title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Kommissionens meddelande 'Modernisering och nydaning av social trygghet i Europeiska unionen'"

eurovoc_concepts:
European social policy
employment policy
social change
social security
social-security harmonisation

formats: html pdf print

text: 9. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 73/85 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Kommissionens meddelande ‘Moder- nisering och nydaning av social trygghet i Europeiska unionen‘” (98/C 73/22) Den 18 mars 1997 beslutade kommissionen i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda meddelande. Sektionen för sociala frågor och familje-, utbildnings- och kulturfrågor, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 13 november 1997. Ada Maddocks var föredragande och Pierre Chevalier medföredragande. Vid sin 350:e plenarsession den 10-11 december 1997 (sammanträdet den 10 december 1997) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 76 röster för, 38 röster emot och 9 nedlagda röster. 1. Inledning 1. 2. Aktuella tendenser? 1. 1. Internationell konkurrens? Social trygghet och konkurrenskraft kan förstärka va- randra ömsesidigt. De skall inte bjuda under varandra, vare sig på den inre marknaden eller i Världshandelsorga- nisationen. Tillsammans kan de bilda en sammanhäng- ande och varaktig bas, i förening med makroekonomisk politik, för att främja tillväxt och sysselsättning, under- stödda av solidaritet, företagsamhet och delaktighet. Kostnaderna för social trygghet svarar för 28 % av EU:s totala BNP. I USA är nettoutgifterna 27 % av BNP. Med kommissionens ord: ”Denna syn på social trygghet. om man tar såväl privata som offentliga utlägg med i beräkningen, antyder att hushållen spenderar ungefär lika mycket på socialt skydd, sjukvård och pension i ett antal utvecklade industrialiserade länder (1). ” Kommis- sionen säger uttryckligen: ”Det är viktigt att inse att skälen för en reform av socialförsäkringssystemen inte har något att göra med konkurrens från tredje länder (2). ” (1) KOM(97) 102 slutlig, punkt 1. 2, andra stycket. Uppgifter om offentliga och privata utgifter för social trygghet i Sverige och i USA, uttryckta i procent av hushållens utgifter, visar att 1990 betalade svenska hushåll 4,4 % av sin inkomst för privat sjukvård, utbildning, privata pensioner och barntillsyn, och 36,8 % i skatt. Det blir totalt 41,2 %. De amerikanska hushållen betalade 29,2 % av sin inkomst för privat sjukvård, utbildning, privata pensioner och barntillsyn, och 10,4 % i skatt. Det blir totalt 39,6 %. Gösta Esping-Andersen, ”The Double Problem of Co-ordination in Contemporary Welfare States” (Nutida välfärdsstaters dubbla samordningsproblem), en uppsats som skrevs för konferensen om socialpolitik och en stark ekonomi, Amsterdam, 23-25 januari 1997. (2) Samma punkt, tredje stycket. ”Export av produkter utanför EU svarar för 8 % av EU:s BNP — en nivå som har varit stabil i över tjugo år. Det innebär att 92 % av efterfrågan täcks av produktion inom Europa, medan 8 % täcks genom import från länder utanför EU”, Kommissionens meddelande ”Europa som en ekonomisk enhet” CSE(96) 8 slutlig, 4. 12. 1996, s. 8. Kostnaderna för social trygghet inom EU ökade under 1980- och 1990-talen långsammare i förhållande till BNP än de gjorde under 1970-talet. O¨ kningar i förhållande till BNP skedde främst under perioder av ekonomisk tillbakagång, när BNP ökade långsamt eller inte alls. En del medlemsstater ökade också utgifterna för att utveckla sina sociala trygghetssystem till den nivå som de mer utvecklade länderna i unionen har (3). I sin helhet har EU:s kostnader för social trygghet varit relativt stabila, utom under ekonomiskt svaga perioder. Kommissionens slutsats är att ”det finns få tecken på att kostnaderna för social trygghet ökar snabbare” (4). Samtidigt säger man att EU:s utgifter för social trygghet upprätthåller den sociala sammanhållningen och stabiliteten under perioder av större makroekonomiska påfrestningar, industriell omstrukturering och andra omstrukture- ringar. 1. 3. Kan den sociala tryggheten inom EU upprätthållas i framtiden? 1. 3. 1. I syfte att bevara sina sociala trygghetssystem samtidigt som man tar hänsyn till den demografiska och ekonomiska utvecklingen kommer många medlemssta- ter under det följande årtiondet att försöka anpassa sina sociala trygghetssystem i enlighet med sina egna förhållanden och kulturer. Men dessa anpassningar bör ske genom samarbete inom EU:s ramar. 1. 3. 2. Kommissionens meddelande hävdar att de verkliga ”skälen för att reformera är interna”. Två större problem lyfts särskilt fram: ”stora offentliga underskott och svårigheter att åstadkomma social integrering” (5). 1. 3. 2. 1. Man kan hävda att det första problemet inte förorsakas av, men har följder för, den sociala tryggheten. Massarbetslöshet och mot den svarande (3) ”Social protection in Europe”, KOM(95) 457 slutlig, kap. 3, s. 59 (ej på svenska, ö. a. ). (4) KOM(95) 457 slutlig, sammanfattningen, s. 12, näst sista stycket. (5) KOM(97) 102 slutlig, 1. 2, sista stycket. C 73/86 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 9. 3. 98 transfereringar till de arbetslösa är problem som främst hör ihop med ekonomisk stagnation och med hur arbetsmarknaden fungerar. Den demografiska ”tidsin- ställda bomben” och oron för ett ohållbart förhållande i en nära framtid mellan andelen pensionärer och andelen arbetstagare kan också ses som ett stort fördel- ningsproblem som mer har att göra med rörligheten på arbetsmarknaden än med något inbyggt fel i det sociala trygghetssystemet. Samtidigt kan man också hävda att de förändringar av ekonomin och arbetsmarknaden som anses nödvändiga kan kompletteras och stödjas av vissa förändringar i våra sociala trygghetssystem. Nyckeln till framgång på båda områdena torde ligga i en kombination av flexibilitet och trygghet som tar hänsyn till ”arbetets föränderliga natur” och vikten av att samordna ekonomisk politik och strukturpolitik, vilket framhävs i deklarationen om sysselsättningen från topp- mötet i Dublin och i kommissionens rapport om Europa som en ekonomisk enhet. 1. 3. 2. 2. Det andra problemet, ”svårigheter att åstad- komma social integrering”, hänger närmare samman med de sociala trygghetssystemen inom EU, särskilt vad gäller massarbetslösheten och den sociala utslagning denna leder till. De beräknade ekonomiska och sociala kostnaderna för dessa är mycket stora. Det finns en allmän enighet om att det krävs ett stort skifte från (passiva) bidragssystem till (aktiva) trygghetssystem som stöder sysselsättningen. 1. 3. 3. Ytterligare två viktiga utmaningar framhävs i kommissionens meddelande: ”Anpassning av social trygghet till könsförskjutningen” och ”Bättre social trygghet för människor som flyttar inom unionen”. Kommittén har uttryckt sitt stöd för alla viktigare förslag inom dessa områden (1). 2. Särskilda förslag? 2. 1. Social trygghet som produktiv faktor 2. 1. 1. Kommittén har konsekvent hävdat åsikten att social trygghet kan bidra till att stimulera och stärka ekonomin och har påpekat de positiva effekterna av att man på både europeisk och nationell nivå integrerar och samordnar den sociala och ekonomiska politiken (2). Kommissionens meddelande säger också: ”Vidare har medlemsstater med ett starkt skyddsnät ofta bättre BNP per capita eller betalningsbalans än medlemsstater med (1) KOM(97) 102 slutlig, sammandrag: punkterna 4 och 5. (2) ESK:s yttrande om ”Socialpolitik och en stark ekonomi”, EGT C 287, 22. 9. 1997, punkt 2. 3 och 3. ett svagt skyddsnät (3). ” Den negativa, nedåtgående spiralen med ekonomisk stagnation som leder till ned- skärningar i de sociala trygghetssystemen och därmed lägre konsumtion och minskad efterfrågan kan vändas till ett positivt, integrerat handlande inriktat på att omforma passiva utgifter till aktiva, skapa arbetstillfäl- len, tjänster och tillväxt. Som det påpekas i Delors vitbok måste man i så fall ”omstrukturera det statliga inkomststödet så att det blir möjligt att fylla på arbetsin- komst med socialbidrag. Detta kräver skapandet av ett integrerat skatte- och socialbidragssystem med lämpliga säkerhetsspärrar” (4). I samband med att kommissionen ytterligare studerar sambandet mellan social och ekono- misk politik kunde den genomföra studier för att få fram jämförbara indikatorer för vårdsektorns sysselsätt- ningspotential och för den sociala trygghetens förebygg- ande kapacitet. I detta sammanhang visar en nyligen genomförd undersökning på kostnaderna för att inte ha en utvecklad social modell (5). Till sist påpekar kommissionen att ”En central fråga. är hur skyldigheter och möjligheter skall kombineras” (6). Kommissionen hävdar med hänvisning till de ”brådskande behov av att stärka statens finanser” som finns, att ”Det finns ingen motsägelse mellan detta och en hög social trygghetsnivå, och det leder inte till att solidaritetstanken skrotas. Tvärtom stärks solidariteten mellan olika generationer, eftersom kommande generationers börda blir lättare” (7). Kommittén är medveten om att kommissionen kommer att lägga fram en undersökning om detta för medlemssta- terna. Kommittén önskar delta i den diskussionen. 2. 2. Socialförsäkringssystem med tydligare sysselsätt- ningsfrämjande profil 2. 2. 1. Olika utvecklingstendenser på arbetsmarkna- den, som kvinnornas ökade deltagande i yrkeslivet och spridningen av flexibla arbetsformer i samband med nya former av arbetsorganisation och flexibla möjligheter till ledighet under yrkeslivet, håller på att forma om arbetslivet i riktning mot mer varierade individuella arbetsmönster (8). De sociala trygghetssystemen kan stödja den utvecklingen genom att underlätta de olika (3) KOM(97) 102 slutlig, 1. 2, andra stycket. (4) Vitboken om ”Tillväxt, konkurrenskraft och sysselsätt- ning: Utmaningarna och vägarna in i 2000-talet”, Europeis- ka unionens bulletin, bilaga 6/93, punkt 8. 8 c, tredje strecksatsen. (5) German Unemployment and the European Social Model, kommissionen. (6) KOM(97) 102, punkt 2. 1, andra stycket. (7) KOM(97) 102, punkt 1. 2, fjärde stycket. (8) Grönbok om ”Ett partnerskap för en ny arbetsorganisa- tion”, KOM(97) 128 slutlig. 9. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 73/87 formerna av övergångar på arbetsmarknaden. Olika yttranden från kommittén har hävdat att man måste ta hänsyn till dessa utvecklingstendenser när man organise- rar den sociala tryggheten (1). Dublinmötets deklaration om sysselsättningen efterlyste också att man ”utvecklar sociala trygghetssystem som kan anpassas till nya arbetsmönster och ge tillräckligt socialt skydd för personer i sådant arbete”. billigt subventionerat arbete ersatte riktiga arbetstillfäl- len. Man måste också se till att sådana program utformas så att de verkligen underlättar anställning. Som kommittén tidigare har påpekat: ”Enbart utbildning räcker inte för en adekvat politik mot arbetslöshet. Allmän och speciellt inriktad politik syftande till att skapa arbetstillfällen är också nödvändig” (3). 2. 2. 2. De potentiella tillväxtområdena vid en föränd- ring som gör de sociala trygghetssystemen mer sysselsätt- ningsfrämjande finns främst inom sektorer där offentlig- privata partnerskap kan stimuleras. Till exempel är vård, transporter, energi och miljö områden där investe- ringar, i form av inkomststöd vid sidan av lönen samt olika skyddsåtgärder, kan göra att den ekonomiska uthålligheten för andra viktiga behov (som de äldres) ökar och kan ha positiva effekter på tillväxt och i sysselsättning. Den offentliga sektorns viktiga roll sådana program ger dem en stor betydelse. Därför är det ett logiskt förslag i Delors vitbok att man skulle maximera dessa åtgärders sysselsättningsskapande po- tential om de administrerades ”av ett enda statligt organ” (2). Om arbetsmarknadens parter, den sociala ekonomin, lämpliga icke-statliga organisationer samt lokala och regionala myndigheter engagerades inom en sådan ram kunde det också främja utvecklingen av praktiska program och garantera att det fanns lämpliga skyddsåtgärder och positiva incitament att stödja över- gången från ”bidrag till arbete”. Många bidragstagare som fått stöd under längre perioder har fastnat i sin situation och finner det vara allt svårare att bryta detta mönster. Detta skulle kunna lösas genom en positiv kampanj för att förbättra individens situation och en justering av förhållandet mellan skatter och bidrag (utan negativa effekter). Sådana incitament kunde bestå i högre inkomstgränser för bidragsberättigande. Liknande offentlig-privata partnerskap som 2. 2. 3. bygger dels på arbetserfarenhet dels på inkomststöd, på basis av kollektivavtal, skulle kunna användas för att utbilda arbetslösa som vill kvalificera sig för att inträda eller återinträda på arbetsmarknaden. Det är viktigt med satsningar som främjar en flexibel övergång mellan skola, utbildning och arbetsliv. Om arbetsmarknadens parter vore delaktiga i att förhandla fram villkoren för sådana kombinationer av yrkesutbildningsprogram och inkomststöd skulle det säkerställa att programmen för arbetsmarknadsutbildning byggde på incitament snarare än på tvång, och att de hade ett inbyggt skydd mot att 2. 2. 4. Denna politik måste drivas: — med respekt för subsidiaritetsprincipen och fram- förallt för det regelsystem varje medlemsstat uppnått genom tidigare förhandlingar och som bygger på deras olika ”sociala kulturer”; — i nära samarbete med parterna för att utforma projekten, se till att de genomförs och utvärdera resultaten; — och på ett sådant sätt att man inte skapar ett socialt skikt av konstlade och underbetalda arbeten. 2. 2. 5. Förslagen om sysselsättningsfrämjande social trygghet inkluderar också förslag om att sänka de arbetskostnader som inte är lön. Delors vitbok föreslog att arbetsgivarnas sociala avgifter skulle sänkas eller tas bort för lågutbildad arbetskraft med låga löner. Bortfallet skulle kompenseras genom miljöskatter, punktskatter på konsumtion av produkter som är skadliga för hälsan samt skatter avsedda att göra produktiva investeringar attraktivare (4). Kommitténs yttrande från november 1996 om ”Den sociala trygghe- tens framtid” hade samma syn på kompensationsåtgär- der, men förordade att arbetsgivare skulle kunna bli delvis befriade från kostnader för sociala avgifter på alla löner och tillämpa det på alla under en viss överenskommen nivå (5). Kommitténs yttrande av den 9 juli 1997 om beskattningen inom EU stödde också sådana alternativa finansieringskällor (6). Kommissio- nens meddelande betonar att ”flera medlemsstater har vidtagit åtgärder för att sänka lönebikostnaderna (men att) vissa undersökningar visar att detta inte haft någon väsentlig inverkan på den allmänna sysselsättningsnivån eftersom det leder till en förskjutning mellan subventio- nerat och icke-subventionerat arbete och till att organisa- tionen slimmas. Samtidigt framgår det av undersökning- (1) Se yttranden om ”Den sociala trygghetens framtid”, EGT C 66, 3. 2. 1997, och om ”Arbetstider”, EGT C 18, 22. 1. 1996. (2) Vitboken, citerad ovan, punkt 8. 8 c, tredje strecksatsen. (4) Vitboken, citerad ovan, punkt 9. 4 och 9. 5. (5) EGT C 66, 3. 3. 1997, punkt 5. (6) EGT C 296, 29. 9. 1997, punkt 2. 2. 3. (3) ESK:s yttrande om ”Social utslagning”, EGT C 352, 30. 12. 1993, punkt 5. 2. 2. C 73/88 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 9. 3. 98 arna att de positiva effekterna blir större om åtgärderna är noggrant utformade och knyts till nyskapade arbets- tillfällen” (1). Kommittén uppmanar kommissionen att fortsätta arbetet med denna fråga och önskar delta i det. Det är uppenbart att sådana system inte får leda till att osäkra arbeten ersätter säkra, och de får inte heller underminera bidragstagarnas rättigheter. Subsidiaritets- principen bör iakttas. förutsätter en minimiinkomstgaranti, som är knuten till integrering, stabilitet och omskolning. Arbete och sysselsättning är de främsta garanterna för social integre- ring. Detta kan inkludera arbete utanför den reguljära arbetsmarknaden som kan leda till mycket stora bespa- ringar i de offentliga utgifterna, vilket kan kompensera inkomststöd, bidrag och skattelättnader. 2. 2. 5. 1. För att främja sysselsättningen råder det allmän enighet om ”nödvändigheten av att vända den trend i skattestrukturerna som lägger en växande börda på arbetet i jämförelse med andra skatteunderlag” (2). Av denna anledning instämmer kommittén med högni- vågruppen för skattepolitik, som instiftades av Europeis- ka rådet i Dublin, om att man måste anlägga ett globalt perspektiv på skatteområdet i dess helhet. Vidare kan samspelet mellan skatte- och vinststrukturer göras mer neutralt för att göra arbetsmarknaden mer dynamisk. 2. 2. 6. De förslag i kommissionens meddelande som talar för en flexiblare övergång från yrkesverksamhet till pension, i synnerhet genom att man använder sig av modeller för frivillig förtidspensionering på deltid, får genomgående kommitténs stöd under förutsättning att de ges rättsliga garantier och en strikt inramning genom kollektivavtal som anpassas till de berörda sektorerna: ”de anställda skulle successivt förkorta sin arbetstid (minskning av arbetstiden efter hand), men de skulle också vara yrkesverksamma längre (successiv höjning av pensionsåldern)” (3). Individuella arrangemang för kollektivavtalsreglerat deltidsarbete skulle kunna utfor- mas för att frigöra arbetstillfällen för unga arbetslösa, och de skulle leda till minskade utgifter för socialförsäk- ring och arbetslöshetsersättning. Sådana arrangemang får dock inte inverka negativt på äldre arbetstagare. Sådana besparingar, liksom en mer successiv och flexibel pensionering, skulle kunna åstadkomma mer än att bara täcka inkomststödet till ett förtidspensioneringssystem på deltid. De övergripande kostnaderna och fördelarna med sådana arrangemang måste utvärderas, och arbets- marknadens parter bör diskutera positiva erfarenheter i Europeiska unionen. Problemet med proportionella rättigheter för deltidsanställda och deras rättsliga ställ- ning måste också lösas. Kommittén har också konsekvent pläderat för 2. 2. 7. ett socialt skydd för att främja integrering. Detta (1) KOM(97) 102 slutlig, citerad ovan, punkt 2. 2. 3, fjärde stycket. (2) Meddelande från kommissionen ”Beskattning inom Euro- peiska unionen. Rapport om skattesystemens utveckling”, KOM(96) 546 slutlig, punkt 6. 12. Tillgängliga fakta om skattestrukturen uttryckt i procent av BNP visar att för EU-15 fördelades skattebördan 1993 enligt följande: 11 % på konsumtion, 21,2 % på avlönat arbete, 7 % på kapital och 2,1 % respektive 0,2 % på energi och miljö. Se Strukturer i EU:s skattesystem, Eurostats rapport, 1997. (3) EGT C 66, 3. 3. 1997, tidigare citerat, punkt 6. 4. 1. 7. 2. 3. Anpassning av den sociala tryggheten till EU:s åldrande befolkning 2. 3. 1. Kombinationen av sjunkande födelsetal och ökad livslängd innebär att antalet äldre i förhållande till den yrkesverksamma befolkningen kommer att fördubblas under de kommande femtio åren. Detta kommer göra det allt svårare att finansiera pensionssy- stemen om det inte finns tillräckligt många på arbets- marknaden för att bidra. Utvecklingen av gemensamma prognosmodeller för den långsiktiga utvecklingen av utgifterna för de sociala trygghetssystemen skulle bidra till en ökad förståelse av de utmaningar som de demogra- fiska förändringarna ställer EU inför. Den demografiska ”tidsinställda bomben” sätter pensionssystemen under press och leder till tvivel om deras livskraft. Detta innebär i vilket fall som helst ett viktigt fördelningsproblem som har att göra med arbetsmarknadens förmåga att absorbera ny arbetskraft, vilket kommissionen också understryker i sin demografiska rapport 1997 (4). Olika anpassningar på arbetsmarknaden kan bidra till att minska några av problemen. Kommissionens meddelan- de anger till exempel att ”Tendensen mot ökad kvinnlig förvärvsfrekvens kommer att hålla i sig under de närmaste åren och är välkommen som motvikt till effekten av att befolkningen åldras” (5). En smidig övergång till pensionen där man själv väljer när man vill dra sig tillbaka kan också, som nämnts tidigare, minska bidragsberoendet. Vid en tidpunkt då det finns mer än 18 miljoner arbetslösa i Europeiska unionen förefaller det ganska paradoxalt att oroa sig för arbetskraftsbrist. Det grundläggande problemet är inte den övergripande demografiska samhällsstrukturen utan hur stor del av befolkningen som bidrar till BNP. Problemet gäller snarare sysselsättningen än pensionerna. Frågorna an- gående pensionssystemens livskraft är ytterst, vare sig det gäller fördelningssystem eller premiereservsystem, ofrånkomligen kopplade till den ekonomiska situatio- nen. Dessutom framhåller kommissionen att ”en radikal övergång från fördelningssystem till premiereservsystem (4) Europeiska kommissionen, Demografisk rapport 1997 bl. a. s. 3. (5) KOM(97) 102 slutlig, tidigare citerat, punkt 1. 2. 3, första stycket. 9. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 73/89 inte är realistisk, eftersom det skulle medföra ofantliga övergångskostnader” (1). Skapandet av ”trygga förutsättningar” för tilläggspen- sionssystemen bör ses mot bakgrund av hela den ekonomiska politiken. Fördelningssystemen är beroende av en politik som gör det möjligt för medborgarna att aktivt bidra till BNP. Premiereservsystemen påverkas av inflationen, investerings- och kapitalspekulationsrisker. Oberoende av pensionsförsäkringarna form — statliga pensioner, tilläggspensioner eller privata pensioner — måste det finnas garantier för att de kan samexistera. Finansieringen bör i vilket fall som helst vara resultatet av den nationella ekonomins situation vid det aktuella tillfället och av politiken beträffande växelkursstabilitet och kapitalinvesteringar. Mot bakgrund av dessa ekono- miska omständigheter har kommittén redan gett sitt stöd åt flera förslag om överförbara tilläggspensionssystem. 2. 3. 2. Kommittén har redan stött de förslag som framförs i kommissionens meddelande beträffande de nya kraven på omvårdnad för äldre personer, framför allt när det gäller att göra det möjligt för de personer som så önskar att bo kvar i sina egna hem istället för att tas om hand av en institution. Att skapa villkor för att göra detta möjligt (t. ex. städhjälp, sjuk- och hälsovård och tillgång till social service i hemmet) — eventuellt i samarbete med frivilligorganisationer — är att föredra. Dessutom är det mindre kostsamt än att vara beroende av privata försäkringar med de risker som sådana medför vad gäller ”negativt urval” och ”moralisk risk” (2). Kommittén har föreslagit ytterligare åtgärder, bland annat en skatt som bygger på solidaritet mellan genera- tionerna för att finansiera strukturer och stöd för att minska de äldres beroende. Man kan uppnå goda resultat när det gäller att genomföra positiva åtgärder inom social trygghet för att täcka nya risker — även under lågkonjunktur. 2. 3. 3. Hälso- och sjukvården är grundläggande frågor inom social trygghet. Dessa frågor bör inte behandlas enbart med tanke på de äldre utan bör också studeras som en fråga i sig. Hälso- och sjukvårdsutgifterna, i synnerhet för mycket gamla personer, kan delvis kompenseras med förebyggande sjukvård, rådgivning och hemsjukvård. För att förbättra resultaten på häl- soområdet och ge sjukvårdssystemen kapacitet att ta itu med de faktorer som påverkar befolkningens hälsa, bör medlemsländerna föra en mer sammanhängande hälsopolitik enligt WHO:s riktlinjer (3). Vidare skulle man kunna vidta en bättre utvärdering av de ekonomiska konsekvenserna av den nya tekniken och effekterna av gemenskapspolitiken. Kommissionen vill också upp- märksamma nödvändigheten av att i högre grad upp- märksamma hälsofrågor vid förändringar i arbetsorga- nisationen (4). I kommitténs yttrande från november 1996 om ”Den sociala trygghetens framtid” underströk man att: ”Genom att år 1992 anta en rekommendation om tillnärmning av målsättningar och åtgärder gällande socialskyddet skrev EU:s medlemsländer under på att arbeta mot ett särskilt mål: att garantera alla personer som lagligen vistas på en medlemsstats territorium tillgång till nödvändig hälsovård, samt att upprätthålla och utveckla ett högklassigt sjukvårdssystem. Man måste anpassa strävan mot en minskning av hälso- och sjukvårdsutgifterna så att man bevarar målet att ge alla tillgång till högklassig hälsovård. Att införa åtgärder för riskurval (‘gallring‘) skulle äventyra solidariteten och tillhandahållandet av effektiv vård (5). ” 2. 4. Anpassning av social trygghet till könsförskjut- ningen: individualisering av rättigheterna 2. 4. 1. Kommittén har stött förslag som syftar till att skapa harmoni mellan arbetsliv och familjeliv och till att successivt genomföra en individualisering av rättigheterna, utan att kvinnornas ekonomiska trygghet för den skull äventyras. Kommissionen formulerar det: ”. [ett] system med en allmän ålderspension i kombination med en yrkesbaserad pension [kan kanske vara] en lösning på detta svåra problem” genom att ta bättre hänsyn till kvinnornas nuvarande ställning på arbetsmarknaden samt till mer varierade mönster i arbetslivet (6). Med hänsyn till skillnaderna mellan de nationella systemen bör dock de effekter kommissionens idé kan få på premie- och inkomstbaserade sociala trygghetssystem undersökas noga. Det vore bra om kommissionen kunde ge ut ett meddelande om individua- lisering av rättigheter, i vilket dessa problem kunde behandlas. Kommittén har även konsekvent stött förslag 2. 4. 2. som syftar till lika behandling i lagstadgade och yrkesba- serade system för social trygghet. 2. 5. Bättre social trygghet för människor som flyttar inom unionen 2. 5. 1. ESK har ställt sig bakom alla uppdateringar av förordning (EEG) nr 1408/71, som ger utrymme för en (1) Punkt 2. 3. 1, stycke 7 i ovan citerade dokument. (2) KOM(97) 102 slutlig, tidigare citerat, punkt 2. 3. 3, tredje stycket. (3) WHO:s dokument ”Health for all in Europe: an Epidemio- logical Review”, Köpenhamn, 1990. (4) Grönbok ”Ett partnerskap för en ny arbetsorganisation”, KOM(97) 128 slutlig, s. 12, punkt 62 och 63. (5) EGT C 66, 3. 3. 1997, punkt 8. 5. (6) KOM(97) 102 slutlig, punkt 2. 4 sista stycket. C 73/90 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 9. 3. 98 närmare samordning av lagstiftning rörande den sociala tryggheten för personer som flyttar inom unionen. Kommittén håller för närvarande också på med att utarbeta ett yttrande om den nyligen publicerade grönbo- ken om ”Kompletterade pensionsskydd på den inre marknaden” (1). Kommittén har redan uttryckligen efter- lyst liknande bestämmelser för yrkesbaserade pensions- system, bl. a. en rättslig ram till skydd för tillgångar och individuella rättigheter, jämförbara beräkningsgrunder för pensionsöverföring i hela EU och en ram för samordning inom EU av yrkesbaserade pensionssystem, något som kanske skulle kunna bygga på artikel 51 i EG-fördraget i likhet med vad som redan gäller för lagstadgade system (2). ESK har också riktat uppmärk- samheten mot skattemässiga inkonsekvenser för gräns- arbetare. 3. Hur åtgärder på unionsnivån kan användas som stöd i anpassningsarbetet Kommittén har efterlyst ett EU-regelverk rörande 3. 1. proportionella rättigheter för deltidsarbetande och sam- ordning av yrkesbaserade pensionssystem. Vi har även förespråkat en europeisk observationsgrupp för fattig- dom och social utslagning och en EU-omfattande statis- tik om de kostnader som fattigdom och social utslagning förorsakar. Vi har givit vårt stöd till EU:s bestämmelser om lika behandling för kvinnor och män i lagstadgade och yrkesbaserade sociala trygghetssystem. EU-över- gripande åtgärder i avsikt att främja tillväxten, konkur- renskraften och sysselsättningen — förutsättningar för en hållbar social trygghet — har föreslagits eller fått stöd i ett antal yttranden från ESK. Den grundläggande ömsesidigheten mellan socialpolitiken och den ekono- miska prestationsförmågan inom EU är alltjämt av största vikt. Detta är anledningen till att kommittén håller med kommissionen om att ”reformerna i de sociala trygghetssystemen måste ses mot bakgrund av den europeiska sysselsättningsstrategin [och de] övergripande ekonomiska riktlinjerna, som lades fast vid Europeiska rådets möte i Florens” (3). Detta är också skälet till att kommittén välkomnar kommissionens (1) KOM(97) 283 slutlig. (2) ESK:s yttrande om ”Kompletterande sociala trygghetssys- tem” av den 26 maj 1992 — EGT C 223, 31. 8. 1992. (3) KOM(97) 102 slutlig, punkt 2. 1 andra stycket. Bryssel den 10 december 1997. avsikt att fortsätta dialogen med arbetsmarknadens parter och andra intressegrupper samt med EU:s institu- tioner, i medvetenhet om att det inte går ”att åstadkom- ma modernare och bättre social trygghet i EU om inte alla berörda aktörer deltar aktivt” (4). Kommittén är också medveten om att erfarenhetsutbyte mellan med- lemsstaterna skapar ett betydelsefullt mervärde på EU- nivå (5) och önskar att denna ”katalysatorfunktion” skall bestå. Mot denna bakgrund skulle benchmarking kunna vara ett användbart instrument för att kartlägga särskilt effektiva metoder i anslutning till de mål som ställts upp i rekommendationen från 1992 om tillnärmning av målen och politiken för den sociala tryggheten. 3. 2. Kommittén har dock i meddelandet lagt märke till att kommissionen ålagt sig själv en mycket fullteck- nad och snäv tidsplan och att man planerar att utföra en mängd undersökningar och utarbeta flera dokument. Exempelvis: — Undersökningar: skattesystem, arbetslöshetsersätt- ning, prognosmetoder, relationen mellan marknad och hälsovård, barnomsorg, äldreomsorg osv. — Bedömningar: den sociala trygghetens kostnader och fördelar, effekten av politiska åtgärder och av metoder för att bekämpa arbetslösheten, minimiin- komst, lönekostnader, förtidspensionsoch pensions- system, förebyggande hälsovård, hälsovårdens kost- nader. — Grönboken om kompletterande pensionssystem (se punkt 2. 5. 1 ovan). 3. 2. 1. Kommittén skulle för egen del vilja efterlysa en studie som syftar till att utforma jämförbara indikato- rer för sysselsättningspotentialen inom vårdsektorn och för den förebyggande kapacitet som den sociala trygghe- ten har. Kommissionens tidsplan är mycket snäv: ”topp- mötet i Amsterdam, slutet av juni 1997, första hälften av 1997”, och så vidare. Av denna anledning kommer ett flertal dokument aldrig att granskas av kommittén. Dessutom kommer det att bli svårt att rådgöra med berörda organ. Mot bakgrund av de aktuella frågornas omfattning, art och betydelse skulle kommittén vilja avge sitt yttrande i god tid, dvs. i samband med att dokumenten utarbetas och inte efter att de publicerats. (4) Samma dok. punkt 3 andra stycket. (5) Samma dok. punkt 3 första stycket. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS 9. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 73/91 BILAGA I till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande Följande ledamöter — närvarande eller företrädda av suppleant — röstade för att yttrandet skulle antas: ABEJO´ N RESA, ANDREWS, ANGELO, ATTLEY, Jocelyn BARROW, BASTIAN, BETELU BAZO, BØGH, BRIESCH, van den BURG, BURKHARD, Vasco CAL, CASSINA, CEBALLO HERRERO, CHAGAS, CHEVALIER, CHRISTIE, COLOMBO, DANTIN, DELAPINA, van DIJK, DRIJFHOUT- ZWEIJTZER, DRILLEAUD, ENGELEN-KEFER, ETTY, zu EULENBURG, FORGAS I CABRERA, FRERICHS, FUCHS, GAFO FERNA´ NDEZ, GEUENICH, GLATZ, HAGG, HERNA´ NDEZ BATAL- LER, JASCHICK, KALLIO, KANNISTO, KIENLE, de KNEGT, KONITZER, KONZ, KORYFIDIS, KUBENZ, LEMMETTY, LIVERANI, LYONS, LO¨ NNBERG, MADDOCKS, MANTZOURANIS, MARGALEF i MASIA´ , MENGOZZI, MERIANO, NILSSON, NYBERG, PELLARINI, POMPEN, QUEVEDO ROJO, RAMAEKERS, REUNA, SA´ NCHEZ MIGUEL, SANTILLA´ N CABEZA, SANTOS, SCHMITZ, SEPI, SEQUEIRA, SKOUBY, STOKKERS, STO¨ LLNBERGER, STRASSER, TSIRIMOKOS, TWIST, VOGLER, WAHROLIN, WESTERLUND, WRIGHT, ZUFIAUR NARVAIZA. Följande ledamöter — närvarande eller företrädda av suppleant — röstade emot yttrandet: ANDRADE, BAGLIANO, BARROS VALE, BEALE, BOUSSAT, BREDIMA SAVOPOULOU, BURANI, BYRNE, DE NORRE, DOCK, DONOVAN, FRANZ, GARDNER, GAUDER, GIESECKE, HAMRO- DROTZ, HORNUNG-DRAUS, JOHANSEN, KIELMAN, KONTIO, LEHNHOFF, LEVITT, LINS- SEN, LITTLE, MALOSSE, MEGHEN, MOBBS, MORELAND, MORGAN, NOORDWAL, PIETTE, RAVOET, REGNELL, REITERER, SIMPSON, SIRKEINEN, WALKER, WHITWORTH. Följande ledamöter — närvarande eller företrädda av suppleant — lade ner sin röst: BENTO GONÇALVES, BOISSERÉE, BROOKES, DECAILLON, HAGEN, LERIOS, NIELSEN, RETUREAU, SOLARI. BILAGA II till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande Efter att det slutliga yttrandet gått till omröstning med namnupprop presenterades följande deklaration av nedan angivna medlemmar i grupp I (arbetsgivare) som hade röstat emot yttrandet: ”Arbetsgivargruppen anser att kommitténs yttrande inte beaktar de problem som finns i de nuvarande socialförsäkringssystemen och underskattar behovet av modernisering och förbättring. Gruppen ger sitt fulla stöd för åsikten att ett effektivt socialförsäkringssystem som kommer alla våra medborgare till godo utgör en grundläggande faktor för samhällsekonomin, men vill dessutom framhålla att en stark ekonomi är en förutsättning för att man skall ha råd med socialförsäkringssystem. De problem som många medlemsstater har för närvarande kan sammanfattas som följer: 1. Socialbidragssystemen har vuxit successivt och grundas på förlegade normer och sysselsättnings- mönster. 2. Det har skapats en beroendekultur på grund av att inte tillräckligt gjorts för att hjälpa långtidsbidragsta- gare att komma ur sin situation. 3. I medlemsstaterna ser man med oro på att kostnaderna skenar i väg samtidigt som man försöker begränsa budgetunderskottet. 4. Den andel av befolkningen som lever på ålderspension (andelen 65 år och över uttryckt i % av åldersgruppen 15-64 år) beräknas ha fördubblats när de som börjar arbeta i dag kommer upp i pensionsåldern. C 73/92 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 9. 3. 98 Gruppen välkomnar kommissionens analys och stöder generellt sett åtgärdsförslagen, som man hoppas skall hjälpa medlemsstaterna att komma till rätta med sina problem. Gruppen anser att i synnerhet följande aspekter bör undersökas ingående: — bidragsstrukturen och förhållandet mellan olika bidrag; — bidragen bör inriktas på de mest behövande; — hjälp till långtidsbidragstagare att förbereda sig för arbetsmarknaden; — samverkande skatte- och bidragssystem för lågavlönade som uppmuntrar till att acceptera anställning; — uppmuntran för individuellt ansvarstagande; — successiv övergång till långsiktig finansiering av åtminstone en del av pensionsförmånerna; — stärkt partnerskap mellan offentlig och privat finansiering. Gruppen vill slutligen framhålla att man ser mycket positivt på kommissionens ansträngningar för att undanröja de återstående hindren för fri rörlighet på området social trygghet. ” ANDRADE, BAGLIANO, BARROS VALE, BEALE, BOUSSAT, BREDIMA SAVOPOULOU, BURANI, BYRNE, DE NORRE, DONOVAN, FRANZ, GARDNER, GAUDER, GIESECKE, HAMRO-DROTZ, HORNUNG-DRAUS, JOHANSEN, KIELMAN, KONTIO, LEHNHOFF, LEVITT, LINSSEN, LITTLE, MALOSSE, MEGHEN, MOBBS, MORGAN, NOORDWAL, RAVOET, REGNELL, REITE- RER, SIRKEINEN, WALKER, WHITWORTH. Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Samarbete med frivilligorganisationer på det sociala området” (98/C 73/23) Den 20 mars 1997 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén, i enlighet med artikel 23. 3 i arbetsordningen att utarbeta ett yttrande om ”Samarbete med frivilligorganisationer på det sociala området”. Sektionen för sociala frågor och familje-, utbildnings- och kulturfrågor, som ansvarade för kommitténs arbete i frågan, antog sitt yttrande den 17 oktober 1997. Föredragande var Soscha zu Eulenburg. Vid sin 350:e plenarsessionen den 10-11 december 1997 (sammanträdet den 10 december 1997) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 75 röster för, 6 emot och 7 nedlagda röster. SAMARBETE MED FRIVILLIGORGANISATIONER PA˚ DET SOCIALA OMRA˚ DET Förord De frivilliga organisationerna på det sociala området har bidragit till att skapa den europeiska välfärdsstaten. Deras mångfald av tjänster och inrättningar har historis- ka rötter. Parallellt med ekonomiska framsteg har en utveckling kunnat iakttas mot social ojämlikhet och ökad fattigdom. Industrialiseringen under 1800-talet medförde att människornas vardag förändrades på ett omvälvande sätt. Kyrkorna och deras församlingar, välbärgade medborgare och adeln, föreningar och intres- seorganisationer av de mest skilda slag, t. ex. fackföre- ningarna, var verksamma på det sociala området. De byggde upp sociala tjänster och inrättningar. I många europeiska länder intog staten en tillbakadragen position och ingrep först på ett sent stadium, beroende på den olikartade utvecklingen av välfärdssystemen i de enskilda staterna. De frivilliga organisationerna tillhandahåller inte endast tjänster och inrättningar utan motiverar dessutom män- niskor att göra en frivillig insats för det allmänna bästa och de uppfattar sig som förkämpar för människor som behöver hjälp. De arbetar därmed för idén om social rättvisa. De frivilliga organisationerna på det sociala området är en del av ”den tredje sektorn”, som är mycket viktig för de europeiska ekonomierna och som utgör ett mycket mångfacetterat fenomen som inte kan avgränsas på ett entydigt och slutgiltigt sätt. Olika nationella värderingar,


title: WRITTEN QUESTION No. 3897/97 by Amedeo AMADEO to the Council. Acts of brutality committed in Somalia by soldiers from EU Member States

eurovoc_concepts:
Somalia
UNO
civil defence
civil war
civilian victim
cruel and degrading treatment
multinational force
violence

text: 8. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 174/153 (98/C 174/227) SKRIFTLIG FR¯GA E-3897/97 fr(cid:229)n Amedeo Amadeo (NI) till r(cid:229)det (10 december 1997) A¤mne: O¤ vergrepp beg(cid:229)ngna i Somalia av soldater fr(cid:229)n EU:s medlemsstater Jag ha¤nvisar till skriftlig fr(cid:229)ga E-2488/97 fr(cid:229)n Nikitas Kaklamanis (UPE), i vilken r(cid:229)det anmodas att uppge hur det (cid:148)avser att reagera p(cid:229) dessa exempello¤sa illd(cid:229)d som beg(cid:229)tts av soldater fr(cid:229)n unionens medlemsla¤nder (och fo¤r o¤vrigt fr(cid:229)n medlemsstater som var med och grundade gemenskapen), n(cid:229)got som allvarligt skadar unionens anseende och som go¤r dess uttalanden om (cid:148)skydd av de ma¤nskliga ra¤ttigheterna(cid:148) till tomma uttalanden utan inneh(cid:229)ll(cid:148). Kan r(cid:229)det besvara fr(cid:229)gan omg(cid:229)ende a¤ven mot bakgrund av resultaten av en underso¤kning utfo¤rd av det italienska fo¤rsvarsdepartementet och efter det, att direkto¤ren fo¤r (cid:148)Panorama(cid:148) har erka¤nt att han tillhandah(cid:229)llit felaktig information, fo¤r att fredstrupper som sa¤nts ut till Somalia och i synnerhet soldaterna vid det va¤lka¤nda Folgore inte skall kra¤nkas? Den fr(cid:229)ga som den a¤rade parlamentsledamoten har sta¤llt ligger inte inom r(cid:229)dets kompetensomr(cid:229)de. Svar (26 februari 1998) (98/C 174/228) SKRIFTLIG FR¯GA E-3898/97 fr(cid:229)n Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (11 december 1997) A¤mne: O¤ vergrepp beg(cid:229)ngna i Somalia av soldater fr(cid:229)n EU:s medlemsstater Jag ha¤nvisar till skriftlig fr(cid:229)ga E-2488/97 fr(cid:229)n Nikitas Kaklamanis (UPE), i vilken r(cid:229)det anmodas att uppge hur det (cid:148)avser att reagera p(cid:229) dessa exempello¤sa illd(cid:229)d som beg(cid:229)tts av soldater fr(cid:229)n unionens medlemsla¤nder (och fo¤r o¤vrigt fr(cid:229)n medlemsstater som var med och grundade gemenskapen), n(cid:229)got som allvarligt skadar unionens anseende och som go¤r dess uttalanden om (cid:148)skydd av de ma¤nskliga ra¤ttigheterna(cid:148) till tomma uttalanden utan inneh(cid:229)ll(cid:148). Kan kommissionen besvara fr(cid:229)gan omg(cid:229)ende a¤ven mot bakgrund av resultaten av en underso¤kning utfo¤rd av det italienska fo¤rsvarsdepartementet och efter det, att direkto¤ren fo¤r (cid:148)Panorama(cid:148)har erka¤nt att han tillhandah(cid:229)llit felaktig information, fo¤r att fredstrupper som sa¤nts ut till Somalia och i synnerhet soldaterna vid det va¤lka¤nda Folgore inte skall kra¤nkas? Svar fr(cid:229)n Joa(cid:152)o de Deus Pinheiro p(cid:229) kommissionens va¤gnar (14 januari 1998) Kommissionen fo¤ljer utredningen av anklagelserna om att somalier skulle ha behandlats illa i samband med Fo¤renta nationernas insats (cid:148)Restore Hope(cid:148). Det a¤r myndigheterna i de la¤nder vars va¤pnade styrkor bidragit till Fo¤renta nationernas insats som a¤r beho¤riga att genomfo¤ra denna utredning. Kommissionen vill erinra om den betydande roll som unionen och de medlemsla¤nder som bero¤rts av den fredsbevarande truppinsatsen spelat inom ramen fo¤r (cid:148)Restore Hope(cid:148), en operation som gjort det mo¤jligt att ra¤dda tusentals ma¤nniskoliv. (98/C 174/229) SKRIFTLIG FR¯GA P-3901/97 fr(cid:229)n Carlo Secchi (PPE) till kommissionen (27 november 1997) A¤mne: Fo¤rbud mot reklam fo¤r laxeringsmedel i Italien A¤ r kommissionen medveten om att det italienska ha¤lsov(cid:229)rdsministeriets la¤kemedelskommitte· har beslutat att a¤ndra den nuvarande klassificeringen av laxeringsmedel fr(cid:229)n kategorin O. T. C. till icke receptbelagda la¤kemedel, s(cid:229) kallade S. O. P, fo¤r vilka det till skillnad fr(cid:229)n vad som a¤r fallet med den fo¤rstna¤mnda kategorin inte a¤r till(cid:229)tet att go¤ra reklam?


title: REGLAMENTO (CE) N° 2463/97 DE LA COMISIÓN de 10 de diciembre de 1997 por el que se modifican los derechos de importación en el sector de los cereales

eurovoc_concepts:
CCT duties
United States
cereals
import
stock-exchange listing


title: Ir-Regolament tal-Kummissjoni (KE) Nru 2454/97 ta' l-10 ta' Diċembru 1997 li jistabbilixxi regoli dettaljati għall-implimentazzjoni tar-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 2494/95 fir-rigward ta' l-istandards minimi għall-kwalità ta' peżar HICPTest b'relevanza għaż-ŻEE.

eurovoc_concepts:
EU Member State
consumer price
harmonisation of prices
price index

text: 10/Vol. 1 MT Il-Gurnal Ufficjali ta' l-Unjoni Ewropea 95 31997R2454 L 340/24 IL-GURNAL UFFICJALI TAL-KOMUNITAJIET EWROPEJ 11. 12. 1997 IR-REGOLAMENT TAL-KUMMISSJONI (KE) Nru 2454/97 ta' l-10 ta' Dicembru 1997 li jistabbilixxi regoli dettaljati ghall-implimentazzjoni tar-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 2494/95 fir-rigward ta' l-istandards minimi ghall-kwalità ta' peżar HICP (Test b'relevanza ghaż-ŻEE) IL-KUMMISSJONI TAL-KOMUNITAJIET EWROPEJ, Wara li kkunsidrat it-Trattat li jistabbilixxi l-Komunità Ewropea, Wara li kkunsidrat ir-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 2494/95 tat-23 ta' Ottubru 1995 dwar indici armonizzati ta' prezzijiet tal-konsumatur (1), u b'mod partikolari l-Artikoli 4 u 5 (3) tie- ghu, Wara li kkonsultat lill-Istitut Monetarju Ewropew, Billi skond l-Artikolu 5(1)(b) tar-Regolament (KE) Nru 2494/95, kull Stat Membru huwa mehtieg li jipproduci indici armonizzat ta' prezzijiet tal-konsumatur (HIPC) li jibda mill-indici ghal Jan- nar 1997; ix-xejriet tan-nefqa tal-konsumaturi jistghu jinbidlu b'tali mod li jaghmluha necessarju li l-peżar tal-gruppi ta' nefqa li jikkor- jigu rispondu, u b'mod partikolari aggornati sabiex tigi assigurata r-relevanza taghhom; il-kwatitajiet principali, Billi, bis-sahha ta' l-Artikolu 4 tar-Regolament (KE) Nru 1749/ 96l-HICP ghandhu jkun kompilat sabiex jinkludi l-bidliet fil- prezz ta' merkanziji u servizzi sinifikament godda. Billi dan ir-Regolament m'ghandux jehtieg li jwettqu stharrig gdid ta' statistika; l-Istati Membri Waqt li l-miżuri li ghalihom hemm previst f'dan ir-Regolament l-Istatis- huma skond l-opinjoni tal-Kumitat tal-Programm ta' tika, Billi r-Regolament tal-Kummissjoni (KE) Nru 1749/96 (2) jistab- implimentazzjoni ghar-Regolament bilixxi miżuri (KE) Nru 2494/95; inizjali ta' Billi aktar miżuri ta' implimentazzjoni huma mehtiega sabiex tkun assigurata l-komparabilità HICPs u sabiex tinżamm l-affi- dabilità u r-relevanza tal-HICPs skond l-Artikolu 5(3) tar-Rego- lament (KE) Nru 2494/95; billi dawk il-miżuri ta' implimentaz- zjoni ghandhom jigu adottati waqt li jinghata l-akbar kont ta' l- l-imsemmi effettività skond il-prezz skond l-Artikolu 13 ta' Regolament; Billi l-Artikolu 8(3) tar-Regolament (KE) Nru 2494/95 jehtieg li l-peżar ta' HICPs jigi aggornat bi frekwenza biżżejjed sabiex jil- haq mal-htiega ta' kompartabilità iżda ma' jehtiegx li jsir sthar- rig tal-budget tal-familja aktar frekwenti minn darba kull hames snin, minbarra fi Stati Membri li huma maghrufa li qeghdin jagh- jesperjenzaw bidliet fix-xejriet ta' konsum b'tali mod li milha mehtiega li dan l-istharrig isir aktar frekwenti; billi l- indici tal-konsumatur li minnu jinkiseb il-peżar tal-HICP jigi aggornat fi frekwenzi differenti bir-riżultat li l- HICPs ibbażati fuqu jistg]u jonqsu milli jilhqu l-htiega ta' kom- parabilità ta' l-Artikolu 4 ta' dak ir-Regolament; billi hemm il- htiega ta' operazzjonali ta' non-komparabilità biex ikun stabbi- lit liema peżar ghandu jigi aggornat sabiex tigi assigurata l- komparabilità. tal-prezzijet ADOTTAT DAN IR-REGOLAMENT: Artikolu 1 Ghan L-ghan ta' dan ir-Regolament huwa li jassigura li l-HICPs huma mibnija bl-użu ta' peżar li huwa affidabbli b'mod sufficjenti u relevanti ghall-ghan ta' paraguni internazzjonali. Artikolu 2 Definizzjoni Ghall-ghan ta' dan ir-Regolament, “il-perjodu ta' referenza tal- peżar” ta' l-HICP huwa mfisser bhala l-perjodu ta' 12-il xahar ta' konsum jew nefqa li minnu huwa stmat il-peżar ghall-kum- pilazzjoni tal-figura l-aktar recenti ta' l-indici HICP. “Sub-indici- jiet” huma kif (KE) Nru 2214/96 (3). imfissra fir-Regolament tal-Kummissjoni Artikolu 3 Standards minimi ghall-peżar Billi l-Artikolu 9 tar-Regolament (KE) Nru 2494/95 jehtieg li l- HICPs ikunu l-indici ta' prezzijiet tat-tip Laspeyres; billi, meta prezzijiet relattivi ta' merkanzija u servizzi differenti jinbidlu, Kull xahar, l-Istati Membri ghandhom jipproducu HICPs li tan-nefqa tal-konsumaturi jintemm mhux aktar tard 1. jużaw peżar li jirrifletti x-xejriet f'perjodu ta' referenza ta' peżar li minn seba' snin qabel Dicembru ta' qabel. (1) GU L 257, tas-27. 10. 1995, p. 1. (2) GU L 229, ta' l-10. 9. 1996, p. 3. (3) GU L 296, tal-21. 11. 1996, p. 8. 96 MT Il-Gurnal Ufficjali ta' l-Unjoni Ewropea 10/Vol. 1 Kull sena, l-Istati Membri ghandhom jaghtu harsa mill- 2. gdid tal-peżar sabiex jassiguraw li huma sufficjentament affi- dabbli u relevanti li jilhqu l-kundizzjoni ta' komparabilità meh- tiega stabbilita fl-Artikolu 4 tar-Regolament (KE) Nru 2494/95. Il-harsa mill-gdid tista tkun limitata ghall-peżar fil-livell ta' sub- indicijiet u l-komponenti magguri taghhom. Fil-harsa mill-gdid, L-istati Membri ghandhom jivverifi- 3. importanti mill-perjodu ta' kaw jekk ikunx sar jew le tibdil li ghandu x'jaqsam ma' referenza tal-peżar fl-użu kurrenti l- iżviluppi tal-prezz ta' kull indici ta' kull komponent magguri relattiv ghall-HICP, jew żviluppi tas-suq sostenuti f'kull grupp ta' komponenti magguri. li l-bidliet Fejn evidenza affidabbli turi imsemmija fil- 4. paragrafu 3 tindika bidla fil-peżar li tista' taffettwa l-bidla fl- HICP b'aktar minn punt ta' percentwal ta' 0,1 % fuq medja ta' sena meta mqabbel mas-sena ta' qabel, l-Istati Membri ghand- hom jaggustaw il-peżar ta' l-HICP b'mod xieraq. L-Istati Mem- bri m'ghandhomx ikunu obbligati li jaghtu każ ta' xi tibdil li jsir f'perjodu ta' sentejn li jintemm f'Dicembru ta' qabel il-harsa mill-gdid. Kull aggustament maghmul skond il-paragrafu 4 ghandu 5. jkun implimentat mill-Istati Membri, l-aktar tard, fl-indici ghal Jannar ta' wara s-sena tal-harsa mill-gdid. Artikolu 4 Kontroll tal-kwalità L-Istati Membri ghandhom jipprovdu lill-Kummissjoni (Euros- tat) fuq talba taghha b'informazzjoni biżżejjed dwar il-peżar użat sabiex jinbena l-HICP li jinkludi l-perjodu ta' referenza tal- peżar użat, ir-riżultat tal-harsa mill-gdid annwali u l-aggusta- menti maghmula ghall-komformità ma' dan ir-Regolament li ghandu jkun evalwat. Artikolu 5 Dhul fis-sehh Dan ir-Regolament ghandu jidhol fis-sehh fl-20 jum mill-pub- blikazzjoni tieghu fil-Gurnal Ufficjali tal-Komunitajiet Ewropej. Dan ir-Regolament ghandu jorbot fl-intier tieghu u japplika direttament fl-Istati Membri kollha. Maghmul fi Brussel, fl-10 ta' Dicembru 1997. Ghall-Kummissjoni Yves-Thibault DE SILGUY Membru tal-Kummissjoni


title: REGULAMENTO (CE) Nº 2451/97 DA COMISSÃO de 10 de Dezembro de 1997 que altera as restituições à exportação do açúcar branco e do açúcar em bruto tal qual

eurovoc_concepts:
export refund
raw sugar
sugar product
white sugar


title: Verordnung (EG) Nr. 2454/97 der Kommission vom 10. Dezember 1997 mit Durchführungsvorschriften für die Verordnung (EG) Nr. 2494/95 in bezug auf Mindeststandards für die Qualität der HVPI-Gewichtung (Text von Bedeutung für den EWR)

formats: html pdfa1b print


title: Rozporządzenie Komisji (WE) nr 2454/97 z dnia 10 grudnia 1997 r. ustanawiające szczegółowe zasady wykonania rozporządzenia Rady (WE) nr 2494/95 w odniesieniu do minimalnych norm jakości ważenia zharmonizowanych wskaźników cen konsumpcyjnych (HICP)Tekst mający znaczenie dla EOG.

text: 10/t. 1 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 95 31997R2454 L 340/24 DZIENNIK URZĘDOWY WSPÓLNOT EUROPEJSKICH 11. 12. 1997 ROZPORZĄDZENIE KOMISJI (WE) NR 2454/97 z dnia 10 grudnia 1997 r. ustanawiające szczególowe zasady wykonania rozporządzenia Rady (WE) nr 2494/95 w odniesieniu do minimalnych norm jakości ważenia zharmonizowanych wskaźników cen konsumpcyjnych (HICP) (Tekst mający znaczenie dla EOG) KOMISJA WSPÓLNOT EUROPEJSKICH, uwzględniając Traktat ustanawiający Wspólnotę Europejską, uwzględniając rozporządzenie Rady (WE) nr 2494/95 z dnia 23 października 1995 r. dotyczące zharmonizowanych wskaź- ników cen konsumpcyjnych (1), w szczególności jego art. 4 i art. 5 ust. 3, po konsultacji z Europejskim Instytutem Walutowym, a także mając na uwadze, co następuje: na mocy art. 5 ust. 1 lit. b) rozporządzenia (WE) nr 2494/95, każde Państwo Czlon- kowskie jest zobowiązane do sporządzenia zharmonizowanego wskaźnika cen konsumpcyjnych (HICP) począwszy od wskaź- nika na styczeń 1997 r. ; (WE) nr 1749/96 (2) wprowadza rozporządzenie Komisji wstępne środki wykonawcze do rozporządzenia (WE) nr 2494/95; dalsze środki wykonawcze są konieczne dla zapewnienia poró- wnywalności oraz dla utrzymania wiarygodności i przydatności HICP, zgodnie z art. 5 ust. 3 rozporządzenia (WE) nr 2494/95; środki te powinny być przyjmowane ze szczególnym uwzględ- nieniem efektywności pod względem kosztów zgodnie z art. 13 wspomnianego rozporządzenia; artykul 8 ust. 3 rozporządzenia (WE) nr 2494/95 wymaga, aby ważenia HICP byly wystarczająco często aktualizowane, aby mogly sprostać wymogom porównywalności, ale nie jest konieczne przeprowadzanie badań budżetu gospodarstw pry- watnych częściej niż co pięć lat, z wyjątkiem Państw Czlon- kowskich, odnośnie do których stwierdza się, że zmiany zacho- wania konsumpcyjnego wymagają częstszych badań; wskaźniki cen konsumpcyjnych, które są podstawą ważenia HICP, aktuali- zowane są z różną częstotliwością, tak, że możliwe jest, że sporządzone na ich podstawie HICP nie spelniają wymogów porównywalności z art. 4 wspomnianego rozporządzenia; konieczna jest więc pomoc operacyjna w celu ustalenia stopnia nieporównywalności, aby stwierdzić, które ważenia należy zaktualizować w celu zapewnienia porównywalności; artykul 9 rozporządzenia (WE) nr 2494/95 wymaga, aby HICP byly wskaźnikami cen typu Laspeyres; jeśli zmieniają się odpo- wiednie ceny towarów i uslug, wzorce wydatków konsumenc- kich mogą się zmienić do tego stopnia, że dodatki ważenia odpowiadających im grup wydatków, w szczególności ich pod- stawowe ilości, będą musialy zostać zaktualizowane, w celu zapewnienia ich przydatności; na mocy art. 4 rozporządzenia (WE) nr 1749/96 HICP powi- nien być sporządzany tak, aby zawieral zmiany cen towarów i uslug, który staly się od niedawna znaczące; niniejsze rozporządzenie nie powinno nakladać na Państwa Czlonkowskie obowiązku przeprowadzania nowych badań sta- tystycznych; środki przewidziane w niniejszym rozporządzeniu są zgodne z opinią Komitetu ds. Programu Statystycznego, PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE: Artykul 1 Cel Celem niniejszego rozporządzenia jest zapewnienie, że HICP są sporządzane z użyciem wag, które są dostatecznie niezawodne i przydatne do celów porównań międzynarodowych. Artykul 2 Definicje Do celów niniejszego rozporządzenia, „okres odniesienia wag” na potrzeby HICP jest określony jako dwunastomiesięczny okres konsumpcji lub wydatków, na podstawie którego szacuje się wagi dla sporządzenia ostatniej wielkości wskaźnika HICP. „Wskaźniki częściowe” są określone jak w rozporządzeniu Komisji (WE) nr 2214/96 (3). Artykul 3 Minimalne normy dla wag Każdego miesiąca Państwa Czlonkowskie sporządzają 1. HICP używając wag, które odzwierciedlają wzorce wydatków konsumenckich w okresie odniesienia wydatku, kończącym się nie później niż siedem lat przed grudniem poprzedzającego roku. (1) Dz. U. L 257 z 27. 10. 1995, str. 1. (2) Dz. U. L 229 z 10. 9. 1996, str. 3. (3) Dz. U. L 296 z 21. 11. 1996, str. 8. 96 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 10/t. 1 Państwa Czlonkowskie dokonują co roku przeglądu wag 2. w celu zapewnienia, że są one dostatecznie wiarygodne i przy- datne dla spelnienia wymagań porównywalności, ustanowio- nych w art. 4 rozporządzenia (WE) nr 2494/95. Przegląd ten może ograniczać się do wag na poziomie wskaźników częścio- wych i ich glównych skladników. 3. W trakcie dokonywania przeglądu, Państwa Czlonkowskie sprawdzają, czy mialy miejsce jakiekolwiek istotne zmiany od początku okresu odniesienia wag w bieżącym stosowaniu, dotyczące rozwoju cen każdego znaczącego skladnika wskaź- nika względem HICP lub trwalego rozwoju rynku dużych grup skladników. Jeśli wiarygodne dowody pokazują, że zmiany określone 4. w ust. 3 wskazują na zmianę wagi, która spowodowalaby zmianę HICP o więcej niż 0,1 punktu procentowego w średniej skali roku w stosunku do roku poprzedniego, Państwa Czlon- kowskie dokonują odpowiedniego dostosowania dodatków wyrównawczych HICP. Państwa Czlonkowskie nie są zobowią- zane do brania pod uwagę zmian, które zaszly w dwuletnim okresie kończącym się w grudniu przed dokonaniem prze- glądu. Jakiekolwiek dostosowania dokonane zgodnie z ust. 4 są 5. wykonywane przez Państwa Czlonkowskie najpóźniej we wskaźniku na styczeń następnego roku, po tym, w którym dokonano przeglądu. Artykul 4 Kontrola jakości Państwa Czlonkowskie udostępniają Komisji (Eurostat), na jej wniosek, wystarczające informacje dotyczące wag, które są wykorzystywane do sporządzania HICP, uwzględniając wyko- rzystany okres odniesienia wag, wyniki rocznych przeglądów i dostosowań dokonanych w celu zgodności z niniejszym roz- porządzeniem. Artykul 5 Wejście w życie Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie dwudziestego dnia po jego opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Wspólnot Europejskich. Niniejsze rozporządzenie wiąże w calości Państwach Czlonkowskich. i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich Sporządzono w Brukseli, dnia 10 grudnia 1997 r. W imieniu Komisji Yves-Thibault DE SILGUY Czlonek Komisji


title: VERORDNUNG (EG) Nr. 2449/97 DER KOMMISSION vom 10. Dezember 1997 zur Festlegung pauschaler Einfuhrwerte für die Bestimmung der im Sektor Obst und Gemüse geltenden Einfuhrpreise

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
import price
perennial vegetable
pip fruit


title: RÈGLEMENT (CE) N° 2462/97 DE LA COMMISSION du 10 décembre 1997 modifiant les prix représentatifs et les droits additionnels à l'importation pour certains produits du secteur du sucre

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
raw sugar
representative price
sugar product
white sugar


eurovoc_concepts:
air transport
airport
charges for use of infrastructure
liberalisation of the market
provision of services

text: C 73/38 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 3. 98 Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets direktiv om lufthavnsafgifter« (98/C 73/08) Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 11. juli 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 84, stk. 2, at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Transport og Kommunikation, som udpegede Alexander von Schwerin til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 12. november 1997. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 350. plenarforsamling af 10. og 11. december 1997, mødet den 10. december 1997, med 106 stemmer for, 3 imod og 7 hverken for eller imod, følgende udtalelse. 1. Indledning Rådets vedtagelse af den tredje luftfartspakke i juli 1992 udgjorde sidste trin i sektorens liberalisering, som i øvrigt er et led i liberaliseringen af det indre marked. Den nye markedsordning kræver dog også, at de aktiviteter, der er forbundet med lufttransport, f. eks. ground handling services, edb-reservationssystemer, sty- ring af lufttrafikken og tildeling af afgangs- og ankomst- tidspunkter, tilpasses kravene på det indre marked. Det samme gælder lufthavnsafgifterne. Med det foreliggende forslag til Rådets direktiv om lufthavnsafgifter vil Kommissionen indføre en fælles ramme for lufthavnsafgifter, som bygger på nedenståen- de principper. Direktivet finder anvendelse på alle lufthavne i EU, som er åbne for erhvervsmæssig trafik, og som har en årlig trafik på mindst 250 000 passagerbevægelser eller 25 000 ton fragt. 1. 1. Omkostningsrelaterede afgifter 1. 1. 1. Da lufthavnens forvaltningsorgan i kraft af sin monopolstilling kan opkræve lufthavnsafgifter for at stille installationer og tjenesteydelser til rådighed, skal afgiftsordningerne være indrettet således, at afgifternes størrelse står i et rimeligt forhold til de samlede om- kostninger ved de installationer og tjenesteydelser, de tjener som betaling for. 1. 1. 2. Afgifternes størrelse skal fastlægges af lufthav- nene og stå i et rimeligt forhold til omfanget af tilbudte installationer og tjenesteydelser og endvidere indbefatte en passende forrentning af den investerede kapital og en korrekt afskrivning af aktiverne. Afgifterne tjener til at dække de omkostninger, der opstår i den pågældende lufthavn. 1. 2. Gennemskuelighed gifter) holdes i hævd og anvendes korrekt over alt i EU, må anvendelsen nødvendigvis være forbundet med visse gennemskuelighedskrav. 1. 2. 2. Udvekslingen af oplysninger mellem lufthavne og brugere skulle gøre det muligt for luftfartsselskaberne at være bedre informeret om de tjenesteydelser, lufthav- nen tilbyder, og omkostningerne herved, ligesom luft- havnene i højere grad skulle kunne tage højde for luftfartsselskabernes fremtidige behov, når de planlæg- ger en eventuel udbygning af infrastrukturerne. Dette er en forudsætning for, at et forvaltnings- 1. 2. 3. organ kan handle økonomisk forsvarligt, både for lufthavnenes og luftfartsselskabernes vedkommende. Det stemmer endvidere overens med kravene i de grundprincipper, Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO) har opstillet, navnlig i artikel 15 i den internationale konvention om civil luftfart, der blev undertegnet den 7. december 1944 i Chicago, og doku- ment 9082 om lufthavnsafgifter, og det indgår også i håndbog om lufthavnsøkonomi (ICAO dokument 9562). 1. 2. 4. indføres Gennemskuelighedsprincippet bør under hensyntagen til den gængse praksis og fremgangs- måde i lufthavnene. Dette bidrager alt sammen til at gøre luftfartssystemet mere effektivt, især for passagererne, men også for fragtgodskunderne. 1. 3. Ikke-forskelsbehandling 1. 3. 1. Gennemførelsen af det indre marked kræver, at enhver form for forskelsbehandling mellem trafikflyv- ninger inden for EU afskaffes, da forskelsbehandling er i modstrid med principperne for det indre marked. Medlemsstaterne opfordres til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at der for trafikflyvninger inden for EU, der svarer til hinanden for så vidt angår flyets art og/eller karakteristika samt distance og/eller administrative og toldmæssige formaliteter, anvendes samme afgiftsniveau i alle lufthavne. For at sikre, at de to grundlæggende principper 1. 2. 1. (ikke-forskelsbehandling og omkostningsrelaterede af- 1. 3. 2. ækvivalente flyvninger inden for EU må fjernes. De nuværende forskelle i behandlingen af 9. 3. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 73/39 1. 4. Procedurer for afgiftstilpasninger støtte til regionale lufthavne. lufthavnsafgifterne i samme medlemsstats En rationel forvaltning af lufthavnene og kravet 1. 4. 1. om en bæredygtig mobilitet skulle sætte lufthavnene i stand til at fastsætte afgifternes størrelse efter efter- spørgselen, den disponible kapacitet og miljøbeskyttel- seskravene. Kommissionen foreslår endvidere et krav om, at der skal gennemføres et obligatorisk samråd mellem lufthavnene og deres brugere forud for enhver tilpasning af afgiftssystemet. 2. Resumé af Kommissionens forslag 2. 1. Det foreslåede direktivs bestemmelser skal gælde for alle lufthavne og lufthavnssystemer, som er beliggen- de på et område, der er omfattet af traktaten, og som er åbne for erhvervsmæssig trafik. For mindre lufthavnes vedkommende er der dog begrænsninger med hensyn til forholdet til omkostningerne, afgiftsgraduering, gen- nemskuelighed og samråd. 2. 2. Begreberne »lufthavn« og »lufthavnssystem« er defineret i overensstemmelse med bilag II til Rådets forordning (EØF) nr. 2408/92 af 23. juli 1992. De øvrige begrebsdefinitioner stemmer i vidt omfang overens med definitionerne i Rådets direktiv 96/67/EF af 15. oktober 1996 om adgang til ground handling-markedet i Fælles- skabets lufthavne. 2. 3. Medlemsstaterne skal træffe de nødvendige for- anstaltninger til at sikre, at der ikke sker nogen forskels- behandling af brugerne (luftfartsselskaberne) via luft- havnsafgifterne inden for EU. 2. 4. Medlemsstaterne skal udvikle en procedure, der sikrer rimelige afgifter. Efter Kommissionens opfattelse skal der her principielt tages hensyn til: — finansieringsomkostningerne i forbindelse med in- frastrukturen, herunder nedskrivningen af aktiverne i den betragtede periode og finansieringen af infra- struktur, hvor et godkendt projekt og arbejdets påbegyndelse er behørigt fastlagt, og hvortil der i påkommende tilfælde er givet administrativ tilla- delse, — finansieringsomkostninger, — drifts- og vedligeholdelsesomkostninger, — almindelige administrationsomkostninger og diverse afgifter, — en rimelig forrentning af den investerede kapital. Særbestemmelser med henblik på udvikling af en medlemsstats regionale lufthavne accepteres. 2. 5. Med forbehold af traktatens konkurrenceregler kan lufthavnsafgifterne i en medlemsstats hovedlufthavn fastsættes på et sådant niveau, at forvaltningsorganet — med henblik på at fremme den økonomiske og sociale samhørighed — har mulighed for at yde finansiel 2. 6. Mange små lufthavne, der spiller en betydelig rolle for den økonomiske og sociale samhørighed i EU, er afhængige af omfattende, regelmæssig støtte fra staten eller de lokale og regionale myndigheder eller i visse tilfælde økonomisk støtte fra større lufthavne for at kunne sikre en problemfri drift og undgå alt for høje afgifter. På den anden side er det et meget beskedent antal luftfartsselskaber, der opererer i disse små lufthavne, og de har mulighed for dagligt at være i kontakt med lufthavnens forvaltningsorgan. 2. 7. Omkostningerne bestemmes i overensstemmelse med de regnskabs- og evalueringsprincipper, som er almindeligt anerkendte i den enkelte medlemsstat. 2. 8. Der indrømmes mulighed for at inkludere ekster- ne omkostninger, som forårsages af lufttrafikkens ind- virkning på miljøet, og at graduere afgiftsniveauet i forhold til de forvaltningsmæssige behov i forbindelse med lufthavnsinfrastrukturen eller i forhold til udsvinge- ne i trafiktætheden i lufthavnen i en bestemt periode. Gradueringen må dog ikke skabe yderligere 2. 9. indtægter for lufthavnen. 2. 10. Lufthavnens forvaltningsorgan skal påse, at afgiftsgradueringen er gennemskuelig og ikke medfører forskelsbehandling. I den forbindelse kan forvaltnings- organet: — ved fastsættelsen af afgifternes samlede størrelse tage hensyn til alle eller en del af de indtægter, der ikke hidrører fra lufthavnsafgifter, — give afgiftsnedslag i overensstemmelse med trakta- tens bestemmelser. 2. 11. Brugerne (luftfartsselskaberne) skal underrettes om, hvilke elementer der tjener som grundlag for fastsættelsen af niveauet for lufthavnsafgifterne. Disse elementer omfatter: — en klar opgørelse over de forskellige tjenesteydelser, som lufthavnen leverer til gengæld for den opkrævede lufthavnsafgift, og forvaltningsorganets beregnings- metode, — beløbet for hver af de lufthavnsafgiftskategorier, der opkræves i lufthavnen, og det samlede antal ansatte inden for de tjenesteydelser, for hvilke der opkræves lufthavnsafgifter, — prognoser vedrørende lufthavnens situation for så vidt angår lufthavnsafgifter, trafikudvikling og plan- lagte investeringer. For at lette lufthavnenes planlægning skal med- 2. 12. lemsstaterne sørge for, at en lufthavns brugere (luft- C 73/40 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 3. 98 fartsselskaberne) giver lufthavnsorganet følgende oplys- ninger: — trafikprognoser, — prognoser vedrørende sammensætningen af deres flåde, — deres udviklingsplaner i forbindelse med lufthavnen, — deres behov i den pågældende lufthavn. 2. 13. Medlemsstaterne skal træffe de nødvendige foranstaltninger til i hver enkelt lufthavn at fastlægge en procedure for et samråd mellem forvaltningsorganet og brugerne af lufthavnen, som skal finde sted mindst en gang om året. Der føres samråd om afgiftssystemet eller -niveauet, især i forbindelse med ændringer. Samrå- det skal finde sted mindst to måneder forud for en ændring af afgiftssystemet eller -niveauet. 2. 13. 1. Medlemsstaterne sørger for, at brugerne kan forlange at blive hørt endnu engang. 2. 14. I tilfælde af overtrædelse af de nationale bestem- melser skal medlemsstaterne anvende effektive sanktio- ner, der står i forhold til overtrædelsen. 2. 15. Direktivet skal være gennemført senest den 1. januar 2002. Medlemsstaterne forpligtes til at un- derrette Kommissionen om de love og administrative bestemmelser, de sætter i kraft for at efterkomme direktivet. 3. Generelle bemærkninger Det Økonomiske og Sociale Udvalg bifalder, at 3. 1. Kommissionen har taget initiativ til at sikre større gennemskuelighed i forholdet mellem pris og ydelser i de lufthavne i EU, der er omfattet af direktivet. Hermed ligger Kommissionen på linje med ØSU, der allerede i sin udtalelse om forslaget til Rådets direktiv om adgang til markedet for ground handling services (1) bemærkede følgende (punkt 3. 2): »Det første skridt må være at tilvejebringe driftsøko- nomisk gennemsigtighed. Kun ved at tilvejebringe gennemsigtighed og dermed vurdere det eksisterende forhold mellem pris og ydelse kan man drage konklusioner om yderligere markedsåbningsforan- staltninger. « 3. 2. ØSU er enig med Kommissionen i, at lufthavnene har stigende betydning for såvel den økonomiske udvik- ling i regionerne som for handel og personbefordring. På den ene side udgør lufthavnene således en livsnerve for regionen, på den anden side er de i stigende grad (1) EFT C 301 af 13. 11. 1995, s. 28. henvist til at skulle klare sig på et konkurrencepræget marked. Det kræver rammevilkår, som sikrer en fair behandling. Hertil hører, at rettigheder og pligter for henholdsvis lufthavne og brugere (luftfartsselskaber) skal stå i forhold til hinanden. Det må påses, at en dominerende stilling på markedet ikke misbruges. Den potentielle forbedring af omkostningsstruk- 3. 3. turen, en øget gennemsigtighed kan medføre, må efter ØSU’s mening ikke øge den administrative byrde i de enkelte lufthavne og hos de kompetente nationale myndigheder. F. eks. er det efter ØSU’s opfattelse kun nødvendigt at gennemføre en samrådsprocedure om de konkret nævnte spørgsmål, når der rent faktisk opstår et behov for samråd, f. eks. hvis infrastrukturerne ændres, eller afgifterne tilpasses. 3. 4. ØSU går ud fra, at de nationale retssystemer er tilstrækkeligt gode til at sikre, at der i tilfælde af overtrædelser gennemføres sanktioner på nationalt plan. Kommissionen opfordres til at redegøre for mulighe- derne herfor. En yderligere bureaukratisering ville være i modstrid med direktivets målsætning! 3. 5. Medlemsstater, der allerede helt eller delvist har gennemført liberaliseringen, behøver ikke at ophæve deres foranstaltninger, hvis de kan bringes i overensstem- melse med EU-lovgivningen. Som situationen er i EU, går ØSU ind for en 3. 6. afgrænsning mellem lufthavnsafgifter og de almindelige nationale skatter og afgifter. For at skabe ensartede konkurrencevilkår må man også her tilstræbe en EU- dækkende harmonisering mellem medlemsstaterne. I forbindelse med lufthavnsafgifterne drejer det sig om at harmonisere de beregningskriterier, der lægges til grund for afgiftstilpasninger. 3. 7. ØSU henstiller, at man i behandlingen af om- kostningerne og vurderingen af omkostningseffektivite- ten præciserer kravene til lufthavnens forvaltningsorgan i forhold til forslaget, f. eks. i form af konkrete nøgletal, og at man ligeledes i højere grad tager hensyn til kvalitetsparametrene. 4. Særlige bemærkninger 4. 1. Ved udformningen af direktivet har Kommissio- nen efter ØSU’s opfattelse anvendt begrebet forskelsbe- handling for bredt. Når en lufthavns forvaltningsorgan skal foretage sine beregninger og vurdere sin risiko, gør det en stor forskel, om en given bruger (et luftfartssel- skab) betjener den pågældende lufthavn en enkelt gang om dagen eller tegner sig for en betydelig andel af trafikken, f. eks. 30, 40 eller endog 60 %. Derfor ville det efter ØSU’s mening være hensigtsmæssigt at tillade, at der ydes mængderabatter, lige som det er sædvane inden for handel og industri, såfremt rabatterne er gennemskuelige, ikke-diskriminerende og omkostnings- relaterede. Sådanne rabatter muliggøres f. eks. af en bedre udnyttelse af produktionsmidlerne. 9. 3. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 73/41 4. 2. Set fra et passagersynspunkt (forbrugersyns- punkt) bør man også undersøge mulighederne for at tillade lavere afgifter for transitpassagerer og/eller transitfly til lufthavne, der fungerer som trafikplatforme eller knudepunkter. Dette ville modvirke forskelsbe- handling af passagerer, der er henvist til at benytte sådanne forbindelsesfly på grund af deres bopæls belig- genhed. 4. 3. ØSU er enig med Kommissionen i, at tilpasninger af lufthavnsafgifterne under hensyntagen til de eksterne omkostninger, som hænger sammen med miljøbeskyttel- sen og forvaltningen af lufthavnens infrastrukturer, ikke må føre til yderligere indtægter for lufthavnene. 4. 4. Man kan kun sikre sammenlignelige afgifter og omkostninger inden for EU, hvis de generelt anerkendte principper for regnskabsførelse, statusopgørelse og vær- diansættelse samt miljøbestemmelserne harmoniseres. Der er f. eks. forskelle med hensyn til pligten til at bogføre leasingforpligtelser. Derudover er der forskelle i vurderingen af anlægs- og omsætningsaktiver. Hvor der f. eks. i Tyskland er en generel pligt til at bogføre anskaffelsesværdien, kan man i Storbritannien vælge at bogføre enten anskaffelsesværdien eller den aktuelle værdi på bogføringstidspunktet. Der er også betydelige forskelle på håndteringen af pensionshensættelser og metoderne til beregning heraf. På det grundlag er det yderst vanskeligt at foretage sammenligninger. 4. 5. Med henblik på at forbedre den enkelte lufthavns planlægning støtter ØSU Kommissionens krav om, at medlemsstaterne skal sørge for, at brugerne (luftfarts- selskaberne) meddeler de oplysninger, der er nævnt ovenfor i punkt 2. 12. Dette vil forbedre lufthavnenes planlægningssikkerhed. I dette særlige tilfælde mangler der dog en pligt for brugerne til at yde en forholdsmæssig skadeserstatning i tilfælde, hvor der fejlinvesteres, fordi de oplysninger, brugerne har indgivet, ikke holder stik. 4. 6. ØSU bifalder, at Kommissionen vil tillade en graduering af lufthavnsafgifterne efter de forskellige flys varierende støjemissioner. Det samme gælder mulighed- en for at forhøje start- og landingsafgifterne på bestemte tidspunkter af døgnet for at mindske støjgenerne. Som påpeget i ØSU’s udtalelse om grønbogen om fremtidens Bruxelles, den 10. december 1997. støjpolitik (1) er der behov for et rammedirektiv om afgiftsdifferentiering for at undgå konkurrencefor- vridninger. 4. 7. ØSU foreslår Kommissionen, at følgende tilføjes i forlængelse af den ottende betragtning: ». og skal derfor med passende midler tilskyndes til at øge effektiviteten, bl. a. under hensyntagen til kvalitetsnormer, og forbedre omkostningseffektivi- teten;« 4. 8. Første punktum i artikel 1 (formål og anvendel- sesområde) bør omfatte begreberne omkostnings- og kvalitetseffektivitet og ændres derfor som følger: ». principperne om, at lufthavnsafgifter ikke må medføre forskelsbehandling, skal stå i rimeligt for- hold til omkostningerne, være gennemskuelige og tilgodese princippet om omkostnings- og kvalitets- effektivitet«. 4. 9. Efter ØSU’s opfattelse bør der til artikel 4 (forhold til omkostningerne) tilføjes et nyt stk. 4 med følgende ordlyd: »Eftersom lufthavne er udsat for begrænset konkur- rence, skal medlemsstaterne opstille kriterier og parametre for måling af effektiviteten i lufthavne og med passende midler tilskynde til at optimere omkostnings- og kvalitetseffektiviteten i forbindelse med lufthavnenes infrastrukturer, installationer og tjenesteydelser. « 4. 10. følger: Artikel 7 (samråd), stk. 3, bør ændres som »Fører samrådet ikke til enighed, kan de berørte parter henvende sig til en uvildig forligsinstans, der udpeges af medlemsstaten. « 4. 11. Kommissionen og medlemsstaterne skal sikre, at luftfartsselskaber fra tredjelande kun kan påberåbe sig direktivets bestemmelser, hvis princippet om gensidig anerkendelse gælder i deres hjemland. 4. 12. ØSU mener, at den 1. januar 2002 er en realistisk frist for gennemførelsen. 4. 13. ØSU henstiller, at Kommissionen også nævner ØSU i artikel 10. (1) EFT C 206 af 7. 7. 1997, s. 1. Tom JENKINS Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg


title: REGOLAMENTO (CE) N. 2452/97 DELLA COMMISSIONE del 10 dicembre 1997 che fissa l'importo massimo della restituzione all'esportazione di zucchero bianco per la diciannovesima gara parziale effettuata nell'ambito della gara permanente di cui al regolamento (CE) n. 1408/97

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
white sugar