title: Förslag till rådets förordning (EG) om ändring av rådets förordning (EG) nr 3295/94 om åtgärder för att förhindra övergång till fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett suspensivt arrangemang av varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor

eurovoc_concepts:
EU customs procedure
customs fraud
customs regulations
industrial counterfeiting
intellectual property

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 28. 01. 1998 KOM(1998) 25 slutlig 98/0018 (ACC) RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN om tillämpningen av rådets förordning (EG) nr 3295/94 av den 22 december 1994 beträffande gränskontroll av handel med varor som kan vara varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor Förslag till RÅDETS FÖRORDNING (EG) om ändring av rådets förordning (EG) nr 3295/94 om åtgärder för att förhindra övergång till fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett suspensivt arrangemang av varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor (framlagda av kommissionen) SAMMANFATTNING Den 22 december 1994 antog rådet förordning nr 3295/94 rörande tullmyndigheternas roll i bekämpningen av varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor. Denna text skall ses som genomförandebestämmelser till TRIPs-avtalet (handelsrelaterade aspekter av immaterialrätt), som ingår i resultatet av Uruguayrundan och är ett av det viktigaste internationella avtalen på detta område. Förordningens tillämpning Det huvudsakliga syftet med förordningen är att göra det möjligt för tullmyndigheterna att tillfälligt uppskjuta genomförandet av en tullåtgärd när de berörda varorna misstänks vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade och omfattas av en immateriell rättighet (varumärke, mönsterrätt eller upphovsrätt eller en närstående rättighet) och för vilken rättighetsinnehavaren begärt tullskydd. Under det tillfälliga uppskjutandet kan rättighetsinnehavaren hänskjuta ärendet till de behöriga nationella myndigheterna (vanligen en domstol) som fastställer påföljd. Om ärendet inte hänskjuts till en domstol frisläpps de berörda varorna. Den mekanism som upprättas genom förordningen har gett mycket goda resultat i praktiken. Under två år (juli 1995 - juni 1997) har tullen gjort 4 133 ingripanden, medan den gjorde färre än 2 000 ingripanden inom ramen för den tidigare förordningen (1 januari 1988 - 30 juni 1995, dvs. sju och ett halvt år). Dessa ingripanden, som berörde kommersiell handel, postförsändelser och resandes personliga bagage, var som mest betydande i samband med kommersiell handel vad gäller mängden upptäckta avsåg huvudsakligen varumärkesförfalskning, men antalet ingripanden avseende varor som gör intrång i upphovsrätt och närstående rättigheter och mönsterrätt ökade gradvis. Kontrollerna avsåg huvudsakligen import (övergång till fri omsättning). Emellertid har antalet kontroller i samband med export, återexport och transitering gradvis ökat i en sådan utsträckning att resultaten nu är mycket uppmuntrande även i detta avseende. varuförfalskade varor. De Förbättringar som föreslås av kommissionen Eftersom resultaten är tillfredsställande planerar kommissionen en utvidgning av förordningens tillämpningsområde och en anpassning till gemenskapslagstiftningens utveckling på det immaterialrättsliga området. Kommissionens förslag fick ett positivt mottagande av de branschorganisationer som huvudsakligen är berörda vid ett möte i Bryssel den 23 juli 1997. Kommissionen önskar följaktligen genomföra följande ändringar: * En utvidgning av förordningens tillämpningsområde till en ny typ av immateriell rättighet, nämligen vissa patent. * En utvidgning av tullens möjligheter att ingripa till varor som är upplagda i frizoner eller frilager och alla misstänkta varor som är underkastade tullövervakning. * En anpassning (förenkling) av förordningen till gemenskapsvarumärket (tillämplig i innehavarna av sin helhet sedan den 1 april 1996) genom att för gemenskapsvarumärken införa ett förfarande för en enda ansökan om tullskydd som gäller i flera medlemsstater. SAMMANFATTNING 1. Innehållet i förordning nr 3295/94. 2. Genomförande av förordning nr 3295/94. 3. Statistik över systemets tillämpning. 4. Handelsströmmar som upptäckts inom ramen för förordning nr 3295/94. 5. Varumärkesförfalskningens ekonomiska och sociala konsekvenser. 6. Ändringar och anpassningar som kommissionen föreslår. a) b) Utvidgning avförordningens tillämpningsområde till patentskydd. Utvidgning av förordningens tillämpningsområde till varor med alla slags tullstatus. c) Anpassning avförordningen till gemenskapsvarumärket. 7. De berörda branschorganisationernas krav a) b) c) d) e) f) Import av varor av icke-kommersiell natur som ingår i resandes personliga bagage. Undantagande av parallellimport från förordningens tillämpningsområde. Avgifter och säkerheter. Kostnader för förstöring av varor som befunnits vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade. Tillgång till stickprover. Påföljder. 8. Slutsats Rådets förordning (EG) nr 3295/94 av den 22 december 1994 om åtgärder för att förhindra övergång till fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett suspensivt arrangemang av varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor1 tillämpas sedanden 1 juli 1995. Enligt artikel 15 i denna förordning skall kommissionen regelbundet överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om hur systemet fungerar, bl. a. med tanke på de ekonomiska och sociala följderna av varumärkesförfalskning, och inom en tid av två år efter ikraftträdande av denna förordning föreslå de ändringar och tillägg som kan behövas. Detta meddelande har till syfte att framlägga den rapport som kommissionen utarbetat i detta avseende. Rapporten innehåller en utvärdering av de första två åren som systemet varit i bruk och en förteckning över dels åtgärder som särskilt kan tänkas förstärka förordningens betydelse för att bekämpa varumärkesförfalskning och pirattillverkning, dels åtgärder för att förenkla de nödvändiga administrativa förfarandena för genomförande av denna förordning för innehavarna av vissa immateriella rättigheter. 1. Innehållet i förordning nr 3295/94 1. 1 Rådets förordning (EG) nr 3295/94 av den 22 december 1994 om åtgärder för att förhindra övergång till fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett suspensivt arrangemang av varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor utgör ett instrument för skydd vid gemenskapens yttre gränser som är tillämpligt endast på handel med tredje land. Den skall skyddsmekanismer med avseende på komplettera olika nationella immateriella rättigheter. 1. 2 Denna förordning upphäver och ersätter rådets förordning (EEG) nr 3842/86 av den 1 december 1986 om åtgärder för att förhindra övergång till fri omsättning av varumärkesförfalskade varor2 i syfte att * * * tullskyddets utvidga rättigheter och tullförfaranden, tillämpningsområde till andra immateriella göra det system för tullskydd som fastställs i denna förordning effektivare, och beakta undertecknandet av slutakten till avtalet om upprättandet av Världshandelsorganisationen i Marrakech den 15 bilagorna3 ingår TRIPs-avtalet I april 1994. (handelsrelaterade aspekter av immaterialrätt) som utgör ett av de viktigaste internationella avtalen vad gäller immaterialrätt. I del III av detta avtal med rubriken "Säkerställande av skydd för immateriella rättigheter" ingår ett avsnitt om särskilda krav i samband med ingicks denna som till 1 EGT L 341, 30. 12. 1994, s. 8. 2 EGT L 357, 18. 12. 1986, s. 1. 3 Bilaga 1 C, EGT L 336, 23. 12. 1994, s. 213. gränsåtgärder förordning nr 3295/94 överensstämmer med detta avsnitt. (artikel 51-60 i avtalet), och bestämmelserna i 1. 3 för uppskjuta frigörandet Genom denna förordning ges möjlighet innehavaren av vissa immateriella rättigheter (varumärken, upphovsrätt och närstående rättigheter, mönsterrätt) eller personer som har rätt att använda dessa rättigheter samt dessas företrädare att efter ansökan på förhand få tullen att kvarhålla eller tillfälligt vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade under en begränsad period (vanligen 10 dagar), i syfte att göra det möjligt för den sökande att hänskjuta saken till en myndighet (vanligen en domstol) som är behörig att besluta om kränkningar av den immateriella rättigheten i fråga. I Tyskland, där tullmyndigheterna själva är behöriga att besluta om kränkningar, blir ett importören överklagat hänskjutande kvarhållandet. till domstol endast aktuellt om som misstänks varor av 1. 4 Tullen kan även ingripa på eget initiativ, dvs. utan att en ansökan lämnats, eller om den misstänker varor för att vara varumärkesförfalskade pirattillverkade. I detta fall är perioden för tillfälligt uppskjutande av frigörandet eller kvarhållandet kortare (3 dagar) och bör möjliggöra för innehavaren av den immateriella rättigheten i fråga att lämna en ansökan om tullskydd. 1. 5 Förordningen är uppbyggd på följande sätt: I kapitel I definieras tillämpningsområdet och ges de definitioner som är nödvändiga för tillämpningen av förordningen. I kapitel II förbjuds uttryckligen övergång till fri omsättning (dvs. import), export, återexport och hänförande suspensivt arrangemang av varor som till följd av ett ingripande av tullen i enlighet med förordningen befunnits vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade. till ett I kapitel III behandlas utlösandet av mekanismen antingen genom en ansökan på förhand från rättighetsinnehavaren eller på initiativ av rullen. I kapitel IV anges villkoren för ingripande av tullmyndigheterna de myndigheter som är behöriga att besluta i sak. och av I kapitel V anges bestämmelser som skall gälla för varor som befunnits vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade. I kapitel VI (slutbestämmelser) anges bestämmelser om ansvar, anges att förordningen inte skall gälla för varor av icke-kommersiell natur som ingår i resandes personliga bagage inom de gränser som fastställs i fråga om tullbefrielse (175 ecu) och åläggs medlemsstaterna att införa straffåtgärder vid överträdelser. Dessutom åläggs medlemsstaterna att till kommissionen lämna alla relevanta upplysningar avseende tillämpningen av förordningen, och kommissionen anmodas att inom en till tid av ikraftträdandet överlämna en rapport två år efter 6 Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av förordningen och de ändringar och tillägg som kan behövas. Detta är syftet med denna rapport. 2. Ikraftträdandet av förordning nr 3295/94 2. 1 2. 2 2. 3 2. 4 Genom sin förordning (EG) nr 1367/95 av den 16 juni 19954 antog kommissionen tillämpningsföreskrifter för förordningen. Även om förordningen var direkt tillämplig krävdes ändå ett antal nationella åtgärder, särskilt vad gäller angivande av de nationella organ som är behöriga att lämnas av rättighetsinnehavare eller att införa straffåtgärder. För detta ändamål fick medlemsstaterna en löpte mellan tidsfrist på sex månader offentliggörandet av denna förordning och dess ikraftträdande. ta emot ansökningar om tullskydd som som Även om bestämmelserna i denna förordning riktar sig direkt till de nationella tullmyndigheterna, särskilt som det endast är till dem som ansökningar om ingripande enligt denna förordning kan lämnas, är det att märka att detta inte förhindrat ett samarbete i praktiken med andra nationella administrativa enheter. Den 1 juli 1995 hade de flesta medlemsstaterna vidtagit de nödvändiga åtgärderna för tillämpningen av den nya förordningen. Trots att en nationell myndighet som är behörig att ta emot ansökningar om tullskydd från rättighetsinnehavare i Belgien hade angivits redan från början trädde den nationella för genomförandet av förordningen i kraft först den 14 december 1996. Det bör dock påpekas att även om denna försening orsakat rättighetsinnehavarna en del bekymmer så genomförde de belgiska myndigheterna ändå kontroller under denna period och uppnådde icke försumbara resultat. avseende de nödvändiga förordningen åtgärderna 2. 5 Fortfarande kvarstår vissa problem med avseende på genomförandet av förordningen i vissa medlemsstater. Vad gäller skyldigheten att som är proportionerliga och avskräckande förefaller det som om straffåtgärder inte alltid införts med avseende på mönsterrätt i Belgien (där lagstiftning håller på att utarbetas) och Grekland. införa effektiva straffåtgärder inte att flera myndigheter I förordningen förbjuds emellertid i en medlemsstat är behöriga att ta emot ansökningar om tullskydd. Emellertid bör endast en ansökan lämnas för hela det nationella territoriet (en enda ansökan). Detta är emellertid inte fallet i Grekland för närvarande. Tio olika behöriga myndigheter har angivits där, var och en med regional behörighet. Följaktligen måste en rättighetsinnehavare lämna tio olika ansökningar om 4 EGT nr L 133, 17. 6. 1995, s. 2. tullskydd för att erhålla tullskydd inom hela det grekiska territoriet, vilket inte är förenligt med förordningen. 3. Statistik avseende hur systemet fungerar 3. 1 3. 2 3. 3 Det system som rådet infört innehåller bestämmelser som gör det möjligt att följa den faktiska tillämpningen av systemet i medlemsstaterna. Av de uppgifter som lämnats till och med juni 1997 avseende perioden 1 juli 1995-30 juni 1997 (dvs. två år) framgår det att medlemsstaterna gjort 4 133 ingripanden (tillfälligt upphävande av frigörande eller kvarhållande av varor). Denna siffra visar att det system som upprättas genom förordningen är användbart och till och med fungerar väl. Antalet ingripanden under de två år som gått sedan förordning nr 3295/94 trädde i kraft är mycket större än antalet ingripanden under de sju och ett halvt år som förordning nr 3842/86 tillämpades (sammanlagt 1 842 ingripanden). 3. 4 De 4 133 ingripandena i enlighet med den nya förordningen fördelar sig på medlemsstaterna på följande sätt: Land som lämnat uppgifter Antal ingripanden Tyskland: Frankrike: Förenade kungariket: Spanien: Nederländerna: Danmark: Belgien: Italien: Finland: Luxemburg: Sverige: Irland: 1844 527 487 459 390 139 127 71 63 18 5 3 3. 5 Kommissionen har inte mottagit någon statistik för övriga medlemsstater. Österrike har uppgivit att endast tre ansökningar lämnats hittills och att inget ingripande skett fram till och med den 30 juni 1997. Portugal har förklarat att inga ingripanden skett eftersom endast en ansökan om tullskydd lämnats. Grekland har däremot inte lämnat några upplysningar, och uppenbarligen har inga ingripanden skett där under den berörda perioden. I vilket fall som helst förefaller det som om det ansökningssystem som upprättats i Grekland (se punkt 2. 5) har avskräckt rättighetsinnehavarna. 3. 6 En mer detaljerad undersökning medlemsstaterna anges i bilaga 2. av de uppgifter som lämnats av 4. Handelsflöden som upptäckts inom ramen för förordning nr 3295/94 4. 1 4. 2 4. 3 Såsom framgår av den statistik som lämnats av medlemsstaterna fungerar systemet väl och resultaten är mycket uppmuntrande och till och med mycket tillfredsställande. Följaktligen är det av visst intresse att studera denna statistik för att se vilka varor som upptäckts. Det bör emellertid erinras om att på den inre marknaden kan den typ av tullinstrument som denna förordning utgör endast tillämpas på varuhandel mellan tredje land och gemenskapen. Detta instrument kan, på grund av sin inneboende karaktär, under inga omständigheter användas för att upptäcka de varumärkesförfalskade eller pirattillverkade varor som tillverkas inom gemenskapen eller rör sig mellan gemenskapens medlemsstater. Vissa medlemsstaters nationella lagstiftning innehåller emellertid bestämmelser av detta slag (kontroller som görs av tullen). av varumärkesförfalskning För övrigt fortsätter kommissionen att noga följa de frågor som gäller bekämpning inom gemenskapen. Detta är av avgörande betydelse för att det skall vara möjligt att helt bli av med varumärkesförfalskningen och pirattillverkningen, eller åtminstone kraftigt minska dess omfattning. och pirattillverkning framgår denna inte alltid av den statistik resande och Vad gäller fördelningen mellan kommersiell handel, som postförsändelser medlemsstaterna lämnar. När den finns tillgänglig är den dock mycket intressant. Av de 657 ingripandena i Tyskland under första halvåret 1997 avsåg 347 resande (52 %) och endast 12 postförsändelser. I Frankrike avsåg 265 av de 527 ingripanden som rapporterats till kommissionen resande (50 %) och 22 postförsändelser. Av de 459 ingripandena i Spanien avsåg 243 resande (53 %) och 2 postförsändelser. Av de 390 ingripandena i Nederländerna avsåg 161 resande (41 %) och 129 postförsändelser. Vad gäller de kvantiteter som rapporterats är det att märka att de flesta kontrollerna av resande avsåg mindre än 10 artiklar. Det är alltså uppenbarligen kontrollerna av de kommersiella transaktionerna som är de effektivaste eftersom ett enda ingripande kan avse tusentals olika artiklar (se "Större ingripanden" i bilaga 2). Vad gäller kontroller av postförsändelser är det att märka att dessa i vissa fall kan ge mycket intressanta resultat. Vid ett ingripande av den nederländska tullen i Nederländerna som avsåg en postförsändelse beslagtogs mer än 3 000 pirattillverkade CD-skivor med ursprung i Bosnien-Hercegovina. 4. 4 Huvudsakligen är det konsumtionsvaror som berörs av ingripandena (huvudsakligen kläder och klockor). Prestigefyllda varumärken är ofta föremål för varumärkesförfalskning både vad gäller kläder, klockor och lädervaror5, men varumärkesförfalskningen ökar även för produkter med varumärken som är moderna, särskilt sportartiklar (sportkläder, sportskor, mössor med kända fotbolls- eller basketbolllags logotyper, olika slags föremål med sportartikeltillverkares logotyper), produkter som riktar sig till 5 I detta avseende är det att märka att få ingripanden gjorts med avseende på parfym och eau-de-toilette. 9 4. 5 4. 6 4. 7 4. 8 4. 9 barn (kläder och "gadgets" med varumärken avsedda särskilt för barn), datautrustning och videospel (mikroprocessorer, CD-ROM-skivor, datorbord och dataspel). De berörda varumärken är huvudsakligen europeiska, utom vad gäller sportartiklar, produkter för barn och datorutrustning där de är amerikanska. Förutom bilreservdelar och leksaker har ingripanden även skett avseende många olika produkter, särskilt glasögon, kulspetspennor, trädgårdstomtar, trädgårdsstolar, spelkort, kakor, strömbrytare och kastruller. (logotyper, varumärken Förordning nr 3295/94 omfattar även "delar" till varumärkesförfalskade varor, dvs. etiketter, dekaler, prospekt, bruksanvisningar, garantidokument) och förpackningar (även tomma), vilket gör det möjligt att angripa en annan forma av bedrägeri som avser varumärkesförfalskning som innebär dels att artiklar utan varumärke införs i gemenskapen importerar varumärken, till exempel etiketter eller knappar, och att monteringen sedan sker i gemenskapen. De betydande mängder etiketter, knappar och nitar som beslagtagits, särskilt i Förenade kungariket (se "Större ingripanden" i bilaga 2) visar på problemets omfattning och nödvändigheten av att tullen fäster särskild vikt vid dessa varumärken. flera postförsändelser, dels att resande i lämnats av medlemsstaterna visar för övrigt att Den statistik som förordningen används för att upptäcka varorna huvudsakligen vid övergången till fri omsättning (70 % av ingripandena) och att ingripanden vid andra tillfållen under tullprocessen är mycket sällsyntare även om de förekommer. För övrigt visar vissa ingripanden i Finland, som genomförts vid tillfället för export/återexport, betydelsen av att kunna ingripa vid andra tillfällen än vid övergången till fri omsättning. På tio ingripanden har den finska tullen stoppat 130 576 par skor, 104 316 skjortor, 32 400 videospel, 15 487 par jeans och 13 650 kappor. Alla dessa varumärkesförfalskade varor var avsedda för Ryssland. sett berörde Allmänt ingripanden varumärkesförfalskningar av varumärken (mer än 90 % av ingripandena). Detta är inte förvånansvärt i sig eftersom tullen redan hade en viss erfarenhet av detta slags varor inom ramen för förordning nr 3842/86 och eftersom dessa är relativt enklare att upptäcka än andra immateriella rättigheter. tullmyndigheternas Resultaten för pirattillverkade varor är emellertid uppmuntrande. Ingripandena blir allt fler. Redan nu avser ett ingripande av tio en vara som är skyddad av en upphovsrätt. Följaktligen bör dessa resultat kunna förbättras trots att det inom ramen för ett tullförfarande i praktiken är mycket svårare att upptäcka en vara som gör intrång i upphovsrätten eller närstående rättigheter än ett intrång i ett varumärke eftersom det sistnämnda är synligare. 4. 10 Vissa resultat har uppnåtts vad gäller mönsterrättigheter även om de är sämre (5,8 % av ingripandena). Förutom det faktum att det rör sig om ett nytt område för tullen bör det även påpekas att en vara som beslagtas av tullen oftast utgör både en varumärkesförfalskning och en piratkopierad 10 mönsterrättighet. I fall som dessa föredrar tullen oftast att använda varumärkesförfalskningen, som är enklare att hitta, som stöd för ingripandet. 5. De ekonomiska och sociala följderna av varumärkesförfalskning 5. 1 5. 2 Eftersom förordning nr 3295/94 endast omfattar vissa handelsflöden (varuimport från och varuexport till tredje land) utgör den inte under några mäta omständigheter varumärkesförfalskningens ekonomiska och sociala följder i gemenskapen. instrument lämpligt för att ett Det är svårt att fastställa varumärkesförfalskningens och pirattillverkningens omfattning. Ett stort antal branschorgan på nationell, europeisk och internationell av varumärkesförfalskningens och pirattillverkningens omfattning. Dessa uppskattningar gör det möjligt att bilda sig en bättre uppfattning om företeelsen men ger ändå bara en översiktlig bild av problemet. uppskattningar regelbundna relativt nivå gör Varumärkesförfalskning och pirattillverkning har utan tvekan en skadlig inverkan på sysselsättningen i medlemsstaterna, på uppbörden av direkta och indirekta skatter och på produkternas kvalitet, vilket är till nackdel för konsumenterna. För närvarande tycks det emellertid inte vara möjligt att uttrycka dessa aspekter i exakta siffror. 6. Kommissionens förslag till ändringar och anpassningar 6. 1 Med undantag av en del genomförandeproblem i vissa medlemsstater (se punkt 2) har kommissionen inte konstaterat några särskilda svårigheter vid tillämpningen av förordning nr 3295/94. Samtliga de strukturella problem som inverkade på tillämpningen av den föregående förordningen, nr 3842/86, löstes i och med att förordning nr 3295/94 antogs, och systemet fungerar och hindras varken av eventuella strukturbetingde tekniska problem eller skilda tolkningar av bestämmelserna. 6. 2 Följaktligen föreslår kommissionen att ytterligare steg tas dels genom att systemet utvidgas till att omfatta nya immateriella rättigheter och varor med annan tullstatus, dels genom en anpassning av förordningen för att ta hänsyn till gemenskapsvarumärket. a) Utvidgning av förordningens tillämpningsområde till att omfatta patentskydd 6. 3 Patent är en viktig del av immaterialrätten och intar en central plats bland de tillgängliga medlen för att skydda uppfinningar. De gör det möjligt att sätta ett värde på idéer och mänsklig kreativitet. Tack vare dessa patent är uppfinnarna skyddade mot all konkurrens som otillbörligen försöker dra fördel av deras uppfinningar. De möjliggör även en verklig juridisk garanti 11 för avkastning på investeringar i forskning och utveckling. Patentskydd är därför av grundläggande betydelse i gemenskapen eftersom skydd av uppfinningar gör det möjligt att utveckla europeiska produkter i den internationella konkurrensen och därmed att säkerställa en avgörande plats för den europeiska ekonomin i världsekonomin. 6. 4 Redan vid utarbetandet av förordning nr 3295/94 togs frågan om införlivande av patent i förordningens tillämpningsområde upp. Emellertid beslutades då att denna frågeställning skulle behandlas vid ett senare tillfälle, särskilt för att göra det möjligt att undersöka frågan mot bakgrund av resultaten med avseende på upphovsrättigheter och mönsterrättigheter. intrång 6. 5 Med hänsyn till de statistiska uppgifter som har lämnats av medlemsstaterna förefaller det nu som om ett försök är möjligt. Det är visserligen sant att det är svårt för tulltjänstemännen att upptäcka varor som gör intrång i patent eftersom detta inte är verkligt "synligt" och kan kräva att tulltjänstemännen måste undersöka vetenskapliga och komplicerade dokument. Dessa svårigheter får emellertid inte förhindra ett försök eftersom detta skulle uppfylla ett krav som ofta framförts av de berörda branschorganisationerna. Även om parterna enligt bestämmelserna i TRIPs- avtalet (handelsrelaterade aspekter av immaterialrätt) inte är skyldiga att tillämpa de gränsåtgärder som anges i artikel 51 - 61 i avtalet på varor som gör intrång i patent så ges åtminstone möjlighet till detta. till produktpatent, Det synes emellertid lämpligt att begränsa utvidgningen av förordningens tillämpningsområde inbegripa processpatent. Ett system med åtgärder vid gränserna är nämligen inte lämpat för processpatent. Ingenting hindrar naturligtvis innehavaren av ett processpatent från att vända sig till nationella domstolar om han anser att hans processpatent har utnyttjats otillbörligen, vilket i detta sammanhang skulle innebära att bevisbördan blev omvänd. alltså inte och Däremot verkar det lämpligt att inbegripa tilläggsskydd för läkemedel och växtskyddsmedel. I fråga om dessa skiljer sig tullens åtgärder - och den typ av uppgifter som rättighetsinnehavaren skall tillhandahålla - knappast från vad som gäller i fråga om produktpatent. Vad beträffar tilläggsskydd handlar det dessutom om produkter som om de varumärkesförfalskas äventyrar grundläggande intressen, nämligen människors och djurs hälsa. b) Utvidgning av förordningens tillämpningsområde till alla slag av tullstatus 6. 6 i instämmer i det önskemål synnerhet Belgien och Frankrike, och som framförts både av Kommissionen medlemsstaterna, vissa branschorganisationer och anser att förordningens tillämpningsområde bör omfatta varumärkesförfalskade eller pirattillverkade varor med alla slag av tullstatus. Följaktligen kommer ingripandena inte längre att vara begränsade till övergång till fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett suspensivt arrangemang. 12 6. 7 6. 8 i frizon eller I praktiken syftar denna utvidgning till att omfatta särskilt varor som är frilager och varor som är underkastade upplagda tullövervakning, inbegripet varor i tillfällig förvaring, dvs. varor som införts på gemenskapens tullområde men som i avvaktan på att de skall hänföras till en godkänd tullbehandling (övergång till fri omsättning, export osv. ) befinner sig i områden eller lager för tillfällig förvaring6. Även om det enligt förordningen i dess nuvarande lydelse är möjligt att upptäcka varorna när de byter tullstatus förefaller det likväl nödvändigt att det ges möjlighet att ingripa när varorna hänförs till eller har denna tullsats. Det inträffar ofta att tulltjänstemännen upptäcker varor som misstänks vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade under sådana omständigheter, men de måste då avvakta att varorna antingen lämnar frizonen eller frilagret eller att de byter tullstatus i och med att de lämnar den tillfälliga förvaringen (hänförande till en godkänd tullbehandling). I praktiken kan det mycket väl inträffa att varorna försvinner under tiden, särskilt om förfalskaren har skäl att tro att tulltjänstemännen hyser misstankar om varorna. c) Anpassning av förordningen för att ta hänsyn till gemenskapsvarumärket 6. 9 Genom rådets förordning (EG) nr 40/94 av den 20 december 1993 om gemenskapsvarumärken7 införs ett gemenskapsförfarande för varumärken enligt vilket företag genom att lämna en enda ansökan kan förvärva gemenskapsvarumärken för vilka ett enhetligt skydd ges och som gäller inom hela gemenskapens område. Gemenskapsvarumärket är helt och hållet tillämpligt sedan den 1 april 1996. 6. 10 Gemenskapsvarumärket enda gemenskapsförordning som är direkt tillämpligt i alla medlemsstater. Det utgör ett enda rättsinstrument som ger ett enhetligt skydd i hela gemenskapen. Det ersätter emellertid inte medlemsstaternas varumärken. följaktligen regleras genom en 6. 11 I syfte att göra gemenskapsvarumärket så användbart som möjligt avser kommissionen att inom ramen för förordning nr 3295/94 underlätta skyddet av gemenskapsvarumärket på det administrativa planet genom att tillåta att en enda ansökan om tullskydd lämnas i stället för som nu femton ansökningar i det fall den sökande önskar täcka hela gemenskapens område. 6. 12 Innehavaren av ett gemenskapsvarumärke kan (även om han fortfarande kan använda det nuvarande systemet och lämna flera ansökningar) lämna sin ansökan om ingripande i en enda medlemsstat (som han väljer själv) med angivande av i vilka andra medlemsstater ingripande också begärs. 6 Varor som anländer sjövägen får befinna sig i tillfällig förvaring i 45 dagar och varor som anländer på annat sätt i 20 dagar. 7 EGTL 11, 14. 1. 1994, s. 1. 13 6. 13 Den behöriga myndighet i den medlemsstat där ansökan lämnas skall behandla ansökan. Beviljande (eller avslag) kommer följaktligen att gälla för alla medlemsstater i vilken ingripande begärs, och det åligger den behöriga myndigheten i den medlemsstat där ansökan lämnats att överlämna beslutet om beviljande till de berörda nationella myndigheterna. 6. 14 Eftersom det inte finns en gemensam tullförvaltning för gemenskapen är eventuella avgifter som skall erläggas och säkerheter som skall ställas i varje berörd medlemsstat fortfarande en nationell angelägenhet. 6. 15 För övrigt måste en enhetlig giltighetsperiod fastställas för tullskydd av gemenskapsvarumärken och standardiserade formulär för ansökan om skydd av gemenskapsvarumärken utarbetas samt medlemsstaternas handläggning av sådana ansökningar fastställas. 6. 16 Detta system har den fördelen att det lätt kan infogas i det befintliga systemet eftersom det varken kräver att ett centralt organ upprättas eller att ett system för en enda garanti införs, vilket skulle medföra oöverstigliga juridiska och praktiska problem. Systemet kommer även att fungera som ett exempel och en förebild när en gemenskapsmönsterrättighet8 väl har skapats. 7. De berörda branschorganisationernas krav 7. 1 Kommissionen har flera gånger haft träffa olika branschorganisationer inom området för immateriella rättigheter och vissa innehavare av sådana rättigheter för att diskutera tillämpningen av i förordningen. Dessutom Tullkodexkommittén (sektionen för varumärkesförfalskade varor) framfört dessa branschorganisationers åsikter. har medlemsstaternas tillfälle att delegationer 7. 2 7. 3 I syfte att utarbeta denna rapport träffade kommissionen den 23 juli 1997 de branschorganisationer som huvudsakligen är berörda för att ge dem tillfälle att framföra sina synpunkter och krav. Vid detta möte angav kommissionens företrädare på vilka tre sätt förordningen förefaller kunna ändras (se punkt 6). Dessa förslag mottogs mycket positivt (utom av en av de deltagande branschorganisationerna vad gäller utvidgningen av förordningens tillämpningsområde till patentskydd) eftersom de överensstämde med de krav branschorganisationerna hade framfört eller önskade framföra. 7. 4 Dessutom togs flera andra frågor upp och vad gäller dessa intog kommissionen följande ståndpunkter: 8 EGT C 29, 31. 1. 1994, s. 20. 14 a) Import av icke-kommersiell natur som ingår i resandes personliga bagage De berörda branschorganisationerna har länge framfört en önskan om att undantaget i artikel IQ i förordning nr 3295/94 skall tas bort. Genom denna bestämmelse undantas varor av icke-kommersiell natur som ingår i resandes personliga bagage från förordningens tillämpningsområde inom de gränser som fastställs i fråga om tullbefrielse (för närvarande 175 ecu). Denna tolerans främjar smuggling i liten skala och leder till att resande och turister får fel budskap. Kommissionen erkänner att smuggling i liten skala förekommer, men detta inverkar inte på principen att skyddet av immateriella rättigheter endast gäller för kommersiella transaktioner, och kommissionens inställning i detta avseende överensstämmer för övrigt med artikel 60 i TRIPs-avtalet (handelsrelaterade aspekter av immaterialrätt). Dessutom är begreppet varor icke-kommersiell natur ett ganska flexibelt begrepp som ger av tulltjänstemännen ett brett handlingsutrymme. Det stora antalet ingripanden avseende resande som framgår av medlemsstaternas statistik bör lugna branschorganisationerna (se punkt 4 i bilaga 2) eftersom det visar att tulltjänstemännen inte saknar resurser på detta område. Kommissionen anser följaktligen att artikel 10 bör kvarstå i sin nuvarande lydelse. För att lugna branschorganisationerna bör åtgärder vidtas i medlemsstaterna för att öka medvetenheten om den tillämpliga lagstiftningen och bättre informera de resande, särskilt turisterna. 7. 5 7. 6 7. 7 7. 8 b) Undantag av parallellimport från förordningens tillämpningsområde 7. 9 Branschorganisationerna hävdar sedan länge att förordningen omfattar rättighetsinnehavarens parallellimport, dvs. varor medgivande men som importeras utan dennes medgivande. tillverkade med 7. 10 Kommissionen har alltid motsatt sig detta krav. När det gäller parallellimport kan produkterna inte sägas vara varumärkesförfalskade i egentlig mening, eftersom en immateriell rättighet har utnyttjats i enlighet med exportlandets lagstiftning. För övrigt har innehavaren av en immateriell rättighet i gemenskapen endast möjlighet att motsätta sig att varorna importeras till gemenskapen men är inte skyldig att göra detta. Dessutom är tulltjänstemännens uppgift i ett sådant fall oerhört svår, eftersom varorna är helt importerade varor. Kommissionen anser följaktligen att förordningen inte bör ändras på denna punkt. identiska med lagligen 15 c) Avgifter och säkerheter 7. 11 7. 12 överensstämmelse med bestämmelserna förordningen kan I medlemsstaterna för genomförandet av tullskyddet kräva en avgift som skall täcka de administrativa kostnaderna till följd av behandlingen av ansökan och en säkerhet som skall täcka i synnerhet deras eventuella skadeansvar eller lagerkostnader. i I praktiken varierar avgifterna och säkerheterna mycket mellan medlemsstaterna. Vissa branschorganisationer önskar därför en utjämning av dessa skillnader. Kommissionen anser att en sådan åtgärd inte är nödvändig. Det faktum att beloppen i praktiken varierar mellan medlemsstaterna inverkar inte på något sätt på hur det system som anges i förordningen fungerar. Om det visar sig att dessa belopp i en viss medlemsstat ligger på en sådan nivå att inga ansökningar om tullskydd lämnas är kommissionen naturligtvis tvungen att reagera och vidta åtgärder med avseende på medlemsstaten i fråga. d) Kostnader för förstöring av varor som befunnits vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade 7. 13 Förstöring av varor som befunnits vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade medför vissa kostnader, och vem som skall betala dessa varierar från medlemsstat till medlemsstat. Beroende på medlemsstat kan kostnaderna påföras förfalskaren, varornas ägare, rättighetsinnehavaren och till och med staten själv. För det mesta är det emellertid domaren som avgör huruvida varan är varumärkesförfalskad eller pirattillverkad som även avgör vilken person eller myndighet som skall bära kostnaderna för förstöringen. Ett av de krav som de berörda branschorganisationerna framfört är följaktligen att denna fråga skall behandlas i förordningen och att det i förordningen skall fastställas vem som skall betala dessa kostnader. 7. 14 Kommissionen anser att en viss flexibilitet bör behållas på detta område för att varje medlemsstat skall kunna välja den lösning som den finner lämpligast, med hänsyn vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade i vilket fall som helst bör tas ur handeln. som befunnits att varor till e) Tillgång till stickprover 7. 15 Under den period varor kvarhålls eller deras frigörande tillfälligt uppskjuts kan tulltjänstemännen ta stickprover i syfte att underlätta förfarandet. 7. 16 Flera organisationer som företräder rättighetsinnehavare har krävt en ändring av förordningen som innebär att tulltjänstemännen bemyndigas att direkt överlämna delar av stickproverna till dem för att underlätta för dem att göra sina egna expertundersökningar. 16 7. 17 Kommissionen anser att medlemsstaterna bör ges ett visst handlingsutrymme i detta avseende och att det åligger medlemsstaterna att i enlighet med sin nationella lagstiftning avgöra hur rättighetsinnehavarna på bästa sätt, särskilt med hänsyn till tid och kostnader, kan ges möjlighet att undersöka varor som kvarhålls eller vars frigörande tillfälligt uppskjutits. Följaktligen anser kommissionen att det inte är berättigat att ändra förordningen på denna punkt. f) Påföljder 7. 18 Enligt förordningen är medlemsstaterna skyldiga att tillämpa påföljder när varor efter kvarhållande eller tillfälligt uppskjutande av frigörandet befinns vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade. Enligt artikel 5 i EG- fördraget och enligt Europeiska gemenskapernas domstolspraxis bör påföljder av detta slag vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. 7. 19 Vissa företag har framfört önskemål om att riktlinjer anges i förordningen vad gäller val av administrativa/straffrättsliga påföljder, att en viss harmonisering av de tillämpliga straffrättsliga påföljderna (fängelse, böter osv. ) genomförs och att varje medlemsstat gör varumärkesförfalskning och pirattillverkning till ett brott mot tullagstiftningen. 7. 20 Vad gäller alla krav avseende straffrättsliga påföljder som sådana utgör artikel 113 i EG-fördraget, som är den rättsliga grunden för förordningen, inte en lämplig rättslig grund. 7. 21 Vad gäller administrativa påföljder anser kommissionen att dessa inte är användbara inte kan ersätta de straffrättsliga påföljderna om överensstämmelse skall kunna åstadkommas med artikel 61 i TRIPs-avtalet, i vilken det anges att parterna skall tillämpa straffrättsliga påföljder. i detta avseende eftersom de ändå 8. Slutsats 8. 1 Även om de första statistiska uppgifterna är mycket uppmuntrande och de förbättringar som gjorts av det tidigare systemet som fastställs i förordning nr 3842/86 gör att det system som införs genom förordning nr 3295/94 nu till gemenskapslagstiftningens fungerar bör systemet ändå anpassas av det utveckling gemenskapsvarumärke) och tullen ges större möjligheter att ingripa (utvidgning av till att omfatta patentskydd och varumärkesförfalskade eller pirattillverkade varor med alla slag av tullstatus). tillämpningsområde immaterialrättsliga förordningens (införande området på 8. 2 Dessa ändringar kommer att bidra till att förbättra bedrägeribekämpningen vid gemenskapens yttre gränser, säkerställa en effektiv och enhetlig tillämpning av gemenskapslagstiftningen, säkerställa samma skyddsnivå för medborgarna och de ekonomiska aktörerna inom hela gemenskapen, oavsett 17 var i tullområdet kontrollerna genomförs, utan att detta inverkar negativt på det internationella handelsflödet. Dessa mål anges i Europaparlamentets och rådets beslut nr 210/97/EG av den 19 december 1996 rörande antagandet av ett åtgärdsprogram för tullfrågor i gemenskapen ("Tull 2000")9. 8. 3 Kommissionen föreslår följaktligen att förordning nr 3295/94 ändras i enlighet med vad som anges i bilaga 1 till denna rapport. EGT L 33,4. 2. 1997, s. 24. 18 BILAGA I Förslag till RÅDETS FÖRORDNING (EG) om ändring av rådets förordning (EG) nr 3295/94 om åtgärder för att förhindra övergång till fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett suspensivt arrangemang av varumärkesförfalskade eller pirattillverkade varor 19 MOTIVERING Punkt 1 (titel) En eventuell utvidgning av förordningens tillämpningsområde medför att dess nuvarande titel inte längre är korrekt och att den följaktligen skulle behöva anpassas. Det förefaller som om en mer allmän formulering skulle vara nödvändig. Punkt 2 (artikel 1,1) I syfte att förbättra tullmyndigheternas möjligheter att ingripa bör de tillåtas använda förordningens bestämmelser för att ingripa dels när varorna har lagts upp i en frizon eller ett frilager och dels när de är underkastade tullövervakning i enlighet med tullkodexen, dvs. när det har införts i gemenskapen. Tullmyndigheterna kan således med stöd av förordningen kvarhålla misstänkta varor som befinner sig i områden eller lager för tillfällig förvaring i avvaktan på att de skall hänföras till en godkänd tullbehandling (övergång till fri omsättning, export osv. ). (Artikel 1,2 a) Med hänsyn till tullmyndigheternas erfarenheter vad gäller bekämpning av varor som gör intrång i upphovsrätten och närstående rättigheter eller mönsterskydd förefaller det lämpligt att nu utvidga förordningens tillämpningsområde till att även omfatta skydd av produktpatent och av tilläggsskydd för läkemedel och växtskyddsmedel. En ny strecksats bör följaktligen läggas till detta stycke i syfte att utvidga definitionen av varumärkesförfalskade varor till att även omfatta varor som gör intrång i produktpatent eller tilläggsskydd. Denna definition är endast tillämplig i samband med denna förordning. (Artikel 1. 2 c^ Denna ändring har till syfte att anpassa definitionen av rättighetsinnehavare till utvidgningen av förordningens tillämpningsområde till skydd av produktpatent och av tilläggsskydd för läkemedel och växtskyddsmedel. (Artikel 1,2 e) Förslaget till ändring har särskilt till syfte att införa ett förenklat förfarande för begäran om ingripande till förmån för innehavare av sådana gemenskapsvarumärken som är registrerade hos Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) i Alicante. Denna nya punkt har till syfte att definiera begreppet gemenskapsvarumärke genom hänvisning till den förordning genom vilken det införs. 20 (Artikel 1. 2 O För att underlätta läsningen av texten är det lämpligt att ange att begreppet "tilläggsskydd" som används i förordningen avser tilläggsskydd för läkemedel och växtskyddsmedel. (Artikel 1. 3) Genom denna ändring beaktas utvidgningen av förordningens tillämpningsområde till skydd av produktpatent och av tilläggsskydd genom att det anges att även formar och matriser avsedda för tillverkning av varor som gör intrång i ett produktpatent eller ett tilläggsskydd är att betrakta som varumärkesförfalskade varor i enlighet med förordningen. (Artikel 1. 4) Genom denna ändring beaktas utvidgningen av förordningens tillämpningsområde till skydd av produktpatent och av tilläggsskydd genom att det anges att undantagen från förordningens tillämpningsområde, särskilt vad gäller varor som är föremål för parallellimport, även gäller varor som omfattas av ett produktpatent eller ett tilläggsskydd. Punkt 3 (artikel 2) Varor som befunnits vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade får inte saluföras. Följaktligen skall införsel i gemenskapen, övergång till fri omsättning, export, återexport och hänförande till ett suspensivt arrangemang av dessa varor vara förbjuden. I den mån som tullmyndigheterna kan ingripa vid införsel till en frizon eller ett frilager skall de förbjuda införsel av varor som befunnits vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade till en frizon eller ett frilager. Punkt 4 (artikel 3. 1) Genom rådets förordning (EG) nr 40/94 av den 20 december 1993 om gemenskapsvarumärken10 (tillämplig i sin helhet sedan den 1 april 1996) är det möjligt för fysiska och juridiska personer att genom ett enda förfarande förvärva gemenskapsvarumärken för vilka ett enhetligt skydd ges och som gäller inom hela gemenskapens område. 10 EGT L 11, 14. 1. 1994, s. 1. 21 Det förefaller nu vara lämpligt att dra slutsatser med avseende på tullskyddet av dessa varumärken genom att införa ett förenklat förfarande för ansökan om ingripande. Innehavaren av ett gemenskapsvarumärke bör kunna lämna en enda ansökan om ingripande i en medlemsstat som gäller i en eller flera medlemsstater. (Artikel 3. 3) I den mån det inte alltid är nödvändigt att ansökan täcker hela gemenskapen och i den mån avgifter måste betalas i vissa medlemsstater bör inte den förenklade ansökan om ingripande (gemenskapsvarumärken) automatiskt täcka samtliga medlemsstater, och det bör överlåtas på den sökande att välja vilka medlemsstater ansökan om skydd skall avse. I syfte att underlätta ansökningar rörande gemenskapsvarumärken bör dessutom standardiserade blanketter införas, och förlagor till dessa bör fastställas av kommissionen i en tillämpningsförordning. (Artikel 3. 4) Den medlemsstat i vilken ansökan om ingripande lämnas har rätt att kräva en avgift som skall täcka de administrativa kostnaderna till följd av behandlingen av ansökan. I samband med att en enda ansökan om ingripande avseende ett gemenskapsvarumärke lämnas kan inte de stater som ansökan avser (med undantag för den stat där ansökan lämnas) ta ut avgifter även om genomförandet av beslutet om ingripande medför vissa kostnader för dem. Följaktligen bör det föreskrivas att dessa stater får ta ut en avgift av den sökande eller dennes företrädare för att täcka kostnaderna för att genomföra ett beslut som fattats i en annan medlemsstat. I vilket fall som helst skall avgifterna stå i proportion till den tjänst som tillhandahålls. (Artikel!^) När ett beslut om ingripande avser ett gemenskapsvarumärke och är tillämpligt i flera medlemsstater bör det av förenklingsskäl fastställas att detta beslut skall gälla under samma tidsperiod i varje berörd medlemsstat. Med hänsyn till de olika tidsperioder som medlemsstaterna i allmänhet tillämpar borde en giltighetsperiod på ett år som kan förlängas en gång utgöra en lämplig kompromiss. (Artikel 3. 9) Av tydlighetsskäl bör det anges att en ansökan om förlängning bör behandlas på samma sätt som den ursprungliga ansökan om ingripande. 22 Punkt 5 (artikel 5) I syfte att undvika att en enda ansökan om ingripande lämnas och behandlas i flera medlemsstater bör det föreskrivas att den stat där ansökan lämnas behandlar ansökan och därefter meddelar de behöriga myndigheterna i de andra medlemsstater som berörs av ansökan om tullskydd sitt beslut. Det ursprungliga beslutet blir på så sätt bindande även för dessa stater. De kan emellertid avvakta med genomförandet tills den avgift erlagts och den säkerhet ställts som eventuellt krävs i dessa stater. Punkt 6 (artikel 7. 2) Denna ändring, som görs till följd av utvidgningen av förordningens tillämpningsområde till att även omfatta skydd av produktpatent och av tilläggsskydd, innebär dels att varor som misstänks göra intrång i ett produktpatent eller ett tilläggsskydd under vissa förutsättningar kan frigöras (eller deras kvarhållning återtas) mot ställande av säkerhet och dels att de villkor enligt vilka denna säkerhet kan frisläppas preciseras. Dessa bestämmelser överensstämmer med ett åtagande enligt avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätt11. Punkt 7 (artikel 8. 1) Denna ändring sker till följd av utvidgningen av förordningens tillämpningsområde till att även omfatta skydd av produktpatent och av tilläggsskydd. Ändringen innebär att de regler som redan är tillämpliga på andra varor som befunnits vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade även skall tillämpas på varor som befunnits göra intrång i ett produktpatent elller ett tilläggsskydd. Punkt 8 (artikel 9. 1) De regler för kompensation till en rättighetsinnehavare som skall gälla om en ansökan om tullskydd upprättats och varumärkesförfalskade eller pirattillverkade varor inte upptäckts av ett tullkontor är de regler som är tillämpliga i den stat där ansökan lämnats. Ändringen har till syfte att ange befogenheterna i detta avseende för den medlemsstat i vilken varorna inte upptäckts av ett tullkontor i det fall ansökan om ingripande avser ett gemenskapsvarumärke och följaktligen är tillämplig i flera medlemsstater. 11 Bilaga 1C, EGT nr L 336, 23. 12. 1994, s. 213. 23 (Artikel 9. 2) Reglerna om ansvar för sådan skada som vållats av de behöriga myndigheterna i samband med ingripanden i enlighet med förordmngen faller inom ramen för den medlemsstats behörighet i vilken ansökan inlämnats. Ändringen har till syfte att ange befogenheterna i detta avseende för den medlemsstat i vilken skadan vållats i det fall ansökan om ingripande avser ett gemenskapsvarumärke och följaktligen är tillämplig i flera medlemsstater. 24 Förslag till RÅDETS FÖRORDNING (EG) om ändring av rådets förordning (EG) nr 3295/94 om åtgärder för att förhindra övergång till fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett suspensivt arrangemang av varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 113 i detta, med beaktande av kommissionens förslag12, med beaktande av Europaparlamentets yttrande •3, med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande14, och med beaktande av följande: I enlighet med artikel 15 i rådets förordning (EG) nr 3295/9415 bör en utvärdering av de första årens tillämpning göras i syfte att förbättra det system som inrättas genom förordningen. Salufbring av varumärkesförfalskade varor som gör intrång i produktpatent eller, i den mån dessa tilläggsskydd hänger samman med produktpatent, tilläggsskydd för läkemedel enligt rådets förordning (EEG) nr 1768/92 av den 18 juni 1992 om införande av tilläggsskydd för läkemedel16, ändrad genom Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige, eller tilläggsskydd för växtskyddsmedel enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1610/96 av den 23 juli 1996 om införande av tilläggsskydd för växtskyddsmedel17, är till stort förfång för innehavarna av dessa och utgör illojal och olaglig affärsverksamhet. I den utsträckning som det är möjlig bör det förhindras att sådana varor släpps ut på marknaden, och för detta ändamål bör åtgärder antas som gör det möjligt att effektivt bemöta denna olagliga verksamhet utan att hindra den lagliga handeln. Detta mål överensstämmer för övrigt med strävandena i detta avseende på internationell nivå. För att säkerställa att det är omöjligt att tränga igenom gemenskapens yttre gränser bör tullmyndigheterna tillåtas ingripa i alla tullärenden i vilka varumärkesförfalskade, pirattillverkade eller likartade varor kan tänkas förekomma. Följaktligen bör dessa varor inte tillåtas övergå till fri omsättning i gemenskapen, hänföras till ett suspensivt arrangemang, återexporteras eller läggas upp i en frizon eller ett frilager. Dessutom bör 12 EGT. 13 EGT. 14 EGT. 15 EGT L 341, 30. 12. 1995, s. 8. 16 EGTL 182, 2. 7. 1992, s. 1. 17 EGT L 198, 8. 8. 1996, s. 30. 25 det vara möjligt för tullmyndigheterna att ingripa så snart som varorna införts i gemenskapen. Vad gäller suspensiva arrangemang, frizoner och frilager, återexport som kräver anmälan och tillfällig förvaring kan tullmyndigheterna endast ingripa när de varor som misstänks vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade upptäcks vid en kontroll. Genom rådets förordning (EG) nr 40/94 av den 20 december 1993 om gemenskapsvarumärken18, ändrad genom förordning (EG) nr 3288/9419 inrättas ett gemenskapsförfarande för varumärken enligt vilket rättighetsinnehavaren genom ett enda förfarande kan förvärva gemenskapsvarumärken för vilka ett enhetligt skydd ges och som gäller inom hela gemenskapen. I syfte att förstärka gemenskapsvarumärkets gemenskapskaraktär bör det admimstrativa handhavandet av skyddet förenklas. Ett system bör ställas till förfogande för innehavarna av gemenskapsvarumärken, vilket grundar sig på ett enda beslut om ingripande som fattas av en behörig myndighet i en medlemsstat och som gäller i en eller flera andra medlemsstater. I syfte att möjliggöra en enhetlig tillämpning av ett sådant beslut i de berörda medlemsstaterna bör en enhetlig giltighetsperiod fastställas för beslutet. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Förordning (EG) nr 3295/94 ändras på följande sätt: 1. Förordningens titel skall ersättas med följande: "Rådets förordning (EG) nr 3295/94 av den 22 december 1994 om fastställande av vissa åtgärder avseende införsel till gemenskapen och export och återexport från gemenskapen av varor som gör intrång i vissa immateriella rättigheter". 2. Artikel 1 skall ändras på följande sätt: a) Artikel 1. 1a andra strecksatsen skall ersättas med följande: "- påträffas vid en kontroll av varor som underkastats tullövervakning i enlighet med artikel 37 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen , som hänförts till ett suspensivt arrangemang i enlighet med artikel 84. 1 ai den förordningen, återexporterats medelst anmälan eller är upplagda i en frizon eller ett frilager i enlighet med artikel 166 i den förordningen. " * EGT L 302, 19. 10. 1992, s. l. " 18 EGTL 11, 14. 1. 1994, s. 1. 19 EGT L 349, 31. 12. 1994, s. 83. 26 b) Artikel 1. 2 skall ändras på följande sätt i) I led a skall en fjärde strecksats med följande lydelse läggas till: lämnats gör "- varor som i den medlemsstat där ansökan om tullmyndigheternas ingripande i ett produktpatent enligt intrång lagstiftningen i denna medlemsstat eller ett tilläggsskydd enligt rådets förordning (EEG) nr 1768/92** eller rådets förordning (EG) nr 1610/96***. EGTL 182, 2. 7. 1992, s. l. ** *** EGT L 198, 8. 8. 1996, s. 30. " ii) c skall ersättas med följande: "c) rättighetsinnehavare: innehavare varumärke, produktpatent eller tilläggsskydd, som avses i a, eller innehavare av någon av de rättigheter som avses i b, eller varje annan person med rätt att använda varumärket, produktpatentet, tilläggsskyddet eller rättigheterna, eller dessa personers företrädare,". sådant av iii) Två nya led med följande lydelse skall läggas till som e och f: "e) gemenskapsvarumärke: sådant varumärke som avses i artikel 1 i rådets förordning (EG) nr 40/94****. f) tilläggsskydd: sådant tilläggsskydd som avses (EEG) nr 1768/92 eller förordning (EG) nr 1610/96. i förordning **** EGTL 11, 14. 1. 1994, s. l. " c) Artikel 1. 3 skall ersättas med följande: "3. Varje form eller matris som är särskilt avsedd eller anpassad för tillverkning av ett förfalskat varumärke, varor med ett sådant varumärke, varor som gör intrång i ett produktpatent eller ett tilläggsskydd eller pirattillverkade varor skall betraktas som varumärkesförfalskade efter varor, allt eller pirattillverkade omständigheterna, under förutsättning att användningen av dessa formar eller matriser kränker en rättighetsinnehavares rättigheter enligt gemenskapslagstiftningen eller lagstiftningen i den medlemsstat i vilken ansökan om tullmyndigheternas ingripande görs. ". 27 g) I artikel 1. 4 skall första stycket ersättas med följande: "Denna förordning gäller inte varor som är försedda med ett varumärke med varumärkesinnehavarens medgivande eller som är skyddade genom ett produktpatent eller ett tilläggsskydd, en upphovsrätt eller en närstående rättighet tillverkats med rättighetsinnehavarens medgivande men som har hänförts till någon av de situationer som avses i punkt 1 a utan den senares medgivande. " en mönsterrätt eller som och har 3. Artikel 2 skall ersättas med följande: "Artikel 2 Införsel i gemenskapen, övergång till fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett suspensivt arrangemang samt uppläggning i en frizon eller ett fri lager av varor som efter genomförandet av förfarandet enligt artikel 6 har befunnits vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade skall vara förbjuden. " 4. Artikel 3 skall ändras på följande sätt: a) I artikel 3. 1 skall följande stycke läggas till som andra stycke: "När den sökande är innehavare av ett gemenskapsvarumärke kan ansökan förutom ingripande av tullmyndigheterna i den medlemsstat där ansökan lämnats även avse ingripande av tullmyndigheterna i en eller flera andra medlemsstater. " b) Artikel 3. 3 och 3. 4 skall ersättas med följande: "3. 4. Utom i det fall som avses i punkt 1 andra stycket skall det i ansökan anges under hur lång tid tullmyndigheterna anmodas att ingripa. I sådana ansökningar som avses i punkt 1 andra stycket skall det anges i vilken eller vilka medlemsstater det begärs att tullmyndigheterna skall ingripa. Den sökande får debiteras en avgift avsedd att täcka de administrativa kostnaderna i samband med behandlingen av ansökan. Den sökande eller dennes företrädare får dessutom debiteras en avgift avsedd att täcka kostnaderna för genomförandet av beslutet i varje medlemsstat där beslutet om beviljande av ansökan gäller. Avgiften får inte vara oproportionerlig i förhållande till den tjänst som tillhandahålls. " 28 c) I artikel 3. 5 skall ett tredje stycke införas efter andra stycket: "För ansökningar enligt punkt 1 andra stycket skall denna period vara ett år och får på begäran av rättighetsinnehavaren förlängas med ett år av den enhet som fattade det ursprungliga beslutet. ". d) En ny punkt med följande lydelse skall läggas till som punkt 9: "9. Bestämmelserna i punkterna 1-8 skall även tillämpas med avseende på förlängningen av beslutet rörande den ursprungliga ansökan. " Artikel 5 skall ersättas med följande: "Artikel 5 1. 2. Det beslut som beviljar rättighetsinnehavarens ansökan skall omedelbart överlämnas till de tullkontor i medlemsstaten som antas bli berörda av de varor som i ansökan anges vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade. För sådana ansökningar som avses i artikel 3. 1 andra stycket skall artikel 250 första strecksatsen i förordning (EEG) nr 2913/92 också tillämpas på beslutet om beviljande av ansökan och besluten om förlängning eller upphävande av detta. Den enhet som fattat dessa beslut skall vidare befordra dem i form av en bestyrkt kopia till den relevanta enheten hos den tullmyndighet i den eller de medlemsstater där den sökande begärt tullmyndigheternas ingripande. Den eller de medlemsstater som de beslut som avses i första stycket riktar sig till skall omedelbart bekräfta mottagandet av dessa. Den period som avses i artikel 3. 5 tredje stycket löper från och med den dag då beslutet om beviljande av ansökan fattas. De medlemsstater till vilka beslutet riktar sig kan avvakta med genomförandet tills den avgift som avses i artikel 3. 4 andra stycket har erlagts och den säkerhet som avses i artikel 3. 6 ställts. ". 29 6. Artikel 7. 2 skall ersättas med följande: "När det rör sig om varor som misstänks kränka produktpatent, tilläggsskydd eller mönsterrättigheter skall varornas ägare, importör eller mottagare kunna utverka att de berörda varorna frigörs eller att deras kvarhållning återtas mot ställande av en säkerhet, under förutsättning att - den enhet eller det tullkontor som avses i artikel 6. 1, inom den frist som nämns i punkt 1, har underrättats om att ärendet har hänskjutits till den myndighet som är behörig att besluta i sakfrågan och som avses i punkt 1, - den myndighet som är bemyndigad skyddsåtgärder då tidsfristen löper ut, och till detta inte har vidtagit - alla tullformaliteter har uppfyllts. Säkerheten måste vara tillräcklig för att skydda rättighetsinnehavarens intressen. Att säkerhet ställs skall inte inverka på de andra åtgärder som står rättighetsinnehavaren till buds. Om ärendet har hänskjutits till den myndighet som är behörig att besluta i sakfrågan av någon annan än innehavaren av produktpatentet, tilläggsskyddet eller mönsterrättigheten skall säkerheten frisläppas om denne inte utövar sin rätt att vidta rättsliga åtgärder inom 20 arbetsdagar räknat från och med den dag då han underrättades om att varornas frigörande skjutits upp eller att varorna kvarhålls. Om punkt 1 andra stycket tillämpas kan denna frist förlängas till högst 30 arbetsdagar. " De inledande orden i artikel 8. 1 skall ersättas med följande: "Utan att det påverkar tillämpningen av andra rättsliga medel som står rättighetsinnehavaren till buds skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som är nödvändiga för att göra det möjligt för de behöriga myndigheterna att. " 8. Artikel 9. 1 och 9. 2 skall ersättas med följande: "1. Om inte annat föreskrivs i lagstiftningen i den medlemsstat i vilken en ansökan som upprättats i enlighet med artikel 3. 2 lämnats in eller, när det gäller sådan ansökan som avses i artikel 3. 1 andra stycket, i den medlemsstat i vilken varorna inte upptäckts av ett tullkntor, skall beviljandet av ansökan om inte varumärkesförfalskade eller pirattillverkade varor inte upptäcks av ett tullkontor och därför frigörs eller inte kvarhålls på det sätt som anges i artikel 6. 1. rättighetsinnehavaren kompensation berättiga till "2. Om inte annat föreskrivs i lagstiftningen i den medlemsstat i vilken ansökan lämnats in eller, när det gäller sådan ansökan som avses i artikel 3. 1 andra stycket, i lagstiftningen i den medlemsstat där skadan uppstått, skall ett tullkontors eller annan vederbörligen bemyndigad myndighets utövande av 30 som de befogenheter tilldelats dem avseende bekämpning av varumärkesförfalskade eller pirattillverkade varor inte medföra ansvar gentemot de personer som berörs av de ingripanden som avses i artikel 1. 1a eller artikel 4, om dessa skulle lida skada genom deras handlande. " AdikeJLZ Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande 31 Antal ingripanden sedan den 1 juli 1995 BILAGA 2 MEDLEMSSTAT Andra halvåret 199520 Första halvåret 1996 Andra 1996 halvåret Första halvåret 199721 TOTALT BELGIEN 17 28 40 23 varav 17(P),5(R) 432 varav 34 (P) 61 varav 0(P),10(R) 86 varav 4(P),23(R) 0 21 48 varav 18(P),4(R) 541 varav 20 (P) 219 varav 0(P), 127 (R) 105 varav 0(P),23(R) 18 42 29 127 139 varav 69(P),9(R) 657 varav 12(P),347(R) 1844 varav 77 (P), 347(R) 167 varav 0(P), 104(R) 140 varav H(P),60(R) 459 varav 2(P),243(R) 527 varav 22 (P) 265 (R) 0 27 71 18 117 varav 26(P),54(R) 135 varav 40 (P), 61 (R) 1 16 138 varav 63(P), 46(R) 46 varav 1(P), 12(R) 390 varav 129 (P), 161 (R) 63 varav 1(P), 12(R) DANMARK TYSKLAND SPANIEN FRANKRIKE 39 varav 34(P),0(R) 214 varav U(P) 12 varav 2(P),2(R) 196 varav 7(P),159(R) IRLAND 0 ITALIEN LUXEMBURG NEDERLÄNDERNA ER FINLAND SVERIGE FÖRENADE KUNGARIKET 65 137 108 177 487 TOTALT 548 varav 54(P),161(R) 914 varav 81(P),92(R) 1239 varav 78(P),215(R) 1432 varav 87(P), 569(R) 4133 varav 300 (P), 1037 (R) ER» Ej rapporterat (P) = Postförsändelser. (R) - Resande. 20 Statistik för Nederländerna saknas. 21 Statistik för Nederländerna saknas för första halvåret 1997. Statistik för Förenade kungariket saknas för andra halvåret 1997. 32 Antal ingripanden fördelat på varuslag sedan den 1 juli 199522 Varuslag BE DK DE ES FR IR IT LU NL Fl SV UK Tot. Kläder 51 119 1215 123 305 24 195 44 Skor 0 52 26 20 330 0 Klockor 12 79 234 99 49 0 0 25 Ljudband 0 122 Logotyper märken, emblem, etiketter, dekaler 13 12 0 33 Väskor 0 13 13 0 11 0 0 18 5 3 12 6 2 2 1 0 15 0 5 47 56 34 8 9 4 34 3 0 19 9 19 0 0 0 6 2 10 0 6 0 22 2 12 10 16 22 0 10 15 0 0 0 0 Bilreserv delar Solglas ögon Leksaker Mössor Videospel Mikropro cessorer CD-skivor Video- kasetter 241 3 120 506 127 70 57 23 48 79 155 73 25 79 21 22 Se fotnoterna 20 och 21. 33 KORTFATTAD ÖVERSIKT 1. Under perioden i fråga (juli 1995 till juni 1997), rapporterades 4133' ingripanden varav 1844 527 487 459 390 139 127 71 63 18 5 3 «=> «=t> «=> ^ => * «=> => <=> => «* •=> DE FR UK ES NL DK BE IT Fl LU SV IR <=> * * ^ => <=> * «=> * (44,6%) (12,7%) (11,7%) (11,1%) (9,4%) (3,3%) (3%) (1,7%) (1,5%) 2. Slag av olaglig handel: Av de 4133 ingripandena avsåg 300 1037 «=> O postförsändelser (7,2 %) resande (25%). 3. Varuslag: Av de 4133 ingripandena avsåg 2413 506 155 127 120 •=> kläder (huvudsakligen T-shirts, skjortor, jeans och sportkläder) (58,3 %) klockor (12,2%) «=> mössor (3,7%) * «=> musikkasetter(3%) skor (2,9%) => 34 Fftflande kan konstateras: * 70 ingripanden avseende varumärken (logotyper, etiketter, dekaler, märken osv. ) (i och med förordning 3295/94). De flesta av dessa ingripanden avsåg stora kvantiteter av varumärken. Till exempel avsåg ingripandena i Förenade kungariket 20 400 logotyper "Lacoste" den 7 maj 1996 24 500 logotyper "Versace" den 6 december 1995 60 000 etiketter "Nike", "Ralph Lauren", "Yves Saint-Laurent" från Pakistan den 17 oktober 1996 75 000 logotyper, knappar och nitar "Levi's" den 5 oktober 1995 75 000 etiketter "Ralph Lauren" och "Yves St-Laurent" från Turkiet den 14 mars 1997 79 900 etiketter "Calvin Klein", "Timberland Ltd", "Kickers" och "Ellesse" från Pakistan den 15 januari 1997. * 79 ingripanden avseende leksaker (huvudsakligen modellsatser, bollar, kramdjur osv. ) 4. Fall av betydelse: * * * * * * * * * * * 800 000 kulspetspennor "Bic" den 15 november 1996 (Belgien). 483 000 tändare "Clipper Flamagas" från Hongkong den 27 maj 1997 (Spanien). 150 000 kulspetspennor "Bic" från Hongkong den 12 februari 1997 (Frankrike). 144 000 skjortor "Christian Dior" i september 1996 (Belgien). I Luxemburg avsåg ingripandena mer än 140 000 CD-skivor. 135 000 nålar "Disney" från Kina den 26 mars 1997 (Frankrike). 129 000 mössor med förfalskade sportföretagsvarumärken den 6 maj 1996 (Belgien). 100 000 12 november 1996 (Finland). skjortor "Christian Dior" avsedda för Ryssland den 87 000 halsdukar "Disney" från Korea den 22 juli 1996 (Frankrike). 60 000 nyckelringar "Bugs Bunny" och 'Tweety" ("Warner Bros") från Kina den 26 september 1996 (Tyskland). 65 000 teddybjörnar från Kina den 1 oktober 1996 (Frankrike). 35 60 000 skjortor "Armani" avsedda för Ryssland den 23 januari 1997 (Finland). 58 000 klockor "Nike", "Armani", "W. Bros", "Disney", "Adidas", "Boy London", "Casio", "Levis", "Guess", "Coca" och "Ralph Lauren" från Hongkong den 21 januari 1997 (Frankrike). 55 000 bomullsensembler "Walt Disney" från Kina den 29 april 1997 (Spanien). 50 000 liter eau de toilette "Newman" från Algeriet den 24 juni 1996 (Frankrike). 58 000 tändare "Nokia", "Coca-cola", "Mariboro" och "Motorola" från Kina (fjärde kvartalet 1996) (Nederländerna). 42 000 damskor "Versace" avsedda för Ryssland den 2 februari 1997 (Finland). 41 000 skjortor "Armani" avsedda för Ryssland den 14 januari 1997 (Finland). 37 000 videospel "Nintendo" från Japan (dag för ingripandet har inte meddelats) (Nederländerna). 34 000 nyckelringar (Nederländerna). 'Tweety" från Kina (andra kvartalet 1997) 34 000 skor "Michael Jordan" avsedda för Ryssland den 14 mars 1997 (Finland). 33 000 trädgårdstomtar "Smurf" från Kina avsedda för Frankrike den 11 april 1997 (Belgien). 33 000 skor "Reebok" avsedda för Ryssland den 3 januari 1997 (Finland). 33 000 underplagg "Calvin Klein" från Förenta staterna den 24 juli 1996 (Spanien). 32 000 videospel "Nintendo" avsedda för Ryssland den 21 februari 1997 (Finland). 30 000 par strumpor "Dunlop" från Turkiet den 25 januari 1996 (Tyskland). 28 000 fotbollar från Pakistan den 10 november 1996 (Tyskland). 27 000 CD-skivor från Israel (första kvartalet 1996) (Italien). 25 000 par jeans "Levi Strauss" och "Calvin Klein" från Kina den 15 november 1996 (Italien). 24 000 CD-skivor från Tjeckien den 22 april 1997 (Luxemburg). 36 22 000 klockor "Mattel" från Hongkong den 23 december 1996 (Frankrike). 22 000 ringar "Walt Disney" från Sydkorea avsedda för Polen den 26 maj 1997 (Tyskland). 21 000 par jeans "Levis" den 23 augusti 1996 (Belgien). 21 000 kastruller (14 kontainrar) "Happy Baron" i juli 1996 (Belgien). 21 000 videospel "Nintendo" från Hongkong i januari 1996 (Belgien). 20 000 klockor och 10 000 mössor "Nike", "Filla" och "Boy London" från Förenta staterna i juni 1996 (Belgien). 20 000 T-shirts (diverse märken) från Thailand i juni 1996 (Belgien). 20 000 träningströjor "Lewis" och "Diesel" den 6 november 1996 (Belgien). 19 000 bollar "Walt Disney" från Tjeckien den 13 februari 1996 och ytterligare 15 000 den 24 september 1996 (Tyskland). 19 000 bilreservdelar "Peugeot" från Taiwan den 29 mars 1996 (Frankrike). 18 000 par jeans "Levis" den 30 april 1996 (Belgien). 16 700 bollar "Walt Disney" från Taiwan den 21 maj 1996 (Spanien). 16 000 videospel "Nintendo" den 6 november 1996 (Belgien). 16 000 fotbollar "FC Bayern" från Pakistan den 11 november 1996 (Tyskland). 15 000 par jeans och 3 000 skjortor "Calvin Klein" avsedda för Ryssland den 24 januari 1997 (Finland). 15 000 solglasögon "Ray Ban" från Kina den 15 februari 1996 (Frankrike). 15 000 solglasögon "Ray Ban", "Sting" och "Police" från Kina i april 1996 (Belgien). 15 containrar med keramikikoner "Walt Disney" från Kina avsedda för Frankrike i april - maj 1997 (Belgien). 8 ingripanden i Tyskland avsåg trädgårdstomtar (175 stycken) (upphovs- eller mönsterrätt). 3 ingripanden i Tyskland avsåg 2 200 liter vodka från Lettland. 37 5. Typ av tullförfarande och berörd immateriell äganderätt. Anmärkning- Uppgifter för Italien finns först från och med den 1 juli 1995, för Tyskland, Frankrike och Irland från och med den 1 januari 1996, för Belgien från och med den 1 januari 1997 och för Danmark, Spamen och Finland från och med den 1 april 1997. Av de 2 165 ingripandena i fråga avsåg 1517 * * 383 * 190 * 64 * 6 1962 * * 206 * 126 övergång till fri omsättning (70 %) olaglig införsel (17,6 %) återexport (8,7 %) hänförande till ett suspensivt arrangemang (2,9 %) export (0,2%) varumärken (90,6 %) upphovsrätt och närstående rättigheter (9,5 %) mönsterrätt (5,8 %) 6. De varumärkesförfalskade varornas ursprungsland. Av de varor som de 4 133 ingripandena avsåg kom 740 724 497 438 243 195. 151 98 53 46 Polen från* från* Thailand fito* Turkiet från* Förenta staterna från* Hongkong från* Kina från* Tjeckien Sydkorea från* Indonesien från* Taiwan från* •=> * * * * * * * «=> * (17,9%) (17,5 %) (12%) (10,5%) (5,8%) (4,7%) (3,6%) (2,3%) (1,2 %) (1,1%) Anmärkning: I Tyskland avsåg de flesta ingripandena produkter från Polen, Turkiet och Tjeckien. I Spanien avsåg de flesta ingripandena produkter från Förenta staterna. 38 ISSN 1024-4506 KOM(98) 25 slutlig DOKUMENT SV 02 10 11 Katalognummer : CB-CO-98-028-SV-C ISBN 92-78-30276-7 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg


title: RÈGLEMENT (CE) N° 215/98 DE LA COMMISSION du 28 janvier 1998 fixant les restitutions à l'exportation de l'huile d'olive

eurovoc_concepts:
export refund
olive oil

formats: pdf print

text: L 22/12 FR Journal officiel des Communautés européennes 29. 1. 98 RÈGLEMENT (CE) No 215/98 DE LA COMMISSION du 28 janvier 1998 fixant les restitutions à l’exportation de l’huile d’olive LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES, vu le traité instituant la Communauté européenne, vu le règlement no 136/66/CEE du Conseil, du 22 septembre 1966, portant établissement d’une organisation commune des marchés dans le secteur des matières grasses (1), modifié en dernier lieu par le règlement (CE) no 1581/96 (2), et notamment son article 3 paragraphe 3, considérant que, aux termes de l’article 3 du règlement no 136/66/CEE, lorsque le prix dans la Communauté est supérieur aux cours mondiaux, la différence entre ces prix peut être couverte par une restitution lors de l’exportation d’huile d’olive vers les pays tiers; considérant que les modalités relatives à la fixation et à l’octroi de la restitution à l’exportation de l’huile d’olive ont été arrêtées par le règlement (CEE) no 616/72 de la Commission (3), modifié en dernier lieu par le règlement (CEE) no 2962/77 (4); considérant que, aux termes de l’article 3 paragraphe 3 du règlement no 136/66/CEE, la restitution doit être la même pour toute la Communauté; considérant que, conformément à l’article 3 paragraphe 4 du règlement no 136/66/CEE, la restitution pour l’huile d’olive doit être fixée en prenant en considération la situation et les perspectives d’évolution, sur le marché de la Communauté, des prix de l’huile d’olive et des dispo- nibilités ainsi que, sur le marché mondial, des prix de l’huile d’olive; que, toutefois, dans le cas où la situation du marché mondial ne permet pas de déterminer les cours les plus favorables de l’huile d’olive, il peut être tenu compte du prix sur ce marché des principales huiles végétales concurrentes et de l’écart constaté au cours d’une période représentative entre ce prix et celui de l’huile d’olive; que le montant de la restitution ne peut pas être supérieur à la différence existant entre le prix de l’huile d’olive dans la Communauté et celui sur le marché mondial, ajustée, le cas échéant, pour tenir compte des frais d’exportation des produits sur ce dernier marché; considérant que, conformément à l’article 3 paragraphe 3 troisième alinéa point b) du règlement no 136/66/CEE, il peut être décidé que la restitution soit fixée par adjudica- tion; que, en outre, l’adjudication porte sur le montant de la restitution et peut être limitée à certains pays de desti- nation, à certaines quantités, qualités et présentations; considérant que, au titre de l’article 3 paragraphe 3 deuxième alinéa du règlement no 136/66/CEE, les restitu- tions pour l’huile d’olive peuvent être fixées à des niveaux différents selon la destination lorsque la situation du marché mondial ou les exigences spécifiques de certains marchés le rendent nécessaire; considérant que les restitutions doivent être fixées au moins une fois par mois; que, en cas de nécessité, elles peuvent être modifiées dans l’intervalle; considérant que l’application de ces modalités à la situ- ation actuelle des marchés dans le secteur de l’huile d’olive, et notamment au prix de ce produit dans la Communauté et sur les marchés des pays tiers, conduit à fixer la restitution aux montants repris en annexe; l’article 1er du règlement considérant que les taux représentatifs de marché définis (CEE) no 3813/92 du à Conseil (5), modifié en dernier lieu par le règlement (CE) no 150/95 (6), sont utilisés pour convertir le montant exprimé en monnaies des pays tiers et sont à la base de la taux de conversion agricole des détermination des monnaies des États membres; que les modalités d’appli- cation et de détermination de ces conversions ont été (CEE) no 1068/93 de la établies dans Commission (7), modifié en dernier lieu par le règlement (CE) no 1482/96 (8); le règlement considérant que les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l’avis du comité de gestion des matières grasses, A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT: Article premier Les restitutions à l’exportation des produits visés à l’ar- ticle 1er paragraphe 2 point c) du règlement no 136/66/CEE sont fixées aux montants repris en annexe. Article 2 Le présent règlement entre en vigueur le 29 janvier 1998. (1) JO 172 du 30. 9. 1966, p. 3025/66. (2) JO L 206 du 16. 8. 1996, p. 11. (3) JO L 78 du 31. 3. 1972, p. 1. (4) JO L 348 du 30. 12. 1977, p. 53. (5) JO L 387 du 31. 12. 1992, p. 1. (6) JO L 22 du 31. 1. 1995, p. 1. (7) JO L 108 du 1. 5. 1993, p. 106. (8) JO L 188 du 27. 7. 1996, p. 22. 29. 1. 98 FR Journal officiel des Communautés européennes L 22/13 Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre. Fait à Bruxelles, le 28 janvier 1998. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission ANNEXE au règlement de la Commission, du 28 janvier 1998, fixant les restitutions à l’exportation de l’huile d’olive (en écus/100 kg) Code produit Montant des restitutions (1) 1509 10 90 9100 1509 10 90 9900 1509 90 00 9100 1509 90 00 9900 1510 00 90 9100 1510 00 90 9900 6,00 0,00 4,50 0,00 0,00 0,00 (1) Pour les destinations visées à l’article 34 du règlement (CEE) no 3665/87 de la Commission (JO L 351 du 14. 12. 1987, p. 1), modifié, ainsi que pour les exportations vers les pays tiers. NB: Les codes produits, ainsi que les renvois en bas de page, sont définis au règlement (CEE) no 3846/87 de la Commission, modifié


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 170/98 του Barbara DUEHRKOP DUEHRKOP προς την Επ τροπή. Μελέτη ελαφρού μετρό στη Βιτόρια, το Μπιλμπάο και το Σαν Σεμπαστιάν

eurovoc_concepts:
Basque Country
EU aid
European Regional Development Fund
carriage of passengers
co-financing
eligible region
public transport
transport infrastructure
underground railway
vehicle on rails

formats: html print


title: Denmark, Finland, Iceland, Norway and Sweden.

eurovoc_concepts:
Cedefop
Denmark
Finland
Iceland
Norway
Sweden
teacher training
vocational training


eurovoc_concepts:
EU office or agency
European Environment Agency
budgetary discharge
financial control
information network

formats: html pdf print

text: C 95/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 3. 98 3. 5. Artikel 8 3. 7. Artikel 10 Der bør fastlægges strenge krav om databeskyt- 3. 5. 1. telse og om fortrolig behandling af igangværende forsøg. 3. 7. 1. Det forekommer hensigtsmæssigt at anvende bestemmelserne om god fremstillingspraksis i forbindel- se med testpræparater i overensstemmelse med direktiv 91/356/EØF (1). 3. 6. Artikel 9 3. 8. Artikel 13 3. 6. 1. I de tilfælde, hvor en klinisk afprøvning stilles i bero eller forbydes, vil det være hensigtsmæssigt, at der indføjes en forpligtelse til også at underrette sponsor og ikke kun Kommissionen og medlemsstaterne, før der træffes afgørelse. ØSU anbefaler, at de omtalte procedurer og definitioner bringes i overensstemmelse med Den Internationale Harmoniseringskonference. (1) EFT L 193 af 17. 7. 1991. Bruxelles, den 28. januar 1998. Tom JENKINS Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 1210/90 af 7. maj 1990 om oprettelse af Det Europæiske Miljøagentur og Det Europæiske Miljøoplysnings- og Miljøovervågningsnet« (98/C 95/02) Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 18. november 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 130 S at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Miljø-, Sundheds- og Forbrugerspørgs- mål, som udpegede Maria Sa´nchez Miguel til ordfører uden studiegruppe. Sektionen vedtog sin udtalelse den 6. januar 1998. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 351. plenarforsamling af 28. og 29. januar 1998, mødet den 28. januar 1998, med 109 stemmer for og 3 stemmer hverken for eller imod, følgende udtalelse. 1. Indledning 1. 1. Efter princippet om gennemsigtighed i EU- organernes budgetmæssige drift har Kommissionen fremlagt forslag om ændring af de ni forordninger for de såkaldte »andengenerationsagenturer«, som ved deres oprettelse blev underlagt en anden budgetordning end »førstegenerationsagenturerne«. Førstegenerationsagenturerne(2) er underlagt en 1. 2. budgetordning, hvorefter det er Parlamentet, som efter (2) Disse agenturer blev oprettet i 1975: CEDEFOP (Thessalo- niki) og Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene (Dublin). høring af Rådet meddeler bestyrelsen decharge, men for andengenerationsagenturernes (3) vedkommende er det bestyrelsen, der meddeler direktøren decharge, eftersom denne er ansvarlig for gennemførelsen af budgettet. Kommissionen har undersøgt, hvorledes disse 1. 3. andengenerationsagenturer fungerer efter at deres ar- (3) Det Europæiske Miljøagentur, Det Europæiske Erhvervs- uddannelsesinstitut, Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug, Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur, EU-organernes Oversættelsescenter, Harmoniseringskontoret for Det Indre Marked, Det Euro- pæiske Agentur for Lægemiddelvurdering, EF-Sortsmyn- digheden, Det Europæiske Overvågningscenter for Racisme og Fremmedhad. 30. 3. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 95/5 bejdsområde er blevet konsolideret, og er nået til den konklusion, at de respektive forordninger bør ændres med hensyn til meddelelse af decharge og finanskontrol. 2. Generelle bemærkninger Kommissionen anfører, at det er Parlamentet, 2. 1. som har ønsket større beføjelser til at føre budgetmæssig kontrol med andengenerationsagenturerne, men argu- mentet herfor nævnes ikke. Derfor kan forslaget opfattes som en foranstaltning til harmonisering af de to ordning- er, således at det i begge tilfælde er Parlamentet, der får beføjelse til at meddele decharge. 2. 2. De foreslåede ændringer vedrører følgende: Beføjelsen til at meddele decharge efter proce- 2. 2. 1. duren i traktatens artikel 206, hvorefter Parlamentet efter høring af Rådet meddeler bestyrelsen decharge. 2. 2. 1. 1. For de agenturer, der helt eller delvis finan- sierer sig selv (1), foreslås en variant af denne procedure, således at decharge gives af bestyrelsen efter henstilling fra Parlamentet. 2. 2. 2. Da nogle agenturer finansierer sig selv helt eller delvis, foreslår Kommissionen at behandle agenturernes egne indtægter som Fællesskabets egne indtægter. 2. 2. 2. 1. Vanskeligheden ligger i, at agenturer med egne indtægter indtjener disse på forskellig vis, f. eks. gennem konsulentvirksomhed, salg af publikationer, gebyrer osv. Da det under alle omstændigheder drejer sig om organer, som ikke er profitskabende, kunne man give dem mulighed for at foretage henlæggelser op til en vis beløbsgrænse, som bestyrelsen med Parlamentets samtykke og forudgående tilladelse bogfører som så- danne. 2. 2. 3. Det foreslås, at finanskontrollen af disse agen- turer varetages af Kommissionens finansinspektør i overensstemmelse med princippet om uafhængig og objektiv revision af regnskaberne. 3. Særlige bemærkninger 3. 1. Ændringen af forordning (EØF) nr. 1210/90 vedrører artikel 13, stk. 2 og 4. Den nuværende ordning svarer til modellen for andengenerationsagenturer, hvor- efter bestyrelsen meddeler direktøren decharge og udpe- ger finansinspektøren. 3. 2. Kommissionen foreslår en enhedsmodel, således at Parlamentet i alle tilfælde meddeler direktøren dechar- ge efter henstilling fra bestyrelsen. ØSU anser denne ændring for positiv, fordi det dermed sikres, at finans- kontrollen af budgetgennemførelsen bliver objektiv, uden at bestyrelsen mister beslutningsbeføjelser. Stk. 2 ændres således, at det bliver Kommissio- 3. 3. nens finansinspektør, der skal varetage kontrollen af budgetgennemførelsen og afholdelsen af udgifterne. Det skal nævnes, at Miljøagenturet allerede frivilligt har fulgt denne fremgangsmåde, så der er på dette punkt ingen ændring i praksis. Miljøagenturet har således bekræftet sin vilje til at underkaste årsregnskaberne ekstern kontrol. (1) Harmoniseringskontoret for Det Indre Marked, Det Euro- pæiske Agentur for Lægemiddelvurdering, EF-Sortsmyn- digheden. 3. 4. ØSU mener, at enhver foranstaltning, der kan forbedre det nuværende system og sikre objektiv budget- kontrol, vil gavne EU-organernes virksomhed. Bruxelles, den 28. januar 1998. Tom JENKINS Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg


title: WRITTEN QUESTION No. 40/98 by Ulf HOLM to the Council. Nigeria's participation in international sports events

eurovoc_concepts:
EU policy
Nigeria
common position
human rights
international sanctions
military regime
sporting event

text: 17. 7. 98 FI Euroopan yhteiso¤jen virallinen lehti C 223/91 Komission ja¤senen Franz Fischlerin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-0034/98 ja E-0035/98 (18. helmikuuta 1998) Komissio pyyta¤a¤ kunnianarvoisia ja¤senia¤ tutustumaan vastaukseen, jonka komissio antoi rouva Bloch von Blottnitzin esitta¤ma¤a¤n kirjalliseen kysymykseen P-4231/97 (1). (1) EYVL C 187, 16. 6. 1998, s. 138. (98/C 223/115) KIRJALLINEN KYSYMYS E-0040/98 neuvostolle esitta¤ja¤(t): Ulf Holm (V) (28. tammikuuta 1998) Aihe: Nigerian osallistuminen kansainva¤lisiin urheilutapahtumiin Euroopan unionin neuvosto pidensi pa¤a¤to¤ksella¤ 97/821/YUTP (1) aikaisemmin tehtya¤ pa¤a¤to¤sta¤, jonka mukaan Nigeria ei saanut osallistua kansainva¤lisiin urheilutapahtumiin. Vaikka ta¤ma¤ rajoitus tuskin vaikuttaakaan maan sotilasdiktatuuriin › siihen tarvittaisiin o¤ljykauppaa koskeva saarto › on hyva¤, etta¤ EU ta¤lla¤ tavoin osoittaa, ettei se hyva¤ksy Nigerian hallitusta. Siksi on eritta¤in valitettavaa, etta¤ neuvosto on myo¤nta¤nyt poikkeuksen, kun on kyse vuoden 1998 jalkapallon maailmanmestaruuskisoista. Harvat urheilulajit saavat niin paljon kansainva¤lista¤ huomiota kuin jalkapallo; siksi osallistumiskielto ei ta¤ssa¤ yhteydessa¤ voisi olla vaikuttamatta myo¤s Nigerian hallitukseen. Pa¤a¤to¤ksen perusteluksi ilmoitetaan, etta¤ kilpailut alkoivat jo ennen kuin yhteisesta¤ kannasta pa¤a¤tettiin. Se, etta¤ Nigeria on osallistunut karsintaotteluihin, ei voi merkita¤, etta¤ se olosuhteista riippumatta saa osallistua loppukilpailuihin kesa¤lla¤ 1998! Esimerkiksi Jugoslavian osallistuminen vuoden 1992 EM-kilpailuihin keskeytettiin sisa¤llissodan takia, vaikka maa oli selviytynyt loppukilpailuun. Edella¤ esitetyn johdosta kysyn: Miksi nyt sovelletaan toisenlaisia sa¤a¤nto¤ja¤?Aikooko neuvosto tiukentaa Nigeriaa koskevia rajoituksia ja kielta¤a¤ sen osallistumisen jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin vuonna 1998? (1) EYVL L 338, 9. 12. 1997, s. 8. Vastaus (27. huhtikuuta 1998) Euroopan unioni on useaan otteeseen ilmaissut olevansa vakavasti huolestunut Nigerian tilanteesta. Ministeri- neuvosto osoitti ta¤ma¤n 28 pa¤iva¤na¤ marraskuuta 1997 tekema¤lla¤a¤n pa¤a¤to¤ksella¤ 4 pa¤iva¤na¤ joulukuuta 1995 Nigeriasta ma¤a¤ritellyn Euroopan unionin yhteisen kannan (95/544/YUTP) voimassaolon pidenta¤misesta¤ 1. marraskuuta 1998 saakka. Neuvosto on edelleen voimakkaasti sitoutunut muutoksen tukemiseen Nigeriassa ja uskoo, etta¤ yhteisessa¤ kannassa 95/544/YUTP ma¤a¤ritellyt Nigerian vastaiset toimenpiteet, joihin kuuluu Euroopan unionin ja Nigerian va¤listen urheiluyhteyksien keskeytta¤minen, edista¤va¤t ta¤ta¤ tavoitetta. Neuvosto on myo¤s pannut tarkasti merkille Euroopan parlamentin istuntokaudellaan 15. (cid:151)19. joulukuuta 1997 antaman pa¤a¤to¤slauselman Nigerian ihmisoi- keuksista. Maailmanmestaruuskilpailujen isa¤nta¤maa Ranska oli ennen yhteisen kannan 95/544/YUTP ma¤a¤rittelemista¤ sopinut kansainva¤lisen jalkapalloliiton (FIFAn) kanssa sitovasti ottavansa lopputurnaukseen kaikkien siihen pa¤a¤sseiden maiden joukkueet. Ta¤ma¤n perusteella neuvosto pa¤a¤tti, etta¤ ja¤senvaltiot voivat halutessaan olla keskeytta¤ma¤tta¤ urheiluyhteyksia¤ ta¤ytta¤a¤kseen aiemmat sitoumuksensa, jotka koskevat kansainva¤listen urheilu- liittojen ja¤rjesta¤mia¤ urheilutapahtumia eli vuoden 1998 maailmanmestaruuskilpailuja ja niiden karsintaotteluita seka¤ vuoden 1998 koripallon maailmanmestaruuskilpailuja. Ta¤ma¤ ei kuitenkaan merkitse mita¤a¤n muutosta Euroopan unionin Nigerian-politiikassa eika¤ EU:n Nigerian vastaisten toimenpiteiden ho¤llenta¤mista¤. Yhteisen kannan 95/544/YUTP uudistamista koskevaan pa¤a¤to¤kseen liitetyissa¤ pa¤a¤telmissa¤, jotka neuvosto teki 28. marraskuuta 1997, tehda¤a¤n selva¤ksi, etta¤ elleiva¤t demokratia ja oikeusvaltioperiaate palaudu Nigeriaan ta¤na¤ vuonna pidetta¤vien vaalien myo¤ta¤ ennen 1. lokakuuta 1998, Euroopan unioni toteuttaa toimenpiteita¤ yhteisessa¤ kannassa 95/544/YUTP ma¤a¤riteltyjen lisa¤ksi