title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Vihreä kirja - Yhteistyössä työn uudelleenorganisointiin"

eurovoc_concepts:
competitiveness
employment policy
innovation
organisation of work

text: C 73/122 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 9. 3. 98 Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Vihreä kirja – Yhteistyössä työn uudelleenor- ganisointiin” (98/C 73/29) Komissio päätti 21. huhtikuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 2 artiklan 2 kohdan sekä sosiaalipolitiikasta tehdyn pöytäkirjan (N:o 14) mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta ”Vihreä kirja – Yhteistyössä työn uudelleenorganisoin- tiin”. Asian valmistelusta vastannut sosiaali-, perhe-, koulutus- ja kulttuuriasiain jaosto antoi lausuntonsa 13. marraskuuta 1997. Esittelijä oli Carlo Meriano, apulaisesittelijä Ursula Engelen-Kefer. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 10. joulukuuta 1997 pitämässään 350. täysistunnossa seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 91 ääntä puolesta ja yksi vastaan neljän pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto Vihreällä kirjalla ”Yhteistyössä työn uudelleen- 1. 1. organisointiin” pyritään osaltaan vaikuttamaan tällä hetkellä käytävään keskusteluun Euroopan unionin työllisyysnäkymistä. Siinä luodataan mahdollisuuksia edistää työllisyyttä ja nostaa kilpailukykyä työn nykyistä tarkoituksenmukaisemman organisoinnin avulla. Kuten vihreän kirjan johdannossa todetaan, ”pääpaino on työn uudelleenorganisoinnissa, johon sisältyy ajatus hierarkkisten ja jäykkien rakenteiden korvaamisesta korkeaan ammattitaitoon, luottamukseen ja työntekijöi- den sitoutumiseen perustuvilla, innovatiivisemmilla ja joustavammilla rakenteilla”. Myös Euroopan talouden kilpailukyvyn nostamista käsittelevässä Ciampin kerto- muksessa sanotaan, että ”yhteistoiminnallinen näkökul- ma työn uudenlaiseen organisointiin yrityksen sisällä parantaa työmarkkinasuhteita, edistää työntekijöiden osallistumista päätöksentekoon ja saattaa parantaa myös tuotteiden laatua”. 1. 2. Komission mukaan massatuotantoon perustuva työn tavanomainen organisointi on tosin saanut aikaan ennennäkemätöntä hyvinvointia, mutta se ei kuitenkaan ole nykypäivän vaatimusten kannalta riittävän joustava. Viime vuosikymmeninä on sovellettu organisointimuo- toja, kuten laatujohtamista, JOT-tuotantojärjestelmiä ja kaizen-menetelmää (jatkuvaa kehittämistä), joiden avulla pyritään eri tavoin eräänlaiseen ”joustavaan yritykseen”, joka perustuu vahvaan luottamukseen ja korkeaa ammattitaitoa vaativien työpaikkojen luomi- seen. Näin voidaan taata laadun ja tuottavuuden jatkuva kasvu. 1. 3. Tämä kehitys ulottuu samanaikaisesti sekä hen- kilöresursseihin, jotka ovat luovan roolinsa vuoksi yhä ammattitaitoisempia, että markkinoihin, joilla kulutta- jat asettavat yhä suurempia vaatimuksia tavaroille ja palveluille, joiden on oltava innovatiivisia, vaihtelevia ja korkealaatuisia. Kehitys ulottuu myös tekniikoihin, mutta alullaan oleva tietoyhteiskunta voi täysin hyö- dyntää mahdollisuuksiaan vain uudelleenorganisoinnin kautta. Kaikki nämä tekijät vaikuttavat pitkälti yritysra- kenteeseen, työn organisointiin ja työmarkkinasuhtei- siin. 1. 4. Kaikkiin näihin näkökohtiin sisältyy erityyppisiä kysymyksiä, jotka vaikuttavat tuotannon, koulutuksen ja osallistumisen organisointiin. Nämä ongelmat ovat käytännössä hyvin monitasoisia ja niitä on erityisesti seuraavilla aloilla: – yleis- ja ammattikoulutus; – työoikeus ja työmarkkinasuhteet; – palkkajärjestelyt; – työaika; – verotus; – sosiaaliturva; – työsuojelu; – ympäristöasiat; – yhdenvertaisuus; – vammaisten integrointi; – työmarkkinapoliittiset strategiat; – julkisen sektorin ajanmukaistaminen; – etätyö. 1. 5. Kaikkiin näihin näkökohtiin kätkeytyy haasteita, jotka liittyvät ensi sijassa työn organisoinnissa käyttöön otettavien uudistusten syiden ja olosuhteiden tutkimi- seen, mutta myös koko työmarkkinapolitiikan ajanmu- kaistamiseen sekä vihreä kirjan otsikossakin mainitun ”yhteistyön” toteutusmahdollisuuteen. 9. 3. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 73/123 1. 5. 1. Nämä ongelmat koskevat niin pk-yrityksiä kuin suurempiakin yrityksiä: ”pahin puute on, jos organisatoriseen suunnitteluun käytettävien voimavaro- jen puute haittaa henkilökunnan jatkuvaa kehittä- mistä” (1). Ajatus uudesta yhteistyöstä juontaa juurensa etenkin toteamuksesta, että kehitys etenee sekä yhteiskunnalli- sella että teknologisella tasolla. Koska monet yritykset ja myös monet julkishallinnon alat pitäytyvät perinteisissä organisaatiomuodoissa, olisi yhteistyö – siis sellaisten osallistumiseen perustuvien hallintotapojen etsintä, joil- la ei tähdätä uuteen yleispätevään organisaatiomuotoon, vaan sellaisen kehitysprosessin käyttöönottoon, jolla pyritään löytämään kulloisessakin tilanteessa yksittäisil- le aloille tai yrityksille parhaiten soveltuvat ratkaisut – vihreän kirjan mukaan paras tapa ratkaista nämä ongelmat. 2. Yleistä 2. 1. Euroopan kilpailukyky riippuu maailmanlaajui- sessa taloudessa siitä, miten hyvin onnistutaan vahvista- maan innovointikykyä ja löytämään ”älykkäitä” ratkai- suja työn ja tekniikan kehittämiseen. Kyse on tekniikan, työn organisoinnin ja henkilöresurssien käytön suhteen optimoinnista. Yritysorganisaation hierarkkiset muodot ja työn organisoinnin perinteiset tayloristiset muodot eivät aina pysty vastaamaan vaatimukseen sellaisten joustavien tuotanto- ja palveluorganisaatioiden luomi- sesta, jotka voivat reagoida välittömästi markkinoiden muuttuneisiin edellytyksiin. Näin ollen on löydettävä uusia tuotannon ja työn organisointimuotoja, joissa työntekijöiden kykyjä voidaan täysin hyödyntää, koska ne ovat innovaation edellytys. 2. 2. Koska työmarkkinaosapuolet ovat jo jonkin aikaa käsitelleet vihreässä kirjassa esitettyjä aiheita, komitea katsoo, että ne voisivat aloittaa komission rohkaisemina asiaa koskevat neuvottelut. Usein nimit- täin syntyy vaikutelma, että kun Euroopassa keskustel- laan kilpailukyvyn ja tuottavuuden kasvusta sekä työ- paikkojen luomisesta, painopiste asetetaan liiaksi työn kustannusten alentamiseen. Vaikka työn lakisääteisten sivukulujen vähentämisellä voi tässä olla tärkeä osuus, tarvitaan taloudellisen ja teknis-organisatorisen raken- nemuutoksen vuoksi laadullisesti uusia yritysstrategioi- ta, jotta säilytetään kansainvälinen kilpailukyky. Näin ollen komission asiakirja on tervetullut keskustelupohja kaikkien asianomaisten yhteiskuntaryhmien välisiin neuvotteluihin vähentämättä kuitenkaan työmarkkina- osapuolten itsenäisyyttä. Komitea haluaa myös korostaa, ettei yritysten ja tiettyjen alojen tällä hetkellä kokeilemaa siirtymistä tayloristises- ta työn organisoinnista uusiin järjestelmiin voi tarkastel- (1) KOM(97) 128 lopull. , kohta 26 la lineaarisena, kokonaisvaltaisena prosessina, sillä sopi- mukset ja työajat voivat vaihdella olosuhteiden mukaan. 2. 3. Tätä taustaa vasten komitea katsoo, että keskus- telu vihreässä kirjassa käsitellyistä näkökulmista on järkevää vain, jos samalla analysoidaan pragmaattisesti EU:ssa tähän asti kehitettyjä parhaita käytäntöjä. Ana- lyysin avulla pitäisi saada selville ne alat, joilla sopimuk- sia voidaan solmia. Tässä yhteydessä olisi otettava huomioon, että suurimmat edistysaskeleet on tähän mennessä otettu yritystasolla ja että kohtuuton – tai ainakin hätiköity – määräysten tiukentaminen saattaa loppujen lopuksi vähentää niiden vaikutusta sekä pyrit- täessä entistä suurempaan joustavuuteen ja tuottavuu- teen työpaikalla että toivottuun työllisyyden lisääntymi- seen. Koska ”vihreä kirja on sijoitettava myös laajempaan yhteyteen” ja ”siihen liittyvät muun muassa työllisyyttä – – koskevat yhteisön aloitteet” (vihreän kirjan kohta 2), on komitea viimeksimainitun näkökulman suhteen sitä mieltä, että ongelmakenttä vaatii kokonaisuudessaan dynaamista suunnitelmaa, jossa painotetaan joustavuu- den ja sosiaaliturvan välisen uuden tasapainon saavutta- misen tärkeyttä pelkkien laajalle levinneiden työkäytän- teiden sijaan. Tässä yhteydessä jatkokoulutusjärjestel- mien ja uudenlaisten työsuhteiden kehittämisellä olisi oltava keskeinen rooli. Entistä joustavamman tuotanto- ja työorganisaation on toimittava laissa ja työehtosopimuksissa määritellyn sosiaaliturvan puitteissa. Laissa ja työehtosopimuksissa yhteisesti määritellyt työehdot sekä osallistumiseen ja luottamukseen perustuvien työn uusien organisointi- muotojen luominen eivät sulje toisiaan pois, vaan ovat toistensa edellytys. Joustavuuden ja sosiaaliturvan välille on luotava uusi tasapaino, joka sisältää työ- ja sosiaali- lainsäädännön sekä työehtosopimusten kaikki tarpeelli- set uudistukset, mutta joka ei kuitenkaan heikennä sosiaaliturvaa. Komitean mukaan on otettava huomioon julki- 2. 4. sen ja yksityisen sektorin erilaiset olosuhteet ja määri- teltävä selkeästi, miten pitkälle viranomaiset voivat puuttua suunniteltuun yhteistyöhön. Näin mahdolliset jäsenvaltio- ja yhteisötason vaikutukset voidaan arvioida paremmin. Lisäksi komitea muistuttaa, että työmarkkinaosapuol- ten on sopimuksia muotoillessaan osaltaan vaikutettava yritysten tuottavuuden kasvuun ja työntekijöiden suori- tuskykyyn. Tätä varten yritysten sisäiset viestintäraken- teita ja työehtosopimusneuvottelumenetelmiä on muo- kattava siten, että saavutetaan yhteistoimintaan tarvitta- va osallistumisaste. Komission ehdottama yhteistoimin- nallinen lähtökohta työn uusien organisointimuotojen C 73/124 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 9. 3. 98 kehittämiseksi ansaitsee täyden tuen. Työ- ja tuotanto- prosessien uudelleenorganisointi onnistuu vain, jos se toteutetaan yhteistyössä työntekijöiden kanssa yritysten edunvalvojien ja ammattiliittojen myötävaikutuksella. Jäsenvaltio- ja yhteisötasolla olisi vaihdettava yritysten uusista organisaatiotavoista saamia kokemuksia ja mal- lien kokeilua olisi edistettävä aktiivisesti viidennen tutkimuspuiteohjelman ja Euroopan rakennepolitiikan avulla. Myös tietoyhteiskunnan sosiaalisia vaikutuksia käsittelevä asiantuntijaryhmä kehotti tekemään näin. Erityisen tärkeää on vahvistaa molemminpuolista val- miutta keskinäiseen ymmärtämykseen. 3. Erityistä 3. 1. Työn uusien organisointimuotojen hitaan käyt- töönoton syistä komitea toteaa, että lausunnon valmiste- lun yhteydessä järjestetty kuuleminen sekä asiaa koske- vien asiakirjojen arviointi vahvistavat suurin piirtein vihreässä kirjassa esitetyn analyysin. 3. 1. 1. Huolimatta yksittäisten yritysten ja alojen eri- laisista olosuhteista voidaan väittää, että markkinoiden kiihtyvä kilpailu on useimmissa tapauksissa ollut ratkai- seva sysäys innovatiivisten ratkaisujen etsintään. Kilpai- lu horjutti aiempaa tasapainoa, koska sen avulla jo laajenevat yritykset kasvoivat entistä nopeammin. A¨ skettäin tehdyn OECD:n tutkimuksen (asia- 3. 1. 2. kirja 42874, 25. syyskuuta 1996) mukaan tämä ilmiö koskee vähintään neljännestä kaikista yrityksistä, erityi- sesti suuryrityksistä. Ilmiö esiintyy etenkin jalostusalalla ja sen piirissä erityisesti asennustoiminnassa, kuten autoteollisuudessa, mutta ulottuu myös palvelualaan, ennen kaikkea rahoituspalveluihin. 3. 1. 3. Monissa maissa julkisten varojen niukkuudesta johtuva menojen vähentäminen on vaikuttanut saman- suuntaisesti julkisiin palveluihin. Tähän on kiinnitettävä nykyistä enemmän huomiota. Tämä kävi selkeästi 3. 1. 6. ilmi erityisesti eräiden pk-yritysten ja niiden nykyisen muutosprosessin tukemi- seksi edistämien organisaatioiden tapauksessa, ja eten- kin henkilökunnan koulutuksessa ja uudelleenkoulutuk- sessa kaikilla tasoilla. Tässä yhteydessä kuulemistilai- suudessa viitattiin myös tiettyihin edellytyksiin, kuten uudenlaisen ammattijohtamisen kehittämiseen. Samalla kävi ilmi, että pk-yritykset ovat tähän asti osoittaneet sopeutuvansa erityisen hyvin muuttuviin markkinaeh- toihin, mikä monissa tapauksissa johtuu niiden erityis- piirteistä suhteessa institutionaalisiin puitteisiin. Tämä voi taata joustavuuden, muttei turvallisuutta. Komitean mukaan kyse on ongelmanasetteluista, joihin on kiinni- tettävä entistä suurempaa huomiota, sillä pk-yritysten tärkeää roolia tuotantojärjestelmien kehityksessä talou- den rakenteiden jatkuvan uudistumisen osatekijänä ei voi väheksyä. Komitea toteaa vielä, että olosuhteita analysoi- 3. 1. 7. taessa ilmeni ammattiliittojen toive ja kyky myötävaikut- taa aktiivisesti kehitykseen tukemalla mm. sellaisia rakenteita, joilla suositaan eri tavoin työntekijöiden mukaanottoa yritysten rakennemuutokseen sekä lisä- tään heidän edustajiensa sitoutumista uudistuksiin kul- loisissakin neuvotteluissa. 3. 1. 8. Tässä yhteydessä selvisi erään kuulemiseen osallistuneen yrityksen mielenkiintoisen kokemusrapor- tin ansiosta ainakin osittain, mitä edellytyksiä ja keskei- siä piirteitä osallistuvalla yritysjohdolla käytännön ko- kemusten mukaan on oltava: ammattitaitoinen ja teho- kas edunvalvonta, jotta suhteet eivät polarisoidu, työnte- kijöiden entistä suurempi vastuu ja toimintavara valvontakustannuksia samalla alentaen, tuotantopro- sessien optimoiminen työtapoja jatkuvasti hioen. 3. 1. 4. Kuulemistilaisuudessa viitattiin oikeutetusti joustavuuden eri muotoihin (tehtävät, työaika, vuosittai- nen työaika, osa-aikatyö, määräaikaiset sopimukset, palkkajärjestelmät). Lisäksi ilmeni, että yhteistyömuo- dot vaihtelevat käytännössä työntekijöiden osallistumi- sasteesta (tiedotus, kuuleminen, päätöksentekoon osal- listuminen) riippuen. 3. 2. Parhaiden käytänteiden tutkiminen niiden teki- jotka välittömimmin vaikuttavat jöiden yhteydessä, työn uudelleen organisointiin, on – myös rahoituksen kannalta – vahvistanut, että systemaattisten pätevöittä- missuunnitelmien kehittämisellä on keskeinen merkitys työtapoja uudelleen organisoitaessa. 3. 1. 5. Julkinen sektori on tukenut tätä kehityssuuntaa monissa maissa teollisuus- ja teknologiapoliittisilla kan- nustimilla (1). (1) Seikkaperäinen luettelo kulloisistakin toimista on edellä mainitussa OECD:n asiakirjassa. 3. 2. 1. Tämänkaltainen pätevöittäminen oli useim- missa tapauksissa työn organisointimuotojen kehittämi- sen avaintekijä. Näille organisointimuodoille on tyypil- listä laaja itsenäisyys ja osallistuminen sekä samanaikai- nen päätäntäprosessin hajauttaminen ja lisääntyvä am- matillisen sopeuttamisen tarve. 9. 3. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 73/125 3. 2. 2. Tässä yhteydessä käytettävissä olevista tiedois- ta ilmenee, että olosuhteet teollisuusvaltioissa ja Euroo- pan unionissa vaihtelevat kovasti, sillä ammatillinen sopeuttaminen riippuu hyvin voimakkaasti peruskoulu- tuksen yleisestä tasosta. Tämä seikka, joka on jo kauan tunnettu jalostusteollisuutta uudelleen organisoitaessa, ilmenee nyt palvelusektorilla vieläkin sel- keämmin (1). ehkä 3. 2. 3. Komitea kannattaa pitkälti komission ajatuk- sia sekä katsoo, että ammatillista koulutusta ja jatkokou- lutusta on uudistettava. Ammatillisessa peruskoulutuk- sessa kyse on ennen kaikkea keskeisten taitojen ja sosiaalisten kompetenssien antamisesta. Työelämässä jatkuvasti vaihtuvia vaatimuksia ajatellen laajalla ja monialaisella peruskoulutuksella on erityisen suuri mer- kitys. Uusien tieto- ja tietoliikennetekniikoiden käytöstä aiheutuu yritysten piirissä jatkuva pätevöitymisen tarve. On luotava uusia pätevöitymistä tukevia työrakenteita ja yhdistettävä ne järjestelmällisiin jatkokoulutussuun- nitelmiin. Yhteistoiminta tarkoittaa, että työntekijöillä on keinot ammatillisten pätevöitymistarpeiden muotoi- lemiseksi ja vastaavan koulutuksen vaatimiseksi. Kuten jatkokoulutusta voivat vihreässä kirjassa mainitaan, ajoittain antaa myös yrityksen ulkopuoliset tahot. Tästä syystä pätevöitymisen sisältö ja ehdot on määriteltävä yhteisiä sopimuksia kunnioittaen yrityksen yhteistoi- työehtosopimusosapuolten kesken mintaelimessä tai solmittavissa sopimuksissa. Vain näin taataan, että yrityksen innovaatiokyvylle välttämätön työntekijöiden luovuus ja kouluttautumisvalmius hyödynnetään ja että luodaan jatkokoulutukseen kannustava ilmapiiri. Komitean valmistelutyön aikana saamat tiedot 3. 2. 4. viittaavat lisäksi siihen, että pätevöittämisen ohella yrityksissä olisi tarjottava mahdollisuus itseopiskeluun (self education). Lisäksi on ehdotettu, että silloin kun yrityksellä jää omien työntekijöidensä kouluttamisen jälkeen vielä käyttämätöntä kapasiteettia, sitä tulisi kannustaa tarjoamaan kouluttajiensa palveluja työttö- mien ja nuorisorikollisten kouluttamiseen. Tämä voitai- siin toteuttaa julkaisemalla tietoja tämäntyyppisistä aloitteista kuten Transatlantic Civil Society Dialogissa yritys- ja/tai palkitsemalla parhaimpia (TACD) käytäntöjä. (1) Edellä mainitussa OECD:n asiakirjassa eritellään erilaisia malleja, joita voidaan soveltaa markkinatalousjärjestel- miin (Kanadaan, Yhdysvaltoihin ja huomattavin eroavuuk- sin Australiaan, Uuteen-Seelantiin ja Yhdistyneeseen ku- ningaskuntaan), järjestelmiin, jotka perustuvat pyrkimyk- seen saavuttaa kansallinen yhteisymmärrys (Itävalta, Bel- gia, Ranska, Saksa, Alankomaat, kaikki Pohjoismaat ja Sveitsi), yrityksiin (Japani) sekä Kreikan, Irlannin, Italian, Portugalin, Espanjan ja Turkin erilaisiin järjestelmiin. 3. 2. 5. Pk-yritysten osalta ilmeni, miten tärkeitä yh- teennivottujen oppimisrakenteiden edistämiseen tarkoi- tetut aloitteet ovat. Tässä yhteydessä Ranskassa maata- lousalalla perustettujen työnantajayhdistysten ja työnte- kijäorganisaatioiden toiminta on hyvin mielenkiintoista. Kyseisiä yhdistyksiä ja organisaatioita johdetaan pari- teettisesti, ja niiden tavoitteena on jäsentensä koulutta- minen. Ne neuvottelevat kansallisen työvoimatoimiston kanssa sopimuksia, joilla taataan kausityöntekijöille kohtuullinen varmuus työpaikasta – vaikkakin eri työ- nantajilla – ja vältetään näin työntekijän erottaminen. Koska myös jatkokoulutuksessa koulutuksen sisällön ja työn kysynnän suora yhteys on ilmeisen tärkeä, ammattijärjestöjen ajamalla pariteettisella rakenteella on keskeinen merkitys. Tämänkaltaiset aloitteet kuuluvat yleisiin toi- 3. 2. 6. miin, joilla on määrä helpottaa pk-yritysten sopeutumis- ta uusiin markkinaehtoihin työn uusia organisointimuo- toja kehittämällä. 3. 3. Komitean tietoonsa saamien kokemusten moni- naisuus vahvistaa toisaalta ammatillisen jatkokoulutuk- sen, työn organisoinnin ja työajan ilmeisen yhteyden. 3. 3. 1. Tätä taustaa vasten komitea katsoo aiheellisek- si toistaa oma-aloitteisessa lausunnossa aiemmin ilmai- semansa näkökannan: ”Työajan lyhentämisestä ja uudelleenjärjestelystä ei ole olemassa yksittäistä yhte- näistä mallia, jota Euroopan viranomaiset voisivat soveltaa ‘määräyksen‘ muodossa. ‘Räätälintyönä‘ luota- ville vaihtoehtoisille työajoille näyttää kuitenkin olevan pakottava tarve. ” (2) Tämä näkökanta on suunnilleen sama kuin vihreässä kirjassa esitetty näkemys: ”Työnja- ko on suunniteltava ja työaikamallit sovitettava uuteen tilanteeseen” (3). 3. 3. 2. Toisaalta on myös palautettava mieliin edellä mainitussa oma-aloitteisessa lausunnossa Euroopan unionille ja jäsenvaltioiden hallituksille annetut suosi- tukset. Niiden mukaan on edistettävä sosiaalista vuoro- puhelua sekä työajan lyhentämistä ja uudelleenorgani- sointia koskevia työehtosopimuksia eri tasoilla. Komitea suositteli myös selkeitä oikeudellisia määräyksiä osa- aikatyöntekijöiden tasa-arvoisesta kohtelusta. 3. 3. 3. Komitea viittaakin unionitasolla sosiaalisen vuoropuhelun yhteydessä solmittuun osa-aikatyötä kos- kevaan puitesopimukseen. 3. 3. 4. Komitean mukaan tämä sopimus, jota edelsi jo vanhempainlomaa koskeva sopimus, on lähtökohtana (2) TSK:n oma-aloitteinen lausunto työajasta, annettu 30. lok- akuuta 1995, EYVL C 18, 22. 1. 1996 (3) Vihreä kirja KOM(97) 128 lopull. , s. 10 C 73/126 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 9. 3. 98 muita epätavallisia tai joustavia työmuotoja koskeville lisäsopimuksille. Kuten Maastrichtin sopimuksen pöytä- kirja N:o 14:n liitteenä olevassa sopimuksessa sosiaalipo- litiikasta määrätään (1), niistä on tehtävä neuvoston päätös, jonka jälkeen ne ovat lain tai vastaavan sopimuk- sen nojalla sitovia Maastrichtin sopimuksen allekirjoit- taneissa valtioissa. 3. 3. 5. Tällä alalla tähän mennessä saavutettujen tu- losten perusteella komitea otaksuu perustellusti, että työmarkkinaosapuolet solmivat tulevaisuudessa sopi- muksia, joiden avulla tyydytetään sekä yritysten tarve sopeutua työehtoihin muuttuneissa tuotanto- ja markki- naoloissa että molempia sukupuolia edustavien niiden työntekijöiden tarpeet, jotka valmistautuvat jäämään eläkkeelle, haluavat yhdistää työja perhe-elämän sekä hyötyä koulutus- ja jatkokoulutusmahdollisuuksista laa- jentaakseen tietojaan ja lisätäkseen mahdollisuuksiaan edetä urallaan (2). Sopimukset lisäisivät yritysten kilpai- lukykyä, parantaisivat työntekijöiden työoloja ja vähen- täisivät osaltaan työttömyyttä. Lisäksi sopimukset luon- nollisesti tyydyttäisivät työntekijöiden henkilökohtaisia tarpeita, joille yrittäjätkin jo antavat entistä enemmän arvoa. Yrittäjät arvostavat etenkin useimpien työnteki- jöiden kaipaamaa entistä suurempaa vastuuta työstä, osallistumista työtä koskeviin päätöksiin, työn ja vapaa- ajan, etenkin perhe-elämän, yhdistämistä sekä nykyistä suurempaa ajankäytön vapautta. 3. 3. 6. Näiden ajatusten perusteella komitea on sitä mieltä, että työn uusien organisointimuotojen asteittais- ta kokeilua yrityksissä ja mahdollisesti myös alakohtai- sesti ei voi tarkastella erillään sen mahdollisista vaiku- tuksista työoikeudellisiin ehtoihin. Uusien organisointi- muotojen kehitys edellyttää siis sellaisen yleisen viiteke- hyksen määrittämistä, jolla taataan asianomaisten työntekijöiden suojelu mahdolliselta syrjinnältä. Tässä yhteydessä on otettava huomioon, että Euroopan talou- den kilpailukykyä on edistettävä ja vältettävä hallinnolli- sia, rahoituksellisia ja oikeudellisia esteitä, jotka saattai- sivat haitata pk-yritysten perustamista ja kehittä- mistä (3). Tällä tavoin Euroopan unionin toimilla voitai- siin sopeuttaa oikeuspuitteita entistä enemmän, sillä sopeuttaminen on välttämätöntä juuri innovaation vuoksi. 3. 4. Tähän mennessä analysoiduista yritysten koke- muksista voi edelleen päätellä, että yritysten rakenne- muutos ja työtehtävien uudelleenjako sekä uusien palk- kajärjestelmien kehitys on usein samanaikaista. Uudet palkkajärjestelmät voivat osaltaan vaikuttaa siihen, että yrityksiin luodaan työntekijöiden osallistumista kannustava ilmapiiri. Tähän vaikuttavat myös osakkuus yrityksen menestykseen sekä muut kannustimet. 3. 5. Komitean mielestä on – käsillä olevan lausunnon aiheena olevaan ongelmaan erottamattomasti liittyen – kuitenkin taattava työntekijöiden tosiasiallinen osallis- tuminen työn uudelleenorganisointiin ja yleisesti asian- omaisten yritysten rakennemuutokseen. 3. 5. 1. Kaikissa lausunnon valmisteluvaiheessa ana- lysoiduissa kokemuksissa vaaditaan tätä ja korostetaan yksimielisesti, että yritysten sisäisiä viestintärakenteita on muutettava ja työntekijöiden entistä suuremmat osallistumismahdollisuudet taattava. Tämä on nykyistä suuremman omavastuun edellytys. 3. 5. 2. Tässä yhteydessä on huomattava, että komis- sion äskettäin valmistelema asiakirjassa työmarkkina- osapuolten kuulemisesta koskien työntekijöille tiedotta- mista ja heidän kuulemistaan kansallisella tasolla viita- taan nimenomaan tässä lausunnossa käsiteltävään vih- reään kirjaan. Komission asiakirjasta ilmenee, että asianmukaisen ja tehokkaan tiedottamisen ja kuulemi- sen ansiosta yrityksissä voidaan käsitellä työllisyysasioi- ta tosiasiallisesti ja ennaltaehkäisevästi korkean työttö- myyden aikana (4). Näin tunnistetaan ja ennakoidaan ongelmat etenkin työpaikkojen hävitessä sekä voidaan välttää tai vähentää tästä aiheutuvia sosiaalikuluja. antamaansa tiedonannosta Komitea viittaa aiheeseen liittyvästä komission 3. 5. 3. aiemmasta lausuntoon (29. toukokuuta 1996), joka mainitaan uudessa asiakir- jassa (kohta 5) ja jossa työmarkkinaosapuolille annetaan vapaus arvioida, ovatko sellaiset aihetta koskevat yhteis- ötason säännökset tarkoituksenmukaisia, jotka perus- tuisivat pääasiassa kansallisella tasolla valmisteltavaan sopimukseen. 3. 5. 4. Komitean mukaan tämän aihepiirin merkitys tulee varmasti kasvamaan. Kyse ei ole vain työntekijöi- den suojelemisesta työllisyyteen ja terveyteen kohdistu- vilta kielteisiltä vaikutuksilta pyrittäessä yhä suurem- paan kilpailukykyyn, vaan myös siitä, että tunnustetaan työntekijöiden entistä laajempi osallistuminen edellytyk- seksi, jonka avulla saavutetaan yrityksen tavoitteet. Myös komission omat tutkimushankkeet ovat osoitta- neet, että työntekijöiden suora osallistuminen, millä tarkoitetaan työpaikan päätöksentekoon osallistumista, toimii parhaiten, kun yrityskohtaisella ja/tai ammattilii- ton edunvalvonnalla on vahvat rakenteet. (1) Otettu mukaan Amsterdamin sopimukseen. (2) Vrt. eurooppalainen puitesopimus osa-aikatyöstä, peruste- lut, kohta 5. (3) Vrt. eurooppalainen puitesopimus osa-aikatyöstä, peruste- lut, kohta 7. (4) Asiakirja työmarkkinaosapuolten kuulemisesta yhteisöta- solla koskien työntekijöille tiedottamista ja heidän kuule- mistaan kansallisella tasolla. Johdanto, seitsemäs kappale. 9. 3. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 73/127 3. 6. Mitä tulee työn uusien organisointimuotojen vaikutukseen tutkittujen yritysten työllisyyskehitykseen, ilmeni tutkimuksissa luonnollisesti melko erilaisia tilan- teita. Ne vaihtelivat vaikeuksissa olevien yritysten työlli- syystason säilymisestä tai mahdollisimman vähäisistä irtisanomisista työpaikkojen voimakkaaseen lisääntymi- seen ylittäen jopa eräiden pienten ja keskisuurten teolli- suusyritysten optimistisimmatkin ennusteet. sella tavalla työllistetyt saa muita alhaisempaa sosiaali- turvaa tai menetä sitä kokonaan” (2)(3). 3. 7. 3. Vihreässä kirjassa käsiteltyä, työn organisoin- nin kehityksestä johtuvien taloudellisten ja sosiaalisten vaikutusten koko aihepiiriä käsiteltiin tämän lausunnon valmisteluvaiheessa järjestetyssä kuulemisessa. Tulokset riippuivat 3. 6. 1. tosin aina maittain ja aloittain erilaisesta markkinatilanteesta. Tutkituille par- haille käytänteille on kuitenkin tunnusomaista osittain vakavistakin kriiseistä selviytyminen sekä lisääntynyt tuottavuus ja kilpailukyky. Tämän kehityksen kestävyy- destä ei myös ole epäilystäkään. 3. 7. 4. Tässä yhteydessä käsiteltiin erityisesti pk- yrityksiä välittömästi koskevia näkökohtia. Pk-yritysten tämänhetkinen kehitys liittyy – myös toimittajien ja alihankkijoille annettavien urakoiden suhteen – selvästi yritysten rakennemuutokseen, josta työn uusien organi- sointimuotojen syntyminen suurelta osin johtuu. 3. 6. 2. Komitean mielestä nykyisessä tilanteessa, jolle on Euroopassa tunnusomaista korkea työttömyys, voi- daan vain yhtyä vihreässä kirjassa selkeästi esitettyyn vaatimukseen. Sen mukaan keskustelu työn uusista organisointimuodoista on liitettävä yleiseen työllisyys- strategiaan ja työttömyyden vastaiseen taisteluun. 3. 7. Lisäksi on selvää, että työn uusien organisointi- muotojen käyttöönotosta on sovittava suurelta osin työmarkkinaosapuolten välisissä neuvotteluissa. Sosiaa- liturvan kannalta uusien organisointimuotojen käyttöö- notolla on kuitenkin ulottuvuuksia, jotka eivät kuulu työmarkkinaosapuolten toimivaltaan ja joiden vuoksi tarvitaan lainsäädäntötoimia. 3. 7. 1. Edellä mainitun osa-aikatyötä koskevan puite- sopimuksen johdannossa vahvistetaan, että jäsenvaltiot päättävät sosiaaliturvaa koskevasta lainsäädännöstä. Koska tässä sopimuksessa käsitellyt syrjintätapaukset on kokonaan suljettu pois, on sosiaaliturvajärjestelmiä todellakin sovitettava vastaavasti uusiin olosuhteisiin. Jo Dublinissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto mainitsi tämän työllisyyttä koskevassa julistuksessaan. Komitea viittaa tässä lausuntoonsa komission 3. 7. 2. tiedonannosta, joka koski sosiaalisen suojelun tulevai- suutta (1), ja erityisesti kohtaan ”Työmuotojen kehityk- seen mukautuminen”. Siinä tarkastellaan muun muassa vuodelta 1994 peräisin olevaa ILO:n sopimusta ja suositusta osa-aikatyöstä ja osoitetaan selvästi, että sosiaaliturvajärjestelmät ja eläkejärjestelyt on sovitetta- va uusiin työmuotoihin sekä asianmukainen suoja taatta- va. Näin vältetään se, ”etteivät joustavasti tai epätavalli- (1) Lausunto komission tiedonannosta ”Sosiaalisen suojelun tulevaisuus: taustaa eurooppalaiselle keskustelulle”, EYVL C 66, 3. 3. 1997 3. 7. 5. Työpaikan terveys- ja turvallisuusongelmiin kiinnitettiin erityistä huomiota myös Dublinissa sijaitse- van säätiön viime vuonna tekemän tutkimuksen vuoksi. Tutkimus osoitti, kuinka tärkeää on sopeuttaa voimassa olevat säännökset työn uusien organisointimuotojen myötä muuttuneisiin olosuhteisiin. Yleisesti ottaen ko- rostettiin, että yrityksissä aloitettuja innovatiivisia koke- muksia on tuettava uudistamalla sosiaalijärjestelmää vastaavasti, jotta työntekijöiden yhdenvertaisuutta suo- jataan ja edistetään. 3. 7. 6. Yhteisön direktiivien mukainen ajanmukainen työsuojelu ja työn uudet organisointimuodot voivat vaikuttaa toisiinsa suunnittelun ja käytännön tasolla. Työsuojelun rakenteet, instituutiot ja kokemukset tarjo- avat arvokkaita resursseja työn uusien organisointimuo- tojen levitykselle. Komitea toivoo komissiolta aloitteita sellaisten esimerkkihankkeiden edistämiseksi, jotka kos- kevat työ- ja terveydensuojelun integrointia työn uusia organisointimuotoja kehitettäessä. 3. 7. 7. Edelleen keskusteltiin etätyöstä, jonka todettiin olevan yhä tärkeämpää. Keskustelussa ilmeni kuitenkin, että yhteinen määritelmä, puitteet ja tulkinta on vielä määritettävä ja analysoitava. Komitea on tyytyväinen komission aloitteeseen (4) käynnistää vuoden 1998 en- simmäisellä puoliskolla neuvottelut työmarkkinaosa- puolten kanssa siitä, onko yhteisön syytä toimia etätyön- tekijöiden suojelun hyväksi ja millaisia sen toimien tulisi olla. (2) Mt. , kohta 4. 3. 7. 2. 4 (3) Tässä yhteydessä on mainittava, että komitea valmistelee parhaillaan lausuntoa komission tiedonantoon sosiaalisen suojelun ajanmukaistamisesta ja parantamisesta Euroopan unionissa. Tämä asiakirja on tulosta aiempaan asiakirjaan liittyneistä neuvotteluista. (4) ”Komission tiedonanto tietoyhteiskunnan sosiaalisista ja työmarkkinanäkökohdista: Ihmisläheisyys etusijalle – seu- raavat vaiheet”, KOM(97) 390, 23. 7. 1997, s. 16, kohta 31 ”Tärkeimmät toimet”. C 73/128 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 9. 3. 98 3. 7. 8. Täydennyksenä vihreässä kirjassa käsiteltyyn aihepiiriin esitettiin lopuksi kysymys siitä, millä tavoin tiedotuksella voidaan vaikuttaa pk-yritysten uusien ko- kemusten kehitykseen ja millä tavoin näitä kokemuksia voidaan soveltaa itsenäiseen työhön erityisesti maatalou- dessa. 4. Päätelmät 4. 1. Komitea otti päätelmiä laatiessaan suurelta osin huomioon kuulemisen yhteydessä saadut tärkeät tiedot. Vaikka erityistilanteita käsittelevien ja edustavuudel- taan suppeiden lausuntojen merkitystä ei saakaan yliar- vioida, on kuitenkin myönnettävä, että tähän asti tutki- tut tapaukset koskevat eri tavoin sekä teknologisen kehityksen kärjessä olevia yrityksiä että tavanomaisia talouden aloja. Tähän asti analysoitujen ilmiöiden perusteella ei kuitenkaan saa tehdä hätiköityjä joh- topäätöksiä, sillä ilmiöt esiintyvät myös harvoin tutki- tuilla aloilla, kuten osuuskunnissa ja voittoa tavoittele- mattomilla aloilla. Eräät vihreässä kirjassa esitetyt tapaukset ovat tämän suhteen erityisen vakuuttavia. Eräs yritysasiantuntija toimitti yksityiskohtai- 4. 1. 1. sen luettelon vaikeuksista, joita esiintyy siirryttäessä työn uuteen organisointiin, samalla kun yrityksen valta- rakenteet muuttuvat. Nämä vaikeudet voivat kyseisen asiantuntijan mukaan jopa vaarantaa rakennemuutok- sen tulokset, ei pelkästään työntekijöiden etujen säilyttä- misen, vaan myös uusien hallintostrategioiden toteutet- tavuuden kannalta. Tämän esityksen ansiona on niiden vaikeuksien osoittaminen, joita esiintyy kaikissa siirtym- ävaiheissa uutta vastuuta otettaessa. Näitä vaikeuksia ovat mm. saavutetun turvallisuuden ja takuiden mene- tys, ennakkosuunnittelun vaikeudet ja työn uudelleenor- ganisoinnista toisinaan syntyvistä ristiriitaisuuksista ai- heutuva epäluulo. Esityksessä korostettiin, että uudel- leenorganisoinnin yhteydessä syntyy uudenlaisia, myös osapuolten sisäisiä konflikteja, joista selviytymiseen tarvitaan kaikkien asianomaisten panosta. 4. 1. 2. On selvää, että havaituilla uusilla olosuhteilla on niiden huomattavan laajuuden lisäksi periaatteellisia vaikutuksia, joiden vuoksi työmarkkinaosapuolten on uudistettava perinteisiä kantojaan ja tarkistettava niitä myös kriittisesti. kel, ja vaikuttaa kaikkea teoreettista pohdintaa enemmän neuvotteluteitse vähitellen löydettyjen ratkai- sujen todelliseen laatuun. 4. 2. 1. Kuten jo useaan otteeseen on korostettu, ha- vaintoja on koottava etenkin yritystasolla. Tässä mie- lessä myös komission ehdottamalla yhteistoiminnalla pyritään uuteen ulottuvuuteen työmarkkinaosapuolten tätä alaa koskevissa nykyisissä suhteissa sekä tarkista- maan säännöllisesti, onko mahdollista löytää merkittä- viä kehityskulkuja, jotka johtavat joustavuuteen ja osallistumiseen. 4. 2. 2. Joitakin yksityiskohtaisia ratkaisuja voidaan laajentaa koskemaan koko alan tiettyjä tilanteita. Mah- dollista on myös tehdä yleisiä johtopäätöksiä erityisesti sektorikohtaisen sosiaalisen vuoropuhelun yhteydessä ja solmia mahdollisesti sopimuksia työmarkkinaosa- puolten kesken. Tällaisia sopimuksia on jo tehty sosiaali- politiikasta, ja niillä pyritään luomaan yhteinen viiteke- hys, joka perustuu yleisten periaatteiden ja vähimmäis- määräysten määrittelylle. Ne voidaan tehdä neuvoston päätöksellä sitoviksi, tai työehtosopimusosapuolet voi- vat noudattaa niitä itsenäisesti. 4. 2. 3. Tämänsuuntainen toiminta on kieltämättä ollut vaikeaa ja hidasta, mutta on saavutettu myös rohkaisevia tuloksia. Se osoittaa, että työn uusien organisointimuotojen kehittämiseksi sopimusvälineitä on sopeutettava vähitellen muotoutuviin uusiin olosuh- teisiin ja että lainsäädäntötoimet eivät tällä herkällä ja ratkaisevalla alalla saa vähentää työmarkkinaosapuol- ten itsenäisyyttä, vaan niiden on – mikäli ne vaikuttavat tarpeellisilta – perustuttava etenkin sektoritasolla työ- markkinaosapuolten välisiin sopimuksiin (1). Komission vihreän kirjan julkaisulla aloittama 4. 2. 4. keskustelu sekä aiheen käsittely ovat siis tavallaan pohdiskelua. Tässä yhteydessä on toivottavaa ja terve- tullutta – yksittäisten sopimusten solmimisesta vastuussa olevista elimistä ja niiden itsenäisyydestä huolimatta – että myös muut asianomaiset tahot antavat panoksensa keskusteluun. Tällaisia tahoja ovat yliopistot, paikalliset laitokset ja kaikenlaiset kansalaisjärjestöt, mukaanlu- kien komiteassa edustettuina olevat organisaatiot, jotka eivät tähän mennessä ole välittömästi olleet mukana sosiaalisessa vuoropuhelussa. 4. 3. Tästä syystä komitea pitää vihreässä kirjassa ehdotettua yhteistoimintaa työn uudelleenorganisoimi- seksi haasteena, joka on suunnattu sekä komitealle että muille yhteisön toimielimille ja joka liittää komitean Tämänhetkinen tilanne oikeuttaa tapauskohtai- 4. 2. set menettelytavat. Tämän vuoksi kaikkien asianomais- ten on tarkkailtava huolellisesti tapahtuneita muutoksia ja niiden ennakoitavissa olevia vaikutuksia ennen kaik- kea työllisyyden kannalta. Lausunnon valmisteluvai- heessa muistutettiin aivan oikein, että työehtojen muut- tuvuuden tarkkailukin on jo sinällään tärkeä edistysas- (1) Tällaisia sopimuksia on solmittu äskettäin esimerkiksi maatalousalalla (EFA/ETC – GEOPA/COPA, suositus puitesopimukseksi maatalouden palkkatyön parantamises- ta, 24. 7. 1997) ja siivousalalla (SENI-Eurofiet -muistio uusista työmahdollisuuksista, 21. 10. 1996). 9. 3. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 73/129 mukaan kuulemismenettelyyn. Komitean mukaan vihreä kirja sijoittuu sellaisten komission yleisimpien toimien yhteyteen, joilla pyritään aktiivisesti edistämään Euroopan sosiaalisten perusrakenteiden sopeuttamista kansainvälisen kilpailukyvyn ja työntekijöiltä edellytett- ävien vaatimusten muuttumisen luomiin uusiin olosuh- teisiin. Mitä tulee viranomaisten nykyistä laajempaan osallistumiseen yhteistoiminnasta käytävään keskuste- luun, komitea on tyytyväinen siihen, että asiakirjassa kiinnitetään huomiota julkisen sektorin ajanmukaista- miseen. Julkisen sektorin mukaantulo on selvästi välttä- mätöntä, jos halutaan edistää talouden nykyistä jousta- vampaa ja osallistumiseen perustuvaa hallintoa. Komi- tea muistuttaa, että hallinnon vastuun täysi hyödyntämi- nen sekä niin taloudelliset tehokkuusnäkökohdat kuin kustannus–hyöty-analyysissä työnantajien ja työnteki- jöiden erityisedut huomioonottava menettelytapa ovat edellytyksiä julkisen sektorin ajanmukaistamiselle. Ko- mitea toivoo, että viranomaisten kannustimet vaikutta- vat myönteisesti alan tulevaan kehitykseen ja että niillä saadaan mahdollisuuksien mukaan aikaan laajempaa keskustelua yhteiskunnan ja sen instituutioiden sisällä ilman, että viranomaiset kaventavat työmarkkinaosa- puolten roolia niiden käyttäessä oikeuttaan solmia itsenäisesti työehtosopimuksia. Komitea ei katso työn uusien organisointimuo- 4. 3. 1. tojen olevan paras mahdollinen ja lopullinen ratkaisu työnantajien ja työntekijöiden suhteissa syntyviin ongel- miin. Se suosittaa kuitenkin, että tällaisia ratkaisuja etsittäessä korostetaan ihmisarvoa, säilytetään ja edis- tetään mahdollisuuksia vapaaseen itsetoteutukseen ja Bryssel, 10. joulukuuta 1997. vastuuntuntoon, vähennetään ja vältetään työ- ja tuotan- toprosessien terveydellisiä riskejä, edistetään ammatti- taitoa ja persoonallisuutta tukevaa työtä, johon sisältyy päätös-, tiedotus- ja yhteistyömahdollisuuksia ja joka avaa uusia ammatillisia näkymiä, toimitaan perinteistä sukupuolten välistä työnjakoa vastaan sekä vaikutetaan uusien, ammattitaitoa vaativien työalojen avautumiseen naisille. Toimilla olisi myös pyrittävä vahvistamaan tehokkaiden ja hyvin johdettujen yritysten lähtökohtia. 4. 3. 2. Osuustoiminnalliset työmuodot, jotka mah- dollistavat ammatillisen pätevyyden kehittämisen ja antavat työntekijöille nykyistä enemmän vastuuta ja osallistumismahdollisuuksia, voisivat luoda uuden tasa- painon työntekijöiden tarpeiden ja yritysten edun mukai- sen entistä joustavamman työ- ja tuotanto-organisaation välille. Komitea korostaa lopuksi olevan kaikkien osa- puolten edun mukaista, että työntekijöiden ammatilli- nen pätevyys on Euroopassa niin hyvä, että kaikki voidaan työllistää uuteen työhön. Tämä helpottaa ra- kennemuutoksia sekä lisää kasvua ja turvallisuutta muutostilanteessa. Ei ole taloudellisesti tervettä eikä sosiaalisesti hyväksyttävää, että pitkäaikaistyöttömiä on runsaasti, mutta samaan aikaan kasvusektoreilla on työvoimapulaa. Työmarkkinaosapuolten eri tasoilla käytävien neuvottelujen ja sopimusten avulla voidaan luoda julkisen sektorin pätevöitymis- ja turvajärjes- telmät ja edistää siten ”työllistettävyydelle” (employabi- lity) otollisia olosuhteita. Samalla komitea korostaa, että työelämän muutostahti ja pätevyysvaatimukset edellyttävät, että yleisiä koulutus- ja ammattikoulutus- järjestelmiä käytetään jatkossa entistä tehokkaammin. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS


title: RÈGLEMENT (CE) N° 2449/97 DE LA COMMISSION du 10 décembre 1997 établissant des valeurs forfaitaires à l'importation pour la détermination du prix d'entrée de certains fruits et légumes

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
import price
perennial vegetable
pip fruit


title: Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Proposta di decisione del Parlamento europeo e del Consiglio che modifica la Decisione del 19 dicembre 1996, relativa all'adozione di un programma d'azione doganale nella Comunità - ("Dogane 2000")»

eurovoc_concepts:
EU financing
action programme
customs
exchange of information
information technology applications

formats: html pdf print

text: C 73/16 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 9. 3. 98 6. Limiti di altezza 7. Scheda d’impatto Appendice 2, Addendum 1. 6, e Allegato VII, 1. 1. 2 Esiste già una normativa comunitaria in materia di massa e di dimensioni dei veicoli nel traffico all’interno della Comunità. Non è opportuno né necessario ribadire parte di tale normativa nella direttiva particolare in esame, la quale è basata sull’articolo 100 A e non disciplina l’uso dei veicoli. È molto insoddisfacente e inadeguata. Le piccole e medie imprese sono coinvolte in misura ragguardevole. I complicati requisiti aggiuntivi che figurano nella pro- posta in esame potrebbero incidere sulla produttività, per cui al riguardo si sarebbero dovuti consultare gli interlocutori sociali. Bruxelles, 10 dicembre 1997. Il Presidente del Comitato economico e sociale Tom JENKINS Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Proposta di decisione del Parlamento europeo e del Consiglio che modifica la Decisione del 19 dicembre 1996, relativa all’adozione di un programma d’azione doganale nella Comunità — (“Dogane 2000”)» (98/C 73/04) Il Consiglio, in data 26 settembre 1997, ha deciso, conformemente al disposto dell’articolo 100A del Trattato che istituisce la Comunità europea, di consultare il Comitato economico e sociale in merito alla proposta di cui sopra. La Sezione «Industria, commercio, artigianato e servizi», incaricata di preparare i lavori del Comitato in materia, ha formulato il parere sulla base del rapporto introduttivo del relatore Giesecke, in data 3 dicembre 1997. Il Comitato economico e sociale ha adottato il 10 dicembre 1997, nel corso della 350a sessione plenaria, con 101 voti favorevoli, 2 contrari e 6 astensioni, il seguente parere. 1. Introduzione 2. Proposta della Commissione La proposta della Commissione in esame incre- 1. 1. menta le risorse a disposizione del programma d’azione doganale della Comunità, denominato «Dogane 2000», per il periodo 1998-2000. Già nel settembre 1995, il Comitato aveva dato parere favorevole al riguardo (1). 1. 2. Tale programma d’azione è finanziato in prima istanza dal programma «IDA» che giungerà a scadenza il 31 dicembre 1997. Dal momento che «Dogane 2000», invece, resta in applicazione sino alla fine del 2000, occorre garantire un’adeguata copertura finanziaria per il periodo 1998-2000. La Commissione propone pertanto di modificare 2. 1. la dotazione finanziaria stabilita dalla Decisione 210/97/CE (2) in modo da garantire la copertura anche del periodo 1998-2000. Per l’informatizzazione di «Dogane 2000» sono 2. 2. ora previsti non più 23, ma 58 milioni di ecu. 3. Osservazioni del Comitato Il Comitato appoggia la modifica proposta della 3. 1. Commissione. (1) GU C 301 del 13. 11. 1995. (2) GU L 33 del 4. 2. 1997, pag. 24. 9. 3. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 73/17 3. 2. Il Comitato si dichiara particolarmente soddisfat- to di come sono state decise le priorità; gli stanziamenti sono stati infatti destinati, quasi per metà, allo sviluppo del nuovo sistema di transito comune (NCTS — New Common Transit System: nuovo sistema del transito comune) e all’armonizzazione dei sistemi di trasmissione di dati fra gli Stati membri e la Commissione (CCN/CSI — Common Communication Network/Common System Interface). 3. 3. L’importanza di questi due obiettivi era già stata sottolineata dal Comitato nei pareri in merito al programma d’azione «Dogane 2000» e al piano d’azione per il transito in Europa (1). 3. 4. Completa il documento della Commissione una «suddivisione indicativa delle azioni di informatizzazio- ne “Dogane 2000”» effettuata in base ai singoli sistemi. (1) GU C 355 del 21. 11. 1997. Bruxelles, 10 dicembre 1997. Dal momento che le cifre fornite nella relativa tabella sono solo delle stime, il Comitato raccomanda una gestione flessibile dei finanziamenti preventivati in base alle esigenze dei singoli sistemi. 3. 5. Il Comitato chiede pertanto di essere informato ogni anno sulla destinazione e sull’utilizzo effettivo dei finanziamenti stanziati. In tali informazioni dovranno essere indicati gli 3. 6. storni dei finanziamenti da un sistema all’altro. Il Comitato ritiene particolarmente importante 3. 7. che, nel settore delle dogane, le applicazioni della Comunità siano adeguate alla norma UN/EDIFACT (Electronic Data Interchange for Administration, Com- merce and Transport: scambio elettronico di dati infor- il commercio e il matizzati per l’amministrazione, trasporto) riconosciuta a livello internazionale. Si assicu- rerà cosı` anche l’auspicato dialogo con gli operatori economici. Il Presidente del Comitato economico e sociale Tom JENKINS Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Proposta di regolamento (CEE) del Parlamento europeo e del Consiglio che modifica il Regolamento (CEE) n. 2913/92 che istituisce un codice doganale comunitario (transito)» (98/C 73/05) Il Consiglio, in data 4 dicembre 1997, ha deciso, conformemente al disposto dell’articolo 100A del Trattato che istituisce la Comunità europea, di consultare il Comitato economico e sociale in merito alla proposta di cui sopra. La Sezione «Industria, commercio, artigianato e servizi», incaricata di preparare i lavori del Comitato in materia, ha formulato il parere sulla base del rapporto introduttivo del relatore Giesecke, in data 3 dicembre 1997. Il Comitato economico e sociale ha adottato il 10 dicembre 1997, nel corso della 350a sessione plenaria, con 106 voti favorevoli, 2 contrari e 2 astensioni, il seguente parere. 1. Introduzione 2. La proposta della Commissione Il codice doganale CE entrato in vigore il 1o gen- 1. 1. naio 1994 stabilisce le disposizioni generali della normati- va doganale comunitaria. Dal momento dell’entrata in vigore, il quadro delle esigenze è stato oggetto di profondi mutamenti, sı` da rendere necessaria l’introduzione di modifiche. 2. 1. La proposta della Commissione in esame che modifica il Regolamento (CEE) n. 2913/92 il quale istituisce un codice doganale comunitario prevede degli adattamenti nel settore del transito. Questi ultimi rappresentano essenzialmente una conseguenza del pia- no d’azione per il transito in Europa (2). 1. 2. Dal punto di vista sia degli operatori economici sia delle amministrazioni doganali è necessario che le norme vengano formulate in modo più semplice e chiaro. (2) COM(97) 188 def