title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelande från kommissionen: Mot ett program för städer inom Europeiska unionen"

eurovoc_concepts:
EU policy
European Regional Development Fund
urban area
urban population
urbanisation

text: 30. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 95/89 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen: Mot ett program för städer inom Europeiska unionen” (98/C 95/19) Den 13 maj 1997 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget begära Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande om ovanna¨mnda meddelande. Sektionen för regional utveckling, landsbygds- och stadsplanering, som ansvarat för kom- mitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 20 januari 1998. Föredragande var Gianni Vinay och medföredragande var Eugène Muller. Vid sin 351:a plenarsession den 28-29 januari 1998 (sammanträdet den 28 januari 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén enhälligt följande yttrande. 1. Inledning 1. 1. Europa är den världsdel som har flest städer, något som varit betecknande för Europa i tre årtusenden. Stadsbildningen är alltså helt införlivad i de europeiska folkens kultur, samhälle och ekonomi. Oavsett de problemfyllda aspekter som under vissa perioder, och särskilt för närvarande, påverkat livet i städerna är det ändå främst där som den ekonomiska och kulturella utvecklingen avgörs. Därför är det särskilt positivt att alla de olika sidorna av verkligheten och framtiden i städerna uppmärksammas av Europeiska unionens institutioner genom en rad initiativ. Kommissionens meddelande om städernas problematik är det senaste och särskilt värdefulla exemplet på en tilltagande uppmärksamhet från de europeiska institu- tionernas sida i denna fråga som har så stor ekonomisk och social betydelse. Meddelandet är indelat i fyra avsnitt: 1. 2. Det första kapitlet beskriver ”utmaningar för Europas storstäder”. Städernas ekonomiska resultat bidrar till den regionala och nationella BNP:n i propor- tionellt högre grad i förhållande till befolkningen. Denna inkomstökning påverkar dock inte arbetslöshetssiff- rorna. A¨ ven ur miljösynpunkt har livet i städerna 1. 2. 1. försämrats avsevärt, vilket ställer krav på att politiken för städernas utformning förändras så att den inriktas på en socioekonomiskt hållbar utveckling. Ur socialpolitisk synvinkel är något som man 1. 2. 2. alltmer uppmärksammar försvagningen av medborgar- nas kollektiva identitetskänsla, vilket resulterar i att färre deltar i den lokala demokratiska beslutsprocessen. Förvaltningen av städerna försvåras ytterligare av att beslutsfattandet splittras och sprids ut på olika nivåer: från den självklara lokala nivån till den regionala, nationella och europeiska. som genomförs inom EU:s olika politikområden: enpoli- tik som främjar konkurrens och sysselsättning, en politik till förmån för ekonomisk och social sammanhållning, en politik som hjälper till att ansluta städerna till det transeuropeiska nätet, en politik som främjar en hållbar utveckling och livskvalitet i städerna. 1. 3. 1. Eftersom städerna är föremål för omfattande europeiska och utländska investeringar, måste organisa- tionen i städerna vara sådan att de ”kan tillhandahålla tjänster med högsta kvalitet och ha en god infrastruktur” (punkt 2. 1). En regions ekonomiska framgång beror vanligtvis på städernas förmåga till förnyelse. 1. 3. 2. Under de senaste åren har de socioekonomiska problemen i olika områden i städerna ägnats stor uppmärksamhet. Man talar om pilotprojekt för städer- nas utveckling (artikel 10 i ERUF:s stadgar) som uppnått så positiva resultat att kommissionen 1994 startade initiativet Urban. Det finansieras av strukturfonderna och syftar till att utarbeta samarbetsformer inom fattiga kvarter i städer och angripa utvecklingsproblem genom inom samordnade program. Senare tillkom Integra, ramen för ESF:s gemenskapsinitiativ för sysselsätt- ningen. De transeuropeiska näten och städernas trafik- 1. 3. 3. nät är fast sammanbundna och har en grundläggande betydelse för att motverka den obalans som karakterise- rar städernas uppbyggnad och de olika enskilda stadsom- rådena. 1. 3. 4. Allt detta skall beaktas i en strävan efter en hållbar utveckling, vilket anses vara avgörande för livskvaliteten för kommande generationer. I meddelan- det nämns viktiga initiativ från tidigare år, som grönbo- ken 1990 om miljön i städerna och projektet ”Hållbara städer” som startades 1993. Miljöpolitiken, som även har kopplats till strukturfonderna och FoTU-politiken, har som en specifik målsättning att främja en hållbar utveckling. Det andra kapitlet i meddelandet ägnas åt en 1. 3. analys av de åtgärder som avser städernas utveckling 1. 4. Meddelandets tredje kapitel behandlar ”inrikt- ningar för framtiden”. Man framhåller att ”utgångs- C 95/90 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 30. 3. 98 punkten för en framtida urban utveckling måste vara att erkänna städernas roll som motor för regional, utveckling” nationell (punkt 3). ekonomisk europeisk och främja stadsutvecklingen i mindre gynnade regioner, stimulera och utveckla stadsnät med flera centrum, bemästra städernas utbredning och främja ett nytt partnerskap mellan stadsområden och landsbygd” (2). 1. 4. 1. Kommissionen anser att hädanefter ”bör de olika åtgärderna på EU-nivå bedömas ur en synvinkel av sammanhängande och hållbar urban utveckling” och fastslår på så sätt att det är nödvändigt att det urbana perspektivet finns med inom EU:s olika politikområden. Kommitténs 2. 1. 1. 2. rekommendationer utgjorde otvivelaktigt ett sammansatt och betydelsefullt program som kunde ingå i utformningen av EU:s politik för städernas utveckling. 1. 4. 2. Med tanke på strukturfondernas grundläggan- de betydelse föreslås det att de lokala myndigheterna medverkar i utarbetandet och genomförandet av pro- gram för regional utveckling. 1. 5. Slutligen framhålls hur viktigt det är att överföra och sprida god praxis och man aviserar att en ”översyn” skall genomföras för att bedöma de europeiska städernas starka och svaga sidor. 1. 6. I fjärde kapitlet föreslår kommissionen slutligen att man inleder en rad diskussioner och möten om städernas problem med deltagande av rådet, Europapar- lamentet, Ekonomiska och sociala kommittén, Region- kommittén, lokala myndigheter och andra berörda aktörer. En slutpunkt för denna dialog kommer att bli det forum som kommissionen kommer att anordna 1998. 2. Allmänna kommentarer 2. 1. Kommittén har redan uttalat sig vid ett flertal tillfällen om nödvändigheten att ta större hänsyn till gemenskapspolitikens återverkningar på städerna och anta en hållning där städernas sociala och ekonomiska utveckling är ett av riktmärkena för hur gemenskapens medel skall användas. I sitt yttrande om skrivelsen ”Europa 2000+” 2. 1. 1. uttryckte ESK övertygelsen att ”EU måste lägga särskilt stor vikt vid stadsområdenas problem och utvecklings- tendenser” (1) och konstaterade att ”det fortfarande saknas en europeisk strategi för att förbä balans”. Detta bör vara något som prioriteras i den europeiska debatten om problemen i städerna. 2. 1. 1. 1. I detta syfte föreslog kommittén att ”Euro- peiska territoriella utvecklingsperspektivet” (ESDP) skulle innehålla ”förslag till möjliga åtgärder som är av intresse för gemenskapen för att bättre fördela tillväxten, diversifiera städernas ekonomi utifrån regionala behov, 2. 1. 2. Kommittén tog också initiativet till ett yttrande om ”Europeiska unionens roll i stadsfrågor”, där man framhåller den ”europeiska dimensionen” inom politi- ken för städernas utveckling som ”ifrågasätter principer, faktorer och villkor av strategisk betydelse för hela gemenskapens utvecklingsplaner för européernas livs- kvalitet” (3). 2. 1. 2. 1. I detta dokument presenteras flera praktiska förslag, bland annat ökade insatser av unionen vad gäller pilotprojekt för städer (nydanande insatser, artikel 10 i ERUF), en ny inriktning för strukturfonderna som särskilt avser utveckling av städerna, en analys av den inverkan som alla åtgärder för städerna får på regionen och staden, incitament till att utveckla nydanande former av urbana partnerskap, ett forum med deltagande av EU, medlemsstater, regioner, lokala myndigheter, arbetsmarknadens parter och andra berörda för att utforma EU:s åtgärdsstrategier för städernas utveckling. Ett grundläggande förutsättning för att ge- 2. 1. 2. 2. nomföra en politik där EU i högre grad uppmärksammar frågor som rör städerna är att man måste ”ge kommissio- nen större befogenheter till vägledning [. ]. Det tycks särskilt önskvärt att kommissionen utarbetar riktlinjer för det europeiska urbana systemet” (4). 2. 1. 2. 3. Det som ligger till grund för kommitténs inställning är uppfattningen om stadsrummet ”som en nyckelfaktor för att skapa ett nära samband mellan insatser för utveckling, ekonomiskt uppsving och social rättvisa” (5). 2. 1. 2. 4. Kommittén anser slutligen att ”reflexionerna kring EU:s roll inom den urbana sektorn lagt i dagen ett problemkomplex av sådan betydelse för unionens utveckling och livskvaliteteten för dess medborgare att det inte kan begränsas till ett yttrande utan kräver ständig uppmärksamhet och noggrann eftertanke”. (1) Yttrande om ”Europa 2000+” — Samarbete för en fysisk planering inom EU (tilläggsyttrande), EGT C 301, 13. 11. 1995, punkt 2. 2. 6. (2) EGT C 301, 13. 11. 1995, punkt 2. 2. 6. 4. (3) Yttrande om ”Europeiska unionens roll i stadsfrågor”, EGT C 30, 30. 1. 1997. (4) EGT C 30, 30. 1. 1997, punkt 5. 3 ii. (5) EGT C 30, 30. 1. 1997, punkt 6. 3. 5. 30. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 95/91 2. 2. Kommissionens meddelande behandlar ämnet uttömmande och innebär ett stort steg framåt i inställ- ningen till städernas problem, eftersom man inser att detta är en av de avgörande frågor som gemenskapspoli- tiken i framtiden skall inriktas på. omfattning och slag. Särskild uppmärksamhet förtjänar punkt 2. 4, där främjandet av en hållbar utveckling beskrivs ”som en avgörande aspekt i fråga om livskvalitet för nuvarande och kommande generationer”. Denna inställning har en tydlig koppling till målsättningen att uppnå social sammanhållning i städerna. På samma sätt kan man uppfatta de slutsatser 2. 2. 1. som antogs under det nederländska ordförandeskapet vid det informella mötet mellan ministrarna med ansvar för regionalpolitik och fysisk planering som hölls i Noordwijk i juni 1997, där man sade att städerna är hjärtat i den europeiska samhällsmodellen eftersom man där finner solidaritet och social integrering. Städerna genererar ekonomisk tillväxt, konkurrenskraft och sys- selsättning. I städerna skapas arbetstillfällen och ekono- misk tillväxt som leder till en förstärkt ekonomi och breddad arbetsmarknad. Städerna borde också medver- ka till en balanserad utveckling i stadsområdena i Europa och därmed utjämna skillnaderna mellan olika områden i unionen. 2. 2. 2. Utvecklingen i städerna är för närvarande en mycket angelägen fråga rent allmänpolitiskt, eftersom medborgaren kan se de praktiska resultaten av gemen- skapspolitiken och de positiva återverkningarna på människornas livskvalitet. Detta är så mycket viktigare i detta historiska skede av Europeiska unionens uppbygg- nad, som är mer invecklad och krävande än någonsin förr. Meddelandets värde ligger alltså främst i att det för upp städernas problem på ”gemenskapens dagordning”. 2. 2. 3. Den nära koppling som görs i början av meddelandet mellan städerna och den socioekonomiska och kulturella samhällsutvecklingen i Europa är beröm- värd. Den utgör också grunden för hela meddelandets uppläggning och innebär en praktisk hållning till de behandlade problemen. Beskrivningen i de första tre punkterna av den 2. 2. 4. obalans som förorsakats av ekonomiska och tekniska omställningar, som skapat stora möjligheter men också betydande inslag av arbetslöshet och utslagning, visar på en social medvetenhet som sedan genomsyrar hela framställningen i meddelandet. 2. 2. 5. Vi uppskattar också det sätt på vilket man i punkt 1. 5 uppfattar och beskriver försvagningen av identitetskänslan och rotlösheten, som visar sig i ”den låga deltagandenivån i den lokala demokratiska pro- cessen”. Den detaljerade redogörelsen, 2. 2. 6. i kapitel två i dokumentet, av de åtgärder som avser städernas utveckling som för närvarande genomförs i Europeiska unionen visar en helhetsbild av gemenskapspolitiken för städernas utveckling och dess återverkningar av olika 2. 2. 7. I sina tidigare ställningstaganden har kom- mittén hävdat att det behövs ett samordnat och målinrik- tat angreppssätt och efterlyst utarbetande och genomför- ande av ”urbana utvecklingsprojekt som syftar till att skapa förutsättningar för genomförbarhet och ekono- miska, administrativa och tekniska förutsättningar för att förbättra den sociala sammanhållningen” (1). Under den andra europeiska konferensen om 2. 2. 8. hållbara städer, som ägde rum i Lissabon i oktober 1996, kunde man utvärdera ”A˚ lborgdeklarationen” som undertecknades i maj 1994 och innebar att 300 europeis- ka städer förband sig att genomföra överenskomna åtgärder som främjar en hållbar utveckling. Kommissio- nens linje bekräftar alltså den inriktning som påbörjades 1993 i och med projektet ”Hållbara städer”, eftersom den upprätthåller målsättningen att främja en hållbar utveckling i de europeiska städerna, verka för erfaren- hetsutbyte och sprida bästa praxis när det gäller en hållbar lokal utveckling. I detta sammanhang är det också viktigt att nämna FN:s konferens om boende- och bebyggelsefrågor (Habitat II). 2. 2. 9. Kommissionens förslag sammanfattas verk- ningsfullt när man framhåller att ”de olika åtgärderna på EU-nivå bör bedömas ur en synvinkel av samman- hängande och hållbar urban utveckling”. Detta ligger till grund för meddelandet, som om det omsätts i praktiken kan göra gemenskapspolitiken mer konkret och omedelbar, vilket kan stärka unionen genom att dess medborgare godtar och blir delaktiga i besluten. 2. 2. 10. Kommittén ser positivt på att utgångspunkten för utvecklingen i framtiden är att ”erkänna städernas roll som motor för regional, nationell och europeisk ekonomisk utveckling”. 2. 2. 11. Kommissionens meddelande inbjuder till att uttala sig om följande fyra grundläggande faktorer för de europeiska städernas framtid: — Städernas utveckling måste beaktas i alla EU:s politikområden. — Offentlig service och städernas utveckling. — Strukturfondernas roll. (1) Yttrande om ”Europeiska unionens roll i stadsfrågor”, EGT C 30, 30. 1. 1997, punkt 4. 6. 2. C 95/92 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 30. 3. 98 — Information och främjande av erfarenhetsutbyte mellan städerna. ekonomiska resurser, men huvudansvaret medlemsstaterna och de lokala myndigheterna. faller på 3. Städernas Europa: Unionens politik och städernas utveckling 3. 1. Gemenskapens intresse för dessa frågor har väckts under senare år. Från den första informella konferensen med ministrarna med ansvar för fysisk planering i Nantes 1989 till den som ägde rum i juni 1997 i Noordwijk har stora framsteg gjorts. Man har också kommit att behandla alltmer komplexa frågor, från de första studierna av europeisk fysisk planering för Europa 2000 till framläggandet av det första officiella utkastet till ESDP och fram till föreliggande meddelande. 3. 2. Kommissionen har publicerat ett antal dokument om följande områden och olika studier har genomförts när det gäller fysisk planering, regional utveckling, ekonomisk och social sammanhållning, en hållbar ut- veckling av städerna, forskning och utveckling, bevaran- de av kulturarvet, transport, kommunikationer och informationssamhället, sysselsättning och yrkesutbild- ning, de små och medelstora företagens roll, kampen mot brottsligheten, social utslagning etc. Allt detta kräver lämpliga insatser men bevisar också att det är dags att snarast införa en samordnad politik i frågor som rör städerna (både horisontellt, vad gäller tillväga- gångssätt och medel, och vertikalt, vad gäller kunskap, ansvar och närhet). Det är mot denna bakgrund som kommittén 3. 3. konstaterar att kommissionens meddelande, som otvi- velaktigt fyller ett stort behov, är det första dokument som verkligen utformar en konsekvent EU-politik för städerna. 3. 4. Att sätta i gång och föra en verkligt effektiv dialog skulle vara lättare om man först kunde definiera vilka prioriteringar som är lämpliga att göra i allmänhet eller för städer i bestämda regioner, särskilt med tanke på det forum om urban utveckling som kommissionen har för avsikt att anordna under 1998. En prioriteringslista tjänar till att underlätta 3. 5. beslut och hjälpa till att hålla sig till uppställda målsätt- ningar. A¨ ven med tanke på de ekonomiska resurserna skulle man genom att förutse olika situationer kunna få till stånd en effektivare planering och en följande utvärdering av uppnådda resultat. 3. 6. Kommissionens arbete under de senaste åren är berömligt, men det behövs en ytterligare förstärkning, som för övrigt måste ske på medlemsstatsnivå. 3. 7. Det är självklart att städernas problem måste angripas inom ramen för subsidiariteten. Unionens roll är att förstärka och utveckla, och naturligtvis att tilldela 3. 7. 1. Meddelandet påminner helt riktigt om att ”medlemsstaterna har det främsta ansvaret för att utveckla den urbana politiken för nästa århundrade” och därefter står det att ”det kommer att bli väsentligt att få med alla nivåer och inom ramen för en samman- länkning av förbindelser och ansvarsfördelning uppnå en bättre politisk integrering”. 3. 8. EU skall framför allt spela en pådrivande och stimulerande roll och utforma de breda riktlinjer som skall vägleda medlemsstaterna. 3. 9. För att uppnå detta måste kommissionen i ännu högre grad rusta sig för att uppfylla de krav på insatser och ansvarstagande som kommer att ställas. Kommittén anser det alltså vara positivt att kommissionen beslutat att undersöka ”hur den kan anpassa sin interna samord- ning till att bidra till den urbana utvecklingen”, med utgångspunkt från resultaten av de diskussioner som meddelandet givit upphov till. 3. 10. En bedömning av hur olika insatser återverkar på förhållandena i städerna måste gå som en röd tråd i samordningen av gemenskapspolitiken på områdena för ekonomisk utveckling och sysselsättning, infrastruktu- rer, energi och nät, miljö, kampen mot social utslagning och brottslighet. Då blir effekterna av gemenskapspoliti- ken mer påtagliga och resultaten motsvarar i högre grad medborgarnas verkliga behov. 3. 11. Hittills har denna samordning varit av tillfällig och föga strategisk art. Den nya dimensionen skall i stället inta ett perspektiv nedifrån, vilket är absolut oumbärligt för en politik som berör medborgarnas vardagsliv och det lokala självstyret, och samordna det med en europeisk vision och strategisk uppbyggnad. I det sammanhanget kan det vara lämpligt att erinra om att subsidiaritetsprincipen bör gälla även mellan den statliga och den lokala förvaltningen. 3. 12. Inom denna ram måste gemenskapens olika politikområden (nät, miljö, sysselsättning, kamp mot utslagning etc. ) ha ”tydliga mål för en förbättrad stadsmiljö med angivna tidsramar”, såsom det helt riktigt framhålls i meddelandet, och de måste vara lämpliga ”ur hållbarhetssynpunkt”, eftersom de alla direkt påverkar utvecklingen och livskvaliteten i stä- derna. 3. 12. 1. Dessa mål och tidsramar kan utgöra en riktig ”Agenda för europeiska städer” där man klart framställer och redogör för strategin i dess helhet, prioriterade åtgärder, resursbehov, förväntade resultat och kontrollparametrar. 30. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 95/93 3. 12. 2. På detta område anser ESK att det är viktigt att utnyttja, återuppta, omorganisera och/eller förstärka instrument som: — Observatoriet för fysisk planering. — De europeiska försöksområdena för fysisk planering av större stads- och landsbygdsregioner i medlems- staternas inland och gränstrakter. — Lämpliga tillvägagångssätt för erfarenhetsutbyte och resultatutvärdering. 3. 13. Dessutom anser kommittén det vara riktigt att ett av de främsta målen för femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling (1998-2002) är att lösa städernas problem, och då i synnerhet inom åtgärderna morgondagens stad och det europeiska kultur- och byggnadsarvet, och att detta genomförs med en nära koppling till struktur- och sammanhållningsfondsåt- gärder (1). 4. Medborgarnas stad: tjänster, livskvalitet och delak- tighet 4. 1. De europeiska städerna kan med sin uppbyggnad effektivt förena den ekonomiska utvecklingen med en hållbar miljö och med social solidaritet. En stark medborgerlig identitet, strävan efter social sammanhåll- ning, balans mellan stad och landsbygd har sedan urminnes tider utgjort grundpelarna för städerna i Europa, stadigt förankrade till det område de ligger i. De förvaltar fortfarande ett omfattande välstånd fördelat på det ekonomiska, sociala och kulturella planet, vilket medför stora utvecklingsmöjligheter för hela det euro- peiska territoriet till bättre social och miljömässig balans. 4. 2. De förändringar som ägt rum leder dock till allvarliga problem. Städerna framstår rent konkret som organismer i ständig förvandling, både till följd av en ständig tillväxt och av en nedbrytande process som långsamt leder till kvarstående förändringar. Konkurrensen på världsmarknaden ger upphov 4. 2. 1. till och framtvingar ekonomiska förändringar som inverkar starkt på städerna, samhället och miljön. Nya idéer och ny teknik har berikat det kulturella nätverket i städerna och också givit upphov till nya sysselsättnings- möjligheter. 4. 3. Otaliga analyser, diagnoser och åtgärdsförslag har lagts fram om städernas förfall och därmed förknip- pade sociala problem. 4. 3. 1. I samband med det aktuella meddelandet vill vi särskilt påminna om det som står i det tidigare i nämnda yttrandet om ”Europeiska unionens roll stadsfrågor” där vi framhåller att åtgärderna säkerligen inte kan inskränkas till ”byggnadssanering eller urban förnyelse” [. ] utan man måste sträva efter att förändra de sociala, ekonomiska, sysselsättningsmässiga och kul- turella orsakerna till den sociala och urbana utslag- ningen (2). 4. 4. Följdriktigt föreslogs att man för att finna lös- ningar på problemen skall flytta uppmärksamheten från följderna (byggnadsmässigt förfall, arbetslöshet, social utslagning) till orsakerna (brist på arbetstillfällen, de kulturella förebildernas bräckliga och underordnade ställning, avsaknad av inkomst etc. ), vilket medför ”en ommodellering av mekanismerna för urban utveckling och av fördelningen av de förmåner som bestäms av servicesystemet, av infrastrukturerna och transporterna etc. ” (3). 4. 5. Denna utformning leder nödvändigtvis till en utvärdering av vilka konkreta återverkningar Europeis- ka unionens olika politikområden har på stadsmiljön och frågan om vilka lösningar stadsinvånarna erbjuds via privat eller offentligt service (4). 4. 5. 1. Kommittén vill betona det offentligas avgöran- de betydelse för städernas utveckling, särskilt vad gäller produktionen av samhällsnyttiga varor och tjänster och för att stärka den sociala sammanhållningen. 4. 6. Från transporter till energidistribution, från tele- matiknät till utnyttjandet av grönområden, från barnom- sorg till handikappades behov, från krav på ordnade strukturer till fritidsverksamhet (biografer, teatrar, kon- serthallar, sportanläggningar): detta är vad stadsinvå- narna har tillgång till och tjänsterna som erbjuds avgör livskvaliteten och utvecklingens hållbarhet. 4. 7. Det måste till en omfattande förändring av planeringen, uppbyggnaden och förvaltningen av infra- strukturer och tjänster, vare sig ansvaret ligger på de lokala myndigheterna, andra offentliga organ eller privata organisationer. Infrastrukturerna kan till exem- pel inte enbart uppfattas som något som är till för att tillhandahålla service eller skapa sysselsättning, utan de måste också utgöra en möjlighet till att förändra stadens ytor och områden och förbättra för invånarna, samtidigt som man förbättrar konkurrenskraften produktions- och försäljningsmässigt. 4. 8. För att uppnå detta skall man när det gäller utformning av städerna låta invånarna och sammanslut- ningar i den icke-offentliga sektorn medverka och (2) Yttrande om ”Europeiska unionens roll i stadsfrågor”, EGT C 30, 30. 1. 1997, punkt 6. 3. 2. (3) Yttrande om ”Europeiska unionens roll i stadsfrågor”, EGT C 30, 30. 1. 1997, punkt 6. 3. 3. (1) Jfr ESK:s yttrande av den 1 oktober 1997 — EGT C 355, (4) Jfr ESK:s yttrande om ”Tjänster i allmänhetens intresse i 21. 11. 1997. Europa”, EGT C 287, 22. 9. 1997. C 95/94 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 30. 3. 98 därmed frångå praxis som innebär att de centrala och lokala myndigheterna och några av dem utsedda experter behandlar ärendena. delar i centrum som saneringen och upprustningen av ytterområdena. 4. 9. Det är viktigt att utövandet av lokal demokrati får stöd av aktiva företrädare för det civila samhället (till exempel universitet, föreningar och kulturcentrum, sociala organisationer etc. ). 4. 13. 2. Upprustningen av staden, i form av en ekono- misk och funktionell kvalitetshöjning på det allmänna eller privata fastighetsbeståndet som förfallit i stadskär- norna, kan bli ett bra tillfälle till att skapa nya arbetstill- fällen och lokal utveckling. 4. 10. Något som skall uppmuntras är långtgående partnerskap som förenar olika offentliga myndigheters initiativ och åtaganden med socioekonomiska organisa- tioners insatser, insatser från grupper som bildats på initiativ av de medborgare som är direkt berörda och med privata resurser i form av yrkesfolk, planerings- och finansieringsfunktioner, och som genomför projekt som syftar till att tillfredsställa lokalbefolkningens behov. Denna form av partnerskap har ett stort värde som socialt sammanhållande faktor och kan dessutom medfö- ra ökad effektivitet och öppenhet i de lokala myndighe- ternas sätt att styra området. 4. 11. Vilka prioriteringar som bör göras vad beträffar infrastrukturer och tjänster är en viktig fråga för en stads eller ett områdes förvaltning, eftersom detta uppenbarligen ger upphov till konflikter mellan olika intressegrupper. 4. 11. 1. När man skall komma fram till vilka priorite- ringar som skall göras är det framför allt nödvändigt att sätta kollektivets intressen främst och sedan fastställa exakta ”spelregler”, planera in hearingar, rådfrågningar och hela beslutsprocessen, så att olika intressen behand- las på ett så effektivt och öppet sätt som möjligt. 4. 12. Det är dessutom nödvändigt att garantera att alla medborgare får tillgång till tjänster. Härvidlag kan EU:s roll bli avgörande. Som kommissionen uttrycker det i meddelandet: ”även om medlemsstaterna har frihet att definiera sin egen politik i denna fråga och att den inte är intresserad av vem som faktiskt tillhandahåller tjänster, är det uppenbart att tjänsterna måste vara till gagn för samhället som helhet, genom att säkerställa lika tillgång, mångsidighet och insyn” kontinuitet, (punkt 3. 2). 4. 13. Att återställa balansen i städerna Ett annat komplext problem, som både storstäderna och de medelstora städerna har att brottas med, är att skapa en balans mellan centrum och ytterområdena. A¨ ven på detta område finns det en ofantlig 4. 13. 1. mängd undersökningar. Sätten att närma sig problemet är olika och många intressanta experiment har gjorts, såväl när det gäller insatser för att rädda historiska 4. 13. 3. När det gäller insatser för att bevara staden måste man framför allt prioritera restaurering, skydd och bevarande av monumentala, historiska, konstnärliga och landskapsmässiga värden. Vid sanering bör man bevara och förbättra det befintliga fastighetsbeståndet. Dessa insatser bör inlemmas i helhetsprogrammet för upprustningen av städerna. 4. 13. 4. Man måste i alla händelser bevara det sociala mönstret bland de bofasta i området och det mikropro- duktiva hantverksnätet och småbutikerna och respektera det lilla samhällets historiska, sociala och kulturella mönster. Det handlar framför allt om att bibehålla en levande balans mellan olika grundläggande sociokultu- rella värden som är utmärkande för staden och att säkerställa att upprustning av stadsmiljön inte betyder ”att de som bor där utestängs”. Det är också via denna balans som stadsmedborgarna kan respektera och bekräfta stadens identitet och känna tillhörighet. 4. 14. På motsatta sidan finns problemet med ytterom- rådena, ofta försummade och reducerade till sovstäder. I vissa särskilt drabbade områden är motsättningarna så stora att möjligheten till en social samlevnad, baserad på en modern uppfattning av medborgarnas rättigheter, dagligen stöter på motstånd. Detta orsakar djupa sprick- or i stadskollektivet. 4. 15. Därför är det viktigt att de ansvariga för stadspolitiken ser upprustningen av förfallna bostads- områden som en grundläggande målsättning och avsätter mänskliga och finansiella resurser till detta. 4. 15. 1. Denna insats bör inte enbart koncentreras på själva bebyggelsen utan man måste tillämpa en insatsstrategi som tar fasta inte bara på det rent fysiska förfallet, det må gälla byggnader, staden eller miljön, utan också på de mest framträdande sociala problemen i samband med arbetslöshet och utslagning. Man måste se innerstadskvarteren och ytterområdena som en helhet med en egen individualitet, en helhet vars delar måste sammanlänkas genom lämpliga styrmedel och kriterier. A¨ ven i dessa fall (vitaliseringen av innerstaden 4. 15. 2. och upprustningen av ytterområdena) visar sig nedifrån- och-upp-metoden gälla, dvs. genom en starkt engage- mang från medborgarna, intresseorganisationerna, ar- betsmarknadens parter och kulturella institutioner. 30. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 95/95 4. 15. 3. Centra som är utspridda över storstadsområ- det men integrerade i ett effektivt transport- och kommu- nikationsnät kan också dra till sig värdefulla verksamhe- ter som lämnat den gamla historiska stadskärnan. Därmed kan man samtidigt åstadkomma en uppvärde- ring av ytterområdena och en avlastning av innerstads- områdena. 5. 2. 3. Under de senaste åren har det förvisso tagits viktiga steg på gemenskapsnivå för att hjälpa städerna att ta itu med de allvarligaste problemen, men resultaten har inte alltid motsvarat förväntningarna, framför allt på grund av att insatserna varit lösryckta och saknat en totalstrategi och för att man valt målen ”uppifrån och ned”. 4. 15. 4. Slutmålet bör vara att i varje innerstadskvarter och i varje ytterområde få ”en liten stad i den större staden”, med olika särdrag, och som hos de boende kan utveckla en känsla av tillhörighet, social identitet, och en utbredd solidaritet (1). I linje med detta bör man uppmuntra åtgärder som syftar till att stödja initiativ att upprusta områden. Initiativen skall vara självständiga men funktionella och knutna till den urbana utveckling- en som helhet. 5. Staden, en plats och ett verktyg för sammanhållning: strukturfondernas roll Strukturfonderna kan spela en viktig roll när det 5. 1. gäller att förverkliga en politik för insatser i städerna. 5. 1. 1. För att vara säker på att fonderna utnyttjas mer effektivt för städernas krav, måste man framför allt tillämpa ”en integrerad strategi för åtgärder i stadsområden och de omkringliggande områdena och i fråga om utvecklingen av ekonomiska och mänskliga resurser”. 5. 2. Målsättningen att skapa ekonomisk och social sammanhållning, som är det främsta syftet med struktur- fonderna, har funnit ett målområde i problemen i stadsområdena, både på grund av problemens omfatt- ning och den omedelbara effekten på det sociala planet. 5. 2. 1. Den nya höga arbetslösheten bland ungdomar, riskerna för utslagning av hela grupper i samhället och av hela bostadsområden, den nya fattigdomen, äldre och handikappades behov, den ökande brottsligheten och miljöförstörelsen utgör prioriteringar som kräver betydande ekonomiska insatser. Enligt kommissionens beräkningar (2) används 5. 2. 2. 40 % av ERUF:s budget (för mål 1 och 2) och mellan 50-80 % av sammanhållningsfonden till insatser i stads- områdena. Det rör sig alltså om en betydande del av strukturstödet. (1) För en fördjupad illustration av dessa teser, jfr: R. Camagni, European cities and global competition: the economic challenge, en rapport som presenterades vid den andra biennalen för städer och stadsplanerare i Europa, i Rom 8-13 september. (2) Jfr Bilaga III ”Beräkning av den ekonomiska effekten på städer som får stöd från ERUF och sammanhållningsfon- den”, i kommissionens meddelande ”Mot ett program för städer. ”. 5. 2. 4. Kommittén anser att reformen av strukturfon- derna är ett unikt tillfälle till att radikalt förändra fondernas inriktning. 5. 3. I städerna bor och arbetar 80 % av befolkningen: insatser för att bekämpa problemen i städerna har alltså en generell giltighet och bör prioriteras vid tilldelningen av fondmedel och när man utformar strukturpolitiken bör den urbana dimensionen vara ett viktigt inslag. 5. 3. 1. Dessutom är det viktigt att man ändrar synsätt när man skall välja ut de mål som man vill uppnå genom ekonomiskt stöd, och tillämpar ”nedifrån-och-upp”- principen, dvs. direkt involverar berörda kommuner och lokalt ansvariga myndighetspersoner. 5. 3. 2. Kommissionen är också inne på samma linje när man fastslår vikten av att lokala myndigheter är med vid utarbetandet och genomförandet av de regionala utvecklingsprogrammen. Det förutsätter dock att de lokala myndigheterna förfogar över nödvändiga befo- genheter på området. 5. 4. Efter reformen av strukturfonderna bör stadsom- rådena bli direkta mottagare av resurser, samordnade och integrerade med stöd avsedda för regionerna, med en direkt involvering av medborgarna, arbetsmarknadens parter och lokala myndigheter. 5. 4. 1. Kommittén uppskattar kommissionens nya förhållningssätt till stadsområdena i reformen av struk- turfonderna. 5. 4. 2. I kapitel II. 2 i ”Agenda 2000” fastställer man angående det nya mål 2 att fonderna också kommer att finansiera insatser som rör ”områden som genomgår ekonomisk omställning” och i samband med de nya stödprogrammen för områden i nya mål 2 nämner man också ”problemfyllda storstadsområden”. 5. 4. 2. 1. Längre fram talar man igen om de ”problem- fyllda storstadsområdena” och avslutar med att säga att ”utvecklingen av landsbygden bör inriktas på bättre förbindelser mellan landsbygden och lokala städer. Detta bör underlätta diversifieringen av industri-, hantverks-, kultur- och tjänstesektorerna. ” C 95/96 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 30. 3. 98 5. 4. 2. 2. Kommittén anser dock med tanke på vad som hittills framkommit, och med tanke på storstadspro- blemens omfattning och angelägenhetsgrad, att det vore nyttigt med en större tydlighet när det gäller vilken politisk tyngd och vilken roll som städerna kommer att ha vid fastställandet av projekten och utgiftsprioritering- ar inom ramen för reformen av strukturfonderna, som förutses i ”Agenda 2000”. Det är också nödvändigt att man uppvärderar partnerskapets grundläggande roll i alla frågor som rör strukturfonderna, från programupp- läggningen till den slutliga utvärderingen (1). Det vore vidare lämpligt att klargöra på vilket sätt den urbana dimensionen skulle kunna integreras i regionalprogram- men för mål 1, med tanke på att EU i sin stadspolitik inte kan underlåta att ta hänsyn till regioner som släpar efter i utvecklingen och har stora svårigheter med avkastning, produktionsstrukturer och sysselsättning. 5. 4. 3. Kommittén delar dessutom kommissionen åsikt när man i det aktuella meddelandet föreslår att man vidtar följande åtgärder: — Riktar sturkturfondsverksamheterna mot arbetslös- heten i städerna. — Utvärderar erfarenheterna med Urban- och Integra- programmen. — O¨ verför erfarenhet och god praxis i fråga om urban utveckling. Kommittén anser dock att man, utöver de framtidsper- spektiv som ges i ”Agenda 2000”, efter den positiva erfarenheten med Urban-programmet, bör gå vidare på denna linje med tanke på dess politiska betydelse och också för den helhetssyn man tillämpade på problemen i de fattiga områdena i städerna. och ekonomiska problemen som t. ex. den långvariga arbetslösheten bland ungdomar, den nya fattigdomen och den nya sociala utslagningen bland invandrarna. 5. 5. Strukturfonderna bör användas till finansiering av integrerade åtgärder: starta företag, förbättra infra- struktur och miljö, tillhandahålla utbildning och sociala tjänster och främja lika möjligheter och sysselsättning. 5. 5. 1. Mot bakgrund av detta kan städerna bli cen- trum för den lokala utvecklingen. I det sammanhanget kan man också nämna en mycket positiv åtgärd: beslutet att övervaka de lokala och regionala sysselsättningspak- terna, som kan bli ett styrmedel för att initiera och främja den lokala utvecklingen. Mycket ofta är det just staden med sina problem med arbetslöshet och utslagning som står i centrum för de planerade insatser- na. Det är dessutom de insatser som bäst motsvarar medborgarnas egna krav. 6. Städernas nätverk: Information om samt utbyte och överföring av nya idéer 6. 1. Det är också viktigt att intensifiera utbytet och överföringen av positiva erfarenheter, god praxis och nya idéer. 6. 2. Kommittén tar tillfället i akt att erinra om att det i flera punkter i det första utkastet till ESDP framhålls att man bör ha en större debatt om dokumentet på gemenskapsnivå, innan man fattar beslut om att omsätta det i praktiken. Dessutom ligger det i samhällets, arbetsmarknadens parters och intresseorganisationernas intresse att kräva en betydande förstärkning av programmen (artikel 10 i ERUF-förordningen) för att utveckla flexibla, operativa styrmedel, som kan fånga upp den lokala särarten och anpassa sig till olika förhållanden. Kommittén hoppas att denna diskussion skall bli så bred och grundlig som möjligt och att den skall involvera inte bara de nationella institutionerna och EU- institutionerna, utan även arbetsmarknadens parter, icke-statliga organisationer och andra berörda samman- slutningar i den icke-offentliga sektorn. Kommittén begär vidare att man undersöker möjligheten att Europeiska investeringsbankens och Europeiska inve- steringsfondens insatser inlemmas på ett mer specifikt sätt inom ramen för de samordnade nationella och europeiska aktionerna. 6. 3. Kommissionens initiativ till en översyn av staden för att utvärdera de europeiska städernas styrka och svagheter får stor betydelse när det gäller att lägga fast en ny strategi för gemenskapspolitiken för urbana frågor. 5. 4. 4. Vid fördelningen av resurserna måste man ta hänsyn till att städerna alltmer blir utvecklingscentra med en avgörande betydelse för en regions konkurrens- kraft, samtidigt som det är där man har den största koncentrationen av ekonomiska och sociala problem. O¨ versynen borde utsträckas till att omfatta inte bara EU utan också några noga utvalda städer från tredjelän- der, så att man får möjlighet att jämföra den urbana utvecklingen inom och utanför unionen och att göra en komparativ analys. 5. 4. 5. Om man gör stadsområdena till ett av de prioriterade målen för strukturfonderna kommer man att direkt kunna ta itu med de mest akuta sociala (1) Jfr yttrandet ”Intresseorganisationernas och arbetsmark- nadens parters deltagande i gemenskapens regionalpolitik” (ej officiell titel), EGT C 127, 7. 5. 1994. Kommissionens metod går ut på att man angriper 6. 4. problemen ”nedifrån” i ett direkt samarbete med de lokala myndigheterna. Då får man en bred och detaljerad bild av den urbana utvecklingens ”hållbarhet”. De styrmedel man sedan använder och den information man samlar in kommer att bli väldigt nyttig de närmaste åren för gemenskapspolitikens målinriktning. 30. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 95/97 6. 5. Dessa mål ligger i linje med kommitténs redan tidigare uttryckta önskan att ”EU systematiskt övervakar det europeiska urbana systemet, programmen för inte- grerad stadsutveckling samt de resultat man nått och gör resultaten av en sådan översyn tillgänglig”(1). Kommittén stöder därför helt kommissionens initiativ. Utöver denna viktiga insats och debatten på 6. 6. gemenskapsnivå är det nödvändigt att stärka nätverken och erfarenhetsutbytet och samarbetet mellan de euro- peiska städerna. Det är viktigt att inte bara de lokala myndigheterna, utan också sammanslutningar i den icke-offentliga sektorn, universitet, forskare, stadsplane- rare och experter på ekonomisk och social utveckling deltar i detta utbyte. I sammanhanget kan man också nämna de 6. 6. 1. europeiska städernas och stadsplanerarnas biennal, på grund av de konstruktiva diskussionerna och det stora antalet deltagande vetenskapsmän och experter från alla länder i Europa. Biennalen som ägde rum första gången i Lyon 1995 gick nu av stapeln i Rom i september 1997. 6. 7. Det är viktigt att intensifiera det transnationella erfarenhetsutbytet mellan städerna för att kunna ta emot och samla in alla nyttiga och relevanta erfarenheter som rör urban sanering och en hållbar utveckling. Kommissionen borde också utnyttja det arbete och de erfarenheter som gjorts av organisationer och nätverk, t. ex. kampanjen för hållbara städer. 6. 7. 1. Man bör skapa fler möjligheter till samman- komster och diskussioner mellan borgmästare, tekniker och administratörer från städer i alla länder i Europa, där de kan diskutera frågor som rör gemenskapsproblem, lösningar och resultat. Kommittén instämmer i kommissionens bedöm- 6. 8. ning av samfinansieringsprogrammen för nät som rör ekonomisk utveckling, små och medelstora företag, teknologi, miljösanering och lika möjligheter. Upprättandet och stärkandet av dessa nät har stor betydelse, eftersom de är nära människorna, gör det möjligt att jämföra erfarenheter och skapar en praxis för samarbete och utbyte, något som måste vara grundva- len för ett städernas och medborgarnas Europa. 7. Avslutande kommentarer 7. 1. Bakgrund 7. 1. 1. Kommitténs avsikt är att framhålla städernas politiska betydelse. I städerna bor, som redan påpekats, 80 % av unionens medborgare, och det är deras demokra- tiska samtycke som ger EU kraft och inflytande att föra en framgångsrik politik och att genomföra sina grundläggande mål. 7. 1. 2. Kommittén anser det därför önskvärt och lämpligt, även inför kommande viktiga möten om stadspolitik, att man med än större engagemang utveck- lar alla former av samarbete med Europaparlamentet, som redan med kraft verkar inom sektorn och som sannolikt kan komma att bestämma sig för att inrätta ett speciellt organ enbart för detta syfte. 7. 2. Slutsatser 7. 2. 1. För det första anser kommittén att man på ett tydligare sätt än i kommissionens meddelande bör fastställa vilka frågor man prioriterar och ta upp dem på dagordningen för städerna, frågor som är kopplade till konkurrenskraft och sysselsättning, ekonomisk och social sammanhållning och en hållbar utveckling. 7. 2. 2. En sak som måste prioriteras är bevarandet och förvaltningen av stadens kulturella arv. Detta är det första ”politiska valet” i ESDP-utkastet från Noordwijk och det har också ett stort symbolvärde. De europeiska städernas historiska och konstnärliga arv tillhör hela världen och utgör också en av de främsta inkomstkällor- na som bör bevaras och uppvärderas. 7. 2. 3. Härav följer kravet på starka insatser när det gäller att rädda, restaurera och bevara de gamla historiska delarna i städerna, inte bara i de stora konststäderna, utan även i små och medelstora städer med en stark kulturell identitet som är värd att bevara och stärka. 7. 2. 4. För det andra innebär en hållbar och integrerad utveckling också att man rustar upp ytterområdena. Det kan i synnerhet i de stora metropolerna medföra en utveckling av flera centra samtidigt, vilket kan avlasta de historiska kvarteren och ge i dag förfallna områden en definierad funktion och en socioekonomisk identitet. För att förhöja livskvaliteten i städerna måste 7. 2. 5. man också stärka de nya telekommunikations- och transportteknologierna som förbinder staden med förs- täderna. 7. 2. 5. 1. Kommittén betonar kravet att fästa stor vikt även vid problemen i ytterområdena, vilka är missgynnade i den totala konkurrensen. Detta måste tydligt framhållas och som en följd därav bör man tillämpa en fördelningspolitik som främjar regional sammanhållning och integrering. (1) EGT C 30, 30. 1. 1997, ESK:s yttrande om ”EU:s roll i stadsfrågor”, punkt 6. 3. 6. I ett läge där det sker en globalisering av 7. 2. 6. ekonomin blir städernas roll än viktigare, allteftersom C 95/98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 30. 3. 98 de enskilda stadsförvaltningarna lyckas skapa utveck- lingsstrategier, bygga ut infrastrukturerna och tjänste- sektorn, i det vällovliga syftet att öka sin konkurrens- kraft. Det är dock önskvärt att man utvecklar en sådan samordningspolitik att man inte uppfyller målsättningen att få en ”god ekonomi” på bekostnad av en politik som syftar till social rättvisa och livskvalitet. Konkurrens- kraften borde snarare bidra till att ge konkreta lösningar på en rad sociala problem som arbetslösheten bland ungdomar, integreringen av invandrare och återanpass- ningen av de utslagna. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt de strukturella problemen som rör de äldres situation och roll. De äldre kommer att bli allt fler under de närmaste åren i hela unionen. Slutligen måste det man ge ”stadsmedborgarskapet” ett nytt innehåll, baserat på medverkan och social solidaritet. 7. 2. 7. Spridningen av ”god praxis” bör främjas med alla medel. Initiativet till översyn av staden som kommis- sionen tagit är ett bra exempel som bör återkomma regelbundet. 7. 2. 8. Kommittén vill åter understryka hur viktig den urbana dimensionen är när man skall fastställa gemenskapspolitiken, i synnerhet vad gäller konkurrens- kraft, sysselsättning, social sammanhållning och hållbar utveckling. 7. 2. 9. Kommittén anser det också lämpligt att förse de lokala myndigheterna med nödvändiga befogenheter för att utarbeta och genomföra utvecklingsprogrammen. upp på rådets årliga arbetsprogram. Det skulle göra att ämnet behandlades mer systematiskt inom ramen för rådets eget verksamhetsområde. 7. 2. 11. Stadspolitiken kan även inom ramen för subsidiaritetsprincipen utgöra en viktig mötespunkt för gemenskapspolitiken för ekonomisk utveckling, sysselsättning, infrastruktur och nätverk, miljöskydd och kampen mot utslagning och brottslighet. 7. 2. 12. Kommittén understryker än en gång att man snarast måste reagera på de sociala och ekonomiska orsaker som ligger till grund för stadens allvarligaste problem, genom att förändra mekanismerna som styr den urbana utvecklingen och tillgången till de möjlighe- ter som erbjuds av systemet som helhet. ESK betonar vikten av att förverkliga stadsut- 7. 2. 13. vecklingsprojekten med integrerade och målinriktade insatsmetoder. Vidare betonar man kravet att berörda samhällen involveras när man ställer upp målen samt att man använder olika former av partnerskap vid genomförandet. 7. 2. 14. Det är också viktigt att man bevarar de kulturella värden som kännetecknar varje stad. Respekten och uppvärderingen av dessa skatter är förutsättningen för att stärka stadens identitet och invånarnas känsla av tillhörighet och engagemang. 7. 2. 15. Vad beträffar städernas resurstilldelning beto- nar kommittén strukturfondernas viktiga roll och delar kommissionens syn att de skall användas till problemen i städerna. ESK vill dock uppmana till att man tydligare och mer målinriktat använder medlen till urban utveck- ling och att man tar vara på erfarenheterna från Urban-programmet. 7. 2. 10. Kommissionens meddelande innebär utan tvi- vel ett kvalitetsmässigt framsteg vad gäller förhållnings- sättet till stadsproblematiken, som man ser som en av de viktiga frågorna för EU:s framtida politik. Detta skulle bli ännu mer betydelsefullt om sammanträden om stadsfrågor, efter det positiva resultatet i Noorwijk, togs 7. 2. 16. Slutligen önskar kommittén att städerna, också till följd av vad som föreslås i kommissionens meddelande och de mål som kommer att ställas upp på Forum -98, stärker sin roll som drivkraft för den ekonomiska, sociala och kulturella utvecklingen inom unionen. Bryssel den 28 januari 1998. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS


title: Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) raakatupakka-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2075/92 muuttamisesta

eurovoc_concepts:
common organisation of markets
production aid
production quota
regulation of agricultural production
tobacco

formats: html pdf print

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO ti^ti •sir ti ti ti ti ti ti^ti Bryssel, 28. 01. 1998 KOM(1998) 19 lopull. 98/0027 (CNS) Ehdotus NEUVOSTON ASETUKSEKSI (EY) raakatupakka-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2075/92 muuttamisesta (komission esittämä) PERUSTELUT Komissio esitti vuoden 1997 alussa kertomuksen tupakka-alan yhteisestä markkina järjestelystä. Kertomuksesta käytiin laaja keskustelu. Neuvosto ja Euroopan parlamentti hyväksyivät kertomuksen päätelmät, jotka ovat seuraavat: - yhteisön raakatupakan tuotantoa jatketaan, koska ala tarjoaa paljon työpaikkoja, on yhteiskunnallisesti ja taloudellisesti tärkeä sekä vaikuttaa aluesuunnitteluun tupakan yhteinen markkinajärjestely uudistetaan perusteellisesti tupakan laadun paranta-miseksi, kansanterveyteen ja ympäristönsuojeluun liittyvien vaatimusten ottamiseksi paremmin huomioon, tuottajien uudelleenkouluttamiseksi, valvonnan joustavoittamiseksi ja alan hallinnoinnin tehostamiseksi, kiintiöjärjestelmän yksinkertaistamiseksi. Tämän ehdotuksen neuvoston asetukseksi tavoitteena on panna täytäntöön kertomuksessa ehdotettu uudistus. 1. Laadukkaamman tupakan tuotannon edistäminen Laadukkaamman tupakan tuotannon edistämiseksi ehdotetaan, että osa kullekin tuotta jalle myönnettävästä palkkiosta vaihtelee ostohinnan perusteella määritellyn tuotannon laadun mukaan. Tämä järjestelmä, jossa verrataan kaikkien samaan ryhmittymään kuuluvien tuottajien laatutasoon. Järjestelmän täytäntöönpanoa varten säädetään kolmen vuoden siirtymäkaudesta. tuottaman tupakan arvoa, vaikuttaa tehokkaasti 2. Kansanterveyteen ja ympäristönsuojeluun liittyvien vaatimusten ottaminen paremmin huomioon Ehdotuksen tavoitteena on myös ottaa paremmin huomioon kansanterveyteen ja ympäristönsuojeluun liittyvät vaatimukset kaksinkertaistamalla tupakka-alan tutkimus- ja tiedottamisrahaston varat. Tuottajaryhmittymien on lisäksi rahoitettava ympäristötoimia niille myönnettävällä erityistuella. Komissio on jo esittänyt Agenda 2000 -asiakirjassa, että se aikoo tehdä ehdotuksen ja ympäristöpolitiikan sisällyttämisestä paremmin yhteisiin markkinajärjestelyihin erityisesti mahdollisuudesta säätää, että tiettyjen ympäristöä koskevien vaatimusten noudattaminen on suorien tukien maksamisen edellytys. Komission tältä osin antama horisontaalinen asetus koskee myös tupakka-alaa. 3. Tuottajien uudelleenkoulutus Ehdotetaan kiintiöiden takaisinostojärjestelmän käyttöönottoa niiden tuottajien osalta, jotka päättävät lopettaa tupakantuotannon. Tällöin alalle myönnettävät talousarvio määrärahat on jaettava uudelleen, ja voidaan tavoitteen mukaisesti lisätä rakenne uudistuksen edistämiseen liittyviä menoja. Lisäksi maatalouden varhaiseläketukea koskevasta järjestelmästä annetun asetuksen (ETY) N:o 2079/92 säännöksiä voidaan jo soveltaa sitä pyytäviin tupakantuottajiin, jos kyseiset tuottajat täyttävät sovellettavan kansallisen sääntelyn edellytykset. säädetyn rakennerahastojen uudistuksen yhteydessä kyseiset Agenda 2000:ssa toimenpiteet sisällytetään maaseudunkehittämisohjelmiin. Näin niitä voidaan paremmin mukauttaa alueellisiin tai paikallisiin tarpeisiin, ja tupakantuottajien aseman huomioon ottaminen helpottuu. 4. Valvonnan tehostaminen Lisäksi ehdotetaan valvonnan tehostamista. Tässä tarkoituksessa ehdotetaan otettavaksi käyttöön jalostajien hyväksymisjärjestelmä, jotta jäsenvaltiot voivat paremmin asettaa seuraamuksia yhteisön lainsäädännön noudattamatta jättämisestä. Esitetään tiettyjen pakollisten tarkastusten suorittamista, mukaan lukien yksittäisten tuottajien istuttamien viljelyalojen tarkastaminen. 5. Kiintiöjärjestelmän joustavoittaminen Tuotantokiintiöiden siirtämistä lajikeryhmien välillä ehdotetaan helpotettavaksi talous arvion tasapuolisuusperiaatteen noudattamiseksi. Lisäksi ehdotetaan tuotantokiintiöiden siirtämisen helpottamista tuottajien kesken sekä viljelysopimuksia koskevan tarjous kilpailun käyttöönottoa, jotta sopimuksissa vahvistetut hinnat vastaisivat paremmin markkinasuhdanteita. 6. Alan hallinnoinnin yksinkertaistaminen Ehdotetaan, että kiintiöt jaetaan tuottajaryhmittymille kolmeksi satovuodeksi nykyisessä järjestelmässä yksittäisille tuottajille jaettavien kiintiöiden sijaan, jolloin kansallisten viranomaisten tehtävät vähenevät huomattavasti. Ehdotus NEUVOSTON ASETUKSEKSI (EYÏ raakatupakka-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2075/92 muuttamisesta EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen1, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2, ottaa huomioon talous-ja sosiaalikomitean lausunnon3, sekä katsoo, että (ETY) N:o 2075/924, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksen asetuksella (EY) N:o 2595/975, 26 artiklassa säädetään, että komissio esittää ehdotuksia raakatupakka-alan ja kiintiöjärjestelmistä, yhteisessä markkinajärjestelyssä käytettävistä palkkio- tupakkamarkkinoiden tämänhetkiselle tilanteelle on ominaista tarjonnan ja kysynnän välinen epätasapaino, joka johtuu suureksi osaksi yhteisön tuotannon heikosta laadusta; tämä tilanne vaatii alan perustavanlaatuista uudistusta, jonka avulla voitaisiin parantaa sen taloudellista tilaa; tähän uudistukseen sisältyy yhteisön tuen muuttaminen siten, että se suhteutetaan tuotteiden tehdään joustavammaksi ja laatuun, kiintiöjärjestelmä yksinkertaisemmaksi, valvontaa vahvistetaan ja kansanterveyteen ja ympäristönsuojelun huomioonottamiseen liittyviä vaatimuksia noudatetaan paremmin, yhteisön tuotannon laadun ja arvon parantamisen edistämiseksi on aiheellista, samalla kun tuottajien tulotuki taataan, liittää osa palkkiosta tuotetun tupakan arvoon; tällaisen mukauttamisen taso voi vaihdella lajikkeiden ja niiden jäsenvaltioiden mukaan, joissa tehokas vaihtelun on sijoituttava vaihteluväliin; tupakkaa viljellään; ollakseen l 2 3 4 EYVL L 215, 30. 7. 1992, s. 70. 5 EYYLL351, 23. 12. 1997, s. 11. tuottaja olisi säädettävä siirtymäkaudesta, koska muutokset ovat huomattavia; ryhmittymissä olisi otettava käyttöön järjestelmä, joka mahdollistaa kunkin yksittäisen tuottajan saaman markkinahinnan vertailun, tupakka-alalla; "tuottajan", "ensimmäisen on välttämätöntä vahvistaa valvontaa jalostusasteen yrityksen" ja "tupakan ensimmäisen jalostusasteen" määritelmät on syytä tarkentaa ja sallia valvontaelinten pääsy kaikkiin tehtäviensä suorittamisessa tarvittaviin tietoihin, olisi otettava käyttöön viljelysopimuksia koskeva tarjouskilpailujärjestelmä, jotta tupakan sopimushinnat vastaisivat paremmin markkinoiden edellytyksiä, osallistuessaan toimitetun tupakan ostohinnan määrittämiseen jalostusyrityksellä on erittäin keskeinen merkitys kullekin yksittäiselle tuottajalle maksettavan palkkion suuruuden määräytymisessä; ensimmäisen jalostusasteen yritys hyötyy välillisesti yhteisön tuesta ostaessaan tuetun tuotteen; kansallisille viranomaisille on annettava lupa ryhtyä tarvittaviin toimiin sellaisia ensimmäisen jalostusasteen yrityksiä vastaan, jotka eivät noudata yhteisön aiheellista perustaa hyväksymisjärjestely, jossa hyväksytyt ensimmäisen jalostusasteen yritykset voivat tehdä viljelysopimuksia; hyväksyminen on peruutettava, jos voimassa olevia säännöksiä ei noudateta, tämän vuoksi on säännöksiä; alan hallinnon yksinkertaistamiseksi tuottajaryhmittymän on taattava palkkion muuttuvan osan maksaminen tuottajille sekä tuotantokiintiöiden jako ryhmittymän jäsenten kesken, tuotantorakenteiden tuottajien kesken on aiheellista sallia kiintiöiden siirtäminen parantamiseksi; lisäksi on syytä ottaa käyttöön kiintiöiden takaisinosto-järjestelmä, josta voisivat hyötyä tuottajat, jotka haluavat lähteä alalta, mutta eivät löydä ostajaa omille kiintiöilleen, ja on välttämätöntä taata se, että kansanterveyteen ja ympäristöön liittyvät vaatimukset otetaan huomioon; tämän vuoksi on aiheellista kaksinkertaistaa palkkiosta pidätettävä osa, joka käytetään yhteisön raakatupakka-alan tutkimus- ja tiedotusrahaston rahoitta miseen, ja on aiheellista, että erityistukea ei käytetä pelkästään tuottajaryhmittymien tukemiseen niiden vastuulleen saamien uusien hallintotehtävien hoitamista varten vaan myös sellaisten toimien rahoittamiseen, joilla pyritään ottamaan ympäristö paremmin huomioon, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: Muutetaan asetus (ETY) N:o 2075/92 seuraavasti: 1 artikla 1. Korvataan 3 artiklan 1 ja 2 kohta seuraavasti: "1. 2. Satovuodesta 1999 läntien otetaan käyttöön palkkiojärjestelmä, jossa vahvistetaan palkkion suuruus kaikille eri ryhmiin kuuluville tupakka lajikkeille. Belgiassa, Saksassa, Ranskassa ja Itävallassa viljeltäville flue cured, light air cured ja dark air cured -lajikkeille myönnetään kuitenkin lisätukea. Sen suuruus on sama kuin vuoden 1997 satoon sovellettavan lisätuen. " 2. Lisätään 4 artiklan jälkeen 4 a artikla seuraavasti: "4 a artikla 1. 2. 3. 4. 5. Palkkio koostuu kiinteästä osasta, muuttuvasta osasta ja erityistuesta. Palkkion muuttuva osa on 35-45 prosenttia kokonaispalkkiosta. Muuttuva osa otetaan käyttöön vaiheittain satovuoteen 2001 mennessä. Muuttuvaa osaa voidaan näissä rajoissa mukauttaa lajikeryhmän tai jäsenvaltion mukaan. Kiinteä osa maksetaan tuottajaryhmittymälle, joka jakaa sen kullekin jäsenelleen, tai yksittäisille tuottajille, jotka eivät ole ryhmittymän jäseniä. Palkkion muuttuva osa maksetaan tuottajaryhmittymälle, joka jakaa sen kullekin jäsenelleen ensimmäisen jalostusasteen yrityksen yksittäisen tuotannon ostamisesta maksaman ostohinnan mukaisesti. Tuottajaryhmittymälle maksetaan erityistuki, joka saa olla enintään 2 prosenttia kokonaispalkkiosta. " 3. Korvataan 6 ja 7 artikla seuraavasti: "6 artikla 1. Viljelysopimus tehdään tupakan ensimmäisen jalostusasteen yritysten ja tuottajaryhmittymän tai ryhmittymään kuulumattomien yksittäisten tuottajien välillä. 6 2. Tässä asetuksessa tarkoitetaan 'tuottajalla' raakatupakkatuotantonsa ensimmäisen jalostusasteen yrittäjälle viljelysopimuksen mukaisesti toimittavia yksittäisiä tuottajia, jotka eivät ole ryhmittymän jäseniä, yksittäisiä tuottajia, jotka ovat ryhmittymän jäseniä sekä tuottajaryhmittymiä, 'ensimmäisen jalostusasteen yrittäjällä' jokaista hyväksyttyä luonnollista tai oikeushenkilöä, joka toteuttaa tupakan ensim mäisen asteen jalostusta ja käyttää omissa nimissään ja omaan lukuunsa ensimmäisen jalostusasteen laitosta, jossa on tarkoitukseen soveltuvat laitteistot ja varusteet, tai useampaa raakatupakan yhtä 'tupakan ensimmäisellä jalostusasteella' tuottajan toimittaman raakatupakan varastoitavaksi jalostusta muuttumattomaksi, tuotteeksi, joka on pakattu yhdenmukaisiin kääröihin tai kollcihin ja joka täyttää lopullisten käyttäjien (valmistajien) laadulliset vaatimukset. 3. Viljelysopimukseen on kuuluttava vähintään: ensimmäisen jalostusasteen yrityksen sitoutuminen maksamaan tuottajalle laatuluokan mukainen ostohinta, - tuottajan sitoutuminen toimittamaan jalostusyritykselle raaka tupakkaa, joka täyttää sopimuksessa määrätyt laatuvaatimukset. 4. Kun tupakan toimittamisesta ja 3 kohdan ensimmäisessä luetelma kohdassa tarkoitetun summan maksamisesta on esitetty selvitys, jäsen valtion toimivaltainen elin maksaa: palkkion kiinteän osan tuottajaryhmittymälle tuottajille, jotka eivät ole ryhmittymän jäseniä tai yksittäisille palkkion muuttuvan osan ja erityistuen tuottajaryhmittymälle. 5. Otetaan käyttöön viljelysopimuksia koskeva tarjouskilpailujärjestclmä. joka koskee kaikkia 1 kohdassa tarkoitettuja ennen tupakan toimittamis- päivää tehtyjä sopimuksia. 7 artikla Yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston soveltamisesta annetaan 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näihin sääntöihin sisältyy erityisesti: tuotantoalueiden rajaaminen kaikille lajikkeille, toimitettua tupakkaa koskevat laatuvaatimukset, muut vilj elysopimukseen liittyvät ehdot j a sopimuksen tekemisen aikaraj a, tuottajalta mahdollisesti vaadittava takuu sekä kyseisen takuun antamiseen ja vapauttamiseen liittyvät ehdot, siinä tapauksessa, että pyydetään ennakkomaksua, palkkion muuttuvan osan määrittäminen, palkkion myöntämiseen liittyvät erityiset edellytykset siinä tapauksessa, että sopimus solmitaan tuottajaryhmittymän kanssa, toimenpiteet, jotka on toteutettava siinä tapauksessa, että tuottaja tai ensimmäisen jalostusasteen yritys ei täytä sopimusvelvoitteitaan, viljelysopimuksia koskevan tarjouskilpailujärjestelmän käyttöönotto. " 4. Korvataan 8-11 artikla seuraavasti: "8 artikla Yhteisölle vahvistetaan yleinen enimmäistakuukynnys, jonka suuruus on 350 600 tonnia raakatupakkaa lehtinä satovuotta kohti. takuukynnyksen perusteella neuvosto Tämän vahvistaa perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen kolmelle peräkkäiselle vuodelle erityiset takuukynnykset kullekin lajikeryhmälle. 1. 2. 3. 9 artikla Takuukynnysten noudattamisen varmistamiseksi otetaan käyttöön tuotantokiintiö järjestelmä. Neuvosto jakaa perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen kolmelle peräkkäiselle satovuodelle tuottajajäsenvaltioiden kesken kunkin lajikeryhmän käytettävissä olevat määrät. Jäsenvaltiot jakavat 2 kohdan mukaisesti vahvistettujen määrien perusteella tuotantokiintiöt sellaisten yksittäisten tuottajien kesken, jotka eivät ole tuottaja ryhmittymän suhteessa niiden määrien keskiarvoon, jotka kaikki yksittäiset tuottajat ovat viimeistä satovuotta edeltävien lajikeryhmittäin eriteltynä, kolmen vuoden aikana toimittaneet jalostukseen sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 ja 5 kohdan soveltamista. tuottajaryhmittymien jäseniä, tai 8 4. Ennen viljelysopimuksen tekemiselle säädettyä aikarajaa jäsenvaltiot voivat siirtää takuukynnysten määriä 3 kohdan mukaisesti toiseen lajikeryhmään. Jos lajikeryhmän takuukynnyksen määrää vähennetään tonnilla, saa toista lajikeryhmää lisätä enintään tonnilla, jollei kolmannen alakohdan soveltamisesta muuta johdu. Takuukynnyksen määrien siirtäminen lajikeryhmästä toiseen ei saa aiheuttaa lisäkustannuksia EMOTR:lle. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut määrät määritetään 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 5. Luodaan kansalliset kiintiöreservit, joiden toimintaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt hyväksytään 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 1Q artikla 1. 2. 3. 4. Mitään palkkiota ei voida myöntää tuottajan kiintiön ylittäviltä määriltä. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, tuottaja voi toimittaa kunkin lajike- ryhmän osalta liiallisen tuotantonsa, jonka määrä vastaa enintään 10 prosenttia hänen kiintiöstään, ja tälle ylimenevälle osuudelle voidaan myöntää palkkio seuraavana satovuonna, jos asianomainen tuottaja vähentää tuotantoaan tämän satovuoden osalta vastaavasti siten, että kahden kyseisen satovuoden yhdistettyjä kiintiöitä noudatetaan. Jäsenvaltioilla täytyy olla käytettävissään tarkat tiedot kaikkien yksittäisten tuottajien tuotannosta siten, että näille voidaan tarvittaessa myöntää tuotanto kiintiöt. Tuotantokiintiöitä voidaan siirtää yksittäisten tuottajien välillä samassa tuottaja jäsenvaltiossa. 11 artikla Yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston soveltamisesta annetaan 23 artiklassa säädettyä menettely noudattaen. " 5. Korvataan 12, 13 ja 14 artikla seuraavasti: "12 artikla 1. Jäljempänä 4 a artiklassa tarkoitettu erityistuki maksetaan tuottajaryhmittymälle tarkoituksiin, jotka liittyvät ympäristön huomioonottamiseen, tuotannon laadun ja yhteisön parantamiseen säännöstön noudattamisen varmistamiseen ryhmittymässä. turvaamiseen, hallinnoinnin vahvistamiseen ja 2. Komissio määrittää yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Ne sisältävät erityisesti sääntöjä, jotka koskevat: - erityistuen määrän vahvistamista, erityistuesta osalliseksi pääsevien tuottajaryhmittymien määrittelemistä, ryhmittymän tunnustamiseen liittyviä ehtoja, erityistuen käyttöä, erityisesti varojen asianmukaista jakamista 1 kohdassa säädettyihin tarkoituksiin. - - 13 artikla 1. Perustetaan yhteisön tupakka-alan rahasto, jota rahoitetaan pidättämällä kaksi prosenttia palkkion määrästä. 2. Kyseisestä rahastosta rahoitetaan toimintaa seuraavilla aloilla: tupakanpolton vastainen toiminta ja erityisesti tiedottaminen tupakan kulutukseen liittyvistä vaaroista raakatupakan viljelyyn ihmisterveydelle vaarattomampien lajikkeiden ja viljelymenetelmien kehittämiseksi sekä ympäristönsuojelun edistämiseksi. liittyvä tutkimus erityisesti Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 14 artikla Niiden tuottajien uudelleenkoulutuksen helpottamiseksi, jotka päättävät poistua alalta itsenäisesti ja vapaaehtoisesti, otetaan käyttöön 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen kiintiöiden takaisinosto-ohjelma, johon liittyy tämän takuukynnysten määrien vastaava asetuksen 8 artiklassa vähentäminen. tarkoitettujen Maaseudun rakenteellisia kehitysohjelmia vaikeuksissa olevien tupakanviljely- alueiden muuttamiseksi muuhun toimintaan soveltuviksi voidaan toteuttaa yhteisön rakennepolitiikan yhteydessä. " 3. 1. 2. Korvataan V osaston otsikko seuraavasti: "V osasto Valvontatoimenpiteet" 10 7. Korvataan 17 artikla seuraavasti: "17 artikla 1. 2. 3. 4. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet yhteisön säännösten noudattamisen valvomiseksi ja varmistamiseksi raakatupakka-alalla. Jäsenvaltiot ottavat käyttöön niitä ensimmäisen jalostusasteen yrityksiä koskevan hyväksymisjärjestelmän, joilla on lupa tehdä viljelysopimuksia. Jäsenvaltiot voivat peruuttaa jalostusyritykseltä tälle myönnetyn luvan, jos tämä tahallisesti tai törkeästä laiminlyönnistä johtuen jättää noudattamatta yhteisön raakatupakka-alaa koskevia säännöksiä. Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta valvontaelimet voivat valvoa yhteisön säännösten noudattamista ja erityisesti: - - - - - - pääsevät tuotanto-ja jalostuslaitoksiin voivat tutustua kirjanpitotietoihin, ensimmäisen jalostusasteen yritysten varastoihin ja muihin valvonnan kannalta tarpeellisiin asiakirjoihin ja ottaa näistä jäljennöksiä tai otteita voivat saada kaikki tarvittavat tiedot erityisesti sen varmistamiseksi, että toimitettu tupakka on todella jalostettu saavat tuotannon määrääjä ostohintaa koskevat täsmälliset tiedot kaikkien yksittäisten tuottajien osalta valvovat tupakan laatua ja jalostusyrityksen ostohinnan maksamista yksittäiselle tuottajalle valvovat vuosittain yksittäisten tuottajien istuttamia viljelyaloja. 5. Tämän osaston soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 23 artiklassa säädettyä menettelyä'noudattaen. " 8. Lisätään 17 artiklan jälkeen VI osaston otsikko seuraavasti: "VI osasto Yleiset ja siirtymämääräykset" 11 9. Korvataan 20 artikla seuraavasti: "2Q artikla Ennakoimattomien markkinaolosuhteiden varalta markkinoiden erityisiä tukitoimen piteitä voidaan toteuttaa 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Kyseisiä toimenpiteitä voi toteuttaa ainoastaan siltä osin ja niin kauan kuin ne ovat ehdottoman välttämättömiä markkinoiden tukemiseksi. " 10. Korvataan 26 artikla seuraavasti: "26 artikla Ennen 1 päivää huhtikuuta 2002 komissio esittää neuvostolle kertomuksen raakatupakka- alan yhteisen markkinajärjestelyn toiminnasta. " 11. Lisätään 27 artiklaan toinen alakohta seuraavasti: Jos on tarpeen helpottaa siirtymätoimenpiteillä tähän asetukseen asetuksella (EY) N:o. tehtyjen muutosten soveltamista, kyseiset toimenpiteet annetaan 23 artiklan perusteella. 2 artikla Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan satovuodesta 1999. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta 12 RAHOITUSSELVITYS BUDJETTIKOHTA: Luku 17 PÄIVÄYS: 16. 1. 1998 MÄÄRÄRAHAT: 995 miljoonaa ecua TOIMENPITEEN NIMI: Neuvoston asetus raakatupakka-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2075/92 muuttamisesta 4. OIKEUSPERUSTA: Perustamissopimuksen 42 ja 43 artikla TOIMENPITEEN TAVOITE: Tupakan yhteisen markkinajärjestelyn uudistaminen, jotta tarjonta voidaan paremmin mukauttaa kysyntään palkkioiden suuremman joustavuuden avulla ,. VAIKUTUKSET TALOUSARVIOON ~~—~r,~ 1 rz 12 KUUKAUDEN JAKSO (MILJ. ECU) KULUVA VARAINHOITO VUOSI (98) (MILJ. ECU) SEURAAVA VARAINHOITO VUOSI (99) (MILJ. ECU) 5. 0 MENOT 1 satovuosi: EY:N TALOUSARVIOSTA (INTERVENTIOT) 5. 1 TULOT 1021 98 5. 0. 1 MENOARVIO 2000 2001 2002 2003 994 1007 1016 1 021 5. 2 6. 0 6. 1 6. 2 6. 3 LASKUTAPA: Katso liite MAHDOLLISUUS RAHOITUKSEEN TOTEUTETTAVANA OLEVAN TALOUSARVION KYSEISEEN LUKUUN OTETUISTA MÄÄRÄ RAHOISTA KYLLÄ MAHDOLLISUUS RAHOITUKSEEN TOTEUTETTAVANA OLEVAN TALOUSARVION LUKUJEN VÄLISILLÄ SIIRROILLA KYLLÄ LISÄTALOUSARVION TARVE EI MYÖHEMPIIN TALOUSARVIOIHIN OTETTAVAT MÄÄRÄRAHAT KYLLÄ HUOMAUTUKSIA: Menot on arvioitu täysimääräisinä palkkioina (eli mukaan lukien nykyiset erityistuki ja lisämäärät) ja olettaen, että kiintiöt toteutetaan kokonaan. Talousarvion osalta toimenpide ei aiheuta muutoksia nykytilanteeseen. Uudessa 14 artiklassa säädetty kiintiöiden toteutetaan palkkiolle säädetyillä takaisinosto-ohjelma talousarviomäärärahoilla, ja sen seurauksena kiintiöiden - ja siten myös EMOTR:n menojen - pitäisi tietyn ajan kuluttua vähentyä. 13 LIITE TUPAKAN YHTEISEN MARKKINAJÄRJESTELYN UUDISTUKSEEN LIITTYVIEN MENOJEN ARVIO Vakiosatovuosi (914,4 + 91,4=1005,8x1,015= 1020,9 milj. ecuaB josta tutkimusrahasto (pidätys korkeintaan 2 pros. ) 20,4 milj. ecua B palkkioihin jää 1000,5 milj. ecuaB josta: Erityistuki ryhmittymille (enintään 2 pros. ) 20,0 milj. ecuaB Suoraan tuottajille maksettavat palkkiot, mukaan 980,5 milj. ecuaB lukien kiintiöiden takaisinostaminen Ensimmäisen satovuoden (1999) maksujen mahdollinen aikataulu 1999 10% palkkioista 2000 90 % palkkioista 40 % erityistuesta 25 % tutkimusrahastosta 2001 40 % erityistuesta 25 % tutkimusrahastosta 2002 20 % erityistuesta 25 % tutkimusrahastosta 2003 25 % tutkimusrahastosta 98,0 882,4 8,0 5,1 8,0 5,1 4,0 5,1 5,1 98 896 13 9 5 yhteensä 1 021 14 yht. yht. B1999 B1999 B2000 B2000 B2001 B2001 B2002 B2002 B2003 B2003 1021 1021 1021 1021 1021 1021 1021 1021 1021 1021 satovuosi 1999 satovuosi 1999 satovuosi 2000 satovuosi 2000 satovuosi 2001 satovuosi 2001 satovuosi 2002 satovuosi 2002 satovuosi 2003 satovuosi 2003 yhteensa yhteensa talousarviota talousarviota kohden kohden 98 98 896 896 98 98 13 13 896 896 98 98 9 9 13 13 896 896 98 98 5 5 9 9 13 13 896 896 98 98 98 98 994 994 1007 1007 1016 1016 1021 1021 15 15 ISSN 1024-4492 KOM(98) 19 lopullinen ASIAKIRJAT FI 03 10 02 11 Luettelonumero : CB-CO-98-051-FI-C TSBN 92-78-30737-8 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg


title: 98/114/EG: Beschikking van de Commissie van 28 januari 1998 houdende de regeling voor een communautair vergelijkend onderzoek van pootaardappelen krachtens artikel 14 van Richtlijn 66/403/EEG van de Raad

eurovoc_concepts:
plant disease
plant health control
potato
seedling

text: 6. 2. 98 ‹ ‹NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 31/23 BESCHIKKING VAN DE COMMISSIE van 28 januari 1998 houdende de regeling voor een communautair vergelijkend onderzoek van pootaardappelen krachtens artikel 14 van Richtlijn 66/403/EEG van de Raad (98/114/EG) DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, Gelet op Richtlijn 66/403/EEG van de Raad van 14 juni 1966 betreffende het in de handel brengen van pootaard- appelen (1), laatstelijk gewijzigd bij Beschikking 97/90/EG van de Commissie (2), en met name op artikel 14, lid 4, in artikel 14, Overwegende dat lid 4, van Richtlijn 66/403/EEG is bepaald dat een communautair vergelij- kend onderzoek van pootaardappelen moet worden geor- ganiseerd; Overwegende dat alle lidstaten, voorzover op hun grond- gebied normaliter pootaardappelen worden vermeerderd of geteeld, aan het communautaire vergelijkende onder- zoek moeten deelnemen om ervoor te zorgen dat valabele conclusies kunnen worden getrokken; Overwegende dat de Commissie de nodige regelingen moet vaststellen met het oog op het communautaire vergelijkende onderzoek; Overwegende dat deze regeling onder meer ook betrek- king moet hebben op bepaalde schadelijke organismen die onder de werkingssfeer vallen van zowel Richtlijn 66/403/EEG als Richtlijn 77/93/EEG van de Raad van 21 december 1976 betreffende de beschermende maatregelen tegen het binnenbrengen op het grondgebied van de lidstaten van voor planten en voor plantaardige producten schadelijke organismen (3), laatstelijk gewijzigd bij Richt- lijn 97/14/EG van de Commissie (4), Richtlijn 93/85/EEG van de Raad van 4 oktober 1993 betreffende bestrijding van aardappelringrot (5), alsmede Beschikking 95/506/EG van de Commissie (6), laatstelijk gewijzigd bij Beschikking 97/649/EG (7), 96/301/EG van de Commissie (8) tegen de verspreiding van aardappelbruin- rot; en Beschikking Overwegende dat de in deze beschikking vervatte maatre- gelen in overeenstemming zijn met het advies van het Permanent Comit(cid:130) voor teeltmateriaal voor land-, tuin- en bosbouw, HEEFT DE VOLGENDE BESCHIKKING GEGEVEN: Artikel 1 1. In 1998 wordt een communautair vergelijkend onderzoek van in 1997 geoogste pootaardappelen georga- niseerd. Alle lidstaten nemen deel aan het communautaire 2. vergelijkende onderzoek. Artikel 2 1. De algemene regeling voor het communautaire vergelijkende onderzoek is opgenomen in de bijlage. 2. Nadere bepalingen voor het communautaire vergelij- kende onderzoek worden voorgelegd aan het Permanent Comit(cid:130) voor teeltmateriaal voor land-, tuin- en bosbouw. Artikel 3 Deze beschikking is gericht tot de lidstaten. Gedaan te Brussel, 28 januari 1998. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie (1) PB 125 van 11. 7. 1966, blz. 2320/66. (2) PB L 27 van 30. 1. 1997, blz. 49. (3) PB L 26 van 31. 1. 1977, blz. 20. (4) PB L 87 van 2. 4. 1997, blz. 17. (5) PB L 259 van 18. 10. 1993, blz. 1. (6) PB L 291 van 6. 12. 1995, blz. 48. (7) PB L 274 van 26. 9. 1997, blz. 14. (8) PB L 115 van 9. 5. 1996, blz. 47. L 31/24 ‹ ‹NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 6. 2. 98 BIJLAGE ALGEMENE REGELING VOOR HET COMMUNAUTAIRE VERGELIJKENDE ONDERZOEK VAN POOTAARDAPPELEN IN 1998 1. Verantwoordelijke instantie Landbrugs- og fiskeriministeriet Plantedirektoratet Danmark 2. Aantal monsters In totaal moeten 250 monsters worden genomen, waarvan: a) 223 monsters in de producerende lidstaten; b) 20 extra monsters in de lidstaat van bestemming als pootgoed uit een producerende lidstaat naar een andere lidstaat wordt verzonden; c) zeven monsters in Zwitserland, in het kader van de in artikel 15, lid 1, van Richtlijn 66/403/EEG vermelde regeling inzake de gelijkwaardigheid van pootgoed. 3. Monsters Voor het nemen van de in punt 2, onder a), bedoelde monsters wordt een offici(cid:137)le bemonsteringsproce- dure vastgesteld. Voor de bemonstering van de partij moet een adequate techniek worden toegepast. De dientsen van de Commissie wijzen de personen aan die de monsters nemen; deze personen handelen onder verantwoordelijkheid van de diensten van de Commissie. De bemonstering vindt plaats op het bedrijf van de producent, op de plaats van lading, in sorteerinrichtingen of op enige andere plaats waar pootaardappelen zijn opgeslagen. Een monster als bedoeld in punt 2 bestaat uit 320 knollen. 4. Controles om na te gaan of pootaardappelen van de eerste nabouw van het monster aan de minimumeisen voldoen Op proefvelden worden nacontroles verricht, waarvan de resultaten zo nodig worden bevestigd door middel van laboratoriumproeven. Elk monster bestaat uit 100 knollen. 5. Controles om na te gaan of pootaardappelen vrij zijn van „Potato Brown Rot” (Pseudomonas solanacearum) en aardappelringrot (Corynebacterium sepedonicum/Clavibacter michiganen- sis) Voor de laboratoriumproeven worden adequate methoden gevolgd. Elk monster bestaat uit 200 knollen. 6. Controles om na te gaan of pootaardappelen vrij zijn van „Potato Spindle Tuber Viroid” (PSTV) Voor de laboratoriumproeven worden adequate methoden gevolgd. De in punt 1 genoemde verantwoorde- lijke instantie ziet erop toe dat de monsters de voor de betrokken methoden eventueel vasgestelde omvang hebben. 7. Vertrouwlijkheid Voor de in de punten 5 en 6 bedoelde controles wordt, onder verantwoordelijkheid van de diensten van de Commissie, door de in punt 1 genoemde verantwoordelijke instantie vooraf een code toegekend aan elk monster voor laboratoriumproeven. Als een van de bovengenoemde schadelijke organismen op een monster wordt aangetroffen, ziet de Commissie erop toe dat de nodige maatregelen worden genomen als bepaald in Richtlijn 77/93/EEG of Richtlijn 93/85/EEG, of de voorschriften ter uitvoering van deze richt- lijnen. Deze bepalingen gelden onverminderd de algemene regels voor het onderzoek van de jaarlijkse verslagen over de geconfirmeerde resultaten en conclusies van communautaire vergelijkende onderzoeken


title: Γνωμοδότηση της Οικονομικής και Κοινωνικής Επιτροπής για την «Πρόταση κανονισμού (ΕΚ) του Συμβουλίου σχετικά με την αναγνώριση στην ενδοκοινοτική κυκλοφορία του διακριτικού σήματος του κράτους μέλους ταξινόμησης των μηχανοκίνητων οχημάτων και των ρυμουλκουμένων τους»

eurovoc_concepts:
EU Member State
freedom of movement
marketing standard
motor vehicle
vehicle registration

text: C 95/32 EL ¶(cid:240)Ø(cid:139)(cid:243)Ł(cid:237)Ł ¶(cid:230)Ł(cid:237)(cid:229)(cid:242)Ø(cid:139)(cid:228)Æ (cid:244)(cid:246)(cid:238) ¶ø(cid:242)(cid:246)(cid:240)ÆØ(cid:140)º(cid:246)(cid:139) (cid:238) ”(cid:239)Ø(cid:238)(cid:239)(cid:244)Ł(cid:139) (cid:244)(cid:246)(cid:238) 30. 3. 98 ¡(cid:238)(cid:246)(cid:237)(cid:239)(cid:228)(cid:239)(cid:139)(cid:244)Ł(cid:243)Ł (cid:244)Ł(cid:247) ˆØº(cid:239)(cid:238)(cid:239)(cid:237)ØºŁ(cid:139) (cid:247) ºÆØ ”(cid:239)Ø(cid:238)(cid:246)(cid:238)ØºŁ(cid:139) (cid:247) ¶(cid:240)Ø(cid:244)(cid:242)(cid:239)(cid:240)Ł(cid:139) (cid:247) (cid:231)ØÆ (cid:244)Ł(cid:238) ˙ƒ(cid:242)(cid:239)(cid:139) (cid:244)Æ(cid:243)Ł ºÆ(cid:238)(cid:239)(cid:238)Ø(cid:243)(cid:237)(cid:239)ø(cid:139) (¶”) (cid:244)(cid:239)ø “ø(cid:237)(cid:226)(cid:239)ø(cid:236)Ø(cid:139)(cid:239)ø (cid:243)ł(cid:229)(cid:244)ØºÆ(cid:139) (cid:237)(cid:229) (cid:244)Ł(cid:238) Æ(cid:238)Æ(cid:231)(cid:238)(cid:246)(cid:139) (cid:242)Ø(cid:243)Ł (cid:243)(cid:244)Ł(cid:238) (cid:229)(cid:238)(cid:228)(cid:239)º(cid:239)Ø(cid:238)(cid:239)(cid:244)ØºŁ(cid:139) ºøº(cid:236)(cid:239)(cid:230)(cid:239)(cid:242)Ø(cid:139)Æ (cid:244)(cid:239)ø (cid:228)ØÆº(cid:242)Ø(cid:244)Øº(cid:239)ø(cid:139) (cid:243)Ł(cid:139) (cid:237)Æ(cid:244)(cid:239)(cid:247) (cid:244)(cid:239)ø º(cid:242)Æ(cid:139) (cid:244)(cid:239)ø(cid:247) (cid:237)(cid:229)(cid:139)(cid:236)(cid:239)ø(cid:247) (cid:244)ÆŒØ(cid:238)(cid:239)(cid:139)(cid:237)Ł(cid:243)Ł(cid:247) (cid:244)(cid:246)(cid:238) (cid:237)ŁłÆ(cid:238)(cid:239)ºØ(cid:139)(cid:238)Ł(cid:244)(cid:246)(cid:238) (cid:239)łŁ(cid:237)Æ(cid:139) (cid:244)(cid:246)(cid:238) ºÆØ (cid:244)(cid:246)(cid:238) (cid:242)ø(cid:237)(cid:239)ø(cid:236)º(cid:239)ø(cid:237)(cid:229)(cid:139)(cid:238)(cid:246)(cid:238) (cid:244)(cid:239)ø(cid:247)¨ (98/C 95/08) “(cid:244)Ø(cid:247) 5 (cid:176)ø(cid:231)(cid:239)ø(cid:139) (cid:243)(cid:244)(cid:239)ø 1997, ºÆØ (cid:243)ø(cid:139) (cid:237)(cid:230)(cid:246)(cid:238)Æ (cid:237)(cid:229) (cid:244)(cid:239) Æ(cid:139) (cid:242)ı(cid:242)(cid:239) 75 (cid:244)Ł(cid:247) “ø(cid:238)ıŁ(cid:139) ºŁ(cid:247), (cid:244)(cid:239) “ø(cid:237)(cid:226)(cid:239)ø(cid:139) (cid:236)Ø(cid:239) Æ(cid:240)(cid:239)(cid:230)Æ(cid:139) (cid:243)Ø(cid:243)(cid:229) (cid:238)Æ œŁ(cid:244)Ł(cid:139) (cid:243)(cid:229)Ø (cid:244)Ł (cid:231)(cid:238)(cid:246)(cid:237)(cid:239)(cid:228)(cid:239)(cid:139) (cid:244)Ł(cid:243)Ł (cid:244)Ł(cid:247) ˆØº(cid:239)(cid:238)(cid:239)(cid:237)ØºŁ(cid:139) (cid:247) ºÆØ ”(cid:239)Ø(cid:238)(cid:246)(cid:238)ØºŁ(cid:139) (cid:247) ¶(cid:240)Ø(cid:244)(cid:242)(cid:239)(cid:240)Ł(cid:139) (cid:247) (cid:231)ØÆ (cid:244)Ł(cid:238) Æ(cid:238)(cid:246)(cid:244)(cid:229)(cid:139)(cid:242)(cid:246) (cid:240)(cid:242)(cid:239)(cid:139) (cid:244)Æ(cid:243)Ł. ˘(cid:239) (cid:244)(cid:237)Ł(cid:139) (cid:237)Æ (cid:237)(cid:229)(cid:244)Æ(cid:230)(cid:239)(cid:242)(cid:246)(cid:139) (cid:238) ºÆØ (cid:229)(cid:240)Øº(cid:239)Ø(cid:238)(cid:246)(cid:238)Ø(cid:246)(cid:139) (cid:238), (cid:243)(cid:244)(cid:239) (cid:239)(cid:240)(cid:239)Ø(cid:139)(cid:239) Æ(cid:238)Æ(cid:244)(cid:229)(cid:139)ıŁº(cid:229) Ł (cid:240)(cid:242)(cid:239)(cid:229)(cid:244)(cid:239)Ø(cid:237)Æ(cid:243)Ø(cid:139)Æ (cid:244)(cid:246)(cid:238) (cid:243)ł(cid:229)(cid:244)Øº(cid:246)(cid:139) (cid:238) (cid:229)(cid:242)(cid:231)Æ(cid:243)Ø(cid:246)(cid:139) (cid:238), (cid:229)(cid:238)(cid:229)(cid:139)º(cid:242)Ø(cid:238)(cid:229) (cid:244)Ł(cid:238) (cid:231)(cid:238)(cid:246)(cid:237)(cid:239)(cid:228)(cid:239)(cid:139) (cid:244)Ł(cid:243)Ł(cid:139) (cid:244)(cid:239)ø (cid:243)(cid:244)Ø(cid:247) 16 ¢(cid:229)º(cid:229)(cid:237)(cid:226)(cid:242)Ø(cid:139)(cid:239)ø 1997 (»(cid:239)(cid:139) (cid:238)(cid:239)(cid:247) (cid:229)Ø(cid:243)Ł(cid:231)Ł(cid:244)Ł(cid:139) (cid:247): (cid:239) º. Garcı´a Alonso). ”Æ(cid:244)Æ(cid:139) (cid:244)Ł(cid:238) 351Ł (cid:243)ø(cid:139) (cid:238)(cid:239)(cid:228)(cid:239) (cid:239)(cid:236)(cid:239)(cid:237)(cid:229)(cid:139)(cid:236)(cid:229)ØÆ(cid:247) ((cid:243)ø(cid:238)(cid:229)(cid:228)(cid:242)Ø(cid:139)Æ(cid:243)Ł (cid:244)Ł(cid:247) 28Ł(cid:247) „Æ(cid:238)(cid:239)øÆ(cid:242)Ø(cid:139)(cid:239)ø 1998), Ł ˆØº(cid:239)(cid:238)(cid:239)(cid:237)ØºŁ(cid:139) ºÆØ ”(cid:239)Ø(cid:238)(cid:246)(cid:238)ØºŁ(cid:139) ¶(cid:240)Ø(cid:244)(cid:242)(cid:239)(cid:240)Ł(cid:139) øØ(cid:239)ı(cid:229)(cid:139)(cid:244)Ł(cid:243)(cid:229) (cid:237)(cid:229) 111 ªŁ(cid:139) (cid:230)(cid:239)ø(cid:247) ø(cid:240)(cid:229)(cid:139)(cid:242), 1 ºÆ(cid:244)Æ(cid:139) ºÆØ 3 Æ(cid:240)(cid:239)ł(cid:229)(cid:139)(cid:247) (cid:244)Ł(cid:238) Æº(cid:239)(cid:139) (cid:236)(cid:239)øıŁ (cid:231)(cid:238)(cid:246)(cid:237)(cid:239)(cid:228)(cid:239)(cid:139) (cid:244)Ł(cid:243)Ł. 1. ¶Ø(cid:243)Æ(cid:231)(cid:246)(cid:231)Ł(cid:139) 1. 1. ‚ (cid:229)(cid:236)(cid:229)ø(cid:139) ı(cid:229)(cid:242)Ł (cid:228)ØÆºØ(cid:139)(cid:238)Ł(cid:243)Ł (cid:244)(cid:246)(cid:238) (cid:240)(cid:242)(cid:239)(cid:243)(cid:246)(cid:139) (cid:240)(cid:246)(cid:238) ºÆØ (cid:244)(cid:246)(cid:238) (cid:229)(cid:237)(cid:240)(cid:239)(cid:242)(cid:229)ø- (cid:237)Æ(cid:139) (cid:244)(cid:246)(cid:238) Æ(cid:240)(cid:239)(cid:244)(cid:229)(cid:236)(cid:239)ø(cid:139) (cid:238) (cid:228)ø(cid:139) (cid:239) ı(cid:229)(cid:237)(cid:229)(cid:236)Ø(cid:246)(cid:139) (cid:228)Ł (cid:228)ØºÆØ(cid:246)(cid:139) (cid:237)Æ(cid:244)Æ (cid:244)Ł(cid:247) ¶ø(cid:242)(cid:246)(cid:240)ÆØ(cid:140)ºŁ(cid:139) (cid:247) (cid:139)¶(cid:238)(cid:246)(cid:243)Ł(cid:247), (cid:239)(cid:139) (cid:240)(cid:246)(cid:247) Æ(cid:238)Æ(cid:231)(cid:238)(cid:246)(cid:242)Ø(cid:139)œ(cid:229)(cid:244)ÆØ (cid:243)(cid:244)Ø(cid:247) “ø(cid:238)ıŁ(cid:139) º(cid:229)(cid:247). 2. ‚ (cid:240)(cid:242)(cid:239)(cid:139) (cid:244)Æ(cid:243)Ł (cid:244)Ł(cid:247) ¶(cid:240)Ø(cid:244)(cid:242)(cid:239)(cid:240)Ł(cid:139) (cid:247) ˘(cid:239) º(cid:239)Ø(cid:238)(cid:239)(cid:244)Øº(cid:239)(cid:139) (cid:228)Ø(cid:139)ºÆØ(cid:239) (cid:228)ØÆı(cid:229)(cid:139)(cid:244)(cid:229)Ø (cid:229)(cid:139)(cid:238)Æ (cid:243)ø(cid:139) (cid:238)(cid:239)(cid:236)(cid:239) (cid:228)ØÆ(cid:244)Æ(cid:139) Œ(cid:229)(cid:246)(cid:238) 2. 1. (cid:240)(cid:239)ø (cid:229)(cid:240)Ø(cid:244)(cid:242)(cid:229)(cid:139)(cid:240)(cid:239)ø(cid:238) (cid:243)(cid:244)Æ Æø(cid:244)(cid:239)ºØ(cid:139)(cid:238)Ł(cid:244)Æ (cid:238)Æ ºøº(cid:236)(cid:239)(cid:230)(cid:239)(cid:242)(cid:239)ø(cid:139) (cid:238) (cid:229)(cid:236)(cid:229)ø(cid:139) ı(cid:229)(cid:242)Æ (cid:243)(cid:244)Ł(cid:238) º(cid:239)Ø(cid:238)(cid:239)(cid:244)ØºŁ(cid:139) (cid:229)(cid:240)Øº(cid:242)Æ(cid:139) (cid:244)(cid:229)ØÆ. 2. 2. ¿(cid:243)(cid:244)(cid:239)(cid:139) (cid:243)(cid:239), ø(cid:240)Æ(cid:139) (cid:242)ł(cid:239)ø(cid:238) Æ(cid:139) (cid:236)(cid:236)(cid:229)(cid:247) (cid:228)ØÆ(cid:244)Æ(cid:139) Œ(cid:229)Ø(cid:247), (cid:240)(cid:239)ø (cid:243)ø(cid:237)(cid:240)(cid:229)(cid:242)Ø(cid:236)Æ(cid:237)(cid:226)Æ(cid:139) - (cid:238)(cid:239)(cid:238)(cid:244)ÆØ (cid:243)(cid:244)Ł “ø(cid:139) (cid:237)(cid:226)Æ(cid:243)Ł (cid:244)Ł(cid:247) (cid:181)Ø(cid:229)(cid:139)(cid:238)(cid:238)Ł(cid:247) (cid:231)ØÆ (cid:244)Ł(cid:238) (cid:239)(cid:228)ØºŁ(cid:139) ºøº(cid:236)(cid:239)(cid:230)(cid:239)(cid:242)Ø(cid:139)Æ(1) (cid:240)(cid:239)ø (cid:243)ø(cid:238)(cid:229)łØ(cid:139)œ(cid:239)ø(cid:238) (cid:238)Æ (cid:229)(cid:230)Æ(cid:242)(cid:237)(cid:239)(cid:139) œ(cid:239)(cid:238)(cid:244)ÆØ (cid:243)(cid:229) (cid:239)(cid:242)Ø(cid:243)(cid:237)(cid:229)(cid:139)(cid:238)Æ º(cid:242)Æ(cid:139) (cid:244)Ł (cid:237)(cid:229)(cid:139)(cid:236)Ł. (1) “ø(cid:139) (cid:237)(cid:226)Æ(cid:243)Ł (cid:244)Ł(cid:247) (cid:181)Ø(cid:229)(cid:139)(cid:238)(cid:238)Ł(cid:247) (cid:231)ØÆ (cid:244)Ł(cid:238) (cid:239)(cid:228)ØºŁ(cid:139) ºøº(cid:236)(cid:239)(cid:230)(cid:239)(cid:242)Ø(cid:139)Æ, (cid:240)(cid:239)ø ø(cid:240)(cid:239)(cid:231)(cid:242)Æ(cid:139) (cid:230)(cid:244)Łº(cid:229) (cid:243)(cid:244)Ł(cid:238) (cid:181)Ø(cid:229)(cid:139)(cid:238)(cid:238)Ł (cid:243)(cid:244)Ø(cid:247) 8 `(cid:239)(cid:229)(cid:237)(cid:226)(cid:242)Ø(cid:139)(cid:239)ø 1968, (cid:237)(cid:229) (cid:244)Ø(cid:247) (cid:244)(cid:242)(cid:239)(cid:240)(cid:239)(cid:240)(cid:239)ØŁ(cid:139) (cid:243)(cid:229)Ø(cid:247) (cid:240)(cid:239)ø Æ(cid:139) (cid:242)łØ(cid:243)Æ(cid:238) (cid:238)Æ Ø(cid:243)łø(cid:139) (cid:239)ø(cid:238) Æ(cid:240)(cid:239)(cid:139) (cid:244)Ø(cid:247) 3 “(cid:229)(cid:240)(cid:244)(cid:229)(cid:237)(cid:226)(cid:242)Ø(cid:139)(cid:239)ø 1993. ˆØº(cid:239)(cid:238)(cid:239)(cid:237)ØºŁ(cid:139) ¶(cid:240)Ø(cid:244)(cid:242)(cid:239)(cid:240)Ł(cid:139) (cid:244)(cid:246)(cid:238) ‚(cid:238)(cid:246)(cid:237)(cid:229)(cid:139)(cid:238)(cid:246)(cid:238) ¶ı(cid:238)(cid:246)(cid:139) (cid:238) (cid:231)ØÆ (cid:244)Ł(cid:238) ¶ø(cid:242)(cid:246)(cid:139) (cid:240)Ł. (cid:181)(cid:242)øŒ(cid:229)(cid:139)(cid:236)(cid:236)(cid:229)(cid:247), 28 „Æ(cid:238)(cid:239)øÆ(cid:242)Ø(cid:139)(cid:239)ø 1998. “(cid:244)(cid:239)(cid:139) ł(cid:239)(cid:247) (cid:244)Ł(cid:247) (cid:240)(cid:242)(cid:239)(cid:139) (cid:244)Æ(cid:243)Ł(cid:247) (cid:244)Ł(cid:247) ¶(cid:240)Ø(cid:244)(cid:242)(cid:239)(cid:240)Ł(cid:139) (cid:247) (cid:229)Ø(cid:139)(cid:238)ÆØ, (cid:244)Æ º(cid:242)Æ(cid:139) (cid:244)Ł 2. 3. (cid:237)(cid:229)(cid:139)(cid:236)Ł (cid:240)(cid:239)ø, (cid:226)Æ(cid:243)Øœ(cid:239)(cid:139) (cid:237)(cid:229)(cid:238)Æ (cid:243)(cid:244)Ø(cid:247) (cid:228)ØÆ(cid:244)Æ(cid:139) Œ(cid:229)Ø(cid:247) (cid:244)(cid:239)ø Æ(cid:139) (cid:242)ı(cid:242)(cid:239)ø 37 (cid:244)Ł(cid:247) “ø(cid:139) (cid:237)(cid:226)Æ- (cid:243)Ł(cid:247) (cid:244)Ł(cid:247) (cid:181)Ø(cid:229)(cid:139)(cid:238)(cid:238)Ł(cid:247), Æ(cid:240)ÆØ(cid:244)(cid:239)ø(cid:139) (cid:238) Æ(cid:240)(cid:239)(cid:139) (cid:244)Æ (cid:239)łŁ(cid:139) (cid:237)Æ(cid:244)Æ (cid:237)(cid:229) (cid:240)Ø(cid:238)ÆºØ(cid:139)(cid:228)(cid:229)(cid:247) Æ(cid:139) (cid:236)(cid:236)(cid:239)ø º(cid:242)Æ(cid:139) (cid:244)(cid:239)ø(cid:247) (cid:237)(cid:229)(cid:139)(cid:236)(cid:239)ø(cid:247) (cid:238)Æ (cid:230)(cid:229)(cid:139)(cid:242)(cid:239)ø(cid:238) (cid:228)ØÆº(cid:242)Ø(cid:244)Øº(cid:239)(cid:139) (cid:243)Ł(cid:139) (cid:237)Æ (cid:244)(cid:239)ø º(cid:242)Æ(cid:139) (cid:244)(cid:239)ø(cid:247) (cid:240)(cid:242)(cid:239)(cid:229)(cid:139)(cid:236)(cid:229)ø(cid:243)Ł(cid:247) (cid:239)(cid:139) (cid:244)Æ(cid:238) ºØ(cid:238)(cid:239)ø(cid:139) (cid:238)(cid:244)ÆØ (cid:243)(cid:244)Ł(cid:238) (cid:229)(cid:240)Øº(cid:242)Æ(cid:139) (cid:244)(cid:229)ØÆ(cid:139) (cid:244)(cid:239)ø(cid:247), (cid:238)Æ Æ(cid:238)Æ(cid:231)(cid:238)(cid:246)- (cid:242)Ø(cid:139)œ(cid:239)ø(cid:238) (cid:229)(cid:240)Ø(cid:139)(cid:243)Ł(cid:247) (cid:244)(cid:239) (cid:229)(cid:238)Æ(cid:242)(cid:237)(cid:239)(cid:238)Ø(cid:243)(cid:237)(cid:229)(cid:139)(cid:238)(cid:239) (cid:228)ØÆº(cid:242)Ø(cid:244)Øº(cid:239)(cid:139) (cid:243)Ł(cid:139) (cid:237)Æ (cid:240)(cid:239)ø (cid:229)Ø(cid:139)(cid:238)ÆØ (cid:243)ø(cid:139) (cid:237)(cid:230)(cid:246)(cid:238)(cid:239) (cid:237)(cid:229) (cid:244)Ø(cid:247) (cid:240)(cid:242)(cid:239)ø(cid:140)(cid:240)(cid:239)ı(cid:229)(cid:139)(cid:243)(cid:229)Ø(cid:247) (cid:244)(cid:239)ø ƒÆ(cid:242)Æ(cid:242)(cid:244)Ł(cid:139) (cid:237)Æ(cid:244)(cid:239)(cid:247) (cid:244)(cid:239)ø (cid:229)(cid:238) (cid:236)(cid:239)(cid:139) (cid:231)(cid:246) ”Æ(cid:238)(cid:239)(cid:238)Ø(cid:243)(cid:237)(cid:239)ø(cid:139). 3. “ø(cid:237)(cid:240)(cid:229)(cid:242)Æ(cid:139) (cid:243)(cid:237)Æ(cid:244)Æ 3. 1. ‚ ˆ”¶ ø(cid:240)(cid:239)(cid:243)(cid:244)Ł(cid:242)Ø(cid:139)œ(cid:229)Ø Æ(cid:238)(cid:229)(cid:240)Ø(cid:230)ø(cid:139) (cid:236)Æº(cid:244)Æ Æø(cid:244)Ł(cid:139) (cid:244)Ł(cid:238) (cid:240)(cid:242)(cid:239)(cid:139) (cid:244)Æ(cid:243)Ł (cid:244)Ł(cid:247) ¶(cid:240)Ø(cid:244)(cid:242)(cid:239)(cid:240)Ł(cid:139) (cid:247) (cid:228)(cid:229)(cid:228)(cid:239)(cid:237)(cid:229)(cid:139)(cid:238)(cid:239)ø (cid:239)(cid:139) (cid:244)Ø Æø(cid:244)Ł(cid:139) (cid:243)ø(cid:237)(cid:226)Æ(cid:139) (cid:236)(cid:236)(cid:229)Ø (cid:243)(cid:244)Ł (cid:228)Ø(cid:229)øº(cid:239)(cid:139) (cid:236)ø(cid:238)(cid:243)Ł (cid:244)Ł(cid:247) ºøº(cid:236)(cid:239)(cid:230)(cid:239)(cid:242)Ø(cid:139)Æ(cid:247) (cid:237)(cid:229)(cid:139)(cid:243)(cid:246) (cid:244)Ł(cid:247) (cid:229)(cid:236)(cid:229)ø(cid:139) ı(cid:229)(cid:242)Ł(cid:247) (cid:228)ØÆºØ(cid:139)(cid:238)Ł(cid:243)Ł(cid:247) (cid:244)(cid:246)(cid:238) (cid:240)(cid:242)(cid:239)- (cid:243)(cid:246)(cid:139) (cid:240)(cid:246)(cid:238) (cid:243)(cid:244)(cid:239) (cid:229)(cid:243)(cid:246)(cid:244)(cid:229)(cid:242)Øº(cid:239)(cid:139) (cid:244)Ł(cid:247) ”(cid:239)Ø(cid:238)(cid:239)(cid:139) (cid:244)Ł(cid:244)Æ(cid:247) ºÆØ, (cid:243)ø(cid:238)(cid:229)(cid:240)(cid:246)(cid:139) (cid:247), (cid:243)(cid:244)Ł(cid:238) ø(cid:236)(cid:239)(cid:240)(cid:239)Ø(cid:139)Ł(cid:243)Ł (cid:244)Ł(cid:247) ¶(cid:243)(cid:246)(cid:244)(cid:229)(cid:242)ØºŁ(cid:139) (cid:247) (cid:176)(cid:231)(cid:239)(cid:242)Æ(cid:139) (cid:247). ˆ ƒ(cid:242)(cid:239)(cid:139) (cid:229)(cid:228)(cid:242)(cid:239)(cid:247) (cid:244)Ł(cid:247) ˆØº(cid:239)(cid:238)(cid:239)(cid:237)ØºŁ(cid:139) (cid:247) ºÆØ ”(cid:239)Ø(cid:238)(cid:246)(cid:238)ØºŁ(cid:139) (cid:247) ¶(cid:240)Ø(cid:244)(cid:242)(cid:239)(cid:240)Ł(cid:139) (cid:247) Tom JENKINS