title: Selitysmuistio Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuksen pöytäkirjaan (Neuvoston 19 päivänä joulukuuta 1997 hyväksymä teksti)

eurovoc_concepts:
European official
Intergovernmental Convention (EU)
civil servant
corruption
financial interests of members
fraud

text: 15. 1. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 11/5 Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuksen pöytäkirjaan SELITYSMUISTIO (Neuvoston 19 päivänä joulukuuta 1997 hyväksymä teksti) (98/C 11/02) I JOHDANTO Jäsenvaltioissa ja yhteisön toimielimissä (1) suoritetut eri tutkimukset ja muut selvitykset ovat osoittaneet, että jäsenvaltioiden lainsäädäntö sisältää petosten sekä kansal- listen virkamiesten toimesta tapahtuvan lahjuksen anta- misen ja ottamisen torjuntaan soveltuvia säännöksiä. Vaikka tällaisen lainsäädännön erityispiirteet vaihtelevat jäsenvaltiosta toiseen, on olemassa yhteisiä tekijöitä, joi- den pohjalta voidaan saada aikaan yhteinen määritelmä. On myös todettu, että jäsenvaltioiden rikoslait varsin puutteellisesti soveltuvat sellaisen lahjonnan kansainväli- siin piirteisiin, jossa on mukana yhteisöjen virkamiehiä tai muiden jäsenvaltioiden virkamiehiä ja joka vaikuttaa tai saattaa vaikuttaa Euroopan yhteisöjen taloudellisiin etui- hin. Näiden kansallisten lainsäädäntöjen yhteisten tekijöiden olemassaolo korostaa tarvetta puuttua asiaan sen edellyt- tämällä tavalla Euroopan unionin tasolla ja huolehtia siitä, että jäsenvaltioiden rikoslait ovat entistä yhdenmu- kaisempia suhtautumisessaan sellaisiin lahjonnan muotoi- hin, joilla on kansainvälisiä ulottuvuuksia. Tätä virkamiesten lahjontaa koskevaa pöytäkirjaa ehdo- tettiin Espanjan pyynnöstä sen puheenjohtajakaudella, (1) Erityisesti: — sopimusluonnos 10. 8. 1976 (EYVL C 222, 22. 9. 1976, s. 13); — Euroopan parlamentin päätöslauselma 11. 3. 1994 (EYVL C 91, 28. 3. 1994, s. 334); — neuvoston päätöslauselma 6. 12. 1994 (EYVL C 355, 14. 12. 1994, s. 2); — Euroopan parlamentin päätöslauselma 15. 12. 1995. Puheenjohtajavaltio Espanja pyysi komissiota esittelemään asiaa koskevan vertailututkimuksen tulokset. Tutkimus saa- tiin päätökseen 1. joulukuuta 1994; siinä havaittiin, että kussakin oikeusjärjestelmässä oli omia johdonmukaisia sään- nöstöjä mutta jäsenvaltioiden välillä oli väistämättömiä hai- tallisia eroja sekä itse lahjonnan määritelmän osalta että niiden henkilöiden määrittämisessä, joihin toimenpiteet lah- jonnan torjumiseksi virkamiesten keskuudessa oli suunnattu. jotta saataisiin 26 päivänä heinäkuuta 1995 tehtyä yleis- sopimusta (2) täydentävä uusi asiakirja ja tehostettaisiin yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista. Sillä pyritään täyttämään erityisesti yhteisön taloudellisten etujen oikeu- dellisesta suojaamisesta 6 päivänä joulukuuta 1994 anne- tun neuvoston päätöslauselman (3) 7 kohdan h alakoh- dassa esitetty vaatimus, jonka mukaan ”jäsenvaltioiden olisi toteutettava tehokkaita toimenpiteitä yhteisöjen taloudellisiin etuihin liittyvän Euroopan yhteisöjen virka- miehiä koskevan lahjonnan rankaisemiseksi. ” II ARTIKLOJA KOSKEVAT SELITYKSET 1 artikla Näissä alkumääräyksissa määritellään termit ”virkamies” ja ”yleissopimus” siinä merkityksessä kuin ne ovat tässä pöytäkirjassa. 1. 1 ’Virkamiehellä’ tarkoitetaan kaikkiin eri ryhmiin kuuluvia henkilöitä — yhteisöjen virkamiehiä, kan- sallisia virkamiehiä tai toisen jäsenvaltion virkamie- hiä — sen varmistamiseksi, että pöytäkirjan aineel- lisia määräyksiä sovelletaan lahjonnan torjunnassa laajasti ja yhdenmukaisesti. Nämä ryhmät määritellään kullakin olevan aseman mukaan. 1. 2 Vuoden 1976 sopimusehdotukseen perustuvaa 1 kohdan b alakohtaa sovelletaan ”yhteisöjen virka- miehiin”, joilla tarkoitetaan sekä nimenomaan vakinaisia virkamiehiä, joita koskevat Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavat henkilöstö- säännöt, että eri henkilöstöryhmiä, joiden kanssa on tehty työsopimus muuhun henkilöstöön kuulu- via henkilöitä koskevien palvelussuhteen ehtojen mukaisesti. Sillä tarkoitetaan myös kansallisia asi- (2) EYVL C 316, 27. 11. 1995, s. 48. (3) EYVL C 355, 14. 12. 1994, s. 2. C 11/6 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 15. 1. 98 antuntijoita, jotka on asetettu Euroopan yhteisöjen käyttöön ja jotka hoitavat vastaavia tehtäviä kuin yhteisöjen virkamiehet ja muut työntekijät. Euroopan yhteisön toimielinten eli komission, Euroopan parlamentin, Euroopan yhteisöjen tuo- mioistuimen ja Euroopan tilintarkastustuomioistui- men jäsenet eivät kuulu tämän määritelmän piiriin (ks. huomautukset 4 artiklan 2 kohdan osalta). 1. 3 Kyseisen artiklan 1 kohdan b alakohdan viimeisen virkkeen nojalla yhteisöoikeuden mukaisesti perus- tettujen elinten henkilöstö kuuluu ”yhteisöjen vir- kamiehen” määritelmän piiriin. Tällä hetkellä tämä koskee seuraavia elimiä: — Euroopan yhteistyöjärjestö (1) — Euroopan investointipankki (2) — Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittä- miskeskus (3) — Euroopan elin- ja työolojen kehittämisäätiö (4) — Firenzen yliopistollinen Eurooppa-instituutti (5) — Euroopan investointirahasto (6) 1. 4 — Euroopan ympäristökeskus (7) — Euroopan koulutussäätiö (8) — Euroopan huumausaineiden ja niiden väärin- käytön seurantakeskus (9) (1) Neuvoston asetus (EEC) N:o 3245/81 (EYVL L 328, 16. 11. 1981, s. 1). — Euroopan lääkearviointivirasto (10) — Euroopan jestö (11) työturvallisuus- ja työterveysjär- — Sisämarkkinoiden yhdenmukaistamisvirasto (ta- varamerkit ja mallit) (12) — Euroopan rahapoliittinen instituutti (13) — Yhteisön kasvilajikevirasto (14) — Euroopan unionin elinten käännöskeskus (15) — Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seuranta- keskus (16). Tämä määräys koskee sellaisten elinten palveluk- sessa olevia henkilöitä, jotka ovat hyvin laajassa mielessä vastuussa yhteisöjen perussopimusten no- jalla jo hyväksytyn tai tulevaisuudessa hyväksyttä- vän yhteisölainsäädännön soveltamisesta ja joiden tehtävät ovat sellaisia, että heidän lahjomisensa saattaisi vaikuttaa haitallisesti yhteisöjen taloudel- listen etujen suojaamiseen. 1 kohdan c alakohdassa määritellään ”kansallisen virkamiehen” käsite siten, että sillä tarkoitetaan kunkin jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä määriteltyä, sen rikoslain soveltamista varten käy- tettyä virkamiehen tai julkisen viranomaisen määri- telmää. Rikoslain mukaista määritelmää pidetään siis ensisijaisena. Jäsenvaltion asettaessa kansallisen virkamiehensä syytteeseen sovelletaan näin ollen tämän valtion kansallista määritelmää. Jos kysy- myksessä on toisen jäsenvaltion virkamies, kyseisen toisen jäsenvaltion laissa oleva määritelmä ei ole ratkaiseva, jos kyseisellä henkilöllä ei ole ollut (2) EY:n perustamissopimuksen 198 d ja 198 e artikla. (3) Neuvoston asetus (EYVL L 39, 13. 2. 1975, s. 1), asetus sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 354/95 (EYVL L 41, 23. 2. 1995, s. 1). (ETY) N:o 337/75 (4) Neuvoston asetus (ETY) N:o 1365/75 (EYVL L 139, 30. 5. 1975, s. 1), asetus sellaisena kuin se on viimeksi muu- tettuna asetuksella (ETY) N:o 1947/93 (EYVL L 181, 27. 7. 1993, s. 13). (5) Yliopistollisen Eurooppa-instituutin perustamista koskeva yleissopimus (EYVL C 29, 9. 2. 1976, s. 1). (6) Euroopan investointirahaston perustamissääntö (EYVL L 173, 7. 7. 1994, s. 1), ks. myös Euroopan investointipankin perustamissäännön pöytäkirjan 30 artikla sekä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 239 artikla. (7) Neuvoston asetus (ETY) N:o 1210/90 (EYVL L 120, 11. 5. 1990, s. 1). (8) Neuvoston asetus (ETY) N:o 1360/90 (EYVL L 131, 23. 5. 1990, s. 1), asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2063/94 (EYVL L 216, 20. 8. 1994, s. 9). (9) Neuvoston asetus (ETY) N:o 302/93 (EYVL L 36, 12. 2. 1993, s. 1), asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 3294/94 (EYVL L 341, 30. 12. 1994, s. 7). (10) Neuvoston asetus (ETY) N:o 2309/93 (EYVL L 214, 24. 8. 1993, s. 1). (11) Neuvoston asetus (EY) N:o 2062/94 (EYVL L 216, 20. 8. 1994, s. 1), asetus sellaisena kuin se on viimeksi muu- tettuna asetuksella (EY) N:o 1643/95 (EYVL L 156, 7. 7. 1995, s. 1). (12) Neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, 14. 1. 1994, s. 1), asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 3288/94 (EYVL L 349, 31. 12. 1994, s. 83). (13) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 109 f artikla; Euroopan unionista liitteenä oleva Euroopan rahapoliittisen instituutin perussäännön pöytä- kirja. tehdyn sopimuksen (14) Neuvoston asetus (EY) N:o 2100/94 (EYVL L 227, 1. 9. 1994, s. 1), asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2506/95 (EYVL L 258, 28. 10. 1995, s. 3. (15) Neuvoston asetus (EY) N:o 2965/94 (EYVL L 314, 7. 12. 1994, s. 1), asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2610/95 (EYVL L 268, 10. 11. 1995, s. 1. ) (16) Neuvoston asetus 10. 6. 1997, s. 1). (EY) N:o 1035/97 (EYVL L 151, 15. 1. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 11/7 syytteen nostaneen jäsenvaltion lainmukaista virka- miehen asemaa. Tämä seuraa c alakohdan toisesta alakohdasta, jonka mukaan jäsenvaltio voi päättää, että lahjontarikokset, joissa on mukana toisen jäsenvaltion kansallisia virkamiehiä, voivat koskea ainoastaan virkamiehiä, joiden asema soveltuu yhteen syytteen nostaneen jäsenvaltion kansallisten virkamiesten kansallisen lainsäädännön mukaisen aseman kanssa. Viittaus virkamiehen jäsenvaltion lainsäädäntöön merkitsee, että julkisia tehtäviä hoitavien henkilöi- den asemaa koskevat kansalliset erityispiirteet voi- daan ottaa asianmukaisella tavalla huomioon. Pöytäkirjan 4 artiklan 2 ja 3 kohta osoittavat, että ”kansallisen virkamiehen” käsitteeseen eivät välttä- mättä sisälly jäsenvaltioiden kansanedustuslaitosten jäsenet, ministerit, korkeimpien oikeuksien jäsenet tai tilintarkastustuomioistuinten jäsenet. Tämä ei kuitenkaan estä jäsenvaltiota laajentamasta ”kan- sallisen virkamiehen” määritelmää koskemaan myös yhtä tai useampaa edellä mainituista ryh- mistä. 1. 5 1 artiklan 2 kohdassa määritellään ”yleissopimus” siten, että sillä pöytäkirjassa tarkoitetaan Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta Brys- selissä 26 päivänä heinäkuuta 1995 tehtyä yleisso- pimusta, joka on julkaistu Euroopan yhteisöjen lehdessä C 316, 27. marraskuuta virallisessa 1995. 4 artiklan 1 kohdassa, 7 artiklassa ja 9 artiklan 3 kohdassa viitataan kyseisen yleissopimuksen asian- omaisiin määräyksiin. 2 artikla 2 artiklassa määritellään yhteisöjen taloudellisia etuja vahingoittavan tai mahdollisesti vahingoittavan, rikok- seksi katsottavan lahjuksen ottamisen tunnusmerkit. Määritelmällä pöytäkirja liitetään yleissopimukseen, jota se täydentää. Ilmauksen ”on omiaan vaikuttamaan haitallisesti” tarkoi- tuksena on kattaa ne lahjontatapaukset, joilla ei ole ollut tavoiteltua vaikutusta yhteisöjen taloudellisiin etuihin. 2. 1 1 kohdassa on esitetty joukko tunnusmerkkejä, joista lahjuksen ottaminen koostuu ja joissa olen- naisena osana on teon tahallisuus. 2. 2 Lahjuksen ottamisen olennainen osatekijä on tietty- jen asioiden vaatiminen, hyväksyminen ja vastaan- ottaminen ”suoraan tai kolmannen välityksellä”. Tähän sisältyy: — virkamiehen yksipuolinen teko siten, että hän vaatii itselleen etua saattamalla toisen henkilön tietoon joko suoraan tai epäsuorasti, että tämän on ”maksettava”, jos hän haluaa jonkin virkatoimen tehtäväksi tai tekemättä jätettä- väksi; asiaan ei vaikuta se, suostutaanko vaati- mukseen, vaan itse vaatimus muodostaa rikok- sen ytimen; — se, että rikoksentekijä hyväksyy tai ottaa vas- taan jotakin hänen ja antajan välisen yhteisym- märryksen perusteella; rikoksen katsotaan ta- pahtuneen, kun molemmat osapuolet ovat antaneet suostumuksensa, vaikka virkamies myöhemmin jättäisi täyttämättä sopimuksen tai palauttaisi vastaanottamansa lahjuksen. Pöytäkirjassa ei tehdä eroa suorien ja epäsuorien lahjontakeinojen välillä. Välittäjän mahdollinen osallisuus — mikä aiheuttaa sen, että myös virka- miehen epäsuora toiminta voidaan katsoa lahjuk- sen ottamiseksi — edellyttää, että virkamiehen toi- minnan rikollinen luonne on voitava määritellä riippumatta siitä, toimiiko välittäjä hyvässä us- kossa vai vilpillisesti. 2. 3 Rikos käsittää myös tapauksen, jossa virkamies esimerkiksi pyytää lahjan tai muun etuuden jolle- kulle muulle kuin itselleen, esimerkiksi puolisolleen tai kumppanilleen, läheiselle ystävälleen, poliitti- selle puolueelle tai muulle järjestölle. 2. 4 Lahjonnan olennaisen ainesosan muodostavat kaikki virkamiehelle tai jollekin toiselle henkilölle tehdyt tarjoukset, lupaukset tai etuudet. ”Mitä tahansa etuja” on tarkoituksellisen laaja käsite, johon sisältyvät sekä aineelliset hyödykkeet (raha, arvoesineet, erilaiset tavarat, suoritetut pal- velukset) että kaikki, mistä voi olla epäsuoraa etua, kuten lahjotun henkilön velkojen maksaminen, töi- den suorittaminen hänen omistamassaan kiinteis- tössä. Tämä luettelo ei ole tyhjentävä. Vaaditun, vastaanotetun tai luvatun edun käsitteeseen sisälty- vät kaikenlaiset aineelliset tai aineettomat edut. C 11/8 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 15. 1. 98 Tämän pöytäkirjan soveltamisen kannalta se ajan- kohta, jona lahjonnan muodostava asia annetaan tai toimitetaan, on merkityksetön. Koska 2 artiklan 1 kohdassa nimenomaisesti mainitaan lupauksen hyväksyminen, sen piiriin kuuluvat myös myöhem- min suoritettavat maksut, jos ne perustuvat lahjot- tavan ja lahjojan väliseen lainvastaiseen sopimuk- seen. Näin ollen jäsenvaltioiden tehtäväksi jää arvioida, kattaako niiden voimassa oleva rikoslaki todella kaikki tällaiset henkilöryhmät ja menettelyt, ja nii- den on tarvittaessa säädettävä yhdestä tai useam- masta rikoksesta, jotka vastaavat näitä menettelyjä. Ne voivat siten säätää joko yhdestä yleisluontei- sesta rikoksesta tai useammista erityisrikoksista. 2. 5 Olennaista on, että vaatimus olisi esitettävä tai hyväksymisen tapahduttava ennen kuin virkamies suorittaa tai jättää suorittamatta ehdottamansa tai hyväksymänsä teon. 3 artikla Teksti on yksiselitteinen: ”. virkamiehen. tekoa, jolla hän. vaatii tai vastaanottaa etuja tai hyväksyy lupauksen. korvaukseksi siitä, että hän toimii. tai jättää toimimatta. ”. Tämän perusteella on selvää, että vaatimuksen tai hyväksymisen on ajallisesti tapahduttava ennen kuin virkamies suorittaa teon tai jättää sen suorit- tamatta. jälkeen, mutta Sellaisen edun vastaanottaminen, joka on saatu jota ei ole teon suorittamisen ennalta vaadittu tai hyväksytty, ei näin ollen ole tämän pöytäkirjan nojalla rangaistavaa. Tätä arti- klaa ei myöskään sovelleta lahjoihin, jotka eivät liity mihinkään virkamiehen tehtäviään hoitaessaan tämän jälkeen suorittamaan toimeen. Tässä artiklassa kuvataan sellaisen lahjuksen antamisri- koksen tunnusmerkit, joka vaikuttaa tai saattaa vaikuttaa haitallisesti yhteisöjen taloudellisiin etuihin. Kyseessä on 2 artiklassa määritellyn rikoksen välitön seuraus lahjuksen antajan näkökulmasta katsoen; tarkoi- tuksena on erityisesti varmistaa, että julkinen hallinto toimii asianmukaisesti sekä suojella virkamiehiä mahdol- lisilta heihin kohdistuvilta lahjomisyrityksiltä, ja taustalla on ajatus siitä, että useimmissa jäsenvaltioissa lahjuksen antaminen ja ottaminen ovat erillisiä, toisistaan riippu- mattomia rikoksia, joista voidaan syyttää erikseen. 3 artiklan 1 kohdassa määritellään joukko lahjuksen antajaa koskevia rangaistavia menettelyjä, joita on pidet- tävä lahjuksen antamisena virkamiehelle. 2. 6 sovelletaan Pöytäkirjaa sellaisiin käytänteisiin, jotka kohdistuvat virkamiehen velvollisuuksiin tai tehtäviin. 3. 1 Tämän pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluu minkä hyvänsä sellaisen teon suorittaminen, jonka osalta kyseisellä viran- tai toimenhaltijalla on lakiin tai asetukseen perustuvat valtuudet (virkatehtävä), tai sellaisen suorittamatta jättäminen siltä osin, kun tämä on tehty virkavelvollisuutta rikkoen. Tällai- sen menettelyn täytyy lisäksi olla sellainen, että se vahingoittaa tai on omiaan vahingoittamaan yhteisöjen taloudellisia etuja. Joidenkin jäsenvaltioiden lainsäädännössä otetaan huomioon tapaukset, joissa virkamies riippumatto- muusvelvoitteensa vastaisesti vastaanottaa jonkin etuuden vastineeksi hänelle kuuluvien virkatehtä- vien suorittamisesta (esim. suosimalla jonkin asian käsittelyä nopeuttamalla sitä tai keskeyttämällä sen). Nämä tapaukset kuuluvat tämän artiklan piiriin. Ilmaus ”tahallista tekoa, jolla luvataan tai anne- taan. etu. ” viittaa lahjuksen antajaan, riippu- matta siitä, missä ominaisuudessa hän toimii (liike- elämässä, virkamiehenä jne. ); lahjuksen antaja voi olla omasta puolestaan tai jonkin yhtiön puolesta toimiva yksityishenkilö tai virkatehtävissä toimiva henkilö. Lahjuksen antamisen on oltava tahallinen teko, tarkoituksena on saada jonka nimenomaisena aikaan virkavelvollisuuksien vastaisten toimien suorittaminen. Kansallisen lainsäädännön mukaan määritellään, onko silloin kyse rikoksesta, kun lahjuksen antaja toimii tahallisesti, mutta erehtyy niiden valtuuksien suhteen, joita hän uskoo kyseisellä virkamiehellä olevan. 2. 7 2 artiklan 2 kohdassa jäsenvaltioiden edellytetään toteuttavan tarvittavat toimenpiteet rikoslakinsa mukauttamiseksi, jotta 1 kohdassa tarkoitetut menettelyt määritellään rikoksiksi. 3. 2 Lahjuksen antamisena pidetään minkä tahansa (ai- neellisen tai aineettoman) edun lupaamista tai antamista suoraan tai jonkun muun välityksellä riippumatta siitä, onko tarjouksen mukaisesti toi- mittu tai onko hyötyä saatu. 15. 1. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 11/9 Lahjonta voi olla yksipuolinen tai molemminpuoli- nen toimi; se voi liittyä aineelliseen tai aineetto- maan asiaan: edun käsite on ymmärrettävä laajim- malla mahdollisella tavalla, ellei edellä 2. 4 ja 2. 5 kohdasta muuta johdu. Kyseisessä artiklassa ei tehdä eroa lahjontayrityk- sessä käytettyjen suorien tai epäsuorien keinojen välillä. Artikla sisältää virkamieheen joko suoraan tai jonkun muun välityksellä kohdistuvat toimet. Tapa, jolla tämä laajentaminen pannaan täytän- töön, on kunkin jäsenvaltion itsensä päätettävissä. 4. 2 23 päivänä marraskuuta 1995 pidetyssä neuvoston istunnossa jäsenvaltiot ja komissio pääsivät yhteis- ymmärrykseen siitä, että tässä pöytäkirjassa jäsen- valtioiden hallitusten ministereitä ja komission jäseniä olisi kohdeltava samalla tavoin. 3. 3 Lahjuksen antaminen kohdistuu henkilöön, jonka on määritelmän mukaan oltava virkamies, riippu- matta siitä, onko kyseinen etu tarkoitettu virkamie- helle itselleen vai jollekin muulle henkilölle. 3. 4 Lahjuksen antamisella pyritään samaan tavoittee- seen kuin lahjuksen ottamisella; katso kohta 2. 6. 3. 5 3 artiklan 2 kohdassa on käytetty samaa sanamuo- toa kuin 2 artiklan 2 kohdassa; katso kohta 2. 7. 4 artikla Tällä artiklalla tehostetaan petosten ja lahjonnan torjumi- seen tähtääviä toimenpiteitä edellyttämällä, että jäsenval- tiot mukauttavat kansallisten virkamiestensä rangaistavaa menettelyä koskevat rikoslakinsa siten, että lait kattavat yhteisöjen virkamiesten vastaavan menettelyn, joka tosi- asiallisesti tai mahdollisesti vaikuttaa yhteisöjen tuloihin ja menoihin. 4. 1 1 kohta koskee kansallisten viranomaisten virantoi- mituksessa tekemiä rikoksia, joita kussakin jäsen- valtioissa pidetään yhteisöjen taloudellisiin etuihin vaikuttavana petollisena menettelynä, siten kuin ne on määritelty yleissopimuksen 1 artiklassa. Tällaisissa tapauksissa sovelletaan kaikkien jäsen- valtioiden rikoslaissa rikosten rangaistavuuden osalta rinnastusperiaatetta samalla tavoin kuin 2 ja 3 artiklassa tarkoitettujen rikosten osalta siten, että tiettyyn ryhmään kuuluvien virkamiesten (kansal- liset virkamiehet) osalta rikoksiksi katsottavat teot ovat rikoksia myös toiseen ryhmään kuuluvien virkamiesten (yhteisöjen virkamiehet) tekeminä. Tästä periaatteesta seuraa, että jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä kansallisen lain mukais- ten petoksiksi katsottujen rikosten käsitteen sovel- tamiseksi myös virkatehtävissä toimivien yhteisöjen virkamiesten samanlaisiin menettelyihin. Soveltami- sen laajentaminen ei koske itse menettelyjä, vaan henkilöryhmiä. Tämä näkemys ilmenee 2 kohdasta, sikäli kuin on kyse yhteisön taloudellisia etuja mahdollisesti tai tosiasiallisesti vahingoittavista petoksista sekä pöy- täkirjassa määrittelyistä lahjuksen antamis- ja otta- misrikoksista. Jäsenvaltioiden tasolla on kyse halli- tuksen ministereistä, kansanedustuslaitoksen jäse- nistä, korkeimpien tuomioistuinten jäsenistä sekä tilintarkastustuomioistuinten jäsenistä; yhteisön toimielinten osalta on kyse vastaavantasoisista hen- kilöistä heidän hoitaessaan virkatehtäviään (komis- sion, Euroopan parlamentin, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ja Euroopan tilintarkastustuomio- istuimen jäsenistä). Tästä seuraa, että rangaistavien petos- ja lahjonta- rikosten osalta komission jäsenet rinnastetaan jäsenvaltioiden hallitusten ministereihin, Euroopan parlamentin jäsenet kansallisten kansanedustuslai- tosten jäseniin, yhteisöjen tuomioistuimen jäsenet korkeimpien kansallisten tuomioistuinten jäseniin ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen jäsenet vastaaviin kansallisten tilintarkastustuomioistuin- ten jäseniin. Rinnastuksen mukaisesti kansanedus- tuslaitoksen jäsenten, hallituksen ministerien jne. tekemiä kyseisiä rikoksia koskevat kansalliset sään- nökset on ulotettava koskemaan myös edellä mai- nittuja Euroopan yhteisöjen toimielinten jäseniä. Koska eräissä jäsenvaltioissa ei ole varsinaista tilin- tarkastustuomioistuinta, sitä vastaava elin on — Yhdistyneessä kuningaskunnassa ”National Au- dit Office” — Irlannissa ”Office of the Comptroller and Auditor-General” — Tanskassa ”Rigsrevisionen” — Ruotsissa ”Riksrevisionsverket” — Suomessa ”Valtiontalouden tarkastusvirasto / Statens revisionsverk”. 4. 3 3 kohdassa annetaan mahdollisuus poiketa 2 koh- dan rinnastusperiaatteesta niissä jäsenvaltioissa, joissa hallituksen ministereiden rikosoikeudellisesta C 11/10 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 15. 1. 98 vastuusta on säädetty kansallisissa erityistilanteissa sovellettavalla erityislainsäädännöllä. Tämä ei kui- tenkaan poista rikosoikeudellista vastuuta komis- sion jäsenten tekemistä tai heitä vastaan tehdyistä rikoksista kansallisen rikoslain yleisten sääntöjen mukaisesti. Tämä mahdollisuus on erityisen käyttökelpoinen Tanskassa, missä ministereiden vastuuta säätelevän rikoslain säännöksiä sovelletaan erityistilanteissa (esimerkiksi silloin, kun ministerin voidaan katsoa olevan rikosoikeudellisessa vastuussa alaistensa tekemistä teoista), joissa muut johtavassa asemassa olevat henkilöt eivät olisi rikosoikeudellisessa vas- tuussa. 4. 4 4 kohdan nojalla edeltävät kohdat, jotka koskevat rinnastamista rangaistavuuden osalta, eivät ”rajoita jäsenvaltioiden rikosoikeudellista menettelyä ja toi- mivaltaisten tuomioistuinten määrittelyä koskevien kunkin jäsenvaltion säännösten soveltamista”. 4 artiklan eri kohdat merkitsevät kokonaisuudes- saan sitä, ettei pöytäkirjalla voida vaikuttaa rikos- oikeudenkäyntiä koskeviin kansallisiin sääntöihin tai niihin sääntöihin, joiden mukaisesti määritetään kyseisten rikosten osalta toimivaltaiset tuomioistui- met, eikä siinä aseteta näitä sääntöjä kyseenalai- siksi. Tästä huolimatta kyseisellä artiklalla voi olla täysimääräinen vaikutus kansallisissa oikeusjärjes- telmissä. Viitaten erityisesti 2 kohdan piiriin kuuluviin hen- kilöihin, joiden osalta rinnastusperiaate yleensä ja poikkeuksetta edellyttää rikoslain mukaista yhtä- läistä kohtelua, olisi huomattava seuraavaa. Jos jäsenvaltion erityislaissa annetaan tietylle tuomiois- tuimelle toimivalta tuomita rikoksesta syytteessä olevia hallituksen ministereitä, kansanedustuslai- toksen jäseniä, korkeimman oikeuden tai tilintar- kastustuomioistuimen jäseniä, kyseisellä tuomiois- tuimella voi olla toimivalta myös vastaavissa eli komission jäseniä, Euroopan parlamentin jäseniä, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ja tilintarkas- tustuomioistuimen jäseniä koskevissa tapauksissa, tämän kuitenkaan rajoittamatta tuomiovaltaa kos- kevien kansallisten säännösten soveltamista. koskevat säännökset täytäntöön yhteisöoikeuden voimassa olevien menettelyjen ja oikeuskeinojen mukaisesti (1). 5 artikla 5. 1 5 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että 2 ja 3 artiklassa määritel- lystä lahjuksen antamisesta ja ottamisesta seuraa aina rikosoikeudellinen rangaistus, mikä merkitsee, että ne voidaan saattaa rikostuomioistuimen tutkit- taviksi. Tämä määräys koskee myös avunantoa rikokseen ja rikokseen yllyttämistä joihin sovelletaan jäsen- valtioiden rikoslain määritelmien mukaista tulkin- taa. jolla jotakin Koska lahjuksen antamis- ja ottamisrikos käsittää menettelyn, luvataan, riippumatta siitä, pidetäänkö tai täytetäänkö tällainen lupaus tosiasiallisesti, ei katsottu tarpeelliseksi velvoittaa saattamaan rangaistavaksi lahjuksen antamisen ja ottamisen yritystä. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin halutessaan saattaa myös tällaisen rikoksen yrityk- sen rangaistavaksi. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen erästä tuomi- ota lainaten rangaistusten on oltava tehokkaita, rikokseen suhteellisia ja vakuuttavia. Asiassa 68/88 (tuomio 21. 9. 1989, kok. 2965) Euroopan yhteisö- jen tuomioistuin lausui: (jäsenvaltioiden) ”on huo- lehdittava erityisesti siitä, että yhteisöoikeuden rik- komisesta rangaistaan sellaisin menettelytapoja koskevin ja aineellisin edellytyksin, jotka vastaavat samanluonteisiin ja yhtä merkittäviin kansallisen oikeuden rikkomuksiin sovellettavia edellytyksiä ja joiden mukaan rangaistus on joka tapauksessa tehokas, suhteellinen ja vaikuttava. ” jäsenvaltiot voivat Tämän tuomion mukaisesti käyttää jossain määrin harkintaa määritellessään annettavien rangaistusten luonteen ja ankaruuden. Aina ei tarvitse välttämättä olla kyse vapausran- gaistuksesta. Vankeusrangaistuksen lisäksi tai si- jasta voidaan tuomita sakkoja. 4. 5 5 kohdassa määrätään, että pöytäkirjalla ei rajoi- teta yhteisön toimielinten henkilöstön koskematto- muuden poistamista koskevien säännösten sovelta- mista. Koskemattomuuden poistaminen on näin ollen ennakkoedellytys tuomiovallan käyttämiselle. Ku- kin asianomainen toimielin on pöytäkirjan nojalla velvollinen panemaan erioikeuksia ja erivapauksia 5. 2 Pyötäkirjassa edellytetään kuitenkin, että jäsenval- tapauksia varten törkeimpiä tioissa säädetään vapausrangaistus, josta voi seurata rikoksentekijän luovuttaminen. Kunkin jäsenvaltion asiana on oikeusperinteensä pohjalta päättää, mitä perusteita tai tosiseikkoja käytetään rikoksen tärkeyttä määri- tettäessä. (1) Katso erityisesti Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja -vapauksista tehdyn pöytäkirjan 18 artikla. 15. 1. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 11/11 5. 3 2 kohdassa käsitellään rikosoikeuden ja kurinpito- säännösten välistä yhteyttä silloin, kun samaan lahjontatoimeen voidaan soveltaa molempia; ensisi- jaisena pidetään kansallisen tai Euroopan yhteisö- jen kurinpitojärjestelmän riippumattomuuden peri- aatetta siten, että rikosoikeudenkäyntimenettelyllä ”ei rajoiteta kansallisiin tai yhteisöjen virkamiehiin kohdistettavien, toimivaltaisten viranomaisten suo- rittamien kurinpidollisten toimenpiteiden sovelta- mista”. Joidenkin kansallisten oikeusperinteiden huomi- oonottamiseksi kyseisessä kohdassa todetaan edel- leen, että kansalliset viranomaiset voivat noudattaa oman lainsäädäntönsä periaatteita, joiden mukai- sesti samalle henkilölle samasta rikoksesta jo mää- rätyt kurinpitorangaistukset voidaan ottaa huomi- oon päätettäessä kyseiselle henkilölle määrättävästä rikosoikeudellisesta rangaistuksesta. Tämä on eri- tyismääräys, joka ei velvoita niitä jäsenvaltioita, joissa kurinpitoseuraamuksia ei tunnusteta tai panna täytäntöön. 6 artikla 6. 1 Tässä artiklassa vahvistetaan joukko perusteita, joiden nojalla kansallisille poliisi- ja oikeusviran- omaisille annetaan toimivalta tutkia pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvia rikoksia eli lahjuksen antamista ja ottamista sekä 4 artiklassa määritel- tyjä rikoksia ja nostaa niitä koskeva syyte. 6. 2 1 kohdan mukaisesti jäsenvaltiolla on tuomiovalta neljässä eri tapauksessa: a) jos rikos on tapahtunut kokonaan tai osittain sen alueella eli lahjontatoimi tapahtuu, etuus annetaan tai lainvastainen sopimus tehdään sen alueella, riippumatta lahjojan tai asianomaisen virkamiehen asemasta tai kansallisuudesta (alueperiaate); b) jos rikoksentekijä on sen kansalainen tai virka- mies (lahjojan asemaa koskeva periaate): rikok- sentekijän aseman käyttäminen perusteena mer- kitsee sitä, että toimivaltakysymys voidaan rat- kaista rikoksentekopaikan lainsäädännöstä riip- pumatta. Tällöin on jäsenvaltioiden asiana ryh- tyä syytetoimiin ulkomailla tehtyjen rikosten johdosta, unionin ulkopuoliset maat mukaan lukien. Tämä on erityisen tärkeää jäsenvalti- oille, jotka eivät luovuta omia kansalaisiaan rikoksen johdosta; c) jos rikos on kohdistunut kyseisen jäsenvaltion kansalaiseen, joka on Euroopan yhteisöjen toi- mielimen virkamies tai jäsen (lahjottavan ase- maa koskeva periaate). Tämä on erityisen tär- keää tapauksissa, joissa lahjuksen antavat ulko- mailla sellaiset henkilöt, jotka eivät ole kyseisen jäsenvaltion kansalaisia; d) jos rikoksentekijä on yhteisön virkamiehenä sellaisen yhteisön toimielimen palveluksessa, jonka kotipaikka on kyseisessä jäsenvaltioissa. Kotipaikan käyttämisestä perusteena on hyötyä poikkeuksellisissa tapauksissa, joita muut toi- mivaltasäännöt eivät koske, muun muassa sil- loin, kun rikoksen tekee yhteisöjen ulkopuolella sellainen yhteisön virkamies, joka ei ole jonkin jäsenvaltion kansalainen (1). 6. 3 2 kohdan perusteella jäsenvaltio voi niin halutes- saan olla hyväksymättä tai hyväksyä ehdollisesti jonkin tai jotkin 1 kohdan b, c ja d alakohdassa esitetyistä säännöistä antamalla sitä koskevan julis- tuksen silloin, kun se antaa pöytäkirjan 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen. Kuten jäljempänä voidaan todeta, 11 artiklan 1 kohdasta seuraa, että 6 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohdat ovat ainoat määräykset, joiden osalta voidaan tehdä varaumia. 7 artikla 7 artiklassa viitataan yleissopimuksen erityismääräyksiin ja todetaan, että niitä sovelletaan pöytäkirjassa määritel- tyyn lahjuksen antamiseen ja ottamiseen sekä 4 artiklassa määriteltyihin rikoksiin. Yleissopimuksen asiaankuuluvat säännökset voidaan tii- vistää seuraavasti: — 3 artiklassa määrätään, että yritysjohtajat voidaan saattaa rikosoikeudelliseen vastuuseen; — 5 artiklan 1, 2 ja 4 kohdassa käsitellään rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista sekä aut dedere aut judicare -sääntöä (jonka mukaan sen jäsenvaltion, jonka kansalainen rikoksentekijä on, on joko luovu- tettava hänet tai ryhdyttävä syytetoimiin); — 6 artiklassa vahvistetaan jäsenvaltioiden välisen tiiviin yhteistyön periaate silloin, kun on kyse yhteisöjen taloudellisiin etuihin kohdistuvasta petollisesta menet- telystä. Näitä kolmea periaatetta sovelletaan rajoituksitta kaik- kiin pöytäkirjassa tarkoitettuihin menettelyihin. (1) Vaikka yhteisön virkamiehet ovat pääsääntöisesti jonkin jäsenvaltion kansalaisia, tästä periaatteesta voidaan poiketa. C 11/12 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 15. 1. 98 — 7 artiklassa vahvistetaan ne bis in idem -sääntö, jota sovelletaan myös pöytäkirjan piiriin kuuluvissa asi- oissa. On huomattava, että rangaistuksen täytäntöön- pano käsittää myös ne tapaukset, joissa täytäntöön- pano lykätään koetusajaksi. Yksityiskohtaiset selitykset asiasta ovat yleissopimuksen selitysmuistiossa. Tässä pöytäkirjan artiklassa on käytetty samaa sanamuotoa kuin yleissopimuksen 8 artiklassa näiden kahden asiakirjan yhdenmukaisuuden varmistami- seksi. — 9 artiklan mukaisesti jäsenvaltiot voivat antaa yleisso- pimuksen määräyksiä ankarampia kansallisia sään- nöksiä. Myös pöytäkirjassa asetetaan joukko vähim- mäisvelvoitteita. — 10 artiklassa määrätään muun muassa toimenpiteistä, jotka koskevat tietojen toimittamista jäsenvaltioista komissiolle joita sovelletaan myös pöytäkirjan osalta. ja Näiden sääntöjen yksityiskohtaista sisältöä on selvitetty yleissopimuksen selitysmuistoissa. 8 artiklan 2 kohdassa käsitellään sitä, missä tapauksissa yhteisöjen tuomioistuin on toimivaltainen jäsenvaltioiden ja komission välisissä riidoissa. Huomionarvoista on, että yhteisöjen tuomioistuimella on erityinen toimivalta tulkita 1 artiklassa määriteltyä yhteisöjen virkamiehen käsitettä. 9 artikla Tämä artikla koskee pöytäkirjan voimaantuloa, joka ei voi tapahtua ennen yleissopimuksen voimaantuloa. 10 artikla Tämä artikla koskee unionin uusien jäsenvaltioiden liitty- mistä pöytäkirjaan. 8 artikla 11 artikla Tässä artiklassa määritetään, millä edellytyksillä Euroo- pan yhteisöjen tuomioistuimella on toimivalta pöytäkirjan tulkintaa tai soveltamista koskevissa jäsenvaltioiden tai jäsenvaltioiden ja komission välisissä riidoissa. (1) Tässä artiklassa määrätään, että varaumia voidaan tehdä ainoastaan 6 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohdan osalta. Varauma voidaan poistaa milloin hyvänsä ilmoit- tamalla asiasta neuvoston pääsihteerille. (1) On todettava, että neuvosto on 29 päivänä marraskuuta 1996 antamallaan säädöksellä laatinut pöytäkirjan, joka kos- kee Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuksen tulkintaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antamilla ennakkoratkaisuilla (EYVL C 151, 20. 5. 1997, s. 1). Kyseisen pöytäkirjan piiriin kuuluu paitsi yleissopimus myös tämä pöytäkirja


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 59/98 του Συμβουλίου της 19ης Δεκεμβρίου 1997 για την κατανομή, για το 1998, των ποσοστώσεων αλιείας μεταξύ των κρατών μελών για τα σκάφη που αλιεύουν στα ύδατα της Πολωνίας

eurovoc_concepts:
EU Member State
Poland
catch quota
fishery management
fishing area
fishing rights

formats: html pdf print

text: 19. 1. 98 EL Ε(cid:240)(cid:221)(cid:243)ηµη Ε(cid:230)ηµ(cid:229)ρ(cid:221)(cid:228)Æ (cid:244)ων Ευρω(cid:240)Æϊκω(cid:139) ν Κ(cid:239)Øν(cid:239)(cid:244)η(cid:139) (cid:244)ων L 12/111 ΚΑΝˆΝΙΣΜˆΣ (ΕΚ) ÆρØθ. 59/98 ΤˆΥ ΣΥΜΒˆΥΛΙˆΥ (cid:244)ης 19ης ∆(cid:229)κ(cid:229)µ(cid:226)ρ(cid:221)(cid:239)υ 1997 γØÆ (cid:244)ην κÆ(cid:244)Æν(cid:239)µη(cid:139) , γØÆ (cid:244)(cid:239) 1998, (cid:244)ων (cid:240)(cid:239)(cid:243)(cid:239)(cid:243)(cid:244)ω(cid:139) (cid:243)(cid:229)ων ÆλØ(cid:229)(cid:221)Æς µ(cid:229)(cid:244)ÆŒυ(cid:139) (cid:244)ων κρÆ(cid:244)ω(cid:139) ν µ(cid:229)λω(cid:139) ν γØÆ (cid:244)Æ (cid:243)κ(cid:192)(cid:230)η (cid:240)(cid:239)υ ÆλØ(cid:229)υ(cid:139) (cid:239)υν (cid:243)(cid:244)Æ υ(cid:139) (cid:228)Æ(cid:244)Æ (cid:244)ης Π(cid:239)λων(cid:221)Æς Τˆ ΣΥΜΒˆΥΛΙˆ ΤΗΣ ΕΥΡΩΠΑÏΚΗΣ ΕΝΩΣΗΣ, ˛ł(cid:239)ν(cid:244)Æς υ(cid:240)(cid:222)ψη: (cid:244)η (cid:243)υνθη(cid:139) κη (cid:240)(cid:229)ρ(cid:221) Ø(cid:228)ρυ(cid:139) (cid:243)(cid:229)ως (cid:244)ης Ευρω(cid:240)Æϊκη(cid:139) ς Κ(cid:239)Øν(cid:222)(cid:244)η(cid:244)Æς, (cid:244)(cid:239)ν κÆν(cid:239)νØ(cid:243)µ(cid:222) (ΕˆΚ) ÆρØθ. 3760/92 (cid:244)(cid:239)υ Συµ(cid:226)(cid:239)υλ(cid:221)(cid:239)υ (cid:244)ης 20η(cid:139) ς ∆(cid:229)κ(cid:229)µ(cid:226)ρ(cid:221)(cid:239)υ 1992, γØÆ (cid:244)η θ(cid:229)(cid:139) (cid:243)(cid:240)Ø(cid:243)η κ(cid:239)Øν(cid:239)(cid:244)Øκ(cid:239)υ(cid:139) (cid:243)υ(cid:243)(cid:244)η(cid:139) µÆ- (cid:244)(cid:239)ς γØÆ (cid:244)ην ÆλØ(cid:229)(cid:221)Æ κÆØ (cid:244)ην υ(cid:228)Æ(cid:244)(cid:239)κÆλλØ(cid:229)(cid:139) ργ(cid:229)ØÆ (1), κÆØ Ø(cid:228)(cid:221)ως (cid:244)(cid:239) (cid:192)ρθρ(cid:239) 8 (cid:240)Æρ(cid:192)γρÆ(cid:230)(cid:239)ς 4, (cid:244)ην (cid:240)ρ(cid:222)(cid:244)Æ(cid:243)η (cid:244)ης Ε(cid:240)Ø(cid:244)ρ(cid:239)(cid:240)η(cid:139) ς, Εκ(cid:244)Øµω(cid:139) ν(cid:244)Æς: (cid:222)(cid:244)Ø (cid:243)υ(cid:139) µ(cid:230)ωνÆ µ(cid:229) (cid:244)(cid:239) (cid:192)ρθρ(cid:239) 124 (cid:244)ης Πρ(cid:192)Œης Πρ(cid:239)(cid:243)łω(cid:139) ρη(cid:243)ης (cid:244)(cid:239)υ 1994, η (cid:228)ØÆł(cid:229)(cid:221)ρØ(cid:243)η (cid:244)ων ÆλØ(cid:229)υ(cid:244)Øκω(cid:139) ν (cid:243)υµ(cid:230)ωνØω(cid:139) ν (cid:240)(cid:239)υ υ(cid:240)(cid:229)γρ(cid:192)(cid:230)η(cid:243)Æν Æ(cid:240)(cid:222) (cid:244)(cid:239) ΒÆ(cid:243)(cid:221)λ(cid:229)Ø(cid:239) (cid:244)ης Σ(cid:239)υη(cid:228)(cid:221)Æς µ(cid:229) (cid:244)ρ(cid:221)(cid:244)(cid:229)ς łω(cid:139) ρ(cid:229)ς θÆ (cid:229)ŒÆ(cid:243)(cid:230)ÆλØ(cid:243)(cid:244)(cid:229)(cid:221) Æ(cid:240)(cid:222) (cid:244)ην Κ(cid:239)Øν(cid:222)(cid:244)η(cid:244)Æ, (cid:222)(cid:244)Ø (cid:243)υ(cid:139) µ(cid:230)ωνÆ µ(cid:229) (cid:244)η (cid:228)ØÆ(cid:228)ØκÆ(cid:243)(cid:221)Æ (cid:240)(cid:239)υ (cid:240)ρ(cid:239)(cid:226)λ(cid:229)(cid:139) (cid:240)(cid:229)(cid:244)ÆØ (cid:243)(cid:244)ην ÆλØ(cid:229)υ(cid:244)Øκη(cid:139) (cid:243)υµ(cid:230)ων(cid:221)Æ (cid:244)ης 1ης Φ(cid:229)(cid:226)ρ(cid:239)υÆρ(cid:221)(cid:239)υ 1978, η Κ(cid:239)Øν(cid:222)(cid:244)η- (cid:244)Æ, γØÆ λ(cid:239)γÆρØÆ(cid:243)µ(cid:222) (cid:244)ης Σ(cid:239)υη(cid:228)(cid:221)Æς, κÆØ η ∆ηµ(cid:239)κρÆ(cid:244)(cid:221)Æ (cid:244)ης Π(cid:239)λων(cid:221)Æς (cid:228)Ø(cid:229)Œη(cid:139) γÆγÆν (cid:228)ØÆ(cid:226)(cid:239)υλ(cid:229)υ(cid:139) (cid:243)(cid:229)Øς (cid:243)ł(cid:229)(cid:244)Øκ(cid:192) µ(cid:229) (cid:244)Æ Æµ(cid:239)Ø- (cid:226)Æ(cid:221)Æ ÆλØ(cid:229)υ(cid:244)Øκ(cid:192) (cid:228)ØκÆØω(cid:139) µÆ(cid:244)Æ γØÆ (cid:244)(cid:239) 1998, (cid:222)(cid:244)Ø (cid:239)Ø ÆλØ(cid:229)υ(cid:244)Øκ(cid:229)(cid:139) ς (cid:228)ρÆ(cid:243)(cid:244)ηρØ(cid:222)(cid:244)η(cid:244)(cid:229)ς (cid:240)(cid:239)υ ÆνÆ(cid:230)(cid:229)(cid:139) ρ(cid:239)ν(cid:244)ÆØ (cid:243)(cid:244)(cid:239)ν (cid:240)Æρ(cid:222)ν(cid:244)Æ κÆν(cid:239)νØ(cid:243)µ(cid:222) υ(cid:240)(cid:222)κ(cid:229)Øν(cid:244)ÆØ (cid:243)(cid:244)Æ µ(cid:229)(cid:139) (cid:244)ρÆ (cid:229)λ(cid:229)(cid:139) γł(cid:239)υ (cid:240)(cid:239)υ (cid:240)ρ(cid:239)(cid:226)λ(cid:229)(cid:139) (cid:240)(cid:239)ν(cid:244)ÆØ (cid:243)(cid:244)(cid:239) κÆν(cid:239)νØ(cid:243)µ(cid:222) (ΕˆΚ) ÆρØθ. 2847/93 (cid:244)(cid:239)υ Συµ(cid:226)(cid:239)υλ(cid:221)(cid:239)υ (cid:244)ης 12ης ˆκ(cid:244)ω(cid:226)ρ(cid:221)(cid:239)υ 1993 γØÆ (cid:244)η θ(cid:229)(cid:139) (cid:243)(cid:240)Ø(cid:243)η (cid:243)υ(cid:243)(cid:244)η(cid:139) µÆ(cid:244)(cid:239)ς (cid:229)λ(cid:229)(cid:139) γł(cid:239)υ (cid:244)ης κ(cid:239)Øνη(cid:139) ς ÆλØ(cid:229)υ(cid:244)Øκη(cid:139) ς (cid:240)(cid:239)λØ(cid:244)Øκη(cid:139) ς (2), (cid:222)(cid:244)Ø (cid:228)(cid:229)ν (cid:229)(cid:240)(cid:229)(cid:244)(cid:229)υ(cid:139) łθη (cid:243)υµ(cid:230)ων(cid:221)Æ µ(cid:229) (cid:244)ην Π(cid:239)λων(cid:221)Æ γØÆ (cid:244)ην θ(cid:229)(cid:139) (cid:243)(cid:240)Ø(cid:243)η (cid:240)ρ(cid:222)(cid:243)θ(cid:229)(cid:244)ων (cid:222)ρων κÆ(cid:244)(cid:192) (cid:244)ην (cid:229)(cid:244)η(cid:139) (cid:243)ØÆ (cid:228)ØÆł(cid:229)(cid:221)ρØ(cid:243)η (cid:244)ων TAC κÆØ (cid:244)ων (cid:240)(cid:239)(cid:243)(cid:239)(cid:243)(cid:244)ω(cid:139) (cid:243)(cid:229)ων, (cid:243)υ(cid:139) µ(cid:230)ωνÆ µ(cid:229) (cid:244)Øς (cid:228)ØÆ(cid:244)(cid:192)Œ(cid:229)Øς (cid:244)(cid:239)υ (cid:192)ρθρ(cid:239)υ 2 (cid:244)(cid:239)υ κÆν(cid:239)νØ(cid:243)µ(cid:239)υ(cid:139) (ΕΚ) ÆρØθ. 847/96 (cid:244)(cid:239)υ Συµ(cid:226)(cid:239)υ- λ(cid:221)(cid:239)υ (3), (cid:222)(cid:244)Ø γØÆ (cid:229)(cid:240)Ø(cid:244)Æκ(cid:244)Øκ(cid:239)υ(cid:139) ς λ(cid:222)γ(cid:239)υς κ(cid:239)Øν(cid:239)υ(cid:139) (cid:229)ν(cid:228)ØÆ(cid:230)(cid:229)(cid:139) ρ(cid:239)ν(cid:244)(cid:239)ς (cid:239) (cid:240)Æρω(cid:139) ν κÆν(cid:239)νØ(cid:243)µ(cid:222)ς (cid:229)(cid:230)Æρµ(cid:222)œ(cid:229)(cid:244)ÆØ Æ(cid:240)(cid:222) 1ης ΙÆν(cid:239)υÆρ(cid:221)(cid:239)υ 1998, Ε¥Ε∆ΩΣΕ ΤˆΝ ΠΑΡˆΝΤΑ ΚΑΝˆΝΙΣΜˆ: ˝ρθρ(cid:239) 1 Α(cid:240)(cid:222) 1ης ΙÆν(cid:239)υÆρ(cid:221)(cid:239)υ 1997 (cid:229)(cid:139) ως 31 ∆(cid:229)κ(cid:229)µ(cid:226)ρ(cid:221)(cid:239)υ 1998, (cid:244)Æ (cid:243)κ(cid:192)(cid:230)η υ(cid:240)(cid:222) (cid:243)ηµÆ(cid:221)Æ κρ(cid:192)(cid:244)(cid:239)υς µ(cid:229)(cid:139) λ(cid:239)υς (cid:229)(cid:240)Ø(cid:244)ρ(cid:229)(cid:139) (cid:240)(cid:229)(cid:244)ÆØ νÆ ÆλØ- (cid:229)υ(cid:139) (cid:239)υν (cid:243)(cid:244)Æ υ(cid:139) (cid:228)Æ(cid:244)Æ (cid:240)(cid:239)υ υ(cid:240)(cid:192)γ(cid:239)ν(cid:244)ÆØ (cid:243)(cid:244)ην ÆλØ(cid:229)υ(cid:244)Øκη(cid:139) (cid:228)ØκÆØ(cid:239)(cid:228)(cid:239)- (cid:243)(cid:221)Æ (cid:244)ης Π(cid:239)λων(cid:221)Æς κÆØ (cid:229)ν(cid:244)(cid:222)ς (cid:244)ων (cid:239)ρ(cid:221)ων (cid:244)ων (cid:240)(cid:239)(cid:243)(cid:239)(cid:243)(cid:244)ω(cid:139) (cid:243)(cid:229)ων (cid:240)(cid:239)υ ÆνÆγρ(cid:192)(cid:230)(cid:239)ν(cid:244)ÆØ (cid:243)(cid:244)(cid:239) (cid:240)Æρ(cid:192)ρ(cid:244)ηµÆ. ˝ρθρ(cid:239) 2 (cid:222)(cid:244)Ø, κÆ(cid:244)(cid:192) (cid:244)η (cid:228)Ø(cid:192)ρκ(cid:229)ØÆ (cid:244)ων (cid:229)ν λ(cid:222)γω (cid:228)ØÆ(cid:226)(cid:239)υλ(cid:229)υ(cid:139) (cid:243)(cid:229)ων, (cid:239)Ø Æν(cid:244)Ø(cid:240)ρ(cid:239)(cid:243)ω(cid:240)(cid:229)(cid:221)(cid:229)ς (cid:243)υµ(cid:230)ω(cid:139) νη(cid:243)Æν νÆ (cid:243)υ(cid:243)(cid:244)η(cid:139) (cid:243)(cid:239)υν (cid:243)(cid:244)Øς Æν(cid:244)(cid:221)(cid:243)(cid:244)(cid:239)Ø- ł(cid:229)ς Æρł(cid:229)(cid:139) ς (cid:244)(cid:239)υς (cid:244)(cid:239)ν κÆθ(cid:239)ρØ(cid:243)µ(cid:222) (cid:239)ρØ(cid:243)µ(cid:229)(cid:139) νων ÆλØ(cid:229)υ(cid:244)Øκω(cid:139) ν (cid:240)(cid:239)(cid:243)(cid:239)(cid:243)(cid:244)ω(cid:139) (cid:243)(cid:229)ων γØÆ (cid:244)Æ (cid:243)κ(cid:192)(cid:230)η (cid:244)(cid:239)υ (cid:192)λλ(cid:239)υ µ(cid:229)(cid:139) ρ(cid:239)υς (cid:222)(cid:243)(cid:239)ν Æ(cid:230)(cid:239)ρ(cid:192) (cid:244)(cid:239) (cid:229)(cid:139) (cid:244)(cid:239)ς 1998, ΤÆ Æ(cid:240)(cid:239)θ(cid:229)(cid:139) µÆ(cid:244)Æ (cid:240)(cid:239)υ ÆνÆ(cid:230)(cid:229)(cid:139) ρ(cid:239)ν(cid:244)ÆØ (cid:243)(cid:244)(cid:239) (cid:240)Æρ(cid:192)ρ(cid:244)ηµÆ, (cid:228)(cid:229)ν υ(cid:240)(cid:222)- κ(cid:229)Øν(cid:244)ÆØ (cid:243)(cid:244)(cid:239)υς (cid:222)ρ(cid:239)υς (cid:240)(cid:239)υ (cid:240)ρ(cid:239)(cid:226)λ(cid:229)(cid:139) (cid:240)(cid:239)ν(cid:244)ÆØ (cid:243)(cid:244)Æ (cid:192)ρθρÆ 2, 3 κÆØ 5, (cid:240)Æρ(cid:192)γρÆ(cid:230)(cid:239)ς 2 (cid:244)(cid:239)υ κÆν(cid:239)νØ(cid:243)µ(cid:239)υ(cid:139) (ΕΚ) ÆρØθ. 847/96 (cid:244)(cid:239)υ Συµ(cid:226)(cid:239)υλ(cid:221)(cid:239)υ. (cid:222)(cid:244)Ø (cid:240)ρ(cid:229)(cid:139) (cid:240)(cid:229)Ø νÆ λη(cid:230)θ(cid:239)υ(cid:139) ν (cid:244)Æ ÆνÆγκÆ(cid:221)Æ µ(cid:229)(cid:139) (cid:244)ρÆ γØÆ νÆ υλ(cid:239)(cid:240)(cid:239)Øη- θ(cid:239)υ(cid:139) ν (cid:244)(cid:239) 1998 (cid:244)Æ Æ(cid:240)(cid:239)(cid:244)(cid:229)λ(cid:229)(cid:139) (cid:243)µÆ(cid:244)Æ (cid:244)ων (cid:229)ν λ(cid:222)γω (cid:228)ØÆ(cid:226)(cid:239)υλ(cid:229)υ(cid:139) (cid:243)(cid:229)- ων µ(cid:229) (cid:244)ην Π(cid:239)λων(cid:221)Æ, (cid:222)(cid:244)Ø, γØÆ νÆ (cid:229)ŒÆ(cid:243)(cid:230)ÆλØ(cid:243)(cid:244)(cid:229)(cid:221) µØÆ Æ(cid:240)(cid:239)(cid:244)(cid:229)λ(cid:229)(cid:243)µÆ(cid:244)Øκη(cid:139) (cid:228)ØÆł(cid:229)(cid:221)ρØ(cid:243)η (cid:244)ων ÆλØ(cid:229)υ(cid:244)Øκω(cid:139) ν (cid:228)υνÆ(cid:244)(cid:239)(cid:244)η(cid:139) (cid:244)ων (cid:243)(cid:244)Æ υ(cid:139) (cid:228)Æ(cid:244)Æ (cid:244)ης Π(cid:239)λων(cid:221)Æς, θÆ (cid:240)ρ(cid:229)(cid:139) (cid:240)(cid:229)Ø Æυ(cid:244)(cid:229)(cid:139) ς νÆ κÆ(cid:244)Æν(cid:229)µηθ(cid:239)υ(cid:139) ν µ(cid:229)(cid:244)ÆŒυ(cid:139) (cid:244)ων κρÆ(cid:244)ω(cid:139) ν µ(cid:229)λω(cid:139) ν ως (cid:240)(cid:239)(cid:243)(cid:239)(cid:243)(cid:244)ω(cid:139) (cid:243)(cid:229)Øς (cid:243)υ(cid:139) µ(cid:230)ωνÆ µ(cid:229) (cid:244)(cid:239) (cid:192)ρθρ(cid:239) 8 (cid:244)(cid:239)υ κÆν(cid:239)νØ(cid:243)µ(cid:239)υ(cid:139) (ΕˆΚ) ÆρØθ. 3760/92, (1) ΕΕ L 389 (cid:244)ης 31. 12. 1992, (cid:243). 1. ΚÆν(cid:239)νØ(cid:243)µ(cid:222)ς (cid:240)(cid:239)υ (cid:244)ρ(cid:239)(cid:240)(cid:239)(cid:240)(cid:239)Øη(cid:139) θη- κ(cid:229) Æ(cid:240)(cid:222) (cid:244)ην Πρ(cid:192)Œη (cid:240)ρ(cid:239)(cid:243)łω(cid:139) ρη(cid:243)ης (cid:244)(cid:239)υ 1994. ˝ρθρ(cid:239) 3 ˆ (cid:240)Æρω(cid:139) ν κÆν(cid:239)νØ(cid:243)µ(cid:222)ς Æρł(cid:221)œ(cid:229)Ø νÆ Ø(cid:243)łυ(cid:139) (cid:229)Ø (cid:244)ην ηµ(cid:229)(cid:139) ρÆ (cid:244)ης (cid:228)ηµ(cid:239)(cid:243)(cid:221)(cid:229)υ(cid:243)η(cid:139) ς (cid:244)(cid:239)υ (cid:243)(cid:244)ην Ε(cid:240)(cid:221)(cid:243)ηµη Ε(cid:230)ηµ(cid:229)ρ(cid:221)(cid:228)Æ (cid:244)ων Ευρω(cid:240)Æϊ- κω(cid:139) ν Κ(cid:239)Øν(cid:239)(cid:244)η(cid:139) (cid:244)ων. Ε(cid:230)Æρµ(cid:222)œ(cid:229)(cid:244)ÆØ Æ(cid:240)(cid:222) 1ης ΙÆν(cid:239)υÆρ(cid:221)(cid:239)υ 1998. (2) ΕΕ L 261 (cid:244)ης 20. 10. 1993, (cid:243). 1. ΚÆν(cid:239)νØ(cid:243)µ(cid:222)ς (cid:240)(cid:239)υ (cid:244)ρ(cid:239)(cid:240)(cid:239)(cid:240)(cid:239)Øη(cid:139) θη- κ(cid:229) (cid:244)(cid:229)λ(cid:229)υ(cid:244)Æ(cid:221)Æ µ(cid:229) (cid:244)(cid:239)ν κÆν(cid:239)νØ(cid:243)µ(cid:222) (ΕΚ) ÆρØθ. 2205/97 (ΕΕ L 304 (cid:244)ης 7. 11. 1997, (cid:243). 1). (3) ΕΕ L 115 (cid:244)ης 9. 5. 1996, (cid:243). 3. L 12/112 EL Ε(cid:240)(cid:221)(cid:243)ηµη Ε(cid:230)ηµ(cid:229)ρ(cid:221)(cid:228)Æ (cid:244)ων Ευρω(cid:240)Æϊκω(cid:139) ν Κ(cid:239)Øν(cid:239)(cid:244)η(cid:139) (cid:244)ων 19. 1. 98 ˆ (cid:240)Æρω(cid:139) ν κÆν(cid:239)νØ(cid:243)µ(cid:222)ς (cid:229)(cid:221)νÆØ (cid:228)(cid:229)(cid:243)µ(cid:229)υ(cid:244)Øκ(cid:222)ς ως (cid:240)ρ(cid:239)ς (cid:222)λÆ (cid:244)Æ µ(cid:229)(cid:139) ρη (cid:244)(cid:239)υ κÆØ Ø(cid:243)łυ(cid:139) (cid:229)Ø (cid:192)µ(cid:229)(cid:243)Æ (cid:243)(cid:229) κ(cid:192)θ(cid:229) κρ(cid:192)(cid:244)(cid:239)ς µ(cid:229)(cid:139) λ(cid:239)ς. ΒρυŒ(cid:229)(cid:139) λλ(cid:229)ς, 19 ∆(cid:229)κ(cid:229)µ(cid:226)ρ(cid:221)(cid:239)υ 1997. ΓØÆ (cid:244)(cid:239) Συµ(cid:226)(cid:239)υ(cid:139) λØ(cid:239) ˆ Πρ(cid:222)(cid:229)(cid:228)ρ(cid:239)ς F. BODEN ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ ΚÆ(cid:244)Æν(cid:239)µη(cid:139) (cid:244)ων (cid:240)(cid:239)(cid:243)(cid:239)(cid:243)(cid:244)ω(cid:139) (cid:243)(cid:229)ων ÆλØ(cid:229)υµ(cid:192)(cid:244)ων (cid:244)ης Κ(cid:239)Øν(cid:222)(cid:244)η(cid:244)Æς (cid:243)(cid:244)Æ υ(cid:139) (cid:228)Æ(cid:244)Æ (cid:244)ης Π(cid:239)λων(cid:221)Æς γØÆ (cid:244)(cid:239) 1998 ((cid:243)(cid:229) µ(cid:229)(cid:244)ρØκ(cid:239)υ(cid:139) ς (cid:244)(cid:222)ν(cid:239)υς (cid:243)(cid:244)ρ(cid:239)γγυλ(cid:229)υµ(cid:229)(cid:139) ν(cid:239)υ (cid:226)(cid:192)ρ(cid:239)υς νω(cid:240)(cid:239)υ(cid:139) ÆλØ(cid:229)υ(cid:139) µÆ(cid:244)(cid:239)ς) Ε(cid:221)(cid:228)η ∆ØÆ(cid:221)ρ(cid:229)(cid:243)η CIEM Π(cid:239)(cid:243)(cid:239)(cid:243)(cid:244)ω(cid:139) (cid:243)(cid:229)Øς ÆλØ(cid:229)υµ(cid:192)(cid:244)ων (cid:244)ης Κ(cid:239)Øν(cid:222)(cid:244)η(cid:244)Æς Π(cid:239)(cid:243)(cid:239)(cid:243)(cid:244)ω(cid:139) (cid:243)(cid:229)Øς (cid:240)(cid:239)υ ł(cid:239)ρηγη(cid:139) θηκÆν (cid:243)(cid:244)Æ κρ(cid:192)(cid:244)η µ(cid:229)(cid:139) λη Ρ(cid:229)(cid:139) γγÆ Γ(cid:192)(cid:228)(cid:239)ς ΣÆρ(cid:228)(cid:229)λ(cid:222)ρ(cid:229)γγÆ ΠλÆ(cid:244)υ(cid:139) ψÆρ(cid:239) IIId IIId IIId IIId 1 000 500 20 000 50 Σ(cid:239)υη(cid:228)(cid:221)Æ Σ(cid:239)υη(cid:228)(cid:221)Æ Σ(cid:239)υη(cid:228)(cid:221)Æ Σ(cid:239)υη(cid:228)(cid:221)Æ 1 000 500 20 000 50 A50:22743GR049. 93 12. 3. 1998 FF: 743G SF: 9999 Name: KARI Höhe: 0 mm Zeilen: 0


title: Neuvoston asetus (EY) N:o 47/98, annettu 19 joulukuuta 1997, tiettyjen pyyntikiintiöiden jakamisesta Norjan yksinomaisella talousvyöhykkeellä ja Jan Mayenin ympärillä olevalla kalastusvyöhykkeellä kalastaville jäsenvaltioiden aluksille vuodeksi 1998

eurovoc_concepts:
EU Member State
Norway
authorised catch
catch quota
exclusive economic zone
fishing agreement

text: L 12/58 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 19. 1. 98 NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 47/98, annettu 19 joulukuuta 1997, tiettyjen pyyntikiintiöiden jakamisesta Norjan yksinomaisella talousvyöhykkeellä ja Jan Mayenin ympärillä olevalla kalastusvyöhykkeellä kalastaville jäsenvaltioiden aluksille vuodeksi 1998 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuk- sen, ottaa huomioon yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestel- män perustamisesta 20 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3760/92 (1) ja erityisesti sen 8 artiklan 4 kohdan, Norjan kanssa ei ole päästy sopimukseen siitä, olisiko pyyntimahdollisuuksiin sovellettava TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96 (3) säännöksiä, ja liittyvien yhteisen edun mukaisista pakottavista syistä tätä asetusta sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1998, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: sekä katsoo, että yhteisö ja Norja ovat neuvotelleet keskinäisistä kalastus- oikeuksistaan vuoden 1998 osalta ja erityisesti tiettyjen pyyntikiintiöiden jakamisesta yhteisön aluksille Norjan kalastusvyöhykkeellä, liittymisasiakirjan 96 vuoden 1994 ja 124 artiklan mukaisesti yhteisö hoitaa Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan kolmansien maiden kanssa tekemiä kalastussopimuksia, Ruotsin kuningaskunnan ja Norjan kuningaskunnan väli- sessä 9 päivänä joulukuuta 1976 tehdyssä kalastussopi- muksessa määrätyn menettelyn mukaisesti yhteisö Ruot- sin puolesta ja Norja ovat neuvotelleet kalastusoikeuksis- taan vuoden 1998 osalta, 1 artikla Jäsenvaltion lipun alla purjehtivat alukset saavat pyytää 1 päivästä tammikuuta 31 päivään joulukuuta 1998: — Norjan yksinomaiseen talousvyöhykkeeseen kuuluvilla vesillä linjan 62°009 pohjoista leveyttä pohjoispuolella tai Jan Mayenin ympärillä olevalla kalastusvyöhyk- keellä liitteessä I vahvistettujen kiintiöiden rajoissa, — Norjan yksinomaiseen talousvyöhykkeeseen kuuluvilla vesillä linjan 62°009 pohjoista leveyttä eteläpuolella liitteessä II vahvistettujen kiintiöiden rajoissa. 2 artikla käytettävissä olevien pyyntimahdollisuuksien tehokkaan hoidon varmistamiseksi ne olisi jaettava kiintiöinä jäsen- valtioiden kesken neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3760/ 92 8 artiklan mukaisesti, Liitteissä I ja II vahvistettuihin kiintiöihin ei sovelleta asetuksen (EY) N:o 847/96 2 ja 3 artiklassa sekä 5 artiklan 2 kohdassa säädettyjä edellytyksiä. tässä asetuksessa tarkoitettuun kalastustoimintaan sovel- letaan yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta val- vontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2847/93 (2) säädettyjä asiaankuuluvia valvontatoimenpiteitä, (1) EYVL L 389, 31. 12. 1992, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla. (2) EYVL L 261, 20. 10. 1993, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2205/97 (EYVL L 304, 7. 11. 1997, s. 1). 3 artikla Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1998. (3) EYVL L 115, 9. 5. 1996, s. 3. 19. 1. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 12/59 Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 19 joulukuuta 1997. Neuvoston puolesta F. BODEN Puheenjohtaja L 12/60 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 19. 1. 98 LIITE I 1 artiklassa tarkoitettujen yhteisön pyyntikiintiöiden jako Norjan vesillä vuodeksi 1998 (Norjan vedet linjan 62°009 pohjoista leveyttä pohjoispuolella) Laji ICES-alue Yhteisön pyyntikiintiöt Jäsenvaltioille myönnetyt kiintiöt (tonneina pyöreänä) Turska I, II 27 080 Kolja Seiti I, II 2 500 I, II 4 000 Punasimppu I, II 3 500 (1) Grönlanninpallas Mustakitaturska Muut lajit (sivusaaliit) I, II II I, II 100 1 000 450 Ranska Saksa Yhdistynyt kuningaskunta Espanja Portugali Irlanti Kreikka Ranska Saksa Yhdistynyt kuningaskunta Ranska Saksa Yhdistynyt kuningaskunta Ranska Saksa Yhdistynyt kuningaskunta Espanja Portugali Saksa Yhdistynyt kuningaskunta Ranska Saksa Ranska Saksa Yhdistynyt kuningaskunta 3 003 3 272 12 695 3 650 3 650 405 405 322 534 1 644 515 3 200 285 220 1 880 400 190 810 50 50 500 500 (3) 60 150 240 Makrilli IIa 12 020 (2) Tanska 12 020 (1) Mikäli Norja panee täytäntöön punasimpun kohdennetun kalastuksen kiellon linjan 70° pohjoista leveyttä pohjoispuo- lella olevalla alueella, tätä rajoitusta sovelletaan myös tämän kiintiön nojalla kalastaviin yhteisön aluksiin. (2) Josta 12 020 tonnia voidaan pyytää ICES-alueelta IVa, ja Norja voi pyytää enintään 60 000 tonnia samalta alueelta TACista, joka on vahvistettu linjan 62°009 pohjoista leveyttä pohjoispuolella olevalle alueelle. (3) Ad hoc -ratkaisu vuodelle 1998. 19. 1. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 12/61 LIITE II 1 artiklassa tarkoitettujen yhteisön pyyntikiintiöiden jako Norjan vesillä vuonna 1998 Norjan vedet linjan 62°009 pohjoista leveyttä eteläpuolella Laji ICES-alue Harmaaturska (1) Tuulenkala Katkaravut Muut lajit Turska Kolja Seiti Lyyraturska, valkoturska Silli Makrilli Teolliset lajit IV IV IV IV IV IV IV IV IV IV IV Yhteisön pyyntikiintiöt 50 000 150 000 1 265 11 000 (tonneina pyöreänä) Jäsenvaltioille myönnetyt kiintiöt Tanska Yhdistynyt kuningaskunta 47 500 (2) 2 500 (3) Tanska Yhdistynyt kuningaskunta Tanska Ruotsi Tanska Yhdistynyt kuningaskunta Saksa Belgia Ranska Alankomaat Ruotsi 142 500 (2) 7 500 (3) 1 080 185 (4) 5 500 4 125 620 60 255 440 p. m. (5) 500 (6) 930 1 150 190 850 (4) 240 (4) 800 (4) (6) 500 930 Ruotsi Ruotsi 1 150 Ruotsi 190 850 240 800 Ruotsi Ruotsi Ruotsi Ruotsi (1) Mukaan lukien mustakitaturskat ja sekaisin olevat piikkimakrillit. (2) Harmaaturskan ja tuulenkalan osalta Norjalle myönnetyn kokonaiskiintiön rajoissa harmaaturskaa ja tuulenkalaa voidaan pyynnöstä korvata toisillaan enintään 38 000 tonnia. (3) Harmaaturskan ja tuulenkalan osalta Norjalle myönnetyn kokonaiskiintiön rajoissa harmaaturskaa ja tuulenkalaa voidaan pyynnöstä korvata toisillaan enintään 2 000 tonnia. (4) Turskan, koljan, seidin, lyyraturskan ja valkoturskan sivusaaliit on merkittävä pyydetyiksi näiden lajien kiintiöistä. (5) Norjan Ruotsille myöntämä ”muiden lajien” kiintiö tavanomaisella tasolla. (6) Joista enintään 400 tonnia piikkimakrillia


title: 98/20/ΕΚ: Απόφαση του Συμβουλίου της 19ης Δεκεμβρίου 1997 με την οποία επιτρέπεται στο Βασίλειο των Κάτω Χωρών να παρατείνει την εφαρμογή ενός μέτρου παρέκκλισης από το άρθρο 21 της έκτης οδηγίας 77/388/ΕΟΚ για την εναρμόνιση των νομοθεσιών των κρατών μελών των σχετικών με τους φόρους κύκλου εργασιών

eurovoc_concepts:
Netherlands
VAT
approximation of laws
clothing industry
derogation from EU law
subcontracting

text: L 8/16 EL Επ(cid:148)σηµη Εφηµερ(cid:148)δα των Ευρωπαϊκ(cid:150)ν Κοινοτ(cid:147)των 14. 1. 98 ΙΙ (Πρ(cid:145)ξειr για την ισχ(cid:151) των οπο(cid:148)ων δεν απαιτε(cid:148)ται δηµοσ(cid:148)ευση) ΣΥΜΒΟΥΛΙΟ ΑΠΟVΑΣΗ ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟΥ τηr 19ηr ∆εκεµβρ(cid:148)ου 1997 µε την οπο(cid:148)α επιτρ(cid:146)πεται στο Βασ(cid:148)λειο των Κ(cid:145)τω Χωρ(cid:150)ν να παρατε(cid:148)νει την εφαρµογ(cid:147) εν(cid:149)r µ(cid:146)τρου παρ(cid:146)κκλισηr απ(cid:149) το (cid:145)ρθρο 21 τηr (cid:146)κτηr οδηγ(cid:148)αr 77/388/ΕΟΚ περ(cid:148) εναρµον(cid:148)σεωr των νοµοθεσι(cid:150)ν των κρατ(cid:150)ν µελ(cid:150)ν των σχετικ(cid:150)ν µε τουr φ(cid:149)ρουr κ(cid:151)κλου εργασι(cid:150)ν (98/20/ΕΚ) ΤΟ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟ ΤΗΣ ΕΥΡΩΠΑΪΚΗΣ ΕΝΩΣΗΣ, (cid:130)χονταr υπ(cid:149)ψη: τη συνθ(cid:147)κη για την (cid:148)δρυση τηr Ευρωπαϊκ(cid:147)r Κοιν(cid:149)τηταr, την (cid:146)κτη οδηγ(cid:148)α 77/388/ΕΟΚ του Συµβουλ(cid:148)ου, τηr 17ηr Μα(cid:155)ου 1977, περ(cid:148) εναρµον(cid:148)σεωr των νοµοθεσι(cid:150)ν των κρατ(cid:150)ν µελ(cid:150)ν των σχετικ(cid:150)ν µε τουr φ(cid:149)ρουr κ(cid:151)κλου εργα- σι(cid:150)ν  Κοιν(cid:149) σ(cid:151)στηµα φ(cid:149)ρου προστιθ(cid:146)µενηr αξ(cid:148)αr: οµοι(cid:149)- µορφη φορολογικ(cid:147) β(cid:145)ση (1), και ιδ(cid:148)ωr το (cid:145)ρθρο 27, την προηγο(cid:151)µενη απ(cid:149)φαση 92/545/ΕΟΚ (2), την (cid:146)κθεση τηr Επιτροπ(cid:147)r για την εφαρµογ(cid:147) τηr απ(cid:149)φασηr 92/545/ΕΟΚ, τη σχετικ(cid:147) πρ(cid:149)ταση τηr Επιτροπ(cid:147)r, Εκτιµ(cid:150)νταr: (cid:149)τι, σ(cid:151)µφωνα µε το (cid:145)ρθρο 27 παρ(cid:145)γραφοr 1 τηr οδηγ(cid:148)αr 77/388/ΕΟΚ, το Συµβο(cid:151)λιο, αποφασ(cid:148)ζονταr οµ(cid:149)φωνα µετ(cid:145) απ(cid:149) πρ(cid:149)ταση τηr Επιτροπ(cid:147)r, µπορε(cid:148) να επιτρ(cid:146)πει σε οποιοδ(cid:147)ποτε κρ(cid:145)τοr µ(cid:146)λοr να λαµβ(cid:145)νει ειδικ(cid:145) µ(cid:146)τρα κατ(cid:145) παρ(cid:146)κκλιση απ(cid:149) την εν λ(cid:149)γω οδηγ(cid:148)α (cid:147) να παρατε(cid:148)νει την ισχ(cid:151) τουr, προκειµ(cid:146)νου να απλουστευθε(cid:148) η ε(cid:148)σπραξη του φ(cid:149)ρου (cid:147) να αποφευχθο(cid:151)ν ορισµ(cid:146)νεr περιπτ(cid:150)σειr φοροδια- φυγ(cid:147)r (cid:147) φοροαποφυγ(cid:147)r· (cid:149)τι το Βασ(cid:148)λειο των Κ(cid:145)τω Χωρ(cid:150)ν, µε συστηµ(cid:146)νη επιστολ(cid:147) τηr 15ηr Νοεµβρ(cid:148)ου 1996 προr την Επιτροπ(cid:147), ζ(cid:147)τησε την (cid:145)δεια να παρατε(cid:148)νει την εφαρµογ(cid:147) του µ(cid:146)τρου παρ(cid:146)κκλισηr που τηr ε(cid:148)χε χορηγηθε(cid:148) προηγουµ(cid:146)νωr, για περιορισµ(cid:146)νο χρονικ(cid:149) δι(cid:145)στηµα, µε την απ(cid:149)φαση 92/545/ΕΟΚ· (cid:149)τι τα (cid:145)λλα κρ(cid:145)τη µ(cid:146)λη ενηµερ(cid:150)θηκαν στιr 21 Απριλ(cid:148)ου 1997 για την α(cid:148)τηση του Βασιλε(cid:148)ου των Κ(cid:145)τω Χωρ(cid:150)ν· (cid:149)τι η παρ(cid:146)κκλιση συν(cid:148)σταται στην ε(cid:148)σπραξη απ(cid:149) τιr επι- χειρ(cid:147)σειr (cid:146)νδυσηr του VΠΑ τον οπο(cid:148)ο θα (cid:149)φειλε κανονικ(cid:145) ο υπεργολ(cid:145)βοr β(cid:145)σει του (cid:145)ρθρου 21 παρ(cid:145)γραφοr 1 στοι- χε(cid:148)ο α) τηr οδηγ(cid:148)αr 77/388/ΕΟΚ· (cid:149)τι η (cid:146)κθεση τηr Επιτροπ(cid:147)r για την εφαρµογ(cid:147) τηr εν λ(cid:149)γω παρ(cid:146)κκλισηr αναφ(cid:146)ρει (cid:149)τι τα ειδικ(cid:145) µ(cid:146)τρα πληρο(cid:151)ν τιr προϋποθ(cid:146)σειr για την εφαρµογ(cid:147) του (cid:145)ρθρου 27 τηr εν λ(cid:149)γω οδηγ(cid:148)αr· (cid:149)τι η Επιτροπ(cid:147) εν(cid:146)κρινε στιr 10 Ιουλ(cid:148)ου 1996 (cid:146)να πρ(cid:149)- γραµµα εργασ(cid:148)αr συνοδευ(cid:149)µενο απ(cid:149) χρονοδι(cid:145)γραµµα προ- τ(cid:145)σεων που προβλ(cid:146)πουν προοδευτικ(cid:147) και κατ(cid:145) στ(cid:145)δια µετ(cid:145)βαση σε (cid:146)να κοιν(cid:149) σ(cid:151)στηµα VΠΑ για την εσωτερικ(cid:147) αγορ(cid:145)· (cid:149)τι, δεδοµ(cid:146)νου (cid:149)τι η τελευτα(cid:148)α δ(cid:146)σµη προτ(cid:145)σεων προβλ(cid:146)πε- ται να υποβληθε(cid:148) στα µ(cid:146)σα του 1999, η (cid:145)δεια χορηγε(cid:148)ται µ(cid:146)χρι τιr 31 ∆εκεµβρ(cid:148)ου 1999, (cid:150)στε να καταστε(cid:148) δυνατ(cid:149)ν να εκτιµηθε(cid:148) τ(cid:149)τε κατ(cid:145) π(cid:149)σον το εν λ(cid:149)γω µ(cid:146)τρο παρ(cid:146)κ- κλισηr συν(cid:145)δει προr τη γενικ(cid:149)τερη προσ(cid:146)γγιση του ν(cid:146)ου κοινο(cid:151) συστ(cid:147)µατοr VΠΑ· (1) ΕΕ L 145 τηr 13. 6. 1977, σ. 1· οδηγ(cid:148)α (cid:149)πωr τροποποι(cid:147)θηκε τελευτα(cid:148)α απ(cid:149) την οδηγ(cid:148)α 96/95/ΕΚ (ΕΕ L 338 τηr 28. 12. 1996, σ. 89). (2) ΕΕ L 351 τηr 2. 12. 1992, σ. 33. (cid:149)τι η παρ(cid:146)κκλιση αυτ(cid:147) δεν θα (cid:146)χει αρνητικ(cid:146)r επιπτ(cid:150)σειr στουr (cid:148)διουr π(cid:149)ρουr των Κοινοτ(cid:147)των που προ(cid:146)ρχονται απ(cid:149) τον VΠΑ, 14. 1. 98 EL Επ(cid:148)σηµη Εφηµερ(cid:148)δα των Ευρωπαϊκ(cid:150)ν Κοινοτ(cid:147)των L 8/17 ΕΞΕ∆ΩΣΕ ΤΗΝ ΠΑΡΟΥΣΑ ΑΠΟVΑΣΗ: (cid:129)ρθρο 2 (cid:129)ρθρο 1 Η παρο(cid:151)σα απ(cid:149)φαση απευθ(cid:151)νεται στο Βασ(cid:148)λειο των Κ(cid:145)τω Χωρ(cid:150)ν. Κατ(cid:145) παρ(cid:146)κκλιση του (cid:145)ρθρου 21 παρ(cid:145)γραφοr 1 στοιχε(cid:148)ο α) τηr οδηγ(cid:148)αr 77/388/ΕΟΚ, επιτρ(cid:146)πεται στο Βασ(cid:148)λειο των Κ(cid:145)τω Χωρ(cid:150)ν να εφαρµ(cid:149)ζει, (cid:146)ωr τιr 31 ∆εκεµβρ(cid:148)ου 1999, στον τοµ(cid:146)α τηr (cid:146)νδυσηr, (cid:146)να σ(cid:151)στηµα µετακ(cid:151)λησηr τηr υποχρ(cid:146)ωσηr του υπεργολ(cid:145)βου να καταβ(cid:145)λλει τον VΠΑ στο (το Υπουργε(cid:148)ο Οικονοµικ(cid:150)ν, στην επιχε(cid:148)ρηση (cid:146)νδυσηr βασικ(cid:149) επιχειρηµατ(cid:148)α). Βρυξ(cid:146)λλεr, 19 ∆εκεµβρ(cid:148)ου 1997. Για το Συµβο(cid:151)λιο Ο Πρ(cid:149)εδροr F. BODEN


title: Règlement (CE) n° 2570/97 de la Commission du 19 décembre 1997 concernant l'arrêt de la pêche du maquereau par les navires battant pavillon du Danemark

eurovoc_concepts:
Denmark
catch quota
fishery management
fishing rights
sea fish
ship's flag

formats: html pdfa1b print


title: REGLAMENTO (CE) N° 2581/97 DE LA COMISIÓN de 19 de diciembre de 1997 por el que se fija la restitución máxima a la exportación de arroz blanqueado de grano medio y largo A en el marco de la licitación contemplada en el Reglamento (CE) n° 2096/97

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
rice
third country


title: Résolution sur la communication de la Commission au Conseil, au Parlement européen, au Comité économique et social et au Comité des régions intitulée "L'étalonnage des performances compétitives - la mise en oeuvre d'un instrument à la disposition des opérateurs et des pouvoirs publics" (COM(97)0153 C4-0387/97)

eurovoc_concepts:
European industrial area
competitiveness
economic analysis
productivity

formats: html print


title: 98/98/CE, CECA, Euratom: Decisão do Conselho e da Comissão de 19 de Dezembro de 1997 relativa à conclusão do Acordo Europeu que cria uma associação entre as Comunidades Europeias e os seus Estados-membros, por um lado, e a República da Letónia, por outro

eurovoc_concepts:
EAEC Treaty
ECSC Treaty
European Association Agreement
European treaties
Latvia

text: 2. 2. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 26/1 II (Actos cuja publicação não é uma condição da sua aplicabilidade) CONSELHO E COMISSÃO DECISÃO DO CONSELHO E DA COMISSÃO de 19 de Dezembro de 1997 relativa à conclusão do Acordo Europeu que cria uma associação entre as Comunidades Europeias e os seus Estados-membros, por um lado, e a República da Letónia, por outro (98/98/CE, CECA, Euratom) O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA, DECIDEM: A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia do Carvão e do Aço e, nomeadamente, o seu artigo 95o. , Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia e, nomeadamente, o seu artigo 238o. , conjugado com o no. 2, segundo período, e o no. 3, segundo parágra- fo, do seu artigo 228o. , Artigo 1o. São aprovados, em nome da Comunidade Europeia do Carvão e do Aço, da Comunidade Europeia e da Comu- nidade Europeia da Energia Atómica, o Acordo Europeu que cria uma associação entre as Comunidades Europeias e os seus Estados-membros, por um lado, e a República da Letónia, por outro, os protocolos a ele anexos e as declarações e trocas de cartas apensas à Acta Final. Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia da Energia Atómica e, nomeadamente, o segundo parágrafo do seu artigo 101o. , Os textos do acordo, dos protocolos a ele anexos e da Acta Final acompanham a presente decisão. Tendo em conta a consulta ao Comité Consultivo e o parecer favorável do Conselho ao abrigo do artigo 95o. do Tratado que institui a Comunidade Europeia do Carvão e do Aço, Tendo em conta o parecer favorável do Parlamento Europeu (1), Tendo em conta a aprovação do Conselho concedida ao abrigo do artigo 101o. do Tratado que institui a Comuni- dade Europeia da Energia Atómica, Considerando que deve ser aprovado o Acordo Europeu que cria uma associação entre as Comunidades Europeias e os seus Estados-membros, por um lado, e a República da Letónia, por outro, assinado em Bruxelas em 12 de Junho de 1995, (1) JO C 323 de 4. 12. 1995, p. 41. Artigo 2o. 1. A posição a adoptar pela Comunidade no Conselho de Associação e no Comité de Associação, quando este for mandatado pelo Conselho de Associação, será estabe- lecida pelo Conselho com base numa proposta da Comis- são ou, se for caso disso, pela Comissão, em conformi- dade com as disposições pertinentes dos Tratados que instituem a Comunidade Europeia, a Comunidade Euro- peia do Carvão e do Aço e a Comunidade Europeia da Energia Atómica. 2. Nos termos do disposto no artigo 111o. do Acordo Europeu, o presidente do Conselho preside ao Conselho de Associação e apresenta a posição da Comunidade. Em conformidade com o seu regulamento interno, o Comité de Associação é presidido por um representante da Comissão que apresenta a posição da Comunidade. L 26/2 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 2. 2. 98 A decisão de publicação das decisões do Conselho 3. de Associação e do Comité de Associação no Jornal Oficial das Comunidades Europeias será tomada caso a caso, respectivamente pelo Conselho e pela Comissão. tará no que se refere à Comunidade Europeia do Carvão e do Aço e à Comunidade Europeia da Energia Atómica, os referidos actos de notificação. Artigo 3o. Feito em Bruxelas, em 19 de Dezembro de 1997. O presidente do Conselho depositará, no que se refere à Comunidade Europeia, o acto de notificação previsto no artigo 131o. do acordo. O presidente da Comissão deposi- Pelo Conselho O Presidente F. BODEN Pela Comissão O Presidente J. SANTER