title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om: - "Ändrat förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om femte ramprogrammet för Europeiska gemenskapernas verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration (1998-2002)", och - "Ändrat förslag till rådets beslut om femte ramprogrammet för Europeiska atomenergigemenskapens (Euratom) verksamhet inom forsknings- och utbildningsområdet (1998-2002)"

eurovoc_concepts:
EAEC
EU programme
EU research policy
research and development
technological change

formats: html pdf print

text: 9. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 73/133 BILAGA till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande Följande ändringsförslag, som fick minst en fjärdedel röster, avvisades under diskussionerna: Punkt 5. 3. 1 A¨ ndra texten på följande sätt: ”Kommittén uppmanar medlemsstaterna att noga utreda denna aspekt inom ramen för sina nationella straffrättsliga regler. ” Resultat av omröstning För: 13, emot: 19, nedlagda: 22. Avsnitt 5 Lägg till en ny punkt: ”Förberedelser inom IT-branschen. Ekonomiska och sociala kommittén anser att näringslivet, den offentliga förvaltningen och konsumenterna inte skall behöva utsättas för upprepade systemtekniska förändringar på grund av att datorerna måste programmeras om inför år 2000 eller på grund av införandet av euron. Med tanke på omställningskostnaderna och på att man inte får undergräva planeringssäkerheten eller förtroendet, bör IT-branschen med strategiskt stöd från kommissionen i god tid erbjuda komplexa systemtekniska lösningspaket. Ekonomiska och sociala kommittén ser i detta sammanhang positivt på att ett Euro-IT-forum inrättas. Kommittén skulle önska att ett sådant forum kunde inrättas redan under första halvåret 1998, så att ingen tid går förlorad. ” Resultat av omröstningen För: 15, emot 17, nedlagda 5. Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om: — ”A¨ ndrat förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om femte ramprogrammet för Europeiska gemenskapernas verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration (1998-2002)”, och — ”A¨ ndrat förslag till rådets beslut om femte ramprogrammet för Europeiska atomenergige- menskapens (Euratom) verksamhet inom forsknings- och utbildningsområdet (1998- 2002)” (98/C 73/31) Den 30 september 1997 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén i enlighet med artikel 23:2 i arbetsordningen att utarbeta ett tilläggsyttrande om ovanna¨mnda fo¨ rslagen. Sektionen för energi, kärnkraft och forskning som ansvarat för det förberedande arbetet i frågan, antog sitt yttrande den 26 november 1997. Föredragande var Giannino Bernabei. Ekonomiska och sociala kommittén antog vid sin 350:e plenarsessionen den 10-11 december 1997 (sammantrådet den 11 december 1997) följande yttrande med enhälligt beslut. 1. Rekommendationer Bakgrund: het inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration (1998-2002)” och om ”Förslag till beslut om femte ramprogrammet för Europeiska atomenergige- menskapens (Euratom) verksamhet inom forsknings- och utbildningsområdet (1998-2002)”(1), i vilket kom- mittén avstod från att uttala sig om de finansiella prognoserna som presenterats av kommissionen. 1. 1. ESK:s enhälligt antagna yttrande av den 1 oktober 1997 om ”Kommissionens förslag till beslut om femte ramprogrammet för europeiska gemenskapens verksam- (1) EGT C 355, 21. 11. 1997. C 73/134 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 9. 3. 98 1. 2. Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande av den 30 maj 1996 om grönboken om innovation (1) och ESK:s yttrande på eget initiativ av den 1 oktober 1997 om ”Konsekvenser för de små och medelstora företagen av den fortgående och utbredda minskningen av anslagen till forskning och teknisk utveckling i EU (på gemenskap- lig och nationell nivå)” (2). 1. 3. Slutsatserna från Europeiska rådets extra möte om sysselsättningen som hölls i Luxemburg den 20-21 no- vember 1997, där sysselsättningen framstod som en av EU:s mest angelägna frågor. Man framhöll att forskningens inriktning och särskilt femte ramprogram- met har en viktig roll att spela för att öka konkurrensför- mågan och för att skapa arbetstillfällen, särskilt genom att innovationer och teknologiöverföring når ut till små och medelstora företag. A¨ ndrat förslag till kommissionens beslut av den 1. 4. 11 augusti 1997 (3) som innehåller en finansieringsöver- sikt för Femte ramprogrammet, i vilken man stannar vid ett sammanlagt belopp på 16 300 miljoner ecu, uppdelade på temaprogrammen enligt den procentindel- ning som anges i det ursprungliga förslaget. 1. 5. Avsaknaden av en fördelning av dessa resurser mellan olika nyckelåtgärder och bristen på anvisningar för vilka kriterier som skall användas i framtiden vid fördelning av anslag mellan olika slag av generisk FoTU- verksamhet, stödåtgärder för forskningsinfrastrukturer- na samt nyckelåtgärder. ESK betonar vikten av att: 1. 10. omforma GFC:s (det gemensamma forsknings- centrets) strategiska roll genom att stärka dess strategis- ka betydelse av opartiskt expertiscenter, inom och utom gemenskapen, till stöd för ”decision making” inom gemenskapen och för annan EU-politik och för utveck- ling av en stark europeisk identitet inom FoTU-området och innovation, öppen för en global marknad och med ett anslag på 815 miljoner ecu. ESK uppmanar kommissionen, Europaparlamentet och rådet 1. 11. att garantera en nära samverkan mellan rampro- grammen och europeiska, icke-gemenskapliga, samar- betsramar, i synnerhet Eureka och Cost, och också att utveckla, på basis av analyser av geografiska områden, en väl fungerade insats för länderna i O¨ st- och Centraleu- ropa, Medelhavsområdet de nya oberoende staterna i före detta Sovjetunionen, de dynamiska ekonomierna i Asien och Sydamerika, utvecklingsländer, och industria- liserade tredjeländer; att omforma och utöka aktionen att förnya och 1. 12. integrera de små och medelstora företagen, när det gäller att förfina insatserna som redan planerats i det fjärde ramprogrammet, men komplettera dem med nya och specifika inslag, för att främja en företagsanda mellan forskare och vetenskapsmän, och att skapa en ”ad hoc”-stödmekanism för skapandet av tekniska ”joint ventures”, så att resultaten från gemenskapsforskningen kan utnyttjas kommersiellt och industriellt; 1. 6. planera för en finansiering av Femte rampro- grammet som inte understiger 17 000 miljoner ecu, fördelade som följer: 15 533 miljoner ecu för rampro- grammet för FoTU och 1 467 miljoner ecu för Euratom- programmet; 1. 13. att den planerade anslagstilldelningen måste utformas så att en lämplig andel av dessa medel reserveras för utbytesverksamhet mellan den akademis- ka världen och industrin, mellan universitet och små och medelstora företag, större forskningscentra, indu- strilaboratorier och små och medelstora företag; bibehålla en flexibel minimitröskel på 4,5 %, 1. 7. motsvarande 700 miljoner ecu; 1. 8. en minimitröskel för offentliga och privata medel på 1 000 miljoner ecu för varje nyckelåtgärd. A˚ tgärderna skall vara begränsade till ett tiotal och utvalda enligt kvantifierade kriterier och med tidsbestämda målsätt- ningar med krav på resultat inom en bestämd tid; 1. 9. tillhandahålla en adekvat resursnivå för de över- gripande programmen, för att öka deras effektivitet: 575 miljoner ecu för det internationella samarbetet, 550 miljoner ecu för förnyelse och små och medelstora företag och 1 402 miljoner ecu för utveckling av den mänskliga potentialen; (1) EGT C 212, 23. 7. 1996. (2) EGT C 355, 21. 11. 1997. (3) KOM(97) 439 slutlig. 1. 14. att värna om samstämmighet mellan kraven på en integrerad tillämpning av Femte ramprogrammet och koncentrationen och samordningen av generisk forskning, forskningsstrukturerna och nyckelåtgärderna, i vilka det nya europeiska bygget kommer till uttryck; stödet till 1. 15. att närmare bestämma en rad kvalitativa och kvantitativa indikatorer för kontroll av nyckelåtgärder- nas inriktning och aktivitet, såsom åtgärdens bidrag till att förbättra den socioekonomiska grunden för utveckling av långsiktigt hållbara tillväxtoch sysselsätt- ningsmöjligheter, den potentiella graden av respons, nivån på strategisk synlig profil och europeisk dimen- sion, graden av samverkan mellan nationella, europeiska och gemenskapliga insatser, antalet små och medelstora företag inom sektorn, nivån på potentiella spin-off- effekter i form av nya företag, ny sysselsättning och nytt yrkeskunnande; 9. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 73/135 1. 16. att vid fördelningen av totalsumman för tema- programmen på 11 491 miljoner ecu avsätta en betydan- de del till nyckelåtgärderna och behålla en mindre, flexibel del till de olika tematiska programmen och cirka 25 % till generisk FoTU och stora infrastrukturer; att inom varje nyckelåtgärd anslå en adekvat 1. 17. procentdel för demonstration och förnyelse och små och medelstora företag för att stödja dynamiken forskning — förnyelse — marknad; 1. 18. att integrera och rationalisera innehållet i de föreslagna nyckelåtgärderna och vidta lämpliga omgrup- peringar, när så medges, inom ramen för de av kommis- sionen föreslagna temaprogrammen; 1. 19. att lyfta fram ett tiotal nyckelåtgärder för ramprogrammet för FoTU (gemenskapens verksamhet inom forskning, teknisk utveckling och demonstration) och en nyckelåtgärd för ramprogrammet för Euratom och förse dem med tillräckliga medel för att uppnå god respons, en hög vetenskaplig nivå och en tydlig strategisk profil; 1. 20. att låta tilldelningen av finansiella resurser till nyckelåtgärderna vara avhängig de kontrollerade och uppnådda resultaten för att undvika en femårig blocke- ring och en ”rutinmässig” finansiering av FoTU- verk- samheter på låg teknisk och innovativ nivå; att svara för moderna, enkla och genomblickba- 1. 21. ra förvaltningsmekanismer som garanterar att tid och kostnader för administrationen hålls nere, genom en klar ansvarsfördelning med begränsade byråkrati- och beslutsnivåer och genom att begränsa samrådsbesluten till de högsta nivåerna, dvs. de ansvariga kommissionä- rerna. 2. Inledning 2. 1. Kommittén antog enhälligt den 1 oktober 1997 yttrandet om ”Förslag till beslut om femte ramprogram- met för europeiska gemenskapens verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstra- tion (1998-2002)” och om ”Förslag till beslut om femte ramprogrammet för Europeiska atomenergigemenska- pens (Euratom) verksamhet inom forsknings- och utbild- ningsområdet (1998-2002)” (1). I det yttrandet förbehöll sig kommittén rätten 2. 2. att utarbeta ett tilläggsyttrande, när de finansiella framtida ramarna väl fastlagts och det aktuella förslaget antagits. Det ändrade förslaget till beslut (2) antogs av kommissionen den 11 augusti 1997. 2. 3. Kommissionen föreslår en ökning på 3 % motsva- rande en summa på 16,3 miljarder ecu, baserad på framtidsprognoser för BNI, i enlighet med det beslut som antogs den 15 juli 1997 rörande Agenda 2000 (3), där man förutser en snabbare utveckling än BNI för några prioriterade program inom ramen för gemenskapens inrikespolitik, bland andra forskning. Vad beträffar fördelningen av totalsumman fö- 2. 4. rutser kommissionen 14 883 miljoner ecu för rampro- grammet för FoTU och 1 467 miljoner ecu för rampro- grammet Euratom. I finansieringsöversikten betonar kommissionen 2. 5. att åtgärderna för FoTU skall fördelas på 3 temapro- gram, 3 övergripande program och en direkt åtgärd för GFC, under förutsättning att rådet antar beslut för att åberopa artiklarna 130k, 130l och 130n. 2. 6. I förslaget begränsar man sig till att göra en finansiell fördelning att det totala beloppet på basis av den procentindelning som fanns med i det ursprungliga förslaget. Vad nyckelåtgärderna beträffar uttalar man sig i förslaget inte om fördelningen av medlen och man talar inte heller om vilka kriterier som kommer att vara vägledande för hur man skall fördela de finansiella resurserna mellan verksamheten för generisk FoTU, verksamheten för stöd till infrastrukturen och själva nyckelåtgärderna. Dessutom inskränker sig kommissionen (4) i ka- 2. 7. pitlet ”Analys av kostnadseffektivitet” i det ändrade förslaget till att definiera de ”särskilda målen” i vart och ett av de sex temaområdena som ”kvantifierbara”, utan att ange hur denna kvantifiering görs eller metoden för uppföljning och regelbundna kontroller av de förväntade målsättningarna under verksamheternas gång. 3. De finansiella framtidsperspektiven och rampro- grammets nya uppbyggnad 3. 1. Kommittén upprepar igen den rekommendation som kommittén uttryckte i sitt yttrandet av den 1 oktober att man bör planera för en finansiering av det femte ramprogrammet som inte understiger 17 000 miljoner ecu och ”sprids på ett begränsat antal tematiska program och nyckelåtgärder, samtidigt som man tar större hänsyn till förekomsten av övergripande verksamhet såväl inom som utanför dessa” (1), och att man, utöver de 16 300 miljoner ecu som kommissionen föreslagit, anslår en flexibilitetsreserv motsvarande 700 miljoner ecu för gemenskapens Femte ramprogram. Då får man redan från början en kvot med extraresurser och slipper på så sätt de komplicerade förhandlingarna man hade för (2) KOM(97) 439 slutlig. (3) KOM(97) 2000 slutlig. (4) Punkt 9 i finansieringsöversikten som finns bifogad i det (1) EGT C 355, 21. 11. 1997. ändrade förslaget. C 73/136 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 9. 3. 98 Fjärde ramprogrammet, när man skall fördela tilläggsre- surser efter ”halvtidsrapporten”. Detta ligger också linje med vad som rekommenderats i olika helt i utvärderingsrapporter och i synnerhet i Davignon- rapporten. för gemenskapens FoTU-verksamhet Kommittén anser det nödvändigt att öka finansie- 3. 2. ringen till 15 533 miljoner ecu, dvs. till totalsumman 17 000 mil- joner ecu för de båda ramprogrammen. Vad gäller Euratom-programmet samtycker kommittén däremot till den föreslagna summan på 1 467 miljoner ecu, med undantag för vissa anmärkningar som påtalats i det aktuella yttrandet, och särskilt den reservation som gjorts beträffande nyckelåtgärden ”termisk kärnfusion”. 3. 3. Kommittén betonar återigen vikten av att: — behålla en flexibilitetsreserv på 700 miljoner ecu (4,5 %), för att å ena sidan klara av brådskande och oförutsedda problem, å andra sidan pilotinsatser och demonstrationsprojekt, ägnade att aktivera eventuella nya nyckelåtgärder och åtgärder som vidtagits enligt artiklarna 130k, 130l och 130n; — kräva en minimitröskel för offentliga och privata medel för varje nyckelåtgärd på 1 000 miljoner ecu, för att garantera att åtgärden får en synlig profil och ges möjlighet till konkreta resultat, mätbara på kort och medellång sikt; — koncentrera forskningssträvandena till ett tiotal nyckelåtgärder, utvalda enligt kvantifierade kriterier och tidsbestämda målsättningar med krav på resultat inom bestämd tid; — ge de övergripande programmen en resurstilldel- ningsnivå, särskilt när det gäller att tillförsäkra de internationella samarbetsåtgärderna en synlig profil och ett sammanhang, åtminstone i nivå med Fjärde ramprogrammet, öka spridningen och utvärderingen av resultaten, i synnerhet för små och medelstora företag och inrikta verksamheten vad gäller forskar- nas utbildning och fria rörlighet mot en större balans mellan den akademiska världen och industrin; — omdefiniera GFC:s och dess institutioners roll, genom att stärka dess strategiska betydelse och ställa som villkor för en resurstilldelning ett effektivare interinstitutionellt stöd för gemenskapens ”decision making” samt att man stöder utvecklingen av den europeiska och internationella dimensionen i FoTU- åtgärden och garanterar en adekvat kvalitetsstan- dard till stöd för gemenskapspolitiken, i synnerhet genom att intensifiera mätningar och prov och genom fastställandet av en alleuropeisk teknisk standard och anordnandet av bedrägerikontroller och att man öppnar sig för den vetenskapliga och industriella europeiska världen och den globala marknaden; — förse varje tematiskt program med ett inslag av framtidsprognoser och utvärdering, där man analy- serar tekniska och industriella trender inom de sektorer som omfattas av programmen. Detta kan användas till att ”under processens gång” dirigera om målsättningarna på kort och medellång sikt och att identifiera nya alternativ och behov när de uppstår. 3. 4. I enlighet med detta föreslår kommittén en finansiell fördelningen av de 15 533 miljoner ecu enligt följande: Kommitténs förslag (miljoner ecu) Kommis- sionens förslag (miljoner ecu) O¨ vergripande program Internationellt samarbete Förnyelse och små och medelsto- ra företag Forskarnas fria rörlighet 575 (491) 550 1 402 (350) (1 402) Temaprogram 11 491 (11 775) Flexibilitetsreserv för temapro- grammen GFS Totalt 700 815 (0) (815) 15 533 (14 833) 4. Fördelning av de finansiella resurserna för de över- gripande programmen 4. 1. A˚ tgärd för internationellt samarbete Kommittén framhåller det internationella sam- 4. 1. 1. arbetets avgörande betydelse på en global EU — tredje land-marknad, liksom kravet att tillförsäkra en nära samverkan med de europeiska samarbetsramarna utan- för gemenskapen, i synnerhet Eureka och Cost. 4. 1. 2. På det området måste man bevara en fristående verksamhet för samordning som åtföljer och stöder temaprogrammens verksamhet på ett integrerat sätt. 4. 1. 3. Kommittén betonar nödvändigheten av att utveckla en adekvat analys för de olika geografiska områdena, klassificerade i form av teknisk utveckling och högre vetenskaplig standard, med prioritet för angränsande områden som är på väg att ansluta sig, samtidigt som man slår vakt om de ömsesidiga fördelarna och lösandet av gemensamma problem. Enligt kommittén bör man sålunda fördela 4. 1. 4. resurserna på ett differentierat sätt för att ge prioritet 9. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 73/137 tredjeländer till angränsande områden och reservera ungefär hälften av beloppet för de första två av följande sex områden: Länderna i O¨ st- och Centraleuropa, associerade och kandidatländer, i Medelhavsområdet, genom att stärka den tekniska dimensionen inom forsk- ning och innovation i det euromediterranska partnerska- pet, länderna i före detta Sovjetunionen, genom att värna om deras forskningspotential och högre vetenskap och bidra till lösningen av problemen med övergången till en ny ekonomi och med säkerheten, de dynamiska ekonomierna i Asien och Sydamerika, uppdykande aktörer inom olika FoTU-områden på internationell nivå, utvecklingsländer, särskilt genom åtgärder för att skydda miljön och folkhälsan samt industrialiserade tredjeländer, som både är unionens konkurrenter och ”partner” på den globala marknaden. 4. 1. 5. Utöver åtgärden för specifika geografiska om- råden, har det övergripande programmet för internatio- nellt samarbete, enligt kommittén, den viktiga uppgiften att garantera en närmare samverkan med de icke- gemenskapliga europeiska samarbetsramarna, och också med de internationella organisationerna. En mer överensstämmande och mer systematisk och integrerad samordning är nödvändig, i synnerhet med Eureka och Cost, med tanke på deras speciella egenskaper när det gäller flexibilitet, frivillig samordning, ”nedifrån-och- upp”-tänkande, vilket gör dem till ett mönster för vetenskapligt samarbete och teknisk innovation som kan bidra till att lösa den europeiska innovationsparadoxen. 4. 1. 6. Enligt kommittén motiverar dessa båda inter- nationella samarbetsprograms strategiska betydelse att man behåller en resursnivå, åtminstone motsvarande den i Fjärde ramprogrammet, på 575 miljoner ecu varav 75 miljoner ecu är reserverade för en stärkning av samarbetsramarna i synnerhet med Eureka och Cost och 500 miljoner ecu uppdelade på de sex specifika geografiska insatsområdena. 4. 1. 7. Förutom dessa specifika resurser och de som måste avsättas inom ramen för nyckelåtgärderna, är det nödvändigt att garantera sammanhållna och systematis- ka aktiveringsmekanismer med programmen Phare, Tacis, Meda, Ala och ESF-Avs. 4. 2. A˚ tgärder för förnyelse och integration av de små och medelstora företagen 4. 2. 2. Det är inte tillräckligt att som enda nyhet ha ”one-stop shops”, innovationscentra som komplement till forskningspremier och den samordnade forskningen, nätverk och tjänster för information och hjälp när det gäller intellektuell egendom och finansiering av innovationen, om den inte åtföljs av mekanismer som underlättar skapandet och utvecklandet av innovativa företag och av mer direkta, icke-intermediära styrmedel för att stödja innovationsaktörer, representanter för mindre företag av alla slag. 4. 2. 3. Av dessa skäl föreslår kommittén att man skall skapa specifika mekanismer för att få fram nya innovativa företag som direkt kan utnyttja gemenskaps- forskningens resultat, liksom också att främja företaga- randan mellan framgångsrika forskare och vetenskaps- män genom att förse dem med ”know-how”-mekanismer för att omvandla erhållna patent och licenser till industri- ella och kommersiella framgångar och på så sätt tillföra en europeisk dimension till en global marknad. 4. 2. 4. Om man till fullo skall kunna förverkliga det övergripande programmet ”utbildning och fri rörlighet för forskarna” krävs en adekvat finansiering (50 miljoner ecu) för utbildning av industrins och universitetens forskare, vid sidan av utbildningen inom den specifika kompetenssektorn, för att införliva strategisk, organisa- torisk, företagsledande och kommersiell kompetens med den tekniska kompetens som har strategiska ”business”- kopplingar och nätverkskontakter. Genom detta skulle det vara möjligt att få praktisk erfarenhet på fältet genom ”praktikutbildning” och utvecklingsprogram i samarbete med företagen och också att bedöma dels marknadspotentialen för att få deras upptäckter patente- rade, dels de potentiella ekonomiska och kommersiella avsättningsområdena för deras verksamhet (i samarbete med Europeiska patentbyrån och nationella patentverk). 4. 2. 5. Entreprenörsinitiativ som främjar ett transna- tionellt samarbete mellan de små och medelstora företa- gen och forskare för att utnyttja resultaten av gemen- skapsforskningen, kräver stödformer som kan möta behoven och systematisera olika former av högre veten- skaplig och industriell forskning. 4. 2. 1. Om man inte omformar och stärker åtgärden att förnya och integrera de små och medelstora företagen, genom att förändra dess innehåll och ge den ökade resurser, kan hela Femte ramprogrammets nya uppbygg- nad och själva filosofin med ”problem solving”, i medborgarnas, företagens och samhällets tjänst, ifråga- sättas. Att enbart gå vidare med den aktuella verksam- hetsramen ger inte några garantier för ”innovativa” resultat och ”en brytning med det förflutna”. 4. 2. 6. Mot bakgrund av detta är det lämpligt att planera för specifika åtgärder för att stödja tekniska ”joint ventures” mellan två eller tre partner från olika medlemsstater för att täcka kostnader för marknadsun- dersökningar, juridiskt arbete, miljöeffekter, tillämp- ning av teknisk kvalitetsstandard, och mer allmänt för den ”business plan” som behövs för att lägga samman de egna resurserna eller riskvilligt kapital och bankme- C 73/138 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 9. 3. 98 del, för att bli berättigad till ett gemenskapsbidrag för investering i det nya företaget på upp till 10 % av den totala kostnaden. 5. Fördelning av resurserna mellan de tematiska pro- grammen 4. 2. 7. Stödet för denna verksamhet inom Femte ram- programmet borde omfatta en ny specifik budget för det aktuella övergripande programmet på 150 miljoner ecu, för att tillförsäkra det en tillräckligt synlig profil för att kunna starta pilotprojekt. 5. 1. Mot bakgrund av att man har velat ge det femte ramprogrammet en ny problemlösande inriktning som prioriterar projekt som är resultatinriktade och begrän- sade i tid och omfattning, välkomnar kommittén den förenklade tematiska indelningen i tre huvudområden som kommissionen föreslår. ESK anser dock att det kunde ha funnits en fristående avdelning för miljön. 4. 2. 8. De andra verksamheterna i det övergripande programmet, som blivit omstyrda mot de verkliga slutanvändarna och kompletterade med instrument för nationella innovationsåtgärder och kodex för god praxis och som visar en innovationsvänlig finansiell, normativ juridisk ram för industriell egendom, borde tilldelas medel i nivå med Fjärde ramprogrammet, plus en 3 % ökning i reella termer, motsvarande 300 miljoner ecu. 5. 2. Kommittén ser positivt på denna utformning, vars främsta syfte är att minska antalet programkommit- téer, underlätta samverkan mellan olika forskningsini- tiativ, garantera en större flexibilitet som gör det möjligt att omdefiniera och justera den tematiska prioriteringen inom de ”universalbehållare” som de specifika tematiska programmen är avsedda som. 4. 2. 9. Medlen för programmet ”Förnyelse och inte- grering av de små och medelstora företagen” måste samverka med dem från strukturfonderna, EIB och EIF och med redan existerande mekanismer för att starta innovativa företag på marknaderna i tredje land, Jop och Ecip. 4. 3. Forskarnas fria rörlighet 4. 3. 1. I överensstämmelse med det nya problemlösan- de synsättet i Femte ramprogrammet är det nödvändigt att detta program i grunden omdirigeras mot en total integration av den akademiska världen och industrin, med en större betoning på nya yrken, även med hänvisning till punkt 4. 2. 4 och framtida krav från de planerade nyckelåtgärderna. I samband med det övergripande programmet: Förnyelse och integration av de små och medelstora företagen och temaprogrammen har kommittén hela tiden understrukit behovet av åtgärder för temporära förflyttningar av forskare vid universiteten och företagens forskningscentra, i synner- het i små och medelstora företag, för att sprida bästa praxis och bedöma av behov av och möjligheter till teknisk utveckling och vetenskapligt samarbete. Följaktligen måste en ökad procentandel av 4. 3. 2. resurserna som kommissionen föreslagit för denna åtgärd, motsvarande 1 402 miljoner ecu, reserveras för åtgärderna för utbyte mellan den akademiska världen och industrin, universiteten och små och medelstora företag, stora forskningscentra, industrilaboratorier och små och medelstora företag, med sikte på sammanhåll- ning, spridandet av teknik och främjandet av högre vetenskap och kvalitetsstandard. 5. 3. Den tematiska programuppläggningen tycks för kommissionen vara det mest flexibla styrmedlet för att prioritera och fördela resurser mellan de enskilda nyckelåtgärderna. På så sätt säkerställs möjligheten att ändra inriktning under arbetets gång ”inom varje program” och även inom aktiviteterna för generisk forskning och grundforskning och aktiviteterna för stöd till forskningsinfrastruktur. På så sätt blir det nyckelåtgärderna som huvud- 5. 4. sakligen styr forskningens inriktning i EU. Därför vill kommittén påpeka att det saknas kvantitativa och objektiva indikatorer som skulle kunna användas för att beräkna finansieringen av varje nyckelåtgärd. Likaså saknas en koppling mellan nyckelåtgärderna och aktivi- teterna för generisk FoTU och aktiviteterna för stöd till forskningsinfrastruktur. Därför anser kommittén att det är nödvändigt 5. 5. att definiera ett antal indikatorer för att bedöma nyckelåtgärdernas värde. Följande indikatorer föreslås: — A˚ tgärdens bidrag till att förbättra den socioekono- miska grunden för utveckling av långsiktigt hållbara tillväxt- och sysselsättningsmöjligheter. Ekonomiska och sociala kommittén förordar i detta sammanhang ett nära samarbete om innovationer med arbetsmark- nadens parter och andra berörda intresseorganisatio- ner samt med små och medelstora företag. — Respons: mäter kapaciteten hos den berörda sektorn inom näringslivet att satsa egna medel i gemenskaps- projekt. För att garantera att de projekt som väljs ut håller en hög vetenskaplig nivå bör förhållandet mellan förslag och antagna projekt noga avpassas, eftersom man under en miniminivå inte kan garante- ra en hög vetenskapliga nivå på forskningen och ett 9. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 73/139 nödvändigt urval; över maximinivån avskräcker man från att delta och resurser satsas i onödan för att utarbeta och presentera förslag. ämnesprioriteringarna, tilldela lämpliga medel samt för att fastställa verksamhetens nya inriktning och omfördelningen av medel. — Strategiska betydelse och europeisk dimension: mäter nyckelåtgärdens strategiska betydelse för den globala konkurrenskraften och den inre sammanhåll- ningen. — Samverkan mellan gemenskapsinsatser och nationel- la insatser: bedömer samverkansnivån för forsk- ningsinsatser på olika nivåer. — Medverkan av små och medelstora företag inom sektorn: kartlägger omfattningen av företag som är ”developers of technology”, ”technology users” och ”technology followers” inom de områden som nyckelåtgärderna omfattar. — Spridningseffekt: mäter den påverkan som nyckelåt- gärdernas nyskapande forskningsaktiviteter har i fråga om att skapa nya företag, nya direkta och indirekta arbetstillfällen och nytt yrkeskunnande. — Sysselsättningsnivå och arbetskvalitet 5. 6. Mot bakgrund av dessa indikatorer och den, enligt kommittén, optimala insatsen på 1 miljard ecu per nyckelåtgärd samt en begränsning av dessa till ett tiotal, föreslår kommittén att man till de tematiska programmen avsätter 11 491 miljoner ecu, främst till nyckelåtgärderna, och behåller ett genomsnittligt anslag på högst 25 %, med viss flexibilitet beroende på tematiskt program, till generisk FoTU och forskningsinfrastruk- turer. 5. 6. 1. Denna indelning överensstämmer med det stra- tegiska alternativet att koncentrera betydande resurser till nyckelåtgärder för att uppnå konkreta resultat på kort till medellång sikt, med positiva effekter när det gäller konkurrenskraft, sysselsättning samt när det gäller att uppfylla medborgarnas verkliga behov. A˚ andra sidan är det nödvändigt att avsätta en viss andel av resurserna till generisk forskning och grundforskning samt till stöd för forskningens infrastrukturer, för att öka valmöjligheterna på medellång till lång sikt när det gäller att justera nyckelåtgärdernas inriktning och för att kunna ta tillvara de nyhetsströmningar och veten- skapliga och industriella behov som uppkommer. 5. 6. 2. Mot bakgrund av att nyckelåtgärden redan utgör en blandning av teknisk forskning, innovation, spridning, demonstration samt utvärdering och samord- ning, är den andel resurser som kommittén föreslår berättigad på grund av att nivån på det industriella deltagandet måste uppgå till minst 50 % för att minimi- tröskelvärdet en miljard ecu skall uppnås. 5. 7. Eftersom man vid val av nyckelåtgärder måste beakta att antalet nyckelåtgärder är begränsade och att den totala kritiska massan när det gäller offentliga och privata medel på 1 000 miljoner ecu måste uppnås, borde identifiera ovannämnda kriterier tillämpats för att 5. 8. Kommittén betonar att inom ramen för de medel som tilldelats varje nyckelåtgärd skall en del avsättas för demonstrations- och innovationsåtgärder samt för små och medelstora företag för att påskynda övergången mellan forskning, innovationer och marknad. Denna andel skall överensstämma med de åtgärder som före- skrivs i det övergripande programmet om innovationer och deltagande när det gäller de små och medelstora företagen. 6. Val och finansiering av nyckelåtgärder Som kommittén har betonat i sitt tidigare yttran- 6. 1. de, hindras selektiv rationalisering av nyckelåtgärdernas forskningsområden och tilldelning av medel av att det saknas gemensam teknisk och industriell planering och nödvändiga styrmedel (tableau de bord) för att genomföra forskningsinsatserna på de olika nivåerna. 6. 2. Dessutom medger, i jämförelse med de indikato- rer som kommittén fastställt, den oenhetliga och frag- menterade informationen i de databaser som rör varje insatsområde bara att ungefärliga skattningar görs. Resurserna skall dock koncentreras så att man undviker att dessa fördelas på en mångfald områden och den kritiska massan inte uppnås. 6. 3. Kommittén understryker i vilket fall som helst, i överensstämmelse med vad vi sagt i denna fråga i vårt tidigare yttrande av den 1 oktober 1997 (1), att det är nödvändigt med ”en minskning av antalet nyckelåtgär- der till högst 10” och ”att de omfattar problemområden som har mer direkt genomslagskraft med avseende på tillämpning av de konkreta resultaten och även med avseende på media”. 6. 4. Exempelvis föreslår kommittén tre nyckelåtgär- der inom ramen för den forskning som rör hälsa, miljö och naturresurser, tre nyckelåtgärder som rör skapandet av informationssamhället, fem nyckelåtgärder som rör produktionssystem, energi och transport (se bilagan). 6. 5. För att få fram en optimal mängd samordnade åtgärder som når upp till det angivna tröskelbeloppet på 1 000 miljoner ecu, anser kommittén att varje nyckelåtgärd bör tilldelas gemenskapsbidrag på mellan 700 och 1 000 miljoner ecu, beroende på respons hos berörda ekonomiska sektorer. På så sätt slår man vakt (1) EGT C 355, 21. 11. 1997. C 73/140 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 9. 3. 98 om en vetenskapligt hög nivå och beaktar alla de indikatorer som nämns i punkt 5. 5, i synnerhet vad gäller företagens konkurrenskraft, nya och bättre arbets- tillfällen samt nytt yrkeskunnande. 6. 6. En sådan utformning kräver en omfattande integration mellan gemenskapsprogram och nationella program liksom en lämplig andel insatser på området för demonstration, innovation, användande och sprid- ning av resultat, utbildning av nya yrkeskategorier och ny företagsamhet. 6. 7. Tilldelningen av resurser som finansierar nyckel- åtgärder bör dock, enligt kommittén, ske på ett flexibelt sätt under programperiodens gång, med hänsyn till uppnådda resultat och praktiska innovativa resultat, samt till nya trender på marknaden och inom vetenskap och näringsliv. Man bör undvika en femårig blockering och en ”rutinmässig” finansiering av aktiviteter som är föga efterfrågade av näringslivet och därför inte håller en hög vetenskaplig nivå och medför att EU:s konkur- renskraft i världen minskar. 6. 8. När det gäller aktiviteterna i femte ramprogram- met för Euratom omfattar kommissionens strategiska uppbyggnad nyckelåtgärden kontrollerad termisk kärn- fusion som kompletteras av aktiviteten kärnfission inom den generiska forskningen. Med tanke på den politiska, ekonomiska och tekniska osäkerhet som råder beträffan- de kärnfusion, och särskilt osäkerheten beträffande den framtida fyrpartsöverenskommelsen ITER (Internatio- nal Thermonuclear Experimental Reactor), som för närvarande utgör det främsta internationella program- met kopplat till Jet-programmet, anser kommittén att man bör avsätta en betydande del av resurserna till denna nyckelåtgärd och ha som villkor att vid två-årsperiodens slut kontrollera projektets internationella strategiska värde. Man bör i varje fall stödja de initiativ som verkligen leder till ett konstruktivt samarbete med näringslivet. Bryssel den 11 december 1997. 6. 8. 1. Följaktligen anser kommittén att 500-600 mil- joner ecu borde öronmärkas för denna nyckelåtgärd och att man avsätter resterande 900-1 000 miljoner ecu till FoTU-verksamhet inom kärnfission, huvudsakligen fördelat på följande tre verksamhetsområden: 1. Reak- torsäkerhet och skydd mot radioaktiv strålning. 2. Kärn- bränslets kretslopp och utvecklingen av en allomfattande policy för hantering av kärnbränsleavfall, som tar hänsyn till allmänhetens önskemål om att kärnavfall med lång nedbrytningstid skall förvaras så att det kan återvinnas. 3. Medverkan i framtagandet av en ny generation reaktorer som är säkrare, mer marknadsan- passade och mindre än befintliga reaktorer. Man bör särskilt prioritera förbättring av kärnkraftssäkerheten i Central- och O¨ steuropa och nedmontering av anlägg- ningar som inte är säkra under medlemsförhandlingarna med dessa länder. 6. 9. Vad beträffar FoTU-verksamheten inom Eura- tom är det nödvändigt att inrätta ett system med kvalitetsindikatorer för att bedöma pågående projekt. Man skulle bland annat kunna mäta vetenskaplig nivå, originalitet och utsikten att nå framgång. Detta skulle gälla både för projekt som är ”science based” och ”user based”. 7. Ekonomisk återhållsamhet och kortare handlägg- ningstider 7. 1. Kommittén vill understryka att det är absolut nödvändigt att det övergripande synsätt som ligger bakom den nya strategin för ramprogrammet inför 20:e århundradet åtföljs av administrativa metoder som är moderna, enkla, öppna och framför allt effektiva, även med avseende på kostnader och handläggningstid. Detta kräver en anpassning av kommissionens handlägg- ning och en klar och tydlig ansvarsfördelning samt att man begränsar samrådsbesluten till de högsta nivåerna, dvs. de ansvariga kommissionärerna. 7. 2. En sådan omorganisation är, enligt kommittén, nödvändig för att i ramprogrammets nya uppbyggnad också få med den nödvändiga ekonomiska återhållsam- heten och kortare handläggningstider, liksom den ekono- miska storskalighet som ingår i den nya uppläggningen med nyckelåtgärder, vilket betonas från alla håll, särskilt från näringslivet. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS


title: Rådets forordning (EF) nr. 12/98 af 11. december 1997 om betingelserne for transportvirksomheders adgang til at udføre personbefordring ad vej i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende

eurovoc_concepts:
administrative sanction
carriage of passengers
freedom to provide services
international transport
road cabotage
transport licence

text: L 4/10 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 1. 98 RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 12/98 af 11. december 1997 om betingelserne for transportvirksomheders adgang til at udføre personbeford- ring ad vej i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til Europæiske Fællesskab, særlig artikel 75, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til forslag fra Kommissionen (1), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2), hjemsted begrænses, og den gradvise tilnærmelse af de nationale lovgivninger fremmes; (5) der bør anvendes de samme definitioner af de forskellige former for personbefordring med bus som inden for international transport; former (6) det bør sikres, at transportvirksomheder får adgang til visse i medlemsstater, hvor de ikke er hjemmehørende, under hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for de enkelte former for transport; for personbefordring med bus i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C (3), og (7) der bør fastsættes bestemmelser for cabotagekørsel; ud fra følgende betragtninger: (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2454/92 af 23. juli 1992 om betingelserne for transportvirksomheders adgang til at udføre personbefordring ad landevej i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende (4) blev juni 1994 (5); annulleret af Domstolen i dom af 1. (2) i henhold til traktatens artikel 75, stk. 1, litra b), indebærer vedtagelsen af en fælles transportpolitik bl. a. , at det fastsættes, under hvilke betingelser trans- portvirksomheder har adgang til at udføre interne transporter i en medlemsstat, hvor de ikke er hjem- mehørende; (3) nævnte bestemmelse indebærer fjernelse af enhver restriktion mod den virksomhed, der udfører tjene- steydelsen, på grund af nationalitet eller som følge af, at virksomheden er hjemmehørende i en anden medlemsstat end den, hvor tjenesteydelsen skal udfø- res; (8) bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstatio- nering af arbejdstagere som led i udveksling af tjene- transportvirksomheder steydelser (6) med henblik på udførelse af speciel rutekørsel udsta- tionerer arbejdstagere fra den medlemsstat, hvor de sædvanligvis arbejder, og der består et ansættelsesfor- hold mellem transportvirksomhederne og arbejdsta- gerne; anvendes, når (9) kun rutekørsel i forbindelse med international rute- kørsel, men ikke kørsel i byer og forstæder, bør på visse betingelser, herunder navnlig anvendelse af værtsmedlemsstatens lovgvining, have tilladelse til cabotage; (10) der bør indføres bestemmelser, der giver mulighed for at gribe ind på markedet for de pågældende former for transport i tilfælde af alvorlige forstyrrel- ser; (11) der bør nedsættes et rådgivende udvalg til at bistå Kommissionen med at udforme dokumenter vedrø- rende udførelse af lejlighedsvis cabotagekørsel og rådgive den om beskyttelsesforanstaltninger; (4) disse ydelser bør være underkastet sammenlignelige ordninger, således at ulighederne med hensyn til konkurrencevilkårene på grund af nationalitet og (12) medlemsstaterne bør yde hinanden bistand med henblik på tilfredsstillende gennemførelse af denne forordning, navnlig for så vidt angår sanktioner, der skal finde anvendelse i tilfælde af overtrædelser; (1) EFT C 60 af 29. 2. 1996, s. 10, og EFT C 124 af 21. 4. 1997, s. 73. (2) EFT C 30 af 30. 1. 1997, s. 40. (3) Europa-Parlamentets udtalelse af 28. november 1996 (EFT C 380 af 16. 12. 1996, s. 35), Rådets fælles holdning af 14. april 1997 (EFT C 164 af 30. 5. 1997, s. 17) og Europa-Parlamentets afgørelse af 16. juli 1997 (EFT C 286 af 22. 9. 1997, s. 84). (4) EFT L 251 af 29. 8. 1992, s. 1. (5) Dom af 1. juni 1994, sag C-388/92, Europa-Parlamentet mod Rådet (Sml. 1994, s. I-2081). (13) medlemsstaterne skal træffe de nødvendige foran- staltninger til gennemførelsen af denne forordning; (14) gennemførelsen af denne forordning bør vurderes på grundlag af en beretning fra Kommissionen; (6) EFT L 18 af 21. 1. 1997, s. 1. 8. 1. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 4/11 (15) i henhold til Domstolens ovennævnte dom, hvorved forordning (EØF) nr. 2454/92 blev annulleret, har forordningen fortsat retsvirkning, indtil Rådet har vedtaget nye bestemmelser på området; nærværende forordning vil først blive iværksat atten måneder efter ikrafttrædelsen; retsvirkningerne af den annullerede forordning bør derfor fastholdes, indtil nærværende forordning fuldt ud er bragt i anvendelse — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 i i Rådets artikel 3a Enhver transportvirksomhed med en EF-tilladelse som omhandlet forordning (EØF) nr. 684/92 af 16. marts 1992 om fælles regler for interna- tional personbefordring med bus (1), der udfører personbe- fordring ad vej for fremmed regning, har adgang til på de betingelser, der er fastsat i nærværende forordning, og uden forskelsbehandling på grund af nationalitet eller etableringssted midlertidigt at udføre intern personbeford- ring ad vej for fremmed regning i en anden medlemsstat, i det følgende benævnt »værtsmedlemsstaten«, uden at have hjemsted eller andet forretningssted dér. Denne interne personbefordring benævnes i det følgende »cabotagekørsel«. Artikel 2 I denne forordning forstås ved: 1) »Rutekørsel«: personbefordring efter faste tidsintervaller og på en bestemt rute, hvor på- og afstigning kan ske ved faste stoppesteder. Rutekørsel kan benyttes af alle, uanset om der eventuelt skal foretages reservation. Kørslens karakter af rutekørsel påvirkes ikke af tilpas- ninger i betingelserne for udførelse af kørslen. 2) »Speciel rutekørsel«: af bestemte kategorier af passagerer efter faste tidsinter- valler og på en bestemt rute, hvor på- og afstigning kan ske ved faste stoppesteder. udelukkende befordring b) befordring af skoleelever og studerende mellem bopæl og uddannelsesinstitution c) befordring af militærpersonale og deres familier mellem bopæl og kaserneområde. Karakteren af rutekørsel ændres ikke ved, at den speci- elle rutekørsel tilrettelægges efter brugernes varierende behov. 3) »Lejlighedsvis kørsel«: kørsel, der ikke svarer til defini- tionen af rutekørsel, herunder speciel rutekørsel, og som bl. a. er kendetegnet ved, at der sker befordring af grupper, der er dannet på initiativ af en ordregiver eller af transportvirksomheden selv. Sådan kørsel betragtes stadig som lejlighedsvis kørsel, selv om den udføres efter faste tidsintervaller. 4) »Køretøjer«: motorkøretøjer, som i kraft af deres indret- ning og udstyr kan befordre mere end ni personer, føreren medregnet, og som er bestemt til sådan brug. Artikel 3 Cabotagekørsel er tilladt ved følgende former for kørsel: 1) speciel rutekørsel, forudsat at der er indgået en aftale herom mellem arrangøren og transportvirksomheden 2) lejlighedsvis kørsel 3) rutekørsel, rutekørsel forudsat at denne kørsel udføres under international overensstemmelse med i forordning (EØF) nr. 684/92 af en transportvirksom- hed, der ikke er hjemmehørende i værtsmedlemssta- ten. Cabotagekørslen kan kun udføres i forbindelse med denne internationale transport. Kørsel i byer og forstæder er ikke omfattet af anven- delsesområdet for dette nummer. Ved »kørsel i byer og forstæder« forstås befordring, der opfylder behovene i en bykerne eller et byområde samt behovene for befordring mellem denne bykerne eller dette byområde og de dertil hørende forstæder. Speciel rutekørsel omfatter bl. a. : a) befordring af arbejdstagere mellem bopæl og arbejde (1) EFT L 74 af 20. 3. 1992, s. 1. Forordningen er ændret ved for- ordning (EF) nr. 11/98 (se side 1 i denne Tidende). Artikel 4 Udførelsen af cabotagekørsel i henhold til artikel 3 1. er med forbehold af anvendelsen af fællesskabslovgiv- ningen underkastet værtsmedlemsstatens love og admini- strative bestemmelser for så vidt angår følgende områder: L 4/12 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 1. 98 a) priser og betingelser for transportaftalen b) køretøjers vægt og dimensioner. Vægt og dimensioner i den kan eventuelt overstige dem, der gælder medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret, men de kan under ingen omstændigheder overstige de tekniske værdier, der er angivet i typeattesten c) forskrifter vedrørende befordring af visse kategorier af passagerer såsom skoleelever, børn og bevægelseshæm- mede skal befinde sig i køretøjet og på forlangende forevises kontrolpersonalet. 2. Kørselsbladet, som Kommissionen udarbejder en model indeholde følgende oplysninger: til efter proceduren i artikel 8, skal a) afgangs- og bestemmelsessted for kørslen d) køre- og hviletid b) datoerne for kørslens begyndelse og afslutning. e) moms på transportydelser. På dette område gælder artikel 21, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemssta- ternes lovgivning om omsætningsafgifter — det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (1) for de ydelser, der er omhandlet i artikel 1 i denne forordning. anvendelse Udførelsen af cabotagekørsel i forbindelse med den i 2. artikel 3, nr. 3, nævnte form for kørsel er med forbehold af fællesskabslovgivningen underkastet værtsmedlemsstatens love og administrative bestemmelser med hensyn til tilladelser, udbudsprocedurer, de pågæl- dende trafikforbindelser samt regelmæssighed, kontinui- tet, hyppighed og ruter. af 3. Køretøjer, der anvendes skal opfylde de tekniske standarder for køretøjers konstruktion og udstyr, der gælder for køretøjer, som er godkendt til kørsel i international transport. til cabotagekørsel, 4. De i stk. 1 og 2 omhandlede nationale bestemmelser skal anvendes på ikke-hjemmehørende transportvirksom- heder på samme betingelser som dem, medlemsstaten pålægger hjemmehørende virksomheder, for i praksis at forhindre enhver åbenlys eller skjult forskelsbehandling på grund af nationalitet eller etableringssted. 5. Viser erfaringen, at det er nødvendigt at ændre listen over områderne for værtsmedlemsstatens bestemmelser i stk. 1, træffer Rådet afgørelse med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen. Artikel 5 EF-tilladelsen eller en bekræftet genpart af den skal befinde sig i køretøjet og på forlangende forevises kontrolpersonalet. Artikel 6 af den 3. Kørselsbladene udleveres i form af hæfter, der atte- steres det kompetente organ i etableringsmedlemsstaten. Kommis- sionen udarbejder en model til hæftet med kørselsbladene efter proceduren i artikel 8. kompetente myndighed eller I forbindelse med speciel rutekørsel træder aftalen 4. mellem transportvirksomheden og transportarrangøren eller en bekræftet genpart af den i stedet for kontroldoku- mentet. Dog udfyldes kørselsbladet, månedlig oversigt. således at det giver en 5. De anvendte kørselsblade tilbagesendes til den kompetente myndighed eller det kompetente organ i etableringsmedlemsstaten efter regler, som fastlægges af myndigheden eller organet. Artikel 7 1. Ved udgangen af hvert kvartal og inden for en frist på tre måneder, som Kommissionen i det i artikel 9 omhandlede tilfælde kan nedsætte til én måned, sender den kompetente myndighed eller det kompetente organ i hver enkelt medlemsstat Kommissionen oplysninger vedrørende den cabotagekørsel i form af speciel rutekørsel og lejlighedsvis kørsel, som hjemmehørende transport- virksomheder har udført i det pågældende kvartal. Denne underretning sker ved hjælp af et skema, der udar- bejdes i overensstemmelse med en model, der fastlægges af Kommissionen efter proceduren i artikel 8. Cabotagekørsel i form af lejlighedsvis kørsel finder 1. sted i henhold til et kontroldokument, kørselsbladet, der (1) EFT L 145 af 13. 6. 1977, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 96/95/EØF (EFT L 338 af 28. 12. 1996, s. 89). Værtsmedlemsstatens kompetente myndigheder 2. sender en gang om året Kommissionen en statistisk over- sigt over antallet af til cabotagekørsel, der tilladelser udføres i form af rutekørsel som omhandlet i artikel 3, nr. 3. 8. 1. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 4/13 3. Kommissionen sender snarest muligt medlemssta- terne oversigter udarbejdet på grundlag af de oplysninger, den har modtaget i henhold til stk. 1. Gyldighedsperioden for de foranstaltninger, der træffes i medfør af denne artikel, er højst seks måneder og kan forlænges én gang med samme tidsbegrænsning. Artikel 8 Kommissionen underretter straks medlemsstaterne og Rådet om enhver afgørelse, der træffes i henhold til dette stykke. Når der henvises til proceduren i denne artikel, bistås Kommissionen af det i artikel 10 omhandlede rådgivende udvalg. repræsentant forelægger udvalget et Kommissionens udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster, i givet fald ved afstemning. Udtalelsen optages i mødeprotokollen; derudover har hver medlemsstat ret til at anmode om, at dens holdning indføres i mødeprotokollen. Kommissionen tager størst muligt hensyn til udvalgets udtalelse. Den underretter udvalget om, hvorledes den har taget hensyn til dets udtalelse. Artikel 9 1. I tilfælde af alvorlige forstyrrelser af markedet for intern transport inden for et bestemt geografisk område, som skyldes cabotagekørsel, eller som forværres deraf, kan enhver medlemsstat forelægge sagen for Kommissionen med henblik på vedtagelse af beskyttelsesforanstaltninger, idet medlemsstaten meddeler Kommissionen de nødven- dige oplysninger, foranstaltninger den påtænker at træffe over for de hjemmehørende transport- virksomheder. samt hvilke 2. I stk. 1 forstås ved — »alvorlige forstyrrelser af markedet for intern transport inden for et bestemt geografisk område«: at der på dette marked opstår problemer, der er specifikke for dette marked, og som medfører et alvorligt og tilsyne- ladende vedvarende udbudsoverskud i forhold til efter- spørgslen, hvilket for mange transportvirksomheders økonomiske ligevægt og over- levelsesevne indebærer en trussel — »geografisk område«: et område, som omfatter en del af eller hele en medlemsstats område, eller som udstrækker sig over en del af andre medlemsstaters område eller hele deres område. 3. Kommissionen undersøger situationen og træffer efter høring af det rådgivende udvalg inden for en frist på en måned efter modtagelsen af medlemsstatens anmod- ning afgørelse om, hvorvidt der er grundlag for at træffe beskyttelsesforanstaltninger, og vedtager sådanne, hvis det er tilfældet. Træffer Kommissionen afgørelse om at træffe 4. flere beskyttelsesforanstaltninger medlemsstater, de pågældende medlemsstaters kompetente myndigheder træffe foranstaltninger af tilsva- rende omfang over for de hjemmehørende transportvirk- somheder og underrette Kommissionen herom. vedrørende en eller skal Sidstnævnte foranstaltninger anvendes senest fra samme dato som de beskyttelsesforanstaltninger, Kommissionen har truffet afgørelse om. 5. Hver medlemsstat kan forelægge den i stk. 3 nævnte kommissionsafgørelse for Rådet inden for en frist på 30 dage fra datoen for meddelelsen af den. Rådet kan med kvalificeret flertal træffe en anden afgø- relse inden for en frist på 30 dage fra den dato, hvor det får sagen forelagt af en medlemsstat, eller, hvis det får sagen forelagt af flere medlemsstater, fra den dato, hvor det får den forelagt første gang. De i stk. 3, andet afsnit, fastsatte gyldighedsbegrænsninger gælder for Rådets afgørelse. De kompetente myndigheder i de pågældende medlems- stater skal træffe foranstaltninger af tilsvarende omfang over for de hjemmehørende transportvirksomheder og underrette Kommissionen herom. Træffer Rådet ikke afgørelse inden for den frist, der er nævnt i andet afsnit, bliver Kommissionens afgørelse endelig. 6. Finder Kommissionen, at de i stk. 3 omhandlede foranstaltninger skal videreføres, forelægger den et forslag for Rådet, som træffer afgørelse med kvalificeret flertal. Artikel 10 1. Kommissionen bistås af et rådgivende udvalg, der består af repræsentanter for medlemsstaterne og har en repræsentant for Kommissionen som formand. Udvalget skal efter proceduren i artikel 8 bistå Kommis- sionen ved udarbejdelsen af modeller til de kørselsblade, hæfter med kørselsblade og øvrige blanketter, som er omhandlet i artikel 6 og 7. 2. Udvalget skal desuden rådgive Kommissionen om — enhver anmodning fra en medlemsstat i henhold til artikel 9, stk. 1 — de foranstaltninger med henblik på at løse alvorlige forstyrrelser på markedet, som er omhandlet i artikel 9, og særlig om foranstaltningernes anvendelse i prak- sis. 3. Udvalget fastlægger selv sin forretningsorden. L 4/14 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 1. 98 Artikel 11 1. Medlemsstaterne henblik på anvendelsen af denne forordning. hinanden yder bistand med 2. Værtsmedlemsstaten kan iværksætte sanktioner mod en ikke-hjemmehørende transportvirksomhed, der på dens område overtræder denne forordning eller nationale bestemmelser trans- portområdet i forbindelse med cabotagekørsel, uden at dette dog udelukker en eventuel strafforfølgning. fællesskabsbestemmelser på og Den iværksætter disse sanktioner uden at udøve forskels- behandling og i overensstemmelse med stk. 3. 3. De i stk. 2 omhandlede sanktioner kan bl. a. bestå i en advarsel eller, i tilfælde af alvorlige eller gentagne over- trædelser, i et midlertidigt forbud mod cabotagekørsel på den værtsmedlemsstats område, hvor overtrædelsen er begået. Forevises der en forfalsket EF-tilladelse, national tilladelse eller bekræftet genpart, inddrages det forfalskede doku- ment straks og sendes efter omstændighederne snarest muligt til den kompetente myndighed i transportvirksom- hedens hjemstedsmedlemsstat. Værtsmedlemsstatens 4. kompetente myndigheder underretter hjemstedsmedlemsstatens kompetente myn- digheder om de begåede overtrædelser og om, hvilke sanktioner der eventuelt er iværksat over for transportvirk- somheden, og de kan ved alvorlige eller gentagne overtræ- delser lade ovennævnte underretning ledsage af en anmodning om, at der iværksættes sanktioner. I tilfælde af alvorlige eller gentagne overtrædelser vurderer hjemstedsmedlemsstatens kompetente myndigheder, om der skal iværksættes en sanktion mod den pågældende transportvirksomhed; de skal tage hensyn til den sanktion, der eventuelt er iværksat i værtsmedlemsstaten, og sikre iværksættes mod den sig, pågældende transportvirksomhed, i som helhed står forhold til den eller de overtrædelser, der har foranlediget sanktionerne. sanktioner, der at de Den sanktion, de kompetente myndigheder i hjemsteds- medlemsstaten iværksætter efter høring af værtsmedlems- statens kompetente myndigheder, kan medføre inddra- gelse af tilladelsen til at udføre personbefordring ad vej. Hjemstedsmedlemsstatens kompetente myndigheder kan ligeledes i overensstemmelse med national ret indklage den pågældende transportvirksomhed for en kompetent national instans. De underretter værtsmedlemsstatens kompetente myndig- heder om de afgørelser, der træffes i medfør af dette stykke. Artikel 12 Medlemsstaterne sikrer, at transportvirksomhederne kan indbringe alle administrative sanktioner, der iværksættes over for dem, for en højere instans. Artikel 13 Senest den 30. 1. juni 1998 aflægger Kommissionen beretning til Europa-Parlamentet og Rådet om resulta- terne af anvendelsen af forordning (EØF) nr. 2454/92 og om, hvordan rutekørslen fungerer i medlemsstaterne. 2. Senest den 31. december 1999 aflægger Kommis- sionen beretning til Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af denne forordning, bl. a. om cabotage- kørslens indvirkning på markedet for intern transport. Artikel 14 tide de nødvendige love og Medlemsstaterne sætter i administrative bestemmelser i kraft for at gennemføre denne forordning. De underretter Kommissionen herom. Artikel 15 Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggø- relsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Den anvendes fra den 11. juni 1999. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart medlemsstat. i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 11. december 1997. På Rådets vegne M. DELVAUX-STEHRES Formand


title: QUESTION ECRITE no 3913/97 de Hiltrud BREYER à la Commission. Directive Seveso

eurovoc_concepts:
application of EU law
dangerous substance
environmental impact
environmental risk prevention
industrial hazard
pollution control measures
safety standard

text: C 304/4 FR Journal officiel des Communaute·s europe·ennes 2. 10. 98 (98/C 304/05) QUESTION E· CRITE E-3913/97 pose·e par Hiltrud Breyer (V) a‘ la Commission (11 de·cembre 1997) Objet: Directive Seveso Les directives suivantes › directive relative a‘ l(cid:146)e·tude d(cid:146)impact sur l(cid:146)environnement de certains projets publics et prive·s du 27 juin 1985 (85/337/CEE (1) › directive relative a‘ la pre·vention inte·gre·e et a‘ la re·duction de la pollution de l(cid:146)environnement du 24 septembre 1996 (96/61/CEE (2) › directive relative a‘ la ma(cid:14)(cid:136)trise des risques d(cid:146)accidents graves par des substances dangereuses du 9 de·cembre 1996 (96/82/CEE) (3) reve(cid:136)tent une importance capitale sous l(cid:146)angle des exigences d(cid:146)environnement et de se·curite· auxquelles doivent satisfaire les installations. Les deux dernie‘res directives devraient e(cid:136)tre mises en (cid:156)uvre par les E· tats membres en 1999 au plus tard. Le de·bat amorce· a‘ ce sujet a fait ressortir un certain nombre de points de vue qui ame‘nent a‘ poser a‘ la Commission les questions suivantes: L(cid:146)article 12, paragraphe 2 de la directive 96/61/CEE fait obligation aux E· tats membres de ne proce·der a‘ aucune modification substantielle d(cid:146)une installation couverte par les dispositions de la directive sans engager au pre·alable une proce·dure d(cid:146)autorisation. Les articles 3 et 6 a‘ 10 de la directive sont applicables a‘ la proce·dure d(cid:146)octroi de cette autorisation. Les E· tats membres doivent-ils mettre en (cid:156)uvre cette disposition en ce sens que, conforme·ment a‘ l(cid:146)article 3 de la directive 96/61/CEE, le rapport de se·curite· modifie· conforme·ment a‘ l(cid:146)article 10 de la directive 96/82/CEE doit lui aussi, s(cid:146)il se rapporte a‘ l(cid:146)installation au sens de la directive 96/61/CEE, e(cid:136)tre pre·sente· a‘ l(cid:146)autorite· compe·tente avant que celle-ci n(cid:146)accorde son autorisation? (1) (2) (3) JO L 175 du 5. 7. 1985, p. 40. JO L 257 du 10. 10. 1996, p. 26. JO L 10 du 14. 1. 1997, p. 13. Re·ponse donne·e par Mme Bjerregaard au nom de la Commission (29 janvier 1998) L(cid:146)article 12, paragraphe 2, de la directive relative a‘ la pre·vention et a‘ la re·duction inte·gre·es de la pollution (directive IPPC) stipule qu(cid:146)aucune modification substantielle de l(cid:146)exploitation de l(cid:146)installation, envisage·e par l(cid:146)exploitant, ne peut e(cid:136)tre entreprise sans une autorisation de·livre·e en conformite· avec cette directive. Pour les installations auxquelles s(cid:146)appliquent tant les dispositions de la directive IPPC que celles de la directive Seveso II (directive 96/82/CE du Conseil du 9 de·cembre 1996 concernant la ma(cid:14)(cid:136)trise des dangers lie·s aux accidents majeurs impliquant des substances dangereuses), l(cid:146)article 10 de la directive Seveso II pre·cise dans quels cas l(cid:146)exploitant doit agir, a‘ savoir en cas de modification d(cid:146)une installation, d(cid:146)un e·tablissement, d(cid:146)une aire de stockage, d(cid:146)un proce·de· ou de la nature et des quantite·s de substances dangereuses pouvant avoir des re·percussions importantes sur le plan des dangers lie·s aux accidents majeurs, et de·crit les ta(cid:136)ches concre‘tes de l(cid:146)exploitant, c(cid:146)est-a‘-dire le contro(cid:136)le et, si ne·cessaire, la re·vision de la politique de pre·vention des accidents majeurs, ainsi que des syste‘mes de gestion et des proce·dures pre·vus aux articles 7 et 9, de me(cid:136)me que le contro(cid:136)le et, si ne·cessaire, la re·vision du rapport de se·curite· et l(cid:146)information de l(cid:146)autorite· compe·tente concernant cette re·vision, avant de proce·der a‘ la modification. Une autorisation conforme a‘ la directive IPPC avant une modification substantielle ne peut donc e(cid:136)tre de·livre·e pour des installations qui rele‘vent e·galement de la directive Seveso II que si les obligations de·coulant de cette dernie‘re directive sont remplies simultane·ment