosiksi 1997-2001"

eurovoc_concepts:
European Union
action programme
information system
road safety
statistics

text: C 73/66 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 9. 3. 98 3. 6. Komitea huomauttaa, että direktiiviluonnoksen laatimisen jälkeen ja ainoastaan kaksi viikkoa ennen tämän lausunnon hyväksymistä IMOn yleiskokous hyväksyi 27. marraskuuta 1997 ISM-säännöstön toi- meenpanoa koskevan uuden päätöslauselman. Komitea olettaa, että komissio ottaa päätöslauselman ehdot huomioon edistäessään direktiivin toimeenpanoa. Bryssel, 10. joulukuuta 1997. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Liikenneturvallisuuden edistäminen EU:ssa – Ohjelma vuosiksi 1997–2001” (98/C 73/19) Euroopan komissio päätti 16. huhtikuuta 1997 perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta tiedonannosta. Asian valmistelusta vastannut liikenne- ja tietoliikennejaosto antoi lausuntonsa 12. marraskuu- ta 1997. Esittelijä oli Hubert Ghigonis. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 10. ja 11. joulukuuta 1997 pitämässään 350. täysistunnossa (joulukuun 10. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 79 ääntä puolesta, 1 vastaan, ja 5pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto 1. 1. Komissio käynnisti vuonna 1993 ensimmäisen tieturvallisuuden toimintaohjelman (1). Merkittävää edistystä on tapahtunut paljolti komission ja Euroopan parlamentin aloitteellisen roolin ansiosta. Tilanne on kuitenkin yhä kaukana tyydyttävästä, mistä todisteena on 45 000 kuollutta ja 1,6 miljoonaa loukkaantunutta vuosittain. Tästä syystä komissio ehdottaa käsillä olevassa 1. 2. tiedonannossa täydentävää strategiaa, jonka on määrä vauhdittaa liikenneturvallisuuden myönteistä kehitystä. Strategia, jonka mukaan onnettomuuksien aiheuttamat korkeat kustannukset (n. miljoona ecua tapaturman uhria kohden) olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden liikenneturvallisuuspolitiikassa, kolmesta osasta: koostuu – tiedon ja parhaiden käytänteiden kerääminen ja levitt- äminen, joita edistää erityisesti liikenneturvallisuutta koskevan EU:n tietojärjestelmän perustaminen; (1) Komission tiedonanto ”Tieliikenteen turvallisuuden toi- mintaohjelma” (COM(93) 246 final). – toimet onnettomuuksien ehkäisemiseksi: esimerkiksi kuljettajien alkoholin, huumeiden ja lääkkeiden käytön rajoittaminen sekä telemaattisten sovellusten käyttö; – keinot, joilla onnettomuuksien sattuessa niiden seu- rauksia vähennetään: etenkin turvallisuutta arvioivien ohjelmien kehittäminen sekä erilaisiin teknisiin toi- miin liittyvien ehdotuksien tekeminen. Kaudelle 1997–2001 suunnitellun ohjelman pe- 1. 3. ruspiirteet ovat seuraavat: – komission suositus, jonka tarkoituksena on ottaa huomioon liikenneonnettomuuksien aiheuttamat suuret kustannukset arvioimalla entistä laajemmin liikenneturvallisuustoimien kannattavuutta; – integroitu liikenneturvallisuutta koskeva EU:n tie- tojärjestelmä, johon sisältyvät liikenneonnettomuus- tilastoja koskevat tiedot, altistumistiedot sekä tiedot liikenneturvallisuustoimien täytäntöönpanosta, tut- kimuksista, parhaista käytänteistä ja lainsäädännön soveltamisesta; – toimet sen torjumiseksi, että kuljettajat ajavat väsy- neinä tai alkoholin, lääkkeiden tai huumeiden vaiku- tuksen alaisina; 9. 3. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 73/67 – tekniikan ja telematiikan käyttö ajoturvallisuuden parantamisessa; – turvallisuutta arvioivien järjestelmien koordinointi ja edistäminen, jotta kuluttajat saisivat tieteellisesti pätevää tietoa ajoneuvojen turvallisuudesta. 1. 4. Komissio huolehtii siitä, että ohjelman toteutta- miseen tarvittavat varat saadaan käyttöön tavanomaisia menettelyjä noudattaen. Lisäksi se valvoo liikennetur- vallisuuden tilaa EU:ssa ja antaa sopivana ajankohtana kertomuksen ohjelman edistymisestä. den annetaan ryhtyä soveltuviin toimiin saamiensa kokemusten ja yksityiskohtaisten tietojen analyysitulos- ten pohjalta, jolloin liikenneturvallisuuteen vaikuttavat eri tekijät pystytään ottamaan entistä paremmin huo- mioon. Toisaalta komitea on sitä mieltä, että liikennetur- vallisuuden ja kilpailuehtojen yhdenmukaistamisen edistämiseksi yhteisöulottuvuuteen tulisi sisällyttää koordinoitujen standardien, tarkastusten ja pakotteiden hyväksyminen sellaisilla aloilla kuin ajoneuvojen tekni- set vaatimukset, ajokortin myöntäminen ja peruuttami- nen sekä ammattikuljettajien ajo- ja lepoajat. Mukaan tulisi liittää myös välttämätön liikennemerkkien yhden- mukaistaminen. 2. Yleistä 2. 1. Yleinen tavoite 2. 1. 1. Komitea tukee täysin liikenneturvallisuuden parantamiseen tähtääviä toimia ja on tyytyväinen komis- sion tiedonantoon sekä liikenneasiain ministerineuvos- ton 17. ja 18. kesäkuuta 1997 pitämässään kokouksessa tekemiin päätelmiin. 2. 1. 2. Onnettomuuksien määrän väheneminen viime vuosina on rohkaisevaa, ja tämän suuntauksen vahvista- misen tulisi olla etusijalla. Tässä yhteydessä komitea arvioi, että toimien koordinoinnin, ongelmien ja niiden ratkaisujen entistä paremman tuntemuksen sekä poliitti- sen tason toimijoiden ja tiellä liikkuvien motivoinnin tulisi olla EU:n pyrkimyksissä ensisijalla. 2. 2. Läheisyysperiaate 2. 2. 1. Maastrichtin sopimuksessa liikennepolitiikan tavoitteisiin on sisällytetty liikenneturvallisuus (75 artik- la). Näin ollen Maastrichtin sopimus on vahvistanut ja lujittanut yhteisön toimivaltaa kyseisellä alueella. Komitea huomauttaa kuitenkin, että liikenneturvalli- suuden edistämisessä on otettava huomioon läheisyyspe- riaate muutenkin kuin muodollisella ja periaatteellisella tasolla. Ilmastoissa ja kulttuureissa on huomattavia eroja. Sellaiset perusehdot kuin tiellä liikkuvien koulu- tus, perusrakenteet ja autokanta ovat myös erilaisia. Samanaikaisesti tieliikenteen kansainvälinen ulottuvuus kasvaa kuitenkin jatkuvasti: tähän vaikuttavat matkailu, kauppavaihto sekä yhteisön tekniset standardit. Liikenneturvallisuuden kansainvälistyminen edellyttää, että läheisyysperiaatetta sovelletaan tavoiteltavien tulos- ten eikä suurten periaatteiden mukaisesti. Tämän ajatuskulun mukaisesti komitea suosittaa jäsen- valtioiden vaatimaa ja hyväksymää yhteisön toimivaltaa varsinkin, kun se voidaan perustella Maastrichtin sopi- muksen luomilla oikeudellisilla puitteilla. 2. 3. Yleistä kritiikkiä 2. 3. 1. Komitea huomauttaa kuitenkin, että liikenne- turvallisuutta tulee edistää ympäristössä, jossa otetaan huomioon valtioiden taloudelliset tarpeet ja talousar- vioiden asettamat rajoitukset. Tällainen ympäristö tekee lisäksi tietyt poliittiset toimet helpommiksi toteuttaa kuin jotkin toiset toimet, jotka saattaisivat olla tehok- kaampia. On vältettävä tilannetta, jossa tällaiset puitteet johtaisivat perusrakenteiden sopeuttamisesta luopumi- seen, tiellä liikkuvien, etenkin aloittelevien autoilijoiden koulutuksen riittämättömyyteen tai liian tiukkoihin tai yksipuolisin toimiin. On myös tärkeää välttää sitä, että liikenneturvallisuuden parantamiseen tähtäävät toimet vääristävät kilpailua. Asiaan liittyvät edut huomioon ottaen komitea suosii toimintaohjelmaa, jolla on unionitasolla selkeät ja mitat- tavissa olevat edut sekä alan toimijoiden tuki niin politiikan, hallinnon ja tieteellisten laitosten vastuuhen- kilöiden kuin yksityisenkin sektorin osalta. Onnettomuuksien syynä usein oleviin liian korkeisiin ajonopeuksiin ja vääriin tilannenopeuksiin sekä ratti- juoppouteen tulisi komitean mielestä kiinnittää entistä enemmän huomiota. Liikaa alkoholia nauttineet kuljet- tajat aiheuttavat vähintään 20 % EU:n liikennekuole- mista ja liikenteessä aiheutuneista vakavista loukkaantu- misista. Komitea vaatii, että neuvosto hyväksyy pikai- sesti direktiiviehdotuksen promillerajoista. Direktiivin toivotaan olevan ensimmäinen vaihe näiden rajojen alentamisessa. Komitea tukeekin komission esittämää lähesty- 2. 2. 2. mistapaa, jonka peruspiirteenä on se, että jäsenvaltioi- Komitea pyytää komissiota harkitsemaan niin pian kuin mahdollista EU:ssa sattuvien liikennekuolemien alenta- C 73/68 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 9. 3. 98 miselle asetettavia määrällisiä tavoitteita, joihin liiken- neturvallisuuden parantamista voidaan verrata. 2. 3. 2. tiettyjä Komitea huomauttaa myös, ettei näkökohtia ole käsitelty tiedonannossa lainkaan tai niitä on käsitelty vain ohimennen. Komitea toteaa, että on ryhdyttävä kaikkiin tarvittaviin toimiin turvallisuus- näkökohdat huomioon ottavan käyttäytymisen edistä- miseksi inhimillisten tekijöiden merkitystä ajatellen. Tätä käyttäytymiseen liittyvää osatekijää ei yleensä oteta riittävästi huomioon kuljettajien peruskoulutuksessa ja ajokortin myöntämisehdoissa. Muita käyttäytymiseen vaikuttavia avaintekijöitä ovat tarkkailutoimet, tiedo- tuskampanjat ja rahoitukselliset kannustimet. Tulisi kiinnittää entistä enemmän huomiota onnetto- muuksista vastuussa olevien tunnistamiseen. Lisäksi ennen perusrakenneinvestointien tekemistä olisi syytä arvioida liikenneturvallisuusvaatimukset sekä suunnata ja jäsentää ylläpito-ohjelmia. 2. 3. 3. Komitea on pahoillaan, että tiedonannon monet mielenkiintoiset ehdotukset mainitaan vain liit- teissä ja ettei niissä tarkenneta painopistealueita tai kustannus–hyötysuhteita. 2. 3. 4. Komitean mukaan suhdeluvun miljoona ecua jokaista liikenneonnettomuudessa kuollutta ihmistä kohti pitäisi riittää vahvistamaan liikenneturvallisuuden ensisijaisuutta poliittisella tasolla sekä ohjaamaan päättäjät valitsemaan tehokkaita toimia. On kuitenkin tärkeää välttää tämän suhdeluvun väärinkäyttöä niin, että kaikkein kalleimmat toimet, kuten tietyt kalliit perusrakenteiden mukauttamistoimet, korvataan hal- vemmilla toimilla. Liikenneturvallisuus riippuu ajoneu- vojen ja perusrakenteiden laadun sekä liikennekäyttäyty- misen välisistä monimutkaisista suhteista. 3. Erityistä 3. 1. CARE-hanke ja sen hyödyntäminen (tiedonannon kohta 2. 2) 3. 1. 1. CARE-tietokannan tulisi antaa entistä perus- teellisempaa tietoa onnettomuuksien syistä, jolloin se mahdollistaisi asiaan liittyvät lainsäädännölliset ja muut aloitteet. Jos yhteisön jonkin elimen tekemä yksityiskoh- tainen ja systemaattinen tietojen analysointi osoittautuu budjettisyistä mahdottomaksi, tulisi taata se, että EU:n jäsenvaltioiden hallinnot sekä tieteelliset, ammatilliset ja kaupalliset laitokset saisivat nämä tiedot käsiinsä, jotta ne voisivat määrittää toiminnan painopistealueet ja tulevan lainsäädännön luonteen. voimaan voidaan tarkistaa, ovatko odotetut edut toteu- tuneet. Ilman tämän tyyppistä palautetta lainsäädäntö- ohjelman perusta ei ole toivotulla tavalla vakaa. Näin ollen ei ole mahdollista varmistua siitä, että poliittista tahtoa tilanteen parantamiseksi on käytetty asianmukai- sesti. 3. 2. Yhdenmukaistaminen (tiedonannon kohta 3. 1) 3. 2. 1. Komitea korostaa EU:n hyväksymien lainsää- däntötoimien yhdenmukaisen soveltamisen ja toimeen- panon merkitystä, sillä yhdenmukaistamisen puute voi luoda tai kärjistää kilpailuvääristymiä varsinkin maan- tiekuljetusten alalla. 3. 3. Määrällinen tavoite (tiedonannon kohta 3. 2) Komitea on pahoillaan, ettei komissio pysty 3. 3. 1. asettamaan onnettomuuksien vähentämiselle mää- rällistä tavoitetta, sillä komissiolla ei ole keinoja tavoit- teen saavuttamiseksi. Komitea kannattaa kansallisen ja mahdollisimman pian myös unionin tason määrällisiä tavoitteita, jotka pakottavat entistä tehokkaampiin toi- miin liikenneonnettomuuksien vähentämiseksi. 3. 4. Kustannus–hyötysuhde (tiedonannon kohta 3. 3) 3. 4. 1. Komitea tukee kohdassa 3. 5. 1 esitetyin varauk- sin kustannus–hyötysuhteen arvioimista päätöksen- teossa ja liikenneturvallisuutta edistävien toimien tärkeysjärjestyksen määrittämisessä. Komitea kannat- taa kuluihin ja taloudellisiin tappioihin perustuvaa komission lähestymistapaa edellyttäen, ettei sen avulla perustella sellaisten liikenneturvallisuutta edistävien toi- mien eliminoimista, jotka eivät täytä ehtoa miljoonasta ecusta jokaista pelastettua ihmishenkeä kohden. 3. 5. Turvallisuustoimet (tiedonannon kohta 3. 5) 3. 5. 1. Komitea arvostaa komission myönteistä asen- netta ja on samaa mieltä sen liikkeelle panevasta roolista turvallisten ajoneuvojen tuottamisessa ja testausohjel- missa, joita yksityiset järjestöt toteuttavat (esim. New Car Assessment Programmes – EuroNCAP) ja joilla pyritään arvioimaan autojen turvallisuutta. Tällaisten testien tulokset voivat olla tehokas väline entistä turvalli- sempien ajoneuvojen markkinoinnissa: teollisuus on itse asiassa reagoinut erittäin rohkaisevalla tavalla painei- siin, joita kuluttajille suunnattu tiedotus ajoneuvojen turvallisuudesta on aiheuttanut. Tällä tavalla edistystä tapahtuu nopeammin kuin lainsäädäntöteitse. 3. 1. 2. Onnettomuuksia koskevien tietojen rekiste- röinti ja niiden kontrollointi tulee suunnitella siten, että asiaan vaikuttavan uuden lainsäädännön astuessa 3. 5. 2. Komitea panee kuitenkin komission tapaan merkille, että yksityisten järjestöjen testausmenetelmien keskinäiset erot ja niiden poikkeamat lakisääteisistä testeistä aiheuttavat ongelmia. 9. 3. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 73/69 3. 5. 3. Komitea onkin tyytyväinen, että komissio aikoo edistää säännönmukaisten testien ja kuluttajajär- jestöjen testien välistä koordinointia. Komitea toivoo kuitenkin, ettei se pyrkimyksillään rajoita kyseisten yksityisten järjestöjen tehtäväkenttää ja vastuuta. 3. 5. 4. Kuitenkaan komission ei pitäisi epäröidä esittää lainsäädäntöaloitteita silloin, kun on tarvetta painostaa autoteollisuutta. Pitäisi harkita mm. määräyk- siä raskaiden hyötyajoneuvojen alleajosuojista ja moot- toripyörien ja autojen ajovalojen päiväkäytöstä. 3. 6. Ohjelma 1997–2001 3. 6. 1. L i i t e I I I , a l a I Komitea arvostaa liikenneturvallisuustoimien kustan- nus–hyötysuhteen analysoinnin tavoitetta, mutta pitää epärealistisena ajatusta siitä, että voitaisiin verrata esimerkiksi peruskoulutusta ja esteiden havaitsemisjär- jestelmiä. Komitea huomauttaa lisäksi, että vertailusta saatetaan saada hyvin erilaisia tuloksia eri maissa. Komitea suosittaa, että viidennen puiteohjelman yhtey- dessä tehtävien analyysien ”toimintamääritteiden” tulisi olla tarpeeksi selkeitä. Bryssel, 10. joulukuuta 1997. 3. 6. 2. L i i t e I I I , a l a I Komitea arvostaa tiedonannossa esitettyjen eri toimien laajuutta, mutta haluaisi, että painopistealueet olisi määritelty. Komitea tunnustaa, että CARE-tietokanta ja sen käyttö auttavat painopistealueiden määrittämi- sessä ja tarkentamisessa, mutta toivoo, että tähän mennessä suoritettujen tutkimusten ja analyysien tulok- siin kiinnitettäisiin entistä enemmän huomiota. Komitea korostaa, kuinka tärkeää on suora vaikuttaminen tien- käyttäjiin erityisesti valistuspolitiikan ja tasokkaan val- vonnan – käyttäytyminen, tekniikka jne. – avulla. Tämä tehostaa perusrakenteiden ja ajoneuvoturvallisuuden parantamisen vaikutuksia. Itse asiassa valistus on ainoa tie, mikäli lainsäädäntötoimet etenevät hitaasti tai jos sääntöjen noudattamista on vaikea valvoa, kuten muiden kuin ammattiautoilijoiden väsymyksen suhteen on osoit- tautunut. 3. 6. 3. U l k o i n e n u l o t t u v u u s j a r a h o i t u s Komitea kannattaa ulkoista ulottuvuutta etenkin sen takaamiseksi, etteivät EU:n ulkopuoliset yhteisön perus- rakenteiden käyttäjät aiheuta merkittävää vaaraa liiken- neturvallisuudelle. Komitea korostaa, että yhteisön talousarvion tason on vastattava komission luomia odotuksia. Komitea pyytää neuvostoa ja Euroopan parlamenttia lisäämään kyseis- ten budjettikohtien määrärahoja, jotta voidaan välttää se, että tietojen keräämiseen ja analysointiin liittyvien uusien kulujen vuoksi supistetaan valistukseen ja tiedon- siirtoon vuosina 1998 ja 1999 osoitettavia varoja. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS


title: REGULAMENTO (CE) Nº 2460/97 DA COMISSÃO de 10 de Dezembro de 1997 relativo à emissão de certificados de importação para os alhos originários da China

eurovoc_concepts:
China
bulb vegetable
import licence
quantitative restriction