eurovoc_concepts:
EU Member State
freedom of movement
marketing standard
motor vehicle
vehicle registration

formats: html pdf print

text: C 95/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 3. 98 Det Økonomiske og Sociale udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om gensidig anerkendelse af registreringslandets kendingsbogstaver for motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil, ved kørsel inden for Fællesskabet« (98/C 95/08) Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 5. august 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 75 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Transport og Kommunikation, som udpegede Gabriel Garcı´a Alonso til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 16. december 1997. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 351. plenarforsamling af 28. og 29. januar 1998, mødet den 28. januar 1998, med 111 stemmer for, 1 imod og 3 hverken for eller imod, følgende udtalelse. 1. Indledning Den frie bevægelighed for personer og varer er 1. 1. grundlæggende rettigheder i EU i henhold til traktaterne. 2. Kommissionens forslag Fællesskabsretten indeholder en række forskrif- 2. 1. ter, som tillader fri færdsel for biler inden for EU’s område. 2. 2. I nogle af medlemsstaterne er der imidlertid stadig andre bestemmelser i kraft, som har hjemmel i Wiener-konventionen om vejtrafik (1). 2. 3. Forslagets formål er, at medlemsstater, der med henvisning til Wiener-konventionens artikel 37 kræver, at køretøjer, der er registreret i en anden medlemsstat, er forsynet med kendingsbogstaver, når de benyttes på dens område, også anerkender kendingsmærket, når det er udformet i overensstemmelse med forskrifterne i bilaget til nærværende forordning. 3. Konklusion (1) Konvention om vejtrafik, udfærdiget i Wien den 8. novem- ber 1968, herunder ændringer, der er trådt i kraft den 3. september 1993. FN’s økonomiske kommission for Europa. 3. 1. ØSU støtter uforbeholdent Kommissionens for- slag, da det er med til at lette samfærdslen og den frie bevægelighed for personer i EU. Dermed fremmes virkeliggørelsen af det indre marked. Bruxelles, den 28. januar 1998. Tom JENKINS Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg


title: REGOLAMENTO (CE) N. 211/98 DELLA COMMISSIONE del 28 gennaio 1998 che modifica le restituzioni all'esportazione dello zucchero bianco e dello zucchero greggio come tali

eurovoc_concepts:
export refund
raw sugar
white sugar

formats: pdf print

text: 29. 1. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 22/5 REGOLAMENTO (CE) N. 211/98 DELLA COMMISSIONE del 28 gennaio 1998 che modifica le restituzioni all’esportazione dello zucchero bianco e dello zucchero greggio come tali LA COMMISSIONE DELLE COMUNIT(cid:211) EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, visto il regolamento (CEE) n. 1785/81 del Consiglio, del 30 giugno 1981, relativo all’organizzazione comune dei settore dello zucchero (1), modificato da mercati nel ultimo dal regolamento (CE) n. 1599/96 (2), in particolare l’articolo 19, paragrafo 4, seconda frase, considerando che le restituzioni applicabili all’esporta- zione per lo zucchero bianco e lo zucchero greggio sono state fissate dal regolamento (CE) n. 140/98 della Commissione (3); considerando che l’applicazione delle modalit(cid:133) di cui al regolamento (CE) n. 140/98 ai dati di cui la Commissione ha conoscenza conduce a modificare le restituzioni all’esportazione, all’allegato al presente regolamento, attualmente vigenti, conformemente HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 Le restituzioni all’esportazione dei prodotti di cui all’arti- colo 1, paragrafo 1, lettera a), del regolamento (CEE) n. 1785/81, come tali e non denaturati, fissate nell’allegato del regolamento (CE) n. 140/98 sono modificate confor- memente agli importi di cui in modificato, allegato al presente regolamento. Articolo 2 Il presente regolamento entra in vigore il 29 gennaio 1998. Il presente regolamento (cid:138) obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 28 gennaio 1998. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione (1) GU L 177 dell’1. 7. 1981, pag. 4. (2) GU L 206 del 16. 8. 1996, pag. 43. (3) GU L 17 del 22. 1. 1998, pag. 5. L 22/6 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 29. 1. 98 al regolamento della Commissione, del 28 gennaio 1998, che modifica le restituzioni all’esportazione dello zucchero bianco e dello zucchero greggio, come tali ALLEGATO Codice prodotto Importo della restituzione 1701 11 90 9100 1701 11 90 9910 1701 11 90 9950 1701 12 90 9100 1701 12 90 9910 1701 12 90 9950 (cid:190) ECU/100 kg (cid:190) 36,66 34,67 36,66 34,67 (1) (1) (2) (1) (1) (2) (cid:190) ECU/1 % di saccarosio (cid:253) 100 kg (cid:190) 1701 91 00 9000 0,3985 1701 99 10 9100 1701 99 10 9910 1701 99 10 9950 (cid:190) ECU/100 kg (cid:190) 39,85 40,22 40,22 (cid:190) ECU/1 % di saccarosio (cid:253) 100 kg (cid:190) 1701 99 90 9100 0,3985 (1) Il presente importo (cid:138) applicabile allo zucchero greggio che ha un rendimento del 92 %. Se il rendimento dello zucchero greggio esportato differisce dal 92 %, calcolato in conformit(cid:133) delle l’importo della disposizioni dell’articolo 17 bis, paragrafo 4 del regolamento (CEE) n. 1785/81. (2) Fissazione sospesa con il regolamento (CEE) n. 2689/85 della Commissione regolamento (CEE) (GU L 255 del 26. 9. 1985, pag. 12), modificato dal n. 3251/85 (GU L 309 del 21. 11. 1985, pag. 14). restituzione applicabile (cid:138)


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 169/98 af Sérgio RIBEIRO til Rådet. Angivelsen af EU's territorium på de nye mønter uden sondring mellem to medlemsstater

eurovoc_concepts:
European Monetary Institute
European Monetary System
Portugal
Spain
dissemination of information
euro
information medium
monetary cooperation
money
public awareness campaign

text: C 196/120 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 22. 6. 98 (98/C 196/167) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL P-0169/98 af Se·rgio Ribeiro (GUE/NGL) til R(cid:229)det (28. januar 1998) Om: Angivelsen af EU(cid:146)s territorium p(cid:229) de nye młnter uden sondring mellem to medlemsstater Af Det Europ(cid:230)iske Monet(cid:230)re Instituts informations- og pr-materiale om euroen (samt af den netop omdelte kalender for 1998) fremg(cid:229)r det, at Den Europ(cid:230)iske Unions territorium er angivet p(cid:229) en s(cid:229)dan m(cid:229)de p(cid:229) młnterne, at der sondres mellem de enkelte medlemsstater med undtagelse af Portugal og Spanien, som fremst(cid:229)r som e·n stat. Denne fejl › og det kan kun v(cid:230)re en fejl › er blevet omtalt i den portugisiske presse (O Independente fra 16. januar 1998), og Ministerr(cid:229)det vil sikkert have forst(cid:229)else for sagens alvor og łmt(cid:229)lelighed. Samarbejdet om vedtagelsen af R(cid:229)dets forordning om den f(cid:230)lles valuta og de tekniske specifikationer for de f(cid:230)lles młnter er allerede i gang, og Europa-Parlamentet har vedtaget to beslutninger, henholdsvis den 6. november 1997 og den 17. december 1997, fłr denne fejl var opst(cid:229)et eller opdaget. Hvad vil R(cid:229)det głre for at rette fejlen og undg(cid:229) eventuelle fłlgevirkninger, og hvilken oplysningsvirksomhed p(cid:229)t(cid:230)nker det at iv(cid:230)rks(cid:230)tte over for offentligheden for at afbłde eller mindske de virkninger, der ikke l(cid:230)ngere kan undg(cid:229)s? Svar (30. marts 1998) Ifłlge traktaten (artikel 105 A, stk. 2) er det R(cid:229)det, og ikke EMI, der er kompetent til at harmonisere den p(cid:229)lydende v(cid:230)rdi og de tekniske specifikationer for euromłnterne. Ved afslutningen af samarbejdsproceduren med Europa-Parlamentet bekr(cid:230)ftede R(cid:229)det den 19. januar den f(cid:230)lles holdning med henblik p(cid:229) vedtagelse af en forordning om p(cid:229)lydende v(cid:230)rdi og de tekniske specifikationer for euromłnterne efter at have gennemg(cid:229)et de (cid:230)ndringer, Europa-Parlamentet havde foresl(cid:229)et under sin andenbehandling. Den formelle vedtagelse af forordningen finder sted, n(cid:229)r de medlemsstater, der deltager i euroen, har givet deres bekr(cid:230)ftelse. Afgłrelsen vedrłrende tegningen p(cid:229) euromłnternes europ(cid:230)iske side fłlger derimod en anden procedure, idet alle medlemsstaterne ved en regeringsaftale har godkendt den tegning, der vil blive afbildet p(cid:229) młnternes europ(cid:230)iske side, fłrst p(cid:229) Det Europ(cid:230)iske R(cid:229)d i Amsterdam og siden i forbindelse med samlingen i R(cid:229)det (ECOFIN) den 17. november 1997. Ovenn(cid:230)vnte tegning viser Spanien og Portugal som to s(cid:230)rskilte geografiske omr(cid:229)der. (98/C 196/168) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-0190/98 af Cristiana Muscardini (NI) til R(cid:229)det (6. februar 1998) Om: Dobbelt statsborgerskab for italienere i Belgien Strasbourg-konventionen af 6. maj 1963 omhandler tilf(cid:230)lde med dobbelt statsborgerskab og fasts(cid:230)tter i praksis bestemmelser for generhvervelse af statsborgerskab for personer, der frivilligt har givet afkald p(cid:229) dette, idet den fasts(cid:230)tter, at de forskellige muligheder i internationale aftaler er g(cid:230)ldende. I henhold til Strasbourg-konventionens protokol er aftalen mellem Italien og Frankrig og mellem Italien og Nederlandene, som tillader dobbelt statsborgerskab, s(cid:229)ledes g(cid:230)ldende. Kan R(cid:229)det med henblik p(cid:229) at bek(cid:230)mpe hindringerne for den fri bev(cid:230)gelighed og reelt gennemfłre denne for statsborgerne fasts(cid:230)tte hensigtsm(cid:230)ssige foranstaltninger for at udstr(cid:230)kke Strasbourg-protokollen til de europ(cid:230)iske lande, som er kendetegnet af tilstedev(cid:230)relsen af et stort antal italienske statsborgere? R(cid:229)det anmodes ligeledes om, s(cid:230)rlig under hensyntagen til den italienske kolonis store omfang i Belgien, hurtigst muligt at udstr(cid:230)kke Strasbourg-protokollen til forbindelserne mellem Belgien og Italien for at głre det muligt for den italienske koloni, som har bop(cid:230)l i Belgien, og som łnsker at iv(cid:230)rks(cid:230)tte formaliteterne med henblik p(cid:229) at generhverve deres oprindelige statsborgerskab, at opn(cid:229) dette og samtidig bevare det belgiske statsborgerskab, som er opn(cid:229)et ved frivillig naturalisering


title: 98/115/CE: Decisión de la Comisión de 28 de enero de 1998 por la que se quedan eximidas las importaciones de determinadas piezas de bicicleta originarias de la República Popular de China de la ampliación por el Reglamento (CE) n° 71/97 del Consejo del derecho antidumping establecido por el Reglamento (CEE) n° 2474/93 del Consejo (Los textos en lenguas alemana, griega, francesa, italiana, neerlandesa y portuguesa son los únicos auténticos)

eurovoc_concepts:
China
anti-dumping duty
anti-dumping legislation
import
spare part
two-wheeled vehicle

text: 6. 2. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 31/25 DECISI(cid:222)N DE LA COMISI(cid:222)N de 28 de enero de 1998 por la que se quedan eximidas las importaciones de determinadas piezas de bicicleta originarias de la Rep(cid:156)blica Popular de China de la ampliaci(cid:155)n por el Reglamento (CE) no 71/97 del Consejo del derecho antidumping establecido por el Reglamento (CEE) no 2474/93 del Consejo (Los textos en lenguas alemana, griega, francesa, italiana, neerlandesa y portuguesa son los (cid:156)nicos aut(cid:130)nticos) (98/115/CE) LA COMISI(cid:222)N DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CE) no 384/96 del Consejo, de 22 de diciembre de 1995, relativo a la defensa contra las importaciones que sean objeto de dumping por parte de pa(cid:146)ses no miembros de la Comunidad Europea (1), modi- ficado por el Reglamento (CE) no 2331/96 (2), Visto el Reglamento (CE) no 71/97 del Consejo, de 10 de enero de 1997, por el que se ampl(cid:146)a a las importaciones de determinadas piezas de bicicleta de la Rep(cid:156)blica Popular de China el derecho antidumping definitivo esta- blecido por el Reglamento (CEE) no 2474/93 sobre las bicicletas originarias de la Rep(cid:156)blica Popular de China y por el que se percibe el derecho ampliado aplicable a estas importaciones registradas con arreglo al Reglamento (CE) no 703/96 (3), Visto el Reglamento (CE) no 88/97 de la Comisi(cid:155)n, de 20 de enero de 1997, relativo a la autorizaci(cid:155)n de la exen- ci(cid:155)n de las importaciones de determinadas piezas de bici- cleta originarias de la Rep(cid:156)blica Popular de China, de la ampliaci(cid:155)n en virtud del Reglamento (CE) no 70/97 del Consejo, del derecho antidumping establecido por el Reglamento (CEE) no 2474/93 (4) del Consejo, y, en parti- cular, su art(cid:146)culo 7, Previa consulta al Comit(cid:130) consultivo, Considerando lo siguiente: (1) A. SOLICITUDES DE CONFORMIDAD CON EL ART(cid:237)CULO 3 DEL REGLAMENTO (CE) No 88/97 Tras la entrada en vigor del Reglamento (CE) no 88/97, varios montadores de bicicletas presen- taron solicitudes de conformidad con el art(cid:146)culo 3 de ese Reglamento para la exenci(cid:155)n de la amplia- ci(cid:155)n a las importaciones de determinadas piezas de bicicletas de la Rep(cid:156)blica Popular de China por el Reglamento (CE) no 71/97 (en lo sucesivo denomi- nado «el derecho antidumping ampliado») del derecho antidumping definitivo establecido sobre las bicicletas originarias de la Rep(cid:156)blica Popular de China por el Reglamento (CEE) no 2474/93. La (1) DO L 56 de 6. 3. 1996, p. 1. (2) DO L 317 de 6. 12. 1996, p. 1. (3) DO L 16 de 18. 1. 1997, p. 55. (4) DO L 17 de 21. 1. 1997, p. 17. Comisi(cid:155)n public(cid:155) en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas una lista de solicitantes (5) para los cuales se suspendi(cid:155) el pago del derecho antidumping ampliado por lo que se refiere a sus importaciones de piezas esenciales de bicicleta declaradas a libre pr(cid:145)ctica de conformidad con el apartado 1 del art(cid:146)culo 5 de ese Reglamento. La Comisi(cid:155)n solicit(cid:155) y recibi(cid:155) la informaci(cid:155)n necesaria de las partes enumeradas en el anexo de la presente Decisi(cid:155)n y consider(cid:155) admisibles sus solicitudes con arreglo al apartado 1 del art(cid:146)culo 4 del Reglamento (CE) no 88/97. La informaci(cid:155)n proporcionada se examin(cid:155) y se comprob(cid:155) llegado el caso en los locales de las partes afectadas. solicitantes Los hechos finalmente comprobados por la Comi- si(cid:155)n muestran que las operaciones de montaje de los afectados no corresponden al (cid:145)mbito de aplicaci(cid:155)n del apartado 2 del art(cid:146)culo 13 del Reglamento (CE) no 384/96. Se constat(cid:155) que en todas las operaciones de montaje de bicicletas de los solicitantes, el valor de las piezas originarias de la Rep(cid:156)blica Popular de China que se utilizaron en sus operaciones de montaje fue inferior al 60 % del valor total de las piezas utilizadas en estas operaciones. Adem(cid:145)s, en algunas de ellas, el valor a(cid:157)adido a las piezas sobrepas(cid:155) en un 25 % a los casos de fabricaci(cid:155)n de las bicicletas acabadas. Por las razones anteriormente mencionadas, y de conformidad con el apartado 1 del art(cid:146)culo 7 del Reglamento (CE) no 88/97, las partes enumeradas en el anexo de la presente Decisi(cid:155)n deber(cid:145)n quedar antidumping ampliado. Se inform(cid:155) en consecuencia a las partes afectadas y se les dio la oportunidad de hacer comentarios. eximidas derecho del De conformidad con el apartado 2 del art(cid:146)culo 7 del Reglamento (CE) no 88/97, las partes enume- radas en el anexo de la presente Decisi(cid:155)n deber(cid:145)n quedar antidumping ampliado a partir de la fecha en que se reciba su solicitud, y su deuda aduanera, por lo que se refiere eximidas derecho del (2) (3) (4) (5) (5) DO C 45 de 13. 2. 1997. p. 3, y DO C 112 de 10. 4. 1997, p. 9. L 31/26 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 6. 2. 98 (6) al derecho antidumping ampliado, deber(cid:145) ser considerada nula a partir de esa fecha. B. INFORMACI(cid:222)N A LAS PARTES INTERE- SADAS Tras la adopci(cid:155)n de la presente Decisi(cid:155)n, deber(cid:145) publicarse en la serie C del Diario Oficial de las Comunidades Europeas, de conformidad con el apartado 2 del art(cid:146)culo 16 de ese Reglamento, una lista actualizada de las partes eximidas con arreglo al art(cid:146)culo 7 del Reglamento (CE) no 88/97 y de las partes cuyas solicitudes con arreglo al art(cid:146)culo 3 de ese Reglamento est(cid:130)n siendo examinadas, establecido por el Reglamento (CE) no 2474/93 sobre las bicicletas originarias de la Rep(cid:156)blica Popular de China, a las importaciones de determinadas piezas de bicicletas de la Rep(cid:156)blica Popular de China. Las exenciones surtir(cid:145)n efecto para cada parte a partir de la fecha pertinente mostrada en la columna «Fecha en que surtir(cid:145) efecto». Art(cid:146)culo 2 Los destinatarios de la presente Decisi(cid:155)n ser(cid:145)n los Estados miembros y las partes enumeradas en el anexo. HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISI(cid:222)N: Hecho en Bruselas, el 28 de enero de 1998. Art(cid:146)culo 1 Las partes enumeradas en el anexo de la presente Deci- si(cid:155)n quedan eximidas de la ampliaci(cid:155)n, por el Regla- mento (CE) no 71/97, del derecho antidumping definitivo Por la Comisi(cid:155)n Leon BRITTAN Vicepresidente 6. 2. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 31/27 ANEXO PARTES EXIMIDAS Nombre Ciudad Pa(cid:146)s Exenci(cid:155)n con arreglo al Reglamento (CE) no 88/97 Fecha en que surtir(cid:145) efecto C(cid:155)digo adicional Taric Velo Schauff D-53424 Remagen Alemania Art(cid:146)culo 7 24. 1. 1997 8973 WSB Hi-Tech Bicycle Europe BV NL-9206 AG Drachten Pa(cid:146)ses Bajos Art(cid:146)culo 7 5. 2. 1997 8979 Mara Srl I-21052 Busto Arsizio (VA) Italia Art(cid:146)culo 7 12. 2. 1997 8983 SFG Sachsen-Anhalt Fahrradbau GmbH D-06526 Sangerhausen Alemania Art(cid:146)culo 7 21. 2. 1997 8009 Bike Systems D-97493 Bergrheinfeld Alemania Art(cid:146)culo 7 1. 4. 1997 8034 Field SA Starway Confersil G-57009 Kalochori Grecia Art(cid:146)culo 7 1. 4. 1997 8034 F-37230 Luynes Francia Art(cid:146)culo 7 18. 4. 1997 8055 P-3751 (cid:214)gueda Codex Portugal Art(cid:146)culo 7 23. 4. 1997 8037 Jos(cid:130) Ferreira & Almeida, Lda P-3770 Oliveira do Bairro Portugal Art(cid:146)culo 7 23. 4. 1997 8037 Union BV Portosa Srl Azor Bikes Fonlupt SA NV Minerva NL-7711 GP Nieuwleusen Pa(cid:146)ses Bajos Art(cid:146)culo 7 2. 5. 1997 8056 I-35030 Rubano (PD) Italia Art(cid:146)culo 7 28. 5. 1997 8090 NL-7707 AB Balkbrug Pa(cid:146)ses Bajos Art(cid:146)culo 7 30. 6. 1997 8091 F-71600 Paray-le-Monial Francia Art(cid:146)culo 7 2. 7. 1997 8332 B-3580 Beringen B(cid:130)lgica Art(cid:146)culo 7 9. 7. 1997 8330 Ghost Mountain Bikes GmbH D-95652 Waldsassen Alemania Art(cid:146)culo 7 19. 9. 1997 8523 Kurt Gudereit D-33607 Bielefeld Alemania Art(cid:146)culo 7 22. 9. 1997 8524 Flanders NV All Bikes Srl B-9550 Herzele B(cid:130)lgica Art(cid:146)culo 7 30. 9. 1997 8522 I-12020 Villar San Costanzo (CN) Italia Art(cid:146)culo 7 28. 10. 1997 8748


title: Opinion of the Economic and Social Committee on the 'Communication from the Commission: Review of reactions to the White Paper "Teaching and learning: towards the learning society"'

eurovoc_concepts:
continuing education
education
information technology
professional qualifications
vocational training

text: C 95/62 EN Official Journal of the European Communities 30. 3. 98 Opinion of the Economic and Social Committee on the ‘Communication from the Com- mission: Review of reactions to the White Paper “Teaching and learning: towards the learning society”’ (98/C 95/16) On 3 June 1997 the Commission decided to consult the Economic and Social Committee, under Article 198 of the Treaty establishing the European Community, on the above-mentioned communication. The Section for Social, Family, Educational and Cultural Affairs, which was responsible for preparing the Committee’s work on the subject, adopted its opinion on 18 December 1997. The rapporteur was Mr Koryfidis. At its 351st plenary session (meeting of 28 January 1998), the Economic and Social Committee adopted the following opinion by 53 votes in favour, one against and one abstention. 1. Introduction and training, the Committee: 1. 1. The document under discussion here sets out to distil the main policy signals received by the Commission last summer, as a result of the debates following publication of the White Paper on education and training ‘teaching and learning — towards the learning society’. — described the White Paper as ‘being of the greatest importance as a starting point for discussion and examination of problems relating to the current situation in Europe and the outlook for the future’; 1. 2. According to the Commission, the discussions — which involved the Community institutions, the Member States, experts, trade unions and employers’ organizations, university and other educational insti- tutions, and other NGOs — identified the following general points: — the need for an awareness among European citizens that they must update their knowledge and their occupational skills throughout life; — the connection between individuals’ knowledge and occupational skills and their access to employment and, beyond this, their integration into social life and the exercise of their rights as citizens; — the link between the learning society and Europe’s future competitiveness, and its future awareness of itself and its values; — the necessary groundwork for highlighting education and training as ‘the key to a blueprint for society’: this constitutes the White Paper’s greatest political contribution to Europe’s present and future. 2. General comments 2. 1. In its opinion on the White Paper on education — it also said that it ‘provides an accurate picture of European social and economic developments, as well as of what is needed to bring about a smooth transition from the present situation to the learning society of the future’; — lastly, the Committee stressed that ‘the aim of achieving a learning society cannot be reached by the Member States pursuing separate paths or strategies, or by summit-level discussion, investi- gations or choices. The only way to bring this about is a comprehensive and consciously systematic social effort. This social effort must possess a common and acceptable vehicle for coordination, common and acceptable procedures for reconciling opposing views and common, clear and acceptable subordinate objectives. Only the EU and its bodies, particularly the Commission, can coordinate this social effort to bring about a learning society’. 2. 2. The ESC welcomes the fact that: — the Commission has presented a communication reviewing and providing information on the White Paper and the measures ensuing from it, something which it has not generally done and for which it deserves particular credit; — the results of the discussions confirm the general, and many of the specific, points and positions expressed in its opinion. 30. 3. 98 EN Official Journal of the European Communities C 95/63 2. 3. At the same time, the ESC: — feels that not enough time has elapsed since the communication on the White Paper was presented for final conclusions to be drawn; — but continues to insist on the need to open up the dialogue to ever broader sections of society — at all times under the Commission’s responsibility and with practical measures being taken by groups who have already been made aware of these issues. 2. 4. The Committee believes that the climate and conditions in the Member States are now favourable in this respect. Groups and individuals who took part in the dialogue already look to the White Paper as a reference, and view it as a source of ideas and arguments to back up views and investigations relating to the future of education and training, or for mapping out the path to the information society. This state of affairs must be turned to full and immediate advantage by the Commission. The Committee agrees with the Commission’s 2. 5. view, expressed in the document, that the main themes and aims of the White Paper were confirmed during the discussion. It agrees with the economic dimensions and effects of the links between education, training and employment, and with the need for equal status for the purely educational, affective, moral, spiritual and cultural dimension of education and training when drawing up syllabi and programmes. 2. 6. The Committee would again stress the risks inherent in the transition to a new world where there will be unlimited access to knowledge, unimaginably fast dissemination of information and completely different conditions and means of communication. 2. 6. 1. The emergence and growth of new and deeper divisions, both within societies and internationally, between information haves and have-nots is the most likely outcome unless efforts are immediately stepped up to involve, if possible, all Europeans in every aspect of change. 2. 6. 3. These preventive policies include developing the concept of lifelong learning in practice and in its widest possible sense, ensuring that all European citizens have the opportunity to use and benefit from new information and communication technologies, and, in general, creating an environment in which the learning society can be actively achieved, step by step, by the citizens. 2. 6. 4. For these major policies to be developed suc- cessfully, the ESC feels that there must be cooperation between the centre and the regions (EU, Member States and local government), between individuals and society, and between the public and private sectors. 2. 6. 5. It also feels that the Commission and the other EU institutions should become the driving force in instituting and completing the processes that will lead to the creation of a learning society in the European Union. 2. 7. As regards securing the resources needed to develop programmes leading to the learning society, the ESC would emphasize the following: 2. 7. 1. It believes that expressing the political will to fund and develop programmes leading to a learning society represents the most important policy option currently facing the European Union, Member States and regional authorities. 2. 7. 2. For this policy option to become reality, it is essential that all the organized social forces of the EU be asked to play their own important role. The public and private sectors, social partners (trade unions and employers’ organizations), businesses and experts, edu- cators and NGOs concerned with these issues each have an opportunity to contribute their views and efforts to the process of transition. 3. Specific comments The ESC has the following comments on the experiments provided for in the White Paper, with reference to points made in the Commission communication under consideration: 3. 1. Objective I: accreditation of skills and the prin- ciple of the ‘personal skills card’ 3. 1. 1. The first general objective of the white paper is entitled ‘Encourage the acquisition of new knowledge’, for which the following support actions are proposed: 2. 6. 2. This is also the reason why the ESC places such emphasis on the need for policies to be formulated immediately to prevent the marginalization of large sections of the population, in particular of high-risk groups which for various reasons do not have access to new technologies and thus to new knowledge. — recognition of skills — mobility; — multimedia educational software. C 95/64 EN Official Journal of the European Communities 30. 3. 98 3. 1. 2. In its opinion on the White Paper and with reference inter alia to the first general objective, the ESC makes the following points: — it agrees with the Commission that the advent of the learning society calls for measures to promote the acquisition of new skills; — it sees open horizons for the European dimension in education and its role in complementing the education systems of Member States, and regards as serious and acceptable the Commission’s efforts to urge Member States to provide resources for learning, open up new methods of recognizing skills, support mobility and introduce new communications tech- nologies in education. In its opinion, the ESC makes the following comments on the actions proposed by the Commission at European level: — it agrees that a different (simple and modern) approach to skills recognition is needed, among other things, and supports the proposal to establish a European skills recognition procedure. But it notes that care should be taken to ensure that the basis of certified knowledge and skills is genuine and substantive, and points to the role that the social partners can play in achieving this; — it observes how students have benefited from the mobility created under the Erasmus programme, and suggests that existing funding be increased and used more rationally with a view to boosting the number of students taking part in such programmes. At the same time, the ESC proposes that a special mobility programme be developed for students and instructors in vocational training and apprenticeships; — as regards ‘multimedia educational software’, the ESC highlights the need for the Community as a whole to overcome existing obstacles and take decisions on acquiring European educational multi- media and training educators in the new tech- nologies, so that they can use them and teach other people how to use them. 3. 1. 3. In the Commission communication on the review of reactions to the White Paper, Objective I is limited to the accreditation of skills and establishing the principle of the ‘personal skills card’. But even within this limited scope of the White Paper’s first general objective, the debate has evinced reservations and disagreement regarding the accreditation of skills outside the education system, especially by means of the auto- mated validation process using computerized multi- media techniques. However, the ESC is interested to note the Commission’s experiments with skills accredita- tion for basic subjects such as mathematics, natural sciences, languages, etc. , for technical and professional skills such as banking, law, IT, etc. , and for ‘key skills’ or transferable skills. 3. 1. 4. The ESC recalls that it agrees in principle with the Commission’s views on skills recognition, but again would draw the Commission’s attention to the way in which this concept is promoted. In this respect, it considers as positive the Commission’s observation in the communication that ‘the accreditation of skills is not intended to take the place of the traditional formal qualifications nor to devalue the recognition of qualifi- cations issued by the school system, and certainly not to install a new tier of European bureaucracy’. It proposes that the dialogue should be pursued in order to dispel any misunderstandings that have arisen, and to seek a consensus and specifically a system of skills accreditation that is acceptable to those concerned who require it. In addition, it proposes that the dialogue should be opened up to include broader sections of society so that the whole process, by virtue of its actual substance and transparency, gains acceptance in society. This accept- ance is needed to allay any minor disagreements existing between the various interest groups, but also to progress- ively find solutions that are acceptable to all parties. 3. 2. Objective II: bringing schools and the business sector closer together and developing apprentice- ships 3. 2. 1. The second general objective of the white paper is entitled ‘Bringing schools and the business sector closer together’. This objective is a function of the now pressing need to establish links between schools and businesses based on their complementary roles with respect to learning and employment. The White Paper lists the following as conditions for bringing schools and the business sector closer together: — opening up education to the world of work; — involving companies in training ventures, not only for workers but also for young people and adults; — developing cooperation between schools and firms. The White Paper identifies the following bases for reinforcing the links between schools and the business sector: — apprenticeships; — vocational training. 30. 3. 98 EN Official Journal of the European Communities C 95/65 3. 2. 2. In its opinion on the white paper the ESC points to the importance of links between schools and the world of work to achieving the learning society. It stresses that these links must benefit both parties — businesses and schools — and specifically calls on SMEs to ‘see the importance of high-quality education for the range, quality and competitiveness of their products’ and consequently ‘the need to invest in education in general’, and especially in schools in their area. mutual recognition of skills and help develop mobility and improve the overall quality of apprenticeships, provided that it complements, and does not conflict with, the relevant national systems and also offers programmes with the scope to really meet existing needs. The ESC notes that to date very little has been done in practice to develop apprenticeships at the European level, and considers the budget appropriations earmarked for this purpose to be very small. The Commission communication mentions 3. 2. 3. inter alia the following preliminary conclusions from discussions of the White Paper: — recognition of the need to bring schools and the world of work closer together, but not in a way that would result in ‘gearing education to the sole requirements of the business sector as a matter of course’; — acceptance of the idea of establishing a European framework for apprentices as a reference instrument to smooth the way for mobility and emphasize the need for high-quality apprenticeships; — the need to further strengthen and define the con- ditions for the success of the education partnership based on apprenticeship arrangements. The Commission has taken the following action to achieve Objective II: — developing transnational programmes, in particular for young people (workers, trainees and students); — supporting the development of apprenticeships and sandwich training at the level of tertiary education; — enabling 500 teachers to do in-company placements specifically to strengthen links between general education and the world of work. 3. 2. 4. Among the specific positions stated in its opinion on the white paper on enhancing vocational training, and encouraging, modernizing and promoting apprenticeships and sandwich training, the ESC con- siders that a change in the way both the business sector and schools see their relationship will be a key factor in bringing the two closer together. It therefore also supports all decisions and measures taken by the Commission that aim to change prevailing attitudes and reward action on both sides to promote links, on the basis of constructive dialogue. Finally, the ESC observes that the purpose of enhancing vocational training and promoting apprenticeships and sandwich training at the European level is to improve Europe’s ability to respond to the challenge of continuous growth and competitiveness, and to improve the ability of Europeans to meet the demands of the nascent learning society. The ESC underscores the importance and significance of this goal for Europe’s future as a whole, and asks the Commission to step up its efforts to abandon any dogmatic positions with respect to the goal itself or to how it should be achieved. To this end, its analysis that ‘there is no single model of apprenticeship which should be considered as the only channel is certainly constructive. leading to vocational training’ 3. 3. Objective III: combating exclusion through edu- cation and training The third general objective of the white paper 3. 3. 1. is entitled ‘Combat exclusion’. The Commission’s rationale for identifying and pursuing this objective is the fact that many sections of the population are excluded from the labour market and consequently marginalized. The Commission reports that many important measures are being taken to combat these problems, both by the Member States and by the EU, and proposes the following supplementary measures: — ‘second chance’ schools (1); — European voluntary service. 3. 3. 2. The ESC makes the following points on the third general objective in its opinion on the White Paper: — it agrees that a second chance of social integration should be given to young people who have been, or are likely to be, excluded from the education system, the European dimension of The ESC agrees that vocational training and apprenticeships can facilitate (1) The Committee wishes to point out that ‘second chance’ education and training is a more suitable expression. C 95/66 EN Official Journal of the European Communities 30. 3. 98 and it considers the Commission’s proposal to set up ‘second chance’ schools to be a ‘desirable and acceptable solution’; — it points out that the education system must be flexible so as to also provide a ‘second chance’ to adults with a low level of education, thereby removing the risk of their being socially excluded on these grounds alone; — it considers ‘second chance’ schools to be only a stopgap solution, and points to the importance of strengthening ‘first chance’ schooling; — it refers to its opinion with detailed positions on ‘European voluntary work for young people’. 3. 3. 3. The Commission Communication states that ‘everything must be done to fight against exclusion’, and again refers to the concept of the second-chance schools as an experimental project. It also explains that this project has not been set up because of any doubt that ordinary schools can cater for all children, or indeed because of the need to ‘improve the quality of initial education and training systems in order to forestall failure’. The aim of these schools is to socially and economically reintegrate young people facing major difficulties after school-leaving age, an undertaking that demands partnership at local level between all those concerned with young people’s problems and, of course, publicand private-sector companies. The Committee believes that the relevance of this initiative will be illustrated through setting up and using a wide network of contacts to make the most of the experience gained in the Member States. 3. 3. 4. The ESC has the following comments on the third objective (combating exclusion through education and training): — Even though, thanks to the Commission’s efforts, the programme has been accepted by those bodies that are already involved in it, the ESC considers the pace of development of the programme to be unsatisfactory. — In any event, although it is not against the develop- ment of second-chance schools, the ESC considers that intervention on such a limited scale (in terms of number of schools and cost) does not amount to a campaign to combat social exclusion through education and training. Combating exclusion through education and training can only be effective if education systems are modernized and generally upgraded, and by ensuring that they function pre- emptively to prevent the marginalization of individ- uals and social groups. The Commission must continue to play its own important role in achieving this. — Finally, the ESC is surprised that the communication does not report at all on European voluntary service for young people. 3. 4. Objective IV: proficiency in three Community languages and awarding a European quality label The fourth general objective of the White Paper 3. 4. 1. is entitled ‘Proficiency in three Community languages’. According to this objective, Europe’s citizens must be proficient in several Community languages if they are to benefit from the professional and personal opportunities afforded by the large, border-free internal market. To this end, the Commission proposes that people should learn two Community languages in addition to their mother tongue. It is desirable to begin learning the first foreign language at pre-school level, and then for it to be taught systematically in primary education. Teaching of the second foreign language should begin at secondary school, and on completing his or her initial training, every European will have to have completed the cycle of study in two Community languages in addition to their mother tongue. — It considers the Commission’s consideration of ‘second-chance schools’ — the people concerned and how such schools fit into the educational system — to be important. However, it sees problems with the aspect of the programme referring to cooperation between these schools and the social partners, and therefore asks the Commission to ensure that the whole system involves the social partners and that they share responsibility for it on a transparent basis and through recognized and accepted procedures. The following support measures at European level are proposed to achieve this objective: — defining a ‘European quality label’; — support for exchanges of language training materials geared to different categories of learners 30. 3. 98 EN Official Journal of the European Communities C 95/67 — encouraging early teaching of Community languages, notably through the exchange of teaching materials and experience. 3. 4. 2. In its opinion on the white paper, the ESC mentions the need to address Europe’s communi- cation/language problem, but also points to the inesti- mable value, cultural and otherwise, of linguistic diver- sity in Europe. In this context, the ESC agrees with — but considers ambitious — the objective of enabling every European to communicate in two Community languages other than his or her mother tongue, while at the same time combining protection of European linguistic diversity with promotion of the idea that certain subjects at secondary school should be taught in the first foreign language learned. 3. 4. 3. The Commission communication stresses the importance of every European citizen being able to communicate in two Community languages other than their mother tongue, as a way of promoting European citizenship and access to jobs. But it also mentions misgivings expressed during the debate that the whole undertaking might compromise the need for people to have a thorough grounding in their mother tongue. There were also misgivings that the European quality label might ultimately perpetuate rather than attenuate existing disparities. The above reservations led the Commission to propose that the label be awarded only to innovative language- learning initiatives, a proposal that was approved by the Council at its meeting of 6 March 1996. In addition to the above-mentioned issues, the debate identified a series of problems relating to teachers, learners (young and old) and the tools for teaching foreign languages — especially new information tech- nologies. The Commission is addressing — or is going to address — these issues on account of their importance and far-reaching implications. 3. 4. 4. The ESC has the following comments on the outcome of discussions and the Commission’s action on the fourth objective, in addition to those made in its opinion on the White Paper: — Firstly, it considers that the major linguistic problem facing all European citizens is learning to express themselves correctly (orally and in writing) in their mother tongue. Knowledge of their mother tongue, among other things, enables people to express and communicate cultural values, i. e. the product of highly complex human activities, intellectual and otherwise. A good knowledge of one’s mother tongue is thus a prerequisite for effective communication with other people, but it is also essential to under- standing the codes underlying any system. Given the challenges presented by the advent of the learning society, the Commission thus has the task of examin- ing and identifying the difficulties faced by a large number of Europeans when it comes to learning their mother tongue. The Commission must also investigate the reasons for this problem, and the ways in which it can be addressed. It goes without saying that having a good knowledge of one’s mother tongue makes it easier to learn to communicate in other languages. — As the ESC has noted, the White Paper’s objective of enabling every European to communicate in two European languages in addition to their mother tongue is significant but also very ambitious. The ESC’s observation does not mean that it rejects this objective, but simply that a lot of work and a major effort — which must always be coordinated — will be needed to achieve it. — One thing that has to be done is to understand the problem, which means pinpointing and identifying its various aspects. Defining terms, e. g. language knowledge, or statistics, such as the number of Europeans who know a second or third Community the language, are aspects of Commission must explore and report on. the problem that — Another task is that of incorporating the teaching of foreign languages into national education systems, which can be further promoted through bilateral exchange agreements between Member States in which different languages are spoken. These types of agreements protect the linguistic and cultural diversity of Europe, while creating the conditions for better access to employment and promoting a European identity. 3. 5. Objective V: putting tangible investment and training investment on an equal footing The rationale for the fifth general objective of 3. 5. 1. the White Paper, entitled ‘treat capital investment and investment in training on an equal basis’, is the need for education and training to be treated as an investment and not as operating expenditure. This would mean that education and training would not depend so heavily on the evolutions and fluctuations of the economic cycle. C 95/68 EN Official Journal of the European Communities 30. 3. 98 With this aim in mind, and recognizing that investment in skills is crucial to competitiveness and employability the Commission proposes: The Commission notes with regard to implementing this objective that: — consolidating the levels of funding granted from all sources in connection with education and training — which implies measuring them — developing direct and indirect incentives to promote investment in human resources and improving accounting and expenditure monitoring arrangements; — an important step has been made with the agreement between Member States to take part in a first publication offering a comparative approach to funding the different levels of education; — an inventory should be drawn up of the fiscal and accounting practices and arrangements used by Member States to encourage investment in training; — adapting accounting and fiscal approaches to train- ing expenditure. — a cost-effectiveness assessment should be carried out of incentives to promote training. 3. 5. 2. makes the following points, objective: In its opinion on the White Paper, the ESC inter alia, on the fifth — it considers motivating and supporting people (young and old, whether employed or not) to constantly invest in knowledge and skills to be an essential responsibility of the Member States, and also of the EU; — it also believes that businesses have a large responsi- bility, for the sake of their own future and the competitiveness of their products, to review the question of investment in research, knowledge and skills; — it agrees with the Commission’s proposal to consoli- date funding levels in connection with education and training, while considering the role of the EU, and in particular that of the Commission, to be crucial to realizing the fifth general objective. 3. 5. 4. In its opinion on the white paper the ESC described the fifth objective (‘Putting tangible investment and training investment on an equal footing’) as the most distant and least accessible objective, since it associates this objective with attitudes and mentalities that have prevailed over centuries and which do not favour a policy of generous investment in education and training. Having stated its position, the ESC is satisfied with the results of discussions on the above objective. It is a good sign for the future of education and training that this goal has been accepted and that positive views have been expressed on: — cost-sharing between the various players — the development of a new relationship between capital and labour — the need for changes in method, attitudes, and mentality, in order to achieve a balanced approach to intangible investment. 3. 5. 3. The Commission Communication ‘Review of reactions to the White Paper’ sets out the following initial conclusions arising from discussions on the fifth objective: The ESC also believes that the Commission has followed the right course in highlighting the need to achieve this goal. — the objective is endorsed, but there are calls for new policies of investment in knowledge and skills; — expenditure should be redistributed between the different players and a new relationship should be developed between tangible investment and training investment; — there must be a change in approach, behaviour and even mentality, particularly for companies and those who determine public and private investment, in order to redress the balance towards intangible investment, a factor which plays an increasingly central role in modern economies. The fact that the Member States have accepted its proposal to carry out a comparative study on funding for various levels of education is undoubtedly a signifi- cant step forward and will give new impetus to education. The same applies to the work of compiling a digest of fiscal and accounting practices and provisions used by the Member States to encourage investment in training, and to the cost-effectiveness assessment of incentives to promote investment in training. The ESC feels that the above developments could provide the basis for a different policy of investment in education and training: a policy that will not make spending on education and training dependent on the 30. 3. 98 EN Official Journal of the European Communities C 95/69 economic cycle; a policy that will put investment in education and training on an equal footing with other productive investment; a policy, finally, that will make Europe and its citizens more competitive and at the same time more aware of their history, values and prospects for the future. Brussels, 28 January 1998. The President of the Economic and Social Committee Tom JENKINS Opinion of the Economic and Social Committee on the ‘Proposal for a European Parliament and Council Directive amending Council Directive 85/374/EEC of 25 July 1985 on the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States concerning liability for defective products’ (1) (98/C 95/17) On 30 October 1997, the Council decided to consult the Economic and Social Committee, under Article 100a of the Treaty establishing the European Community, on the above-mentioned proposal. The Section for Protection of the Environment, Public Health and Consumer Affairs, which was responsible for preparing the Committee’s work on the subject, adopted its opinion on 6 January 1998. The rapporteur was Mr Herna´ndez Bataller. At its 351st plenary session (meeting of 29 January 1998) the Economic and Social Committee adopted the following opinion by 99 votes to 14 with 7 abstentions. 1. Introduction 1. 1. Council Directive 85/374/EEC of 25 July 1985, on the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States concern- ing liability for defective products (2), excluded primary agricultural products and game from the scope of its definition of ‘product’. For this purpose, primary agricultural products were defined as products of the soil, of stock-farming and of fisheries, excluding products which had undergone initial processing. 1. 2. The initial proposal for the directive drafted by the Commission did not include the exclusion: this was inserted during the negotiation process, at the request of the European Parliament. 1. 3. Directive 85/374/EEC introduces a framework (1) OJ C 337, 7. 11. 1997, p. 54. (2) OJ L 210, 7. 8. 1985. for producer liability for defective products along the following basic lines: — liability without fault is established. Consequently, the injured person is required to prove the damage, the defect and the causal relationship between defect and damage, without having to prove fault; — a product is deemed defective when it does not provide the safety which a person is entitled to expect, taking all circumstances into account, including: the presentation of the product, the use to which it could reasonably be expected that the product would be put and the time when the product was put into circulation; a product is not considered defective for the sole reason that a better product is subsequently put into circulation; — ‘damage’ is taken to mean damage caused by death or by personal injuries, and damage to, or destruction of, any item of property other than the defective product itself, with a lower threshold of ECU 500;


title: QUESTION ECRITE no 169/98 de Sérgio RIBEIRO au Conseil. Représentation de l'UE sur les pièces de monnaie sans indication des frontières entre deux États membres

text: C 196/120 FR Journal officiel des Communaute·s europe·ennes 22. 6. 98 (98/C 196/167) QUESTION E· CRITE P-0169/98 pose·e par Se·rgio Ribeiro (GUE/NGL) au Conseil (28 janvier 1998) Objet: Repre·sentation de l(cid:146)UE sur les pie‘ces de monnaie sans indication des frontie‘res entre deux E· tats membres Dans des documents d(cid:146)information et de propagande sur l(cid:146)Euro (par exemple le calendrier 1998 re·cemment distribue·), l(cid:146)Institut mone·taire europe·en pre·sente des pie‘ces de monnaie portant la carte de l(cid:146)Union europe·enne avec les frontie‘res entre les E· tats membres, sauf pour l(cid:146)Espagne et le Portugal, qui apparaissent comme une me(cid:136)me entite·. Cette erreur › car il ne peut s(cid:146)agir que d(cid:146)une erreur › a e·te· releve·e par les me·dias portugais (cf. «O Independente» du 16. 1. 1998) avec le se·rieux et la ponde·ration auxquels le Conseil sera certainement sensible. Le processus de coope·ration pour l(cid:146)adoption d(cid:146)un re‘glement du Conseil relatif aux valeurs unitaires et aux spe·cifications techniques des pie‘ces de la monnaie unique est en cours et le Parlement europe·en a adopte· deux re·solutions (6 novembre et 17 de·cembre 1997), sans que cette erreur n(cid:146)ait e·te· de·tecte·e. Que compte faire le Conseil pour corriger cette erreur et en e·viter les conse·quences e·ventuelles? Quelle(s) action(s) compte-t-il lancer a‘ l(cid:146)e·gard de l(cid:146)opinion publique pour reme·dier aux conse·quences de·ja‘ ine·vitables, ou du moins pour les limiter? Re·ponse (30 mars 1998) En vertu du traite·, le Conseil est compe·tent pour harmoniser les valeurs unitaires et les spe·cifications techniques des pie‘ces en euro (article 105 A (2) du traite·) et non pas l(cid:146)IME. En achevant la proce·dure de coope·ration avec le Parlement europe·en, le Conseil a, le 19 janvier 1998, confirme· son accord sur la position commune en vue de l(cid:146)adoption d(cid:146)un re‘glement sur les valeurs unitaires et les spe·cifications techniques des pie‘ces en euro et ce apre‘s avoir examine· les amendements du Parlement europe·en en deuxie‘me lecture. L(cid:146)adoption formelle de ce re‘glement interviendra apre‘s confirmation des E· tats membres adoptant l(cid:146)euro. Par contre, la de·cision sur le dessin de la face commune des pie‘ces en euro suit une proce·dure diffe·rente, a‘ savoir que tous les E· tats membres ont, par voie d(cid:146)un accord intergouvernemental, approuve·, d(cid:146)abord au niveau du Conseil europe·en d(cid:146)Amsterdam et dernie‘rement en marge du Conseil ECOFIN du 17 novembre 1997, le dessin final de cette face commune. Le dessin vise· ci-dessus repre·sente l(cid:146)Espagne et le Portugal comme deux entite·s ge·ographiques distinctes. (98/C 196/168) QUESTION E· CRITE E-0190/98 pose·e par Cristiana Muscardini (NI) au Conseil (6 fe·vrier 1998) Objet: Octroi de la double citoyennete· aux Italiens re·sidant en Belgique La Convention de Strasbourg du 6 mai 1963 re‘gle les cas de double citoyennete· et autorise en pratique le recouvrement de la citoyennete·, me(cid:136)me en cas de renonciation volontaire, puisqu(cid:146)elle s(cid:146)applique sans pre·judice des diverses dispositions pre·vues par les accords internationaux. C(cid:146)est ainsi que le protocole de la convention a notamment permis l(cid:146)entre·e en vigueur de l(cid:146)accord entre l(cid:146)Italie et la France ainsi qu(cid:146)entre l(cid:146)Italie et les Pays-Bas qui autorise la double citoyennete·. Aux fins d(cid:146)e·liminer les entraves a‘ la libre circulation et de rendre effective la libre circulation des citoyens, le Conseil voudrait-il prendre les mesures ne·cessaires pour que le protocole de la Convention de Strasbourg s(cid:146)applique aux pays europe·ens qui comptent un nombre e·leve· de citoyens italiens? Compte tenu en particulier de l(cid:146)importance de la communaute· italienne en Belgique, voudrait-il par ailleurs e·tendre d(cid:146)urgence le protocole de la convention aux rapports qu(cid:146)entretiennent l(cid:146)Italie et la Belgique pour permettre aux Italiens re·sidant en Belgique d(cid:146)obtenir le recouvrement de leur citoyennete· d(cid:146)origine, s(cid:146)ils de·sirent entreprendre des de·marches dans ce sens, tout en conservant la citoyennete· belge acquise par naturalisation volontaire?


title: WRITTEN QUESTION No. 168/98 by Gianni TAMINO to the Commission. Extension of the concession held by Autostrade Spa

eurovoc_concepts:
Community trunk route
Italy
award of contract
decree
disclosure of information
motorway
road building
road network

text: C 310/32 EN Official Journal of the European Communities 9. 10. 98 (98/C 310/37) WRITTEN QUESTION P-0168/98 by Gianni Tamino (V) to the Commission (28 January 1998) Subject: Extension of the concession held by Autostrade Spa On Friday 16 January the Italian Council of Ministers decided, despite opposition from the Minister for the Environment, to extend the validity of the relevant decree, making slight amendments to it and asking the Court of Auditors either to approve or to register its reservations concerning the extension of the concession, laid down in that decree, granted to the company Autostrade Spa until the year 2018 at present, by another twenty years, i. e. until 2038. Extension of the concession is linked to a number of projects, such as the re-routing of a mountain pass 32 kilometres long and the building of a third lane on the Bologna-Florence section of the Autostrada del Sole, and other projects, which by virtue of the decree can be carried out directly by Autostrade Spa, without the need to issue a Europe-wide call to tender. The Court of Auditors, as stated in the previous question on the subject, had rejected the idea of extending the concession, but the government decided to ignore this. It emerges from interviews and statements in various newspapers that the Italian Minister for Public Works considers that it is unnecessary to send the relevant documents to Brussels, not least because, according to the Minister, Brussels has not requested specific documentation and moreover is not competent to deal with the matter. Does the Commission consider that the decisions and general attitude of the Italian Government are compatible with European legislation in this field? What in particular does the Commission think of the Italian Government(cid:146)s refusal to inform it about these issues and the doubts regarding its competence in this sphere? Answer given by Mr Monti on behalf of the Commission (30 March 1998) On 1 December 1997 the Commission sent a formal request to the Italian authorities for information on the concession granted to Autostrade SpA. They have not yet replied to the questions contained in that letter. However, the Commission is in contact with the Italian authorities. At the moment, there is no reason to suppose that the Italian Government wishes to sidestep the obligation to cooperate incumbent upon it under Article 5 of the EC Treaty or that it is unwilling to provide all the information required for an analysis of the situation. Similarly, no reservations have been expressed as to the Commission(cid:146)s competence. (98/C 310/38) WRITTEN QUESTION E-0171/98 by Freddy Blak (PSE) to the Commission (2 February 1998) Subject: Trade in Ukrainian women 1. The International Herald Tribune of 12 January 1998 reports that large numbers of women are being exported from Ukraine and many other east European countries for the purpose of sexual exploitation. Many of the women are illegally resident in EU Member States, where they are often kept in slave-like conditions and forced into prostitution. Is the Commission aware of this phenomenon? 2. Has the Commission done anything or does it intend to do anything to stamp out this modern form of the slave trade? What for instance is being done to stamp out the organized crime responsible for the slave trade, and is it possible to use some of the money the East European countries receive from the EU so that women have more possibility of creating a meaningful existence for themselves in their home countries? 3. Will the Commission do something to improve the situation of the women already illegally resident in the EU?


title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska monetära institutet och Ekonomiska och sociala kommittén - Hur konsumenternas förtroende för elektroniska betalningsmedel kan ökas på den inre marknaden"

eurovoc_concepts:
EC recommendation
European Monetary Institute
electronic money
single market
trade policy

text: 30. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 95/15 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska monetära institutet och Ekonomiska och sociala kommittén — Hur konsumenternas förtroende för elektroniska betalningsmedel kan ökas på den inre marknaden” (98/C 95/05) Den 4 augusti 1997 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovanna¨mnda meddelande. Sektionen för industri, handel, hantverk och tjänster, som fick uppdraget att förbereda ärendet, antog sitt yttrande den 7 januari 1998. Föredragande var Umberto Burani. Vid sin 351:a plenarsession den 28-29 januari 1998 (sammanträdet den 28 januari 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 118 röster för, 2 emot och 2 nedlagda röster. 1. Bakgrund Teknikutvecklingen och utvecklingen av teknis- 1. 1. ka tillämpningar inom den ekonomiska sektorn har lett till avancerade innovationer inom alla områden, i synnerhet när det gäller betalningssystem och betalnings- medel. Internationellt sett har det utvecklats öppna system, till exempel Internet, och en mångfald slutna system som ofta är utformade för att vara driftskompa- tibla med befintliga eller framtida system. Det globala kommunikationsnätet som erbjuder allt billigare anslut- ningar har sedan länge suddat ut de nationella gränserna, och den globala marknaden är en verklighet långt innan den har reglerats i internationella avtal. Kommissionen följer denna utveckling uppmärk- 1. 2. samt och har i synnerhet under den senaste tiden varit mycket lyhörd för de sociala och marknadsmässiga problemen i syfte att bidra till att informationssamhällets snabba tillväxt sker på ett balanserat och samordnat vis. Utan att förglömma att en del tredjeländer, Japan och framför allt USA, har vissa fördelar när det gäller forskning, industriproduktion och ibland när det gäller praktiska lösningar (1) har kommissionen för avsikt att utarbeta rättsliga grunder för att Europa skall kunna utveckla en egen politik som skall leda fram till den framstående position som Europa förtjänar. Särskilt med avseende på tekniska tillämpningar 1. 3. har kommissionen publicerat det mycket viktiga medde- landet ”Ett europeiskt initiativ inom elektronisk han- del” (2), där man drar upp riktlinjerna för strategiska åtgärder och bestämmelser för att underlätta för den europeiska handeln att dra nytta av den nya tekniken. I detta dokument framhålls sammanbandet mellan den (1) Se kommissionens meddelande ”Den europeiska informa- tions- och kommunikationstekniken (IKT) — industrins konkurrenskraft”, KOM(97) 152 slutlig, 16. 4. 1997, ESK:s yttrande EGT C 19, 21. 1. 1998, s. 1. (2) KOM(97) 157, 16. 4. 1997, EGT L 208, 2. 8. 1997, punkterna 47-49, yttrande av den 29 oktober 1997, EGT C 19, 21. 1. 1998. elektroniska handeln och betalningssystemen. Kommis- sionen anser att de sistnämnda med rätta finns bland ”nyckelsektorerna” när det gäller den globala driftskom- patibiliteten (3). 1. 4. Alla betalningar oavsett art utgör sammantaget ett självständigt system som är skilt från andra system därför att det förser handeln och andra sektorer (kapital- och valutamarknader samt värdepappersmarknader) med ett urval sammankopplade produkter och lösningar. De enskilda marknaderna, som skiljer sig åt när det gäller beskaffenhet och syfte, har dock en gemensam egenskap, nämligen att de kräver en hög nivå på skyddet av slutanvändarna. Uppgiften att övervaka systemets soliditet och de enskilda ekonomiska aktörerna har anförtrotts centralbanker och andra offentliga organ, men det behövs även en kontroll av de enskilda aktörer- nas beteende gentemot konsumenterna. När det gäller den sistnämnda aspekten är kommissionens inriktning särskilt väl underbyggd. Det meddelande som detta yttrande grundar sig på är också ett klart bevis för det. I meddelandet utvecklas kommissionens tanke 1. 5. när det gäller medel och system för elektronisk betalning och då i synnerhet de aspekter som rör relationerna mellan utgivare och användare av elektroniska betal- ningsmedel. Meddelandet avslutas med en rekommenda- tion som är en uppdatering av bestämmelserna från en tidigare rekommendation (4) vars principer har visat sig vara tillämpliga över tiden. Dessutom appliceras dessa uppdaterade bestämmelser på nya produkter. 2. Inledning Sedan det första meddelandet i januari 1987 (5) 2. 1. har det gått tio år. Det är en relativt kort period, (3) Se sammanfattningen, punkt II i det meddelande som nämns under fotnot 1, samt det meddelande som nämns under punkt 1. 3. (4) Kommissionens rekommendation 88/590/EEG av den 17 november 1988 om betalningssystem, i synnerhet relatio- nerna mellan innehavare och utfärdare av kort, EGT L 317, 24. 11. 1988. (5) Ett europeiskt perspektiv: elektroniska betalkort, KOM(86) 754. C 95/16 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 30. 3. 98 som dock kännetecknats av att de produkter som då betraktades som nya (kredit- och betalkort) har utvecklats oerhört och av att andra produkter, som då inte ens fanns eller befann sig på experimentstadiet, har utarbetats (till exempel banktjänster från hemmet och förbetalda kort). Andra betalningsmedel än kontanter används nu till vardags av de flesta människor och av de ekonomiska aktörerna. Redan 1995 stod dessa betalningsmedel för i medeltal 13,5 % av de totala betalningarna i Europa. I några länder var andelen avsevärt större. 2. 2. I meddelandet delar kommissionen upp nyut- vecklade produkter, som har introducerats successivt, i följande två klart åtskilda kategorier: — ”Kontoåtkomstprodukter” är hjälpmedel som gör det möjligt att på distans komma åt ett konto i ett finansiellt institut. Denna kategori omfattar banktjänster från hemmet och bank på telefon (1) samt de vanliga betalkorten. — Produkter inom området elektroniska pengar omfat- tar medel där det monetära värdet lagras på ett kort med magnetband eller microprocessorer (förbetalda kort), eller också i ett dataminne (digitala pengar). 2. 3. Ekonomiska och sociala kommittén anser att denna klassificering — som är viktig med avseende på lagstiftningen — är otillfredsställande därför att det inte framgår under vilken kategori förbetalda kort som utfärdats av banker skall klassificeras. Dessa kort gör det möjligt att på distans komma åt ett bankkonto, även om denna åtkomst är begränsad till det värde som lagrats på kortet. Enligt denna beskrivning skulle dessa kort alltså tillhöra kategorin ”kontoåtkomstprodukter”. Dessa kort medger dock ingen ytterligare tillgång till kontot under kortets användningstid. 2. 4. När det gäller tillgång till konto noterar kom- mittén att man, med avseende på klassificeringen under punkt 2. 2, endast en gång i kommissionsdokumentet nämner ”konto i ett finansiellt institut” (2). Alla de gånger som frågan tas upp senare i meddelandet och i rekommendationen talar man helt enkelt om konto utan att specificera det ytterligare. Eftersom det är förbehållet auktoriserade finansiella institut (3) att bedriva inlåning och därmed att öppna konton är det nödvändigt med ett klargörande för att avgöra om förbiseendet är avsiktligt eller om man med konton alltid avser konton som öppnats hos finansiella institut. Detta klarläggande är av grundläggande betydelse för att man skall förstå om man avser kort som utfärdats av banker eller kort som eventuellt utfärdats av andra institut när man talar (1) Banktjänster från hemmet (”home banking”) innebär att man kan komma åt sitt konto via en persondator (i Frankrike även genom Minitel), och bank på telefon (”phone banking”) innebär åtkomst via telefon. (2) KOM(97) 353 slutlig, inledning, s. 2. (3) 1:a och 2:a bankdirektivet, 77/780/EEG och 89/646/EEG. om ”kort som medger åtkomst av konto”. Med tanke på att det åtminstone för närvarande är illegalt för de sistnämnda att bedriva inlåning ansluter sig kommittén till den första av de två tolkningarna. 2. 5. Kommissionen framhåller att en betydande del av detaljhandeln kommer att ske via Internet i slutet av nästa decennium, vilket kommer att öka konkurrensen och tvinga de finansiella aktörerna att ständigt erbjuda allt enklare, säkrare och effektivare betalningsmedel. Kommittén noterar att om Europa vill anta den ameri- kanska utmaningen, som kommissionen framhållit i meddelandet om elektronisk handel, måste transaktio- nerna via Internet och liknande utvecklas långt före slutet av nästa decennium. När det gäller säkerheten var antagandet av SET-systemet (Secure Electronic Transactions) ett klart framsteg. Dessutom är andra innovationer på gång eller befinner sig på planeringssta- diet. Betalningsmedlen måste även efter hand bli billigare att använda, både som ett resultat av konkurrensen mellan de finansiella aktörerna och på grund av konkur- rensen mellan leverantörerna av nätverkstjänster. 3. Målsättning och innehåll 3. 1. Som redan påpekats under punkt 1. 3 fastställer kommissionen att det finns ett samband mellan betal- ningsmedel och den elektroniska handeln och betonar att säkra och överskådliga system bland annat underlättar övergången till den gemensamma valutan. I detta sam- manhang påminner kommittén om att man i sitt yttrande om ”Grönbok om praktiska åtgärder vid införandet av den gemensamma valutan” (4) påpekade att kort ”är det enklaste och smidigaste betalningssättet” och begärde att kommissionen skulle främja användningen av kort. Denna begäran gäller fortfarande och man måste undvi- ka att kostnader eller tungrodd byråkrati hindrar och bromsar konsumenternas användning av dessa pro- dukter. Kommissionen identifierar fyra huvudsakliga 3. 2. insatsområden när det gäller betalningssystem, nämligen att utforma en övervakningsram vad gäller utgivarna, främja konsumenternas förtroende, fastställa klara kon- kurrensregler samt förbättra säkerheten och minska bedrägerierna. Det andra området behandlas i medde- landets rekommendation. De övriga områdena utgör en del av de kortsiktiga programmen som skall komplettera den rättsliga ramen för betalningssystem, tills den pågående och framtida utvecklingen kräver att de skall ses över. 3. 3. Det första insatsområdet innebär att man faststäl- ler en lämplig övervakningsram för utgivning av elektro- niska pengar i syfte att säkerställa stabiliteten och (4) Yttrande av den 26 oktober 1995, punkt 5. 4. 3. 3, EGT C 18, 22. 1. 1996. 30. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 95/17 betalningsförmågan hos utgivarna fastställs. Ett förslag till direktiv i detta ärende kommer att läggas fram före slutet av 1997. Kommittén avser inte att ta upp frågan, åtminstone inte innan förslaget är offentligt. Dock anser kommittén att konsumentskyddet hädanefter måste prioriteras framför alla andra överväganden i direktivet. Förtroendet för den nationella valutan är obegränsat och samma villkor måste gälla för den elektroniska eller virtuella valutan. Utgivarnas soliditet, deras förmåga att uppfylla sina förpliktelser när det gäller konsumenter och mottagare samt kontrollernas effektivitet måste vara oantastliga. 3. 4. Det andra området innebär att tillämpningen av gemenskapens konkurrensregler skall klargöras i syfte att uppnå jämvikt mellan driftskompatibilitet och en sund och livaktig konkurrens. De olika betalningsmed- lens kompatibilitet är avhängig av den tekniska och driftsmässiga kompatibiliteten mellan dessa, som i sin tur beror på överenskommelser mellan aktörerna. Under 1998 kommer kommissionen att presentera ett dokument som skall vägleda de finansiella instituten, mottagarna och konsumenterna. Kommittén framhåller artikel 85. 3 i fördraget, som framför allt i denna fråga måste tjäna som rättesnöre när man väljer angreppssätt. Alla överenskommelser måste bedömas utifrån den nytta som de har för marknaden, såväl när det gäller tekniska framsteg som lägre kostnader och större konsumentsä- kerhet. Ett ytterligare insatsområde består av åtgärder 3. 5. för att ta itu med riskerna för bedrägerier och förfalsk- ning genom att förbättra säkerheten. Kommissionen betonar att det är nödvändigt att de elektroniska betalningsmedlen är så säkra som möjligt. Inom detta område är det inte nödvändigt med ytterligare incitament med tanke på att bedrägerier redan är utgivarnas största problem. Trots de stora investeringarna i forskning och praktiska lösningar, som kan utläsas ur räkenskaperna, uppgår förlusterna till hundratals miljoner dollar varje år. Utgivarna får inte bli mindre vaksamma, men lösningarna måste sökas på annat håll. 3. 6. Kommittén har tidigare uttalat sig i denna fråga. Den inbyggda säkerheten begränsas av kostnaderna och av att de kriminella organisationerna förfogar över imponerande medel för att kringgå säkerhetsåtgärderna. Deras syfte är inte enbart att dra nytta av bedrägerierna, utan också att tvätta pengar från illegal verksamhet. Den inbyggda säkerheten är alltså redan tillfredsställande och man bör snarare satsa på att bekämpa den organiserade brottsligheten. I sitt yttrande om ”Grönbok om praktiska 3. 7. åtgärder vid införandet av den gemensamma valu- tan” (1) betonade kommittén att valutabedrägerier och bedrägerier som rör alternativa betalningsmedel borde bli föremål för ett helt nytt synsätt. Det är nämligen inte bekämpning av förfalskningar och bedrägerier som bör betonas, utan kampen mot den organiserade brottslighe- ten. Samma koncept — och samma uppmaning till kommissionen — har upprepats i ett senare yttrande (2). 3. 8. Rådet i Amsterdam antog en handlingsplan för bekämpande av den organiserade brottsligheten (3) och begärde att kommissionen och rådet skulle vidta åtgärder — före 1998 års slut — vad gäller betalningsmedel, däri inbegripet elektroniska betalningsmedel (4). Kommittén ser positivt på att rådet antagit det synsätt som kom- mittén föreslagit, men man frågar sig om det verkligen behövs ett och ett halvt år för att bara ställa samman ett utkast till förslag. Kommissionen tog emot rådets uppmaning och förklarade att man kommer att undersö- ka om det finns behov av åtgärder inom detta område. Detta löfte är dock alltför försiktigt och stämmer dåligt överens med det uppenbara — och brådskande — behovet av lämplig lagstiftning. 3. 9. Slutligen meddelar kommissionen att man över- väger att eventuellt ändra en tidigare rekommendation (5) som i huvudsak berör förhållandena mellan utgivare och mottagare av betalningsmedel. Mot bakgrund av den senaste och den förutsedda utvecklingen skulle en översyn i själva verket kunna bli nödvändig. 4. Riktlinjer för utgivare och användare 4. 1. Mot bakgrund av den nya situationen ansåg kommissionen att det var nödvändigt att se över rekom- mendationen från 1988. Denna översyn skall grunda sig på principen att främja konsumentens förtroende för elektroniska betalningsmedel genom att skyldigheterna fördelas jämnt mellan utgivare och användare. De aspekter som är mest intressanta för konsumenterna är framför allt de som rör ansvar vid förlust eller stöld, samt bevisbörda, fullständig information och förfaranden för gottgörelse. 4. 2. I meddelandet redogörs dessutom för utveckling- en från 1988 fram till i dag av den nya generationen ”elektroniska pengar”, det vill säga förbetalda kort och (1) Yttrande av den 26 oktober 1995, punkterna 7. 11 till 7. 14, EGT C 18, 22. 1. 1996. (2) Yttrande av den 31 oktober 1996 om ”Konsekvenser för marknaden av den lagstiftning och reglering som är nödvändig för övergången till en gemensam valuta”, EGT C 56, 24. 2. 1997, punkterna 5. 2. 1-5. 2. 5. (3) EGT C 97, 28. 4. 1997; EGT C 251, 15. 8. 1997. (4) EGT C 97, 28. 4. 1997; EGT C 251, 15. 8. 1997, kapitel VI. (5) Kommissionens rekommendation 87/598/EEG av den 8 de- cember 1987 om en europeisk kodex för bästa praxis när det gäller elektroniska betalningsmedel (relationer mellan finansiella institut, handelsidkare, tjänsteleverantörer och konsumenter) EGT L 365, 24. 12. 1987. C 95/18 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 30. 3. 98 belopp som lagrats i ett dataminne. Man bör dock observera att under den nuvarande fasen med dessa relativt nya produkter måste man undvika överdrivet byråkratiska rutiner för att inte hämma utvecklingen och hindra nytänkande. Meddelandet från 1988 (som redan omfattade traditionella och elektroniska betal- kort, banktjänster från hemmet och bank på telefon — den sistnämnda tjänsten nämndes dock inte uttryckligen) har alltså utvidgats till att omfatta återuppladningsbara elektroniska pengar som är möjliga att koppla till konton, hittills har det dock i praktiken rört sig om förbetalda bankkort. Utanför rekommendationens räckvidd hamnar alltså förbetalda och icke-åter- uppladdningsbara engångskort, till exempel telefonkort, kort för att betala motorvägsavgifter etc. 4. 3. Samtidigt som man beaktar att det finns ett uttalat behov av att tillåta utveckling av förbetalda kort utan byråkratiska hinder, har kommissionen velat begränsa sig till sådana bestämmelser som är av direkt intresse för konsumenten, i synnerhet till förhandsinfor- mation, några (begränsade) skyldigheter när det gäller utgivarens ansvar samt förfarande för gottgörelse. En uppmaning riktas dock till utgivarna om att de kan besluta att frivilligt anta även de bestämmelser från vilka de är undantagna. 4. 4. Kommittén ser positivt på det synsätt som beskrivs under punkterna 4. 2 och 4. 3. Dock anser kommittén att konsumenterna har ett visst intresse av att få en redovisning av de möjliga motiv — utöver dem som redan angivits — som ligger till grund för att icke-återuppladdningsbara förbetalda kort utelämnas i rekommendationen. Dessa kort är mycket spridda bland konsumenterna och de kännetecknas av sitt låga värde, som innebär att man kan acceptera en förlust eller stöld, användaren är anonym och de är överlåtbara (det behövs ingen kod) samt den låga kostnaden, som gjorts möjlig genom att utrustning används off-line. Trots att man har beaktat vissa olägenheter (till exempel avmagnetise- ring av korten) och vissa avigsidor (korten är tidsbegrän- sade och inlöses inte) har kommissionen tydligen ansett att av detta betalningsmedels användbarhet och de relativt begränsade beloppen gör att det inte behövs någon reglering. 4. 5. Kommittén godtar denna inställning men upp- manar de europeiska och nationella myndigheterna och även konsumentorganisationerna att se till att eventuella olägenheter och avigsidor undan för undan elimineras. ESK uppmanar alltså kommissionen att följa upp hur marknaden utvecklar sig och om det senare blir nödvän- digt att vidta lagstiftnings åtgärder. till medlemsstaterna att övervaka inrättandet av lämpli- ga förfaranden för att reglera tvister mellan användare och utgivare. I rekommendationen (artiklarna 10 och 11 — jämför punkt 5. 13 längre fram) uttrycks dock ett annat synsätt. 5. Rekommendationen Eftersom rekommendationen redan har antagits 5. 1. av kommissionen den 30 juli 1997 (1), begränsar kom- mittén sina kommentarer till de problem som den anser det vara värt att behandla igen med tanke på en eventuell framtida översyn av dokumentet. Särskilt uppmärksammas då de regler som avser nya produkter som omfattas av rekommendationen, dvs produkter inom området elektroniska pengar. 5. 2. Artikel 1 a Enligt texten tillämpas rekommendationen på ”överfö- ring av pengar, utom de som beställts och utförts av finansiella institutioner, med hjälp av elektroniska betalningsmedel”. De överföringar som inte avses med detta tycks vara bankgireringar, som när de utförs över nationsgränserna faller under därför ett särskilt direktiv, men de skulle också kunna avse överföringar som en kund begär hos sin bank på elektronisk väg. Kommittén anser att definitionen inte är tillräckligt tydlig. 5. 3. Som definitionen är formulerad omfattas alla överföringar av medel som genomförs med alla slags förbetalda elektroniska betalningsmedel: betalkort, kort, banktjänster från hemmet och bank på telefon. Eftersom det vid sådana överföringar som nämns ovan förhåller sig så att betalningen är beställd men inte utförd, borde detta betyda att sådana transaktioner inte omfattas av rekommendationen. Dessutom täcks dessa transaktioner av det direktiv som avser överföring av bankmedel. I vilket fall som helst borde detta klargöras för att undvika tolkningssvårigheter. 5. 4. Kommittén vill också påpeka att det i samma artikel finns en motsägelse mellan terminologi och innehåll. I överensstämmelse med rekommendationens titel (”Rekommendation om transaktioner med hjälp av elektroniska betalningsmedel med tonvikt på förhållan- det mellan utgivare och innehavare”) är de enda transak- tioner som behandlas överföringar av bankmedel som utförs med hjälp av elektroniska betalningsmedel. I punkt 3 i ingressen påpekas dock att man inbegriper icke-elektroniska transaktioner med hjälp av betalkort 4. 6. Meddelandet avslutas med en uppmaning till utgivarna att anpassa sig till föreskrifterna i rekommen- dationen senast den 31 december 1998 och en uppmaning (1) EGT L 208, 2. 8. 1997. 30. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 95/19 Varken i den berörda artikeln eller i resten av texten nämns några andra transaktioner än elektroniska. Det uppstår därför tvivel om vad som gäller för transaktioner med kort — den aktuella regeluppsättningen eller den från den tidigare rekommendationen 88/590/EEG. 5. 5. Kommissionen klargjorde senare att den rekom- mendation som nämns i punkt 5. 4 har ersatts med den aktuella. Kommittén noterar detta men måste dock påpeka att i så fall är motsägelsen ett grovt misstag. Om man gör en vid tolkning skulle man kunna tillstå att betalkort med tillgång till ett konto underförstått är inbegripna. Men hur man än läser utesluter texten i artikel 1. 1 i kombination med definitionerna i artikel 2 punkt a och 2 b, vanliga kort andra än bankkort utan tillgång till ett konto och kort, elektroniska, eller icke-elektroniska som utgivits av handels- och affärsin- rättningar. I det senare fallet utgör de medel som konsumenten eventuellt satt in en deposition och inte ett konto i ordets egentliga bemärkelse. 5. 5. 1. Slutsatsen av det tidigare resonemanget är att definitionen av rekommendationens tillämpningsområ- de måste revideras snarast för att man skall kunna fylla i de luckor som råkat uppstå. Rekommendationen borde faktiskt omfatta alla betalningsmedel, elektroniska och icke-elektroniska, oavsett utgivare (med beaktande av de undantag som nämns i sista meningen i tredje beaktandesatsen och undantagen i artikel 1. 2). Om detta är vad kommissionen avser är en ny och tydligare formulering av artikel 1. 1 en nödvändighet. åtgärder för att förhindra en fortsatt användning vid förlust, stöld eller bedrägeri. 5. 6. 1. Med hänsyn tagen till vad som är utmärkande för användandet av elektroniska betalningsmedel, anser kommittén att denna regeluppsättning i praktiken är godtagbar, men uttrycker några i punkt 5. 11. reservationer 5. 7. Sista meningen i artikel 1. 2 är något förvirrande; där står att ”vid de tillfällen då produkten för elektronis- ka pengar [förbetalt kort] skall användas för att kreditera (eller debitera) genom fjärrtillgång till innehavarens konto skall denna rekommendation vara tillämpbar i dess helhet”. I inledningsfrasen och i slutfrasen i arti- kel 1. 2 talas det hela tiden om samma betalningsmedel, nämligen förbetalda kort som alltid är kopplade till kontot. Först står det att dessa är undantagna från en rad bestämmelser (inledningsfrasen — se punkt 5. 6), och sedan står det att bestämmelserna gäller dem (slutfrasen). Motsägelsen är uppenbar men kan antagli- gen förklaras med att det är rätt tänkt men fel uttryckt. Kommissionen understryker särskilt att skyddet 5. 8. av åtkomst av kontot är viktigt (punkt 3 i ingressen till rekommendationen). Såsom påpekats ovan i punkt 2. 3 föreligger åtkomst av kontot endast vid laddning (eller tömning) av kortet, medan det under själva användandet av kortet inte föreligger någon åtkomst. Detta funktions- sätt är likadant för alla slags förbetalda kort, såsom bankkort, telefonkort etc. I rekommendationen har man anammat detta betraktelsesätt, vilket kommittén ser positivt på. 5. 6. Artikel 1. 2 5. 9. Artikel 4. 2 Med undantag från punkt 1 är elektroniska pengar (förbetalda kort) undantagna från en rad bestämmelser: — Artikel 4. 1: skyldighet att ställa information om utförda transaktioner till innehavarens förfogande. — Artikel 5 b andra och tredje strecksatsen: skyldighet för innehavaren att anmäla icke-tillåtna transaktio- ner, fel eller oegentligheter. — Artikel 6: innehavarens ansvar, särskilt självriskbe- loppet på högst 150 ecu. Denna artikel föreskriver att utgivaren av ett elektroniskt betalningsmedel bör möjliggöra för innehavaren att kontrollera de senaste fem genomförda transaktionerna och det utestående värdet som lagrats i kortet. Denna föreskrift medför inte några problem, men anvisningen att ange de senaste fem transaktionerna är en teknisk omöjlighet för de flesta kort som fungerar i off-line terminaler och utan att man behöver slå in en PIN-kod. Kommittén föreslår att punkten omformuleras i mer realistiska ordalag, och att bestämmelsen inskränks till att gälla i de fall då det tekniska systemet gör det möjligt. Sådana system finns redan eller är under utarbetande; de baserar sig på mer sofistikerade och antagligen dyrare lösningar, men i fri konkurrens ger de konsumenten möjlighet att göra ett medvetet val. — Artikel 7. 2 c, 7. 2 d och 7. 2 e första strecksatsen: utgivarens skyldighet att registrera transaktionerna och att tillhandahålla bevis. 5. 10. Artikel 5 b — Artikel 8. 1, 8. 2, 8. 3: Utgivarens ansvar vid uteblivet eller felaktigt utfört uppdrag. — Artikel 9. 2: utgivarens skyldighet att vidta skäliga I den första strecksatsen föreskrivs att innehavaren av ett elektroniskt betalningsmedel eller en personlig PIN-kod bör anmäla stöld eller förlust till utgivaren, men förbetalda kort (”elektroniska pengar”) undantas C 95/20 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 30. 3. 98 från att omfattas av bestämmelserna i andra och tredje strecksatsen om anmälan av att icke-tillåtna transaktioner bokförts och av att fel eller oegentligheter uppstått i administrationen av kontot. Här har man alltså tagit hänsyn till de förbetalda kortens tekniska egenskaper, vilket är ytterligare ett bevis på att det är nödvändigt att formulera om (se punkt 5. 7) slutfrasen i artikel 1. 2. övervägande. Man bör också komma ihåg att elektronis- ka betalningsmedel, som även kan användas för att överföra medel ”från ett kort till ett annat” utan mellanhänder, kan utnyttjas för att tvätta svarta pengar. Ett sådant olagligt bruk skulle kunna förhindras genom en begränsning av det laddningsbara värdet. Kampen mot brottsligheten är alltså ytterligare ett fullgott skäl som kan läggas till skyddet av konsumenten. 5. 11. Artikel 6 5. 13. Artikel 11 Denna artikel föreskriver — precis som den tidigare rekommendationen — innehavarens ansvar vid stöld eller förlust av ett elektroniskt betalningsmedel. Dessa bestämmelser gäller inte förbetalda kort, vilket i prakti- ken betyder att konsumenten måste stå för följderna av förlust eller stöld av kort. Med hänsyn till det låga värde som kan laddas begränsas skadan i sämsta fall till det belopp som finns kvar på kortet , dvs. oftast mindre än 150 ecu. Konsumenten är i alla fall skyddad mot ytterligare försök att ladda kortet från kontot, i enlighet med de sammantagna bestämmelserna i artiklarna 7 och 8. Sammanfattningsvis har förbetalda kort fördelar men det finns också eventuella nackdelar, vilket klart och tydligt skall meddelas konsumenten skriftligt. 5. 12. Artikel 8. 4 I denna artikel, som enbart gäller förbetalda kort, föreskrivs att utgivaren är ansvarig för förlust av på kontot befintligt belopp eller för felaktigt utförd transaktion. Denna bestämmelse är omöjlig att tillämpa på de varianter, som i dag är vanligast, där man använder sig av off-linesystem utan angivande av kod, men den kan gälla för sådana system (jämför punkt 5. 9) där det är tekniskt möjligt. 5. 12. 1. Som en följd av ovanstående resonemang menar kommittén att det är nödvändigt att fastställa en övre gräns för det laddningsbara beloppet på ett förbetalt kort, för att begränsa förlusten för innehavaren. Gränsen på 150 ecu, som redan definierats som en relativt lindrig förlust för konsumenten, bör tas under allvarligt Bryssel den 28 januari 1998. Tvärtemot vad som framhålls i meddelandet (jämför punkt 4. 6) riktas rekommendationen enbart till med- lemsstaterna, som förväntas vidta nödvändiga åtgärder för att utgivarna av elektroniska betalningsmedel skall rätta sig efter bestämmelserna. Kommittén vill uppmana kommissionen att vara vaksam på att en sådan inriktning kan medföra ett antal olikartade lösningar i de olika länderna. Risken för att detta kan ske är inte alls utesluten, eftersom det i rekommendationen finns vissa ej försumbara oklarheter och svårtolkade formuleringar. Kommittén anser det vara befogat att påpeka 5. 14. för kommissionen att det inte framgår av meddelandet eller rekommendationen om den tidigare rekommenda- tionen 88/590/EEG fortfarande icke- elektroniska betalningsmedel. Dessa nämns inte i det aktuella meddelandet. gäller för 5. 15. Kommittén vill till sist kommentera indelningen som ligger till grund för rekommendationen: elektronis- ka betalningsmedel, medel för fjärråtkomst av konton, produkter inom området elektroniska pengar. Produk- terna på marknaden är ofta svåra att klassificera, men deras olika egenskaper medför dock så många olika kännemärken, undantag och tillägg att en allmän regel- samling blir oöverskådlig. Kommittén undrar om det inte vore lämpligt att försöka åstadkomma en tydligare och mer överskådlig presentation av ämnet, där man tar hänsyn till varje enskilt medels särart och anger regler för vart och ett av dessa. Eftersom produkterna har olika namn vore det bättre att klassificera dem därefter. På så sätt skulle bestämmelserna bli tydligare, vilket främst skulle gagna konsumenterna, som inte är betjänta av krångliga formuleringar. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 194/98 van Antoni GUTIÉRREZ DÍAZ aan de Commissie. Illegaal karakter van werken die medegefinancierd zijn door de Europese Unie

eurovoc_concepts:
Catalonia
fraud
fund (EU)
littoral
public works
town and country planning
town planning
use of aid

formats: html print