title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Mellanledens inverkan - från produktion till konsumtion - vid prisbildning på livsmedelsområdet"

text: C 95/36 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 30. 3. 98 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Mellanledens inverkan — från produktion till konsumtion — vid prisbildning på livsmedelsområdet” (98/C 95/10) Den 20 mars 1997 beslöt Ekonomiska och sociala kommittén enligt artikel 23:3 i arbetsordningen att utarbeta ett yttrande om ”Mellanledens inverkan — från produktion till konsumtion — vid prisbildning på livsmedelsområdet”. Sektionen för jordbruk och fiskeri, som gjort förarbetet, antog sitt yttrande den 4 december 1997. Föredragande var Adalbert Kienle. Ekonomiska och sociala kommittén antog följande yttrande vid sin 351:a plenarsession den 28-29 januari 1998 (sammanträdet den 28 januari 1998) med 75 röster för, 1 emot och 3 nedlagda röster. 1. Inledning 1. 1. Enskilda marknadsaktörers andel av en varas slutpris — och därmed problemet med bruttovinstmargi- nalernas storlek — är en fråga som alltid har varit föremål för livlig diskussion. I fråga om livsmedelsområ- det förs denna debatt ofta med särskild lidelse. I sitt yttrande om förslagen till priser på jordbruksprodukter 1997/1998 krävde Ekonomiska och sociala kommittén till exempel uttryckligen att effekterna både på jordbru- karnas inkomster och på konsumentpriserna skulle utredas. Detta yttrande skall hjälpa till att förklara det komplexa skeendet på marknaden, ta bort ogrundade fördomar, påvisa felaktig utveckling — och framförallt främja en konstruktiv dialog mellan producenter, föräd- lingsindustri, handel och konsumenter. 1. 1. 1. Tendensen under de senaste åren har varit att jordbrukets producentpriser i EU har pressat ner livsmedelspriserna. Jordbruksproducenternas andel av konsumenternas utgifter för livsmedel har minskat tydligt. Samtidigt har kostnaderna för handel och transporter samt bearbetning och förpackning av livsme- del ökat sin andel. Konsumenterna drar nytta både av den ökade produktiviteten hos producenterna och den övervägande hårda konkurrensen inom handeln. Ett tydligt bevis för det är att ett genomsnittligt hushåll på fyra personer inte lägger ut mer än 20 % av inkomsten på livsmedel i något EU-land. Dessutom har konsumen- ternas arbetsinsats för matlagning tydligt minskat (”Convenience”). Produkterna innehåller alltså mer tjänster. 1. 2. Jordbrukssektorn har traditionellt dominerats av små produktionsenheter. En enskild enhet kan inte alls — eller i mycket liten utsträckning — påverka priserna på de varor som producerats. Priserna bestäm- mer emellertid intäkterna och därmed jordbrukarens inkomster. 1. 2. 1. På grund av ämnets komplicerade karaktär är det lämpligt att i yttrandet i första hand gå in på färska jordbruksprodukter, särskilt frukt och grönsaker. En undersökning av bruttovinstmarginalerna på färsk frukt och grönsaker är särskilt intressant, eftersom frukt- och grönsaksmarknaden genomgår genomgripande föränd- ringar och kännetecknas av stora variationer i utbud och priser. Det gäller i mindre utsträckning för bearbetade produkter av frukt och grönsaker (safter, konserver, djupfrysta produkter), som därför inte kommer att behandlas djupare här. 1. 2. 2. För färskvaror finns det bara begränsade möj- ligheter att stabilisera priserna genom marknadsregle- ringar. EUGFJ:s utgifter för organisation av marknader- na för frukt och grönsaker (jfr ESK:s yttrande av den 19 mars 1996) uppgår till 5 % vilket är betydligt mindre än motsvarande andel av den totala jordbruksproduktio- nen (ca 16 % Intervention som instrument — som bara används för viss frukt och vissa grönsaker — kommer att förlora än mer i betydelse när frukt- och grönsaks- marknaden reformeras. 1. 2. 3. Färskvaror som frukt och grönsaker är i regel färdiga att konsumeras och behöver inte bearbetas ytterligare. Producenterna och många konsumenter har därför svårt att förstå varför den stora skillnaden mellan producentpriset och konsumentpriset uppstår. Jordbruket konkurrerar med andra sektorer i 1. 3. ekonomin om konsumenternas köpkraft. Höga brutto- vinstmarginaler försämrar därför sektorns konkurrens- kraft. I de fall bruttovinstmarginalen innehåller fasta komponenter får utbuds- och efterfrågesvängningar starkare inverkan på producentpriset än på konsument- priset, dvs. producenternas prisrisk ökar. 1. 4. När det gäller färskvaror som frukt och grönsaker har bruttovinstmarginalens utveckling på kort sikt avgörande betydelse. Om en utbudsbetingad sänkning av producentpriset inte åtföljs av en motsvarande sänkning av konsumentpriset, kommer konsumtionen inte att öka i tillräcklig grad och överskottsproduktion kommer att lämnas oskördad eller förstöras. Detta visar ett graverande exempel under första halvåret 1997: A¨ ppelbestånden inom EU kunde inte skördas tillräckligt snabbt, eftersom den drastiska prissänkningen hos producenterna inte alls, eller inte i tillräcklig utsträck- ning, kunde föras vidare till konsumenterna genom handeln. 30. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 95/37 1. 4. 1. Om ett utbudsbetingat underskott och kraftiga producentprisökningar mildras av konsumentprissänk- ningar genom att bruttovinstmarginalen minskas, blir det svårare att nå en ny marknadsjämvikt. Varan kommer att ta slut och vissa konsumenter kommer att få lämna butiken tomhänta. Om priset sätts ur spel som mekanism för att nå marknadsjämvikt vid bristsituatio- ner, kommer andra fördelningsmekanismer (t. ex. per- sonliga kontakter, marknadsmakt osv. ) att göra sig gällande. 1. 5. Handeln påverkar starkt inte bara prisbildning- en, utan även utbudets sammansättning. Den starka koncentrationen inom den europeiska detaljhandeln på livsmedelsområdet och vad gäller inköpsfunktionen inom företagen ökar risken att mellanleden fungerar som ett filter. Den som inte är en erkänd leverantör till de ledande livsmedelskedjorna får i många av EU:s medlemsstater hålla till godo med en liten nisch av marknaden. Att få leverera till de stora inom livsmedels- detaljhandeln blir därför en överlevnadsfråga för många producenter. 2. Handelns funktioner 2. 1. Handeln spelar en väsentlig roll för att samhälls- ekonomins varuförsörjning skall bli optimal. Vanligtvis brukar man skilja mellan följande funktioner: kvantitetsfunktion innefattar i regel även en kvalitets- funktion. I den europeiska detaljhandeln för livsmedel efterfrågas i allt högre grad stora partier med jämn kvalitet. Eftersom enskilda producenter normalt inte kan erbjuda tillräckligt stora mängder, måste produktionen från flera producenter med jämförbar kvalitet sättas samman, oftast på grundval av mätbara kvalitetskrite- rier. A¨ ven förpackningen har kvantitativa och kvalitativa aspekter. 2. 1. 3. Man talar ofta om handelns kommunikations- funktion, dvs. förmedlingen av information om markna- den till producent- respektive efterfrågesidan. Om mark- nadens signaler fastnar i handelns ”filter”, blir det svårare att balansera utbud och efterfrågan och resursal- lokeringen blir felaktig, dvs. samhällsekonomiska förlus- ter uppkommer. 2. 2. Handelns funktioner behöver inte nödvändigtvis utföras av grossister och detaljister. Många av de uppgifter som räknats upp sköts även av producentsam- manslutningar och delvis av enskilda producenter. På lång sikt kommer tjänsterna att utföras av den marknads- aktör som kan erbjuda dem till det lägsta priset. Av staten fastställda regleringar (t. ex. skattelagstiftning, marknadsorganisation inom ramen för EU) inverkar i hög grad på dessa kostnader. — den geografiska funktionen (t. ex. att hitta handels- partners, att transportera varor), 3. Hur avsättningsmöjligheterna för frukt och grönsa- ker utvecklats — den tidsmässiga funktionen (t. ex. att skapa en marknad när produktionen och konsumtionen sker vid olika tidpunkter), — kvantitetsfunktionen (t. ex. att samla in och dela upp varor), — kvalitetsfunktionen (t. ex. att sortera, blanda, sätta samman sortiment), — marknadsföringsfunktion resp. kulturell funktion (t. ex. reklam för produkten). 2. 1. 1. Den geografiska funktionen innefattar ofta varutransporten. Inom frukt- och grönsaksområdet har många specialiserade grossister i odlingsområdena kon- centrerat sig på att överbrygga det geografiska avståndet och sköta transporter (distribution). Fria och ostörda varutransporter är därför en viktig förutsättning för frukt- och grönsaksmarknaden inom gemenskapen. För att skapa tidsmässig jämvikt mellan utbud och efterfrågan håller handeln lager. När det gäller frukt och grönsaker är lagringstiden oftast kort, i extremfall (sparris, bär) endast några dagar. Allt efter de krav nästa led i distributionskedjan ställer måste partier av olika produkter delas upp eller sättas samman. Att sätta samman lämpliga sortiment är en viktig funktion för grossistledet. På konsumentnivå fyller livsmedelsdetalji- sterna denna funktion. Vid en omgruppering av varor kan det även 2. 1. 2. vara fråga om att kombinera mindre partier. Denna 3. 1. Detaljhandelsnivån 3. 1. 1. Den dominerande trenden när det gäller detalj- handelsledet för livsmedel inom EU är den ökande koncentrationen. Antalet livsmedelsaffärer inom EU-12 minskade till exempel med mer än en fjärdedel till 490 000 mellan 1970 och 1990. I EU-15 fanns 1995 540 000 affärer. Fram till år 2005 förväntas denna siffra minska till 400 000. Den totala omsättningen har däremot stigit kontinuerligt. I vissa regioner inom gemenskapen blir denna nedläggningsprocess direkt hotande. Den brittiska regeringen konstaterar exempel- vis med beklagande att vissa landsbygdsdistrikt — men även innerstadsdelar — inte erbjuder geografisk täckning med färska livsmedel för alla befolkningsskikt (”food deserts”). Inom EU går en tydlig skiljelinje mellan nord 3. 1. 2. och syd. I Skandinavien stod de fem största företagen 1995 för mer än 70 % av branschens omsättning, medan motsvarande siffra i Italien och Grekland var en tredjedel eller mindre. I Mellan- och Västeuropa låg andelen på mellan 50 % och 70 %. A¨ ven inom företagen kan en koncentrations- 3. 1. 3. process iakttas. Medan företagens inköp av torra livsme- del sedan länge skötts centralt inom ett land, har färsk frukt och grönsaker tills nyligen i huvudsak köpts in C 95/38 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 30. 3. 98 från regionala centraler. Numera koncentreras även dessa inköp allt mer till nationella centraler. Från regionala centraler görs nu nästan enbart komplette- ringsinköp för att täcka plötsligt uppkomna behov. I och med detta har antalet beslutsfattare minskat betydligt. Ett viktigt skäl till att stormarknaderna blir fler är också att inköpsfrekvensen i fråga om färskvaror minskar kraftigt. Många konsumenter är inte längre beredda — på grund av yrkeslivets krav t. ex. — att köpa färskvaror dagligen vid sidan av de ”storinköp” man gör en eller två gånger i veckan. Det mesta som sagts om den europeiska livsme- 3. 1. 4. delshandeln som helhet gäller även för färska produkter som frukt och grönsaker. I Tyskland 1994 kunde t. ex. 72 % av hushållens konsumtion av färska grönsaker hänföras till de fem ledande handelsorganisationerna. Enligt uppgifter från marknadsundersökningsinstitutet GfK:s hushållspanel köptes 1996 nästan 80 % av den frukt och de grönsaker som konsumerades i hemmen i snabbköp, stormarknader eller lågprisvaruhus. I Neder- länderna var denna andel 63 %, i Frankrike 56 % och i Spanien 35 %. I Norditalien svarade snabbköp, stor- marknader och lågprisvaruhus för drygt 55 % av försälj- ningen, i Syditalien endast för 20 %. De stora livsmedels- kedjorna har i samtliga länder ökat sin andel av hushållens konsumtion av frukt och grönsaker. I Frankri- ke ökade andelen från 41 % till 56 % mellan 1987 och 1995, i Nederländerna från 50 % (1990) till 63 % (1995) och i Spanien från 22 % (1989) till 35 % (1995). Detta framgår ur uppgifter från olika europeiska hushållspa- neler. 3. 1. 5. Traditionella små livsmedelsbutiker, specialaf- färer och i vissa länder även torghandeln har i hela Europa fått minskad betydelse som inköpsställen. I Italien och Spanien har specialaffärerna och de mindre livsmedelsaffärerna fortfarande över 30 % av markna- den för färsk frukt och grönsaker. Med en marknadsan- del på klart över 10 % är de specialiserade frukt- och grönsakshandlarna fortfarande en betydelsefull inköpskälla för färsk frukt och grönsaker även i Benelux- länderna och Storbritannien. I Tyskland har specialaffä- rerna i praktiken förlorat all betydelse. Torghandeln är med 12 till 15 % av inköpen 3. 1. 6. fortfarande en viktig inköpskälla i Tyskland. Denna marknadsandel har man lyckats bevara under det senaste decenniet i Tyskland. I Frankrike minskade torghandelns andel från 24,6 % (1988) till 21,7 % (1995). Vid denna nivå tycks den ha stabiliserat sig. I Sydeuropa uppgår torghandelns andel till cirka 25 %. 3. 1. 7. Under de senaste åren har ett ökat intresse märkts hos konsumenterna att handla direkt hos produ- centen (från fält eller gård, ibland också på särskilda bondemarknader). För vissa produkter, som jordgubbar och sparris, kan direktköpen uppnå stor omfattning. Totalt torde andelen av denna inköpskälla ligga på mellan 2 och 7 %, i O¨ sterrike ännu högre. Särskilt bland de alltfler konsumenter som efterfrågar biodynamiskt odlad frukt och grönsaker är direkthandelns andel traditionellt mycket hög. Här torde mer än hälften av produktionen säljas direkt till konsumenten. 3. 1. 8. Det finns många orsaker till den ökande kon- centrationen inom livsmedelshandeln, och till snabbkö- pens och stormarknadernas ökande andel när det gäller färsk frukt och grönsaker. De bättre villkoren nämns ofta som skäl för den ihållande koncentrationstrenden. 3. 1. 9. I marknads- och panelundersökningar fram- kommer intressanta avvikelser vad gäller de enskilda inköpsställena. Från konsumenternas sida överskattas i allmänhet torghandelns betydelse kraftigt. En hög andel av konsumenterna anger att de allra helst handlar på torget. O¨ vriga inköpsställen är betydligt mindre populära. Men denna uttalade preferens avspeglas up- penbarligen inte i det faktiska valet av inköpsställe. De flesta konsumenter är inte beredda att lägga ned den tid som krävs för att göra inköpen på torget. Det framgår ur undersökningar i Frankrike (Ctifl, 1996) och Tyskland (CMA, 1997). 3. 1. 10. Den mindre tidsåtgången ses mycket riktigt som den främsta fördelen med snabbköpen och stor- marknaderna (inköp samtidigt med andra varugrupper). Därutöver nämns möjligheten att välja själv och de lägre priserna. Det stora urvalet av färsk frukt och grönsaker lyfts särskilt fram som en fördel med stormarknaderna. När det gäller torgmarknaden talas det om högre kvalitet, färskare produkter, stort urval, förtroende och mänskliga kontakter. Konsumenten uppger att han föredrar torghandeln men går trots detta av bekvämlig- het allt oftare till snabbköp eller stormarknader. Vad som nämnts ovan om inköpsställen gäller 3. 1. 11. uteslutande konsumtionen i hemmet. Storhushållens andel av konsumtionen av färsk frukt och grönsaker är mindre än för andra livsmedelstyper, men stiger snabbt. 3. 2. Tidigare led i distributionskedjan 3. 2. 1. Förändringarna i detaljhandeln för livsmedel är en viktig orsak till de anpassningar som ägt rum i tidigare led. A¨ ven grossistledet för frukt och grönsaker har varit föremål för en enorm strukturomvandling. Som leverantörer till de stora detaljistkedjorna måste man kunna erbjuda större partier. Många medelstora frukt- och grönsaksgrossister har förlorat sina traditio- nella kunder — de regionala inköpscentralerna — främst på grund av att inköpen centraliserats inom detaljhandelskedjorna. Dessutom eftersträvar många stora kedjor inom den europeiska detaljhandeln för livsmedel att göra inköpen så direkt som möjligt. Grossisterna skall numera endast stå för logistiska tjänster eller för mycket brådskande varuanskaffning. De mindre grossistföretagen specialiserar sig antingen på leveranser till storhushållen (restauranger, skol- och personalmatsalar) eller betjänar ett krympande segment av specialaffärer och torghandlare. 30. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 95/39 3. 2. 2. Grossistmarknaden har under de senaste åren förlorat i betydelse. De stora kedjorna är knappast fasta kunder där numera. I Storbritannien utnyttjar kedjorna till och med grossistmarknaden för att göra sig av med överskott. Därigenom förstärks prissvängningarna på grossistmarknaden. I Tyskland torde knappt 30 % av marknadsvolymen av färsk frukt och grönsaker mark- nadsföras över grossistmarknaden. I Frankrike och i synnerhet i de sydeuropeiska länderna har grossistmark- naden avsevärt större betydelse. I Spanien hade grossist- marknaden 1996 — enligt uppgifter från Mercasa — en andel på 60 % av landets konsumtion av frukt och grönsaker. 3. 2. 3. Handelsfunktionernas fördelning på enskilda aktörer ser ut på olika sätt inom EU. I Sydeuropa t. ex. är försäljningsvägarna ofta mycket långa och oöverskådliga, medan de är mycket korta i Storbritan- nien. I alla länder finns tendensen att förkorta vägarna. Aktörer som inte producerar verkliga tjänster tas bort ur kedjan. Onödiga aktiviteter, som ompackning av varor, undviks genom att producenterna eller deras sammanslutningar från början erbjuder varan i önskad förpackning. A¨ ven producentföretagens och producentsam- 3. 2. 4. manslutningarnas struktur har förändrats. Företagsstor- leken och producentsammanslutningarnas genomsnittli- ga omsättning har vuxit. Denna koncentrationsprocess kan emellertid inte jämföras med den inom detaljhan- delsledet för livsmedel. I Nederländerna finns i viss mån ett undantag i sammanslutningen av producentorganisa- tioner till VTN (Verenigde Tuinbowveilingen Neder- land, 1996). Producentorganisationernas viktigaste upp- gift är att sätta samman utbudet i tillräckligt stora partier. Den organiserade livsmedelshandeln vill ofta ha partier som möjliggör landsomfattande försäljnings- kampanjer. Den storleksordningen uppnår dock inte de flesta producentorganisationer. 3. 2. 5. Det finns också producentorganisationer som inte har direkt kontakt med den organiserade livsmedels- handeln. Leveranserna sköts då av specialiserade grossis- ter som eventuellt levererar till samma kunder. Därmed uppnås knappast det egentliga målet med att slå samman utbudet. 3. 2. 6. Att förstärka producentorganisationerna har alltid varit ett viktigt mål för den gemensamma organisa- tionen av marknaden för frukt och grönsaker. Genom att ställa medel till företagens förfogande stöder jord- bruksfonden också erkända producentorganisationer i deras strävan att leverera direkt till livsmedelsdetaljhan- deln. Den andel av produktionen som marknadsförs via producentsammanslutningar har dock hittills ökat bara i vissa länder. I Storbritannien, Nederländerna, Danmark och Belgien har andelen till och med sjunkit. I Tyskland torde den ha hållit sig på samma nivå. Endast i Danmark, Nederländerna och Belgien överstiger producentsam- manslutningarnas andel av frukt- och grönsaksförsälj- ningen 50 %. Särskilt när det gäller grönsaker är produ- centsammanslutningarnas andel av den utbjudna voly- men liten, i regel under 20 % enligt kommissionens rapport ”Jordbruksläget i Europeiska unionen 1995”. 3. 2. 7. Det finansiella stöd till producentorganisatio- nerna som planeras i den nya organisationen av markna- den kritiseras delvis av handeln. Man fruktar att producentorganisationer genom detta stöd kan bli i stånd att erbjuda tjänster billigare än handelsföretagen gör. 4. Handelns inflytande över frukt- och grönsaksut- budet 4. 1. Sortimentet 4. 1. 1. Alla distributionskedjans aktörer, dvs. produ- centen, handeln och konsumenten, påverkar samman- sättningen av det befintliga utbudet. Handelns inflytande iakttas i detta sammanhang oftast mer kritiskt än de andra aktörernas. Konsumenterna anklagar handeln för att gynna vissa produkter som inte motsvarar konsumenternas önskemål. Ett ”klassiskt” exempel är nederländska tomater på den tyska marknaden under 80-talet. Grossistledets preferenser vad gällde tomater- nas härkomst avvek här tydligt från konsumenternas. Detta exempel visade emellertid också tydligt att konsu- menternas preferenser på lång sikt inte kan nonchaleras, om de verkligen är starka. 4. 1. 2. Risken att konsumenternas önskemål under en längre tid negligeras ökar tydligt om antalet alternativa inköpsställen är begränsat. Så är fallet i länder där koncentration inom detaljhandeln för livsmedel är hög, där företagen i huvudsak sköter inköpen centralt och där specialaffärer, torghandel och små oberoende livs- medelsaffärer inte har någon större andel av marknaden. 4. 1. 3. Det finns många exempel på vilket inflytande detaljhandeln för livsmedel har haft på hur konsumtio- nen av olika frukt- och grönsakssorter har utvecklats. Lågprisvaruhusen för endast en mycket begränsad mängd färskvaror. Den ökade konsumtionen i Tyskland av bananer efter 1983 och av rädisor mot slutet av 80-talet förklaras till exempel av att lågprisvaruhusen tog upp varorna i sitt sortiment. I Storbritannien förklarar English Mushroom Board den ökade konsum- tionen av färsk svamp med de stora livsmedelsdetaljister- nas (”major multiples”) pris- och marknadsföringsstra- tegi. A˚ andra sidan stagnerar konsumtionen av produkter som är svåra att hantera i snabbköpen (t. ex. körsbär och andra bär). 4. 1. 4. Livsmedelsdetaljisternas allt mer nationellt in- riktade inköp medför dessutom risken att det regionala sortimentet slås ut. Om den mängd som produceras inom ett visst område inte är tillräcklig för ett nationellt program, hämtas varan från andra, mer avlägset belägna produktionsområden. För att överhuvudtaget antas som leverantör 4. 1. 5. till livsmedelsdetaljhandeln måste man ibland betala C 95/40 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 30. 3. 98 höga belopp. Dessutom tas det ofta ut avgifter med olika beteckningar (t. ex. ”ersättning för återlämnade varor”, ”bidrag till reklamkostnader”, ”juniorrabatt”). Detta är mer utpräglat i Tyskland än i andra medlemssta- ter, men förekommer också i Frankrike. I Storbritannien måste man däremot ofta uppfylla rigorösa kvalitativa och hygieniska krav, som är olika hos olika företag i den organiserade livsmedelshandeln, för att få leverera. Eftersom det är ett klart uttalat mål hos de 4. 1. 6. livsmedelshandeln att ha ett fåtal stora företagen i leverantörer, är producenterna tvungna att samarbeta med godkända leverantörer. Det kan vara producentor- ganisationer, grossister och även stora producenter. Det sista är vanligt i Storbritannien. 4. 1. 7. Angående kvalitetsaspekten: Många frukt- och grönsakssorter måste skördas när de är mogna för att smaken skall vara tillfredsställande. De flesta konsumen- ter inser inte denna kvalitetsegenskap. A˚ andra sidan måste mogna produkter behandlas varsamt och snabbt komma ut på marknaden. Detta innebär högre logistiska kostnader för producenten och för handeln. Att bjuda ut sådana produkter är intressant endast om det är möjligt att få ut ett högre pris för dem. Dilemmat är uppenbart: Konsumenten är beredd att betala mer endast om hon garanteras en högre kvalitet och säljaren är beredd att leverera den önskade kvaliteten endast om det premieras. Detta dilemma har de italienska persi- koodlarna påpekat. Detsamma gäller för konsumentens önskemål att varan skall ha producerats på ett miljövän- ligt sätt. 4. 1. 8. För andra livsmedel har dessa förutsättningar lett till att varumärken har skapats. A¨ ven för färsk frukt och grönsaker blir varumärken mer betydelsefulla. Särskilt i Storbritannien säljs färsk frukt och grönsaker ofta under varumärken med detaljerade riktlinjer för produktionen. I Tyskland har nästan alla stora företag inom detaljhandeln för livsmedel infört egna varumär- ken under de senaste två åren. Producenterna åser denna utveckling med blandade känslor, eftersom den konkurrerar med producenternas och producentsam- manslutningarnas egna försök att profilera sig. Här kan staten hjälpa till genom att införa kvalitetsgarantier med certifikat. 4. 1. 9. Brittiska snabbköpskedjor verkar emellertid ha tänkt om på sistone och kräver inte längre att varorna skall vara anonyma. Tvärtom väntar man sig nu att produktimagen skall förbättras när producentföretaget anges. ”Få producenter skulle ange sitt namn på förpack- ningen av en dålig produkt” säger t. ex. en företrädare för en kedja som säljer lök från namngivna producentfö- retag. Marknadsundersökningar i andra länder pekar i samma riktning. Under 1996 uppgav 59 % av de tillfråga- de att de skulle ha köpt mer färsk frukt och grönsaker om de hade känt till producentens namn. 1989 gällde detta endast för 46 % av de tillfrågade. 4. 2. Prissättningen 4. 2. 1. I denna studie kan ingen omfattande undersök- ning av bruttovinstmarginalerna för färsk frukt och grönsaker i de olika medlemsstaterna inom EU göras. Följande uppgifter baserar sig särskilt på undersökningar i Frankrike, Tyskland och Storbritannien. Kommenta- rerna hänför sig till den totala bruttovinstmarginalen (skillnaden mellan producent- och konsumentpriset), eftersom en uppdelning mellan grossist- och detaljistpri- set oftast inte är möjlig. Man kan emellertid utgå ifrån att detaljisternas marginal är den klart dominerande beståndsdelen. I Tyskland t. ex. är grossisternas marginal bara 20 % av den totala bruttovinstmarginalen. I Frank- rike är den 20-35 % på grönsaker. Bruttovinstmarginalen beräknas procentuellt och i absoluta tal. 4. 2. 2. På grund av att uppgifternas källor och kvalitet skiljer sig åt är det mycket svårt att göra jämförelser mellan de olika EU-medlemsstaterna. Men man kan konstatera att det finns systematiska skillnader. Man kan utgå ifrån att länder med en högre andel inköp i lågprisvaruhus (t. ex. Tyskland) tenderar att ha mindre bruttovinstmarginaler. 4. 2. 3. Generellt gäller att ju mer hantering produkten kräver och ju högre kvalitetskraven är, desto högre är marginalen (jämför t. ex. ”the major multiples” i Storbritannien som ofta framställs som förebilder i sammanhanget). 4. 2. 4. För produkter med högt varuvärde (bl. a. sparris och jordgubbar) är det normalt med förhållandevis små påläggsmarginaler på mellan 50 och 70 %. Bruttovinst- marginalen i absoluta tal är emellertid högre än för produkter med lågt varuvärde. Dessa produkter är emellertid oftast färskvaror som snabbt förfars och kan säljas under en jämförelsevis kort tid, egenskaper som medför höga distributionskostnader. 4. 2. 5. För produkter med lågt varuvärde (bl. a. äpplen och kål) görs pålägg på över 100 %. För särskilt billiga produkter (morötter, lök osv. ) kan det till och med vara betydligt högre än 200 %. I absoluta tal är bruttovinst- marginalen emellertid lägre än för produkter med högre varuvärde. Oftast rör det sig i denna grupp om förhållandevis lagringsbara produkter som kan erbjudas för försäljning under lång tid. 4. 2. 6. Dessa samband medför att producentens andel av konsumentpriset är hög när det gäller produkter med högt varuvärde (t. ex. 60 % i Tyskland för sparris) och låg för produkter med lågt varuvärde (t. ex. knappt 20 % i Tyskland för vitkål). 4. 2. 7. Olika stora bruttovinstmarginaler på samma produkter i olika medlemsstater uppkommer även bl. a. när produkternas popularitet skiljer sig starkt. Brutto- vinstmarginalen på endivsallad är exempelvis lägre i Frankrike än i Tyskland, eftersom mer än tio gånger så mycket endivsallad säljs i Frankrike. 30. 3. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 95/41 4. 2. 8. Långsiktigt betraktat har producentandelen av konsumentpriset minskat kraftigt. Medan producentan- delen för vitkål i början av 50-talet fortfarande var över 50 %, var den under 70-talet endast 33 %. I dag har denna andel minskat ännu mer, till 18 %. Bruttovinstmarginalens utveckling på kort sikt 4. 2. 9. är särskilt betydelsefull när det gäller färskvaror med kraftiga prissvängningar. För vissa produkter med mycket stora pris- 4. 2. 10. svängningar (t. ex. blomkål och sparris) finns det en nära koppling mellan producent- och konsumentpriserna. För andra produkter, t. ex. salladshuvuden, kan detta nära samband inte iakttas. 4. 2. 11. Ogynnsamma väderleksförhållanden och na- turkatastrofer kan leda till så kraftiga prisstegringar att den absoluta bruttovinstmarginalen till och med måste minskas. Det gällde t. ex. purjolök efter frostperioden i Nordeuropa julen 1996. 4. 2. 12. Omvänt kan man iaktta kraftiga ökningar av bruttovinstmarginalen hos vissa lagerbestånd. Lagerbe- ståndet av äpplen var i januari 1997 oväntat högt. Därför försökte man öka försäljningen genom prissänkningar på producentsidan. Detta ledde emellertid bara till ett priskrig, inte till ökad efterfrågan. Trots att de lokala producentpriserna sedan mitten av januari kraftigt hade minskat, förblev detaljhandelns priser oförändrade. 4. 2. 13. För produkter vars priser i detaljhandeln är förhållandevis stela, t. ex. äpplen, hindras alltså kortsiktigt alla konsumentreaktioner på förändrade utbudsförhållanden, pristrycket på de tidigare leden ökar och ökad kvantitet ger större vinster i detaljhandeln. Denna prisstelhet inom detaljhandeln för livsmedel och det tryck som därigenom uppkommer har tilltagit under de senaste åren och kan väntas bli ännu starkare. 4. 2. 14. Det förefaller som om de ofta förekommande prissvängningarna på auktioner för frukt och grönsaker allt oftare upplevs som besvärliga av detaljhandelns inköpare. Stora företag inom detaljhandeln tenderar därför att sluta avtal på längre sikt om priserna. I vissa fall kräver de genomsnittspriser per säsong, anpassade till produktionskostnaderna, varvid en ”normal” margi- nal skall ges (cost price plus). 4. 3. Kraven på livsmedelsdetaljisterna vid prissätt- ningen 4. 3. 1. De ledande företagen inom detaljhandeln för livsmedel kräver av sina underleverantörer allt högre prisstabilitet och prissäkerhet. I detta sammanhang ifrågasätts auktionssystem allt mer och veckopriser och mer långfristiga prisavtal, eller till och med genomsnitts- priser för säsongen, blir mer och mer betydelsefulla. för Prissvängningarna 4. 3. 2. försäljningsformen ”auktion” skiljer sig beroende på om produkten kan lagras eller om det är en färskvara som snabbt förfars. När det gäller färskvaror som snabbt förfars uppkommer prissvängningarna främst på grund av att tillgången varierar. I fråga om lagringsbara produkter spelar spekulativa element en större roll. 4. 3. 3. Allmänt sett kräver auktionssystemen större flexibilitet av livsmedelsdetaljhandeln. För produkter med mycket olika tillgång är fasta prisavtal över längre perioder problematiska. 4. 3. 4. Fasta prisavtal med snabbköpskedjor minskar marknadens överskådlighet, eftersom varje enskild kund erhåller olika priser och villkor allt efter sin marknads- makt. 4. 3. 5. Man kan utgå ifrån att handeln normalt är bättre informerad om marknadssituationen än produ- centerna, resp. deras sammanslutningar. För att kunna genomföra framgångsrika försäljningsförhandlingar är det viktigt att producenterna har informationer om marknaden (t. ex. förväntad skörd, lagrade förråd, tren- der i efterfrågan osv. ). Marknadsinformationssystem för producenterna är för närvarande organiserade och finansierade på mycket olika sätt i EU. I Frankrike samlas och sprids sådan information av en avdelning på jordbruksdepartementet. I Tyskland måste producenter- na själva finansiera systemet. I vissa länder finns det överhuvudtaget inga institutioner som rapporterar om marknaden. 5. Framtidsutsikter och slutsatser 5. 1. Liksom kommissionen i grönboken om handel utgår kommittén realistiskt ifrån att en oåterkallelig koncentration pågår i den europeiska livsmedelshandeln. Man kan till och med räkna med att koncentrationen inom den europeiska detaljhandeln för livsmedel kom- mer att öka ytterligare och att prisavtal vid försäljning kommer att få ökad betydelse. I alla europeiska länder kommer snabbköp, stormarknader och lågprisvaruhus att få en större andel av försäljningen av färsk frukt och grönsaker. Denna utveckling kommer emellertid att äga rum i olika takt i medlemsstaterna. 5. 2. Kommittén anser att det krävs politiska ramvill- kor, som begränsar koncentrationsprocessen inom livs- medelsdetaljhandeln till en förnuftig nivå. Producenter- nas ställning gentemot detaljhandelns stora handelsked- jor måste förstärkas — även i form av självhjälp. Endast på så sätt kan man undvika uppenbara misslyckanden från marknadens sida och en för samhället oönskad utveckling samt missbruk (t. ex. extremt långa betal- ningstider, listningsavgifter, samt också i framtiden garantera konsumenterna ett brett sortiment av frukt och grönsaker i om möjligt alla slag av försäljningsställen. 5. 3. Kommittén har farhågor om att den organiserade livsmedelshandeln inte anpassar priset på ömtåliga produkter som frukt och grönsaker — eller inte tillräck- C 95/42 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 30. 3. 98 ligt snabbt — till förändrade utbuds- och efterfrågeför- hållanden. På så sätt kan osäljbara överskott uppstå, eller också drabbas producenterna av stora intäktsbortfall. 5. 4. Kommittén vill uttryckligen peka på risken att sortimentet av frukt och grönsaker kan minska — till nackdel för de inhemska producenterna och för konsumenterna — i och med att de ledande handelsorga- nisationerna alltmer koncentrerar inköpen, och framfö- rallt att de regionala sortimenten försvinner från livsme- delsdetaljhandelns hyllor. Detta skulle leda till en stan- dardisering av produkterna med hänsyn till utseende och hållbarhet, på bekostnad av de organoleptiska egenskaperna. Man kan visserligen räkna med att specialaffärer och torghandel vid sidan om det interna- tionella utbudet också i större utsträckning kommer att erbjuda regionala sortiment, som dock inte uteslutande bör begränsas till dessa försäljningsvägar. Det får inte vara så att produkter undanhålls konsumenterna eftersom mängden inte räcker till för ett landsomfattande program eller för att ”listavgifter” hindrar det. 5. 5. Kommittén anser att det är riktigt att EU:s marknadsordning för frukt och grönsaker sen länge kräver en tydlig nationell ursprungsbeteckning och förespråkar därför att denna bestämmelse fullt ut skall bibehållas. Denna borde också ge uppgift om tidpunkten för skörden. Men det finns skäl att betvivla att kontroller och sanktioner överallt leder till att föreskrifterna efterlevs. Det kan också hänga ihop med att denna eftertraktade beteckning inte krävs för många andra livsmedel. Visserligen skall kommissionens initiativ för skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geogra- fiska uppgifter välkomnas. Men det är slående hur långsamt dessa program kommer igång och genomförs och hur okända sådana ursprungsbeteckningar och uppgifter är. I vissa medlemsländer är de gemensamma skyddssystemen hittills rena misslyckanden. 5. 6. Kommittén oroar sig för att överblicken över marknaden just vad gäller färskvaror som frukt och grönsaker kommer att bli mindre, vilket särskilt skulle försvaga producenternas ställning. Kommissionens en- gagemang på detta område inskränker sig hittills till att samla in information som krävs för regleringen av Bryssel den 28 januari 1998. marknaden. Därför bör det undersökas om man inte även bör stödja tillhandahållandet av marknadsinforma- tion till marknadens aktörer, t. ex. inom den allt viktigare marknaden för biodynamiskt odlade produkter. I detta sammanhang bör man se till att kostnaderna fördelas jämnt. Kommittén konstaterar att reformen av mark- 5. 7. nadsorganisationen för frukt och grönsaker innebar att steg togs för att stärka producenternas och producentor- ganisationernas ställning. Med hänsyn till koncentratio- nen av efterfrågan är en sammankoppling av utbudet genom producentorganisationerna nödvändigare än nå- gonsin. Genom företagsfonderna och de operativa pro- grammen skall producentorganisationernas konkur- renskraft, och därmed också produkterna, förbättras. Kommittén påpekar att bruttovinstmarginalen i 5. 8. framtiden kommer att vara mycket starkt beroende av produkternas kvalitet och av de kvalitetsprogram som producenterna och/eller handlarna genomför. Vid sidan av kvalitetskriterier för frukt och grönsaker kommer livsmedelsmärkningen och Novel food-förordningen (1) att ha särskild betydelse. Dessutom bör man särskilt inom handelsorganisationerna arbeta med allmänna program för kvalitetssäkring. Endast så kan det säkers- tällas att den högre kvaliteten når konsumenten och premieras därefter. 5. 9. Slutligen propagerar kommittén för att konsu- menterna i högre grad skall uppmärksammas på sina egna — stora — möjligheter att påverka utbud och prissättning. Preferenser som bara framförs i kravlösa enkäter påverkar inte marknaden, eller har till och med kontraproduktiva effekter. Det är genom sitt konkreta inköpsmönster och valet av inköpsställen som konsu- menterna kan påverka effektivt. Konsumenterna borde då också informeras om produkternas produktionssätt, kvalitet och hälsoeffekter. Unga konsumenter är en särskilt viktig målgrupp. A¨ ven förbättrad grund- och vidareutbildning av butikspersonal, och förbättrad in- formation om t. ex. regionala sortiment och livsmedels- kvalitet, ligger i producenternas och konsumenternas verkliga intresse. (1) Förordning (EG) nr 258/97 av den 27 januari 1997. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS


title: Decisão do Conselho de Governadores - Alargamento da União Europeia: Instrumento de pré-adesão do BEI

eurovoc_concepts:
EIB loan
European Investment Bank
accession to the European Union
enlargement of the Union
power of attorney
support mechanism

formats: html pdf print

text: C 116/10 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 16. 4. 98 BANCO EUROPEU DE INVESTIMENTO CONSELHO DE GOVERNADORES Alargamento da Uni}o Europeia: Instrumento de pr~(cid:220)ades}o do BEI (98/C 116/09) 1. (cid:218)(cid:217)Na reuni}o ECOFIN de Janeiro, o Conselho da Uni}o Europeia deliberou sobre os mandatos do Banco Europeu de Investimento (BEI) para empr~stimos exter(cid:220) nos. No que respeita {s actividades do Banco na Europa Central e Oriental, o Conselho aprovou um pacote de tr(cid:240)s anos no valor de 3(cid:216)520 milhøes de ecus e convidou o Banco a propor uma linha de cr~dito substancial de apoio { prepara(cid:136)}o para a ades}o, a apresentar aos Go(cid:220) vernadores do Banco ainda este ano. Nas conclusøes do Conselho, constantes do pre|mbulo da decis}o do Con(cid:220) selho de 14 de Abril de 1997 relativo { concess}o de uma garantia comunit‘ria(cid:216)(˛) (na qual se fundamentam os montantes m‘ximos regionais acordados para os manda(cid:220) tos de financiamento), estipula(cid:220)se que (cid:133)os Estados(cid:220)mem(cid:220) bros e a Comiss}o declaram unanimemente que concor(cid:220) dam com a cria(cid:136)}o de uma linha de cr~dito substancial de apoio { prepara(cid:136)}o para a ades}o e convidam o Banco Europeu de Investimento a propor essa linha de cr~dito ao Conselho de Governadores ainda este ano. A linha de cr~dito, que entrar‘ em vigor logo que poss(cid:242)vel na perspectiva da futura ades}o, ser‘ aprovada ao abrigo do artigo 18o. dos estatutos do BEI e n}o dispor‘ da ga(cid:220) rantia do or(cid:136)amento comunit‘rio dos Estados(cid:220)mem(cid:220) bros. (cid:176). 2. (cid:218)(cid:217)A decis}o acima foi comunicada ao Banco por carta do presidente do Conselho ao presidente do Banco, datada de 15 de Abril de 1997; esta servir‘ de base { decis}o un|nime do Conselho de Governadores, delibe(cid:220) rando sob proposta do Conselho de Administra(cid:136)}o e em conformidade com o artigo 18o. , No. 1, segundo par‘(cid:220) grafo, dos estatutos, no sentido de autorizar o Banco a financiar projectos nos pa(cid:242)ses da Europa Central e Oriental, nos pa(cid:242)ses mediterr|nicos, da Am~rica Latina e da @sia, e na @frica do Sul. 3. (cid:218)(cid:217)Na sequ(cid:240)ncia das conclusøes da CIG e de acordo com a decis}o do Conselho supra e as conclusøes do Conselho Europeu de Amesterd}o, o Conselho de Admi(cid:220) nistra(cid:136)}o propøe ao Conselho de Governadores que au(cid:220) torize o Banco, em conformidade com o artigo 18o. , no. 1, segundo par‘grafo, das estatutos, a criar uma linha de cr~dito de apoio { prepara(cid:136)}o para a ades}o, tal como (˛)(cid:217)Decis}o do Conselho 97/256/CE, de 14 de Abril de 1997, que concede uma garantia da Comunidade ao Banco Euro(cid:220) peu de Investimento em caso de perdas resultantes de em(cid:220) pr~stimos para projectos realizados no exterior da Comuni(cid:220) dade (pa(cid:242)ses da Europa Central e Oriental, pa(cid:242)ses mediterr|(cid:220) nicos, pa(cid:242)ses da Am~rica Latina e da @sia e @frica do Sul). solicitado pelo Conselho, que permita que o Banco d(cid:240) um contributo adequado para a integra(cid:136)}o econ(cid:246)mica dos pa(cid:242)ses da Europa Central e Oriental candidatos { ades}o { Uni}o Europeia e de Chipre. 4. (cid:218)(cid:217)^ estabelecido um montante de 3(cid:216)500 milhøes de ecus para cobrir o per(cid:242)odo at~ 31 de Janeiro do ano 2000, o qual duplicar‘ o montante do mandato actual(cid:220) mente em vigor para o mesmo per(cid:242)odo e dever‘ ser sufi(cid:220) ciente para cobrir o refor(cid:136)o da ac(cid:136)}o do Banco de apoio { prepara(cid:136)}o para a ades}o de todos os pa(cid:242)ses candidatos durante o dito per(cid:242)odo. De assinalar que este montante global reflecte as necessidades e a capacidade de absor(cid:220) (cid:136)}o dos pa(cid:242)ses interessados, assim como as capacidades do Banco. 5. (cid:218)(cid:217)Este instrumento s(cid:246) dever‘ ser utilizado para finan(cid:220) ciar projectos que se coadunem com os requisitos banc‘(cid:220) rios usuais do Banco, em especial no que se refere a dis(cid:220) posi(cid:136)øes de garantia. O Banco assegurar‘ que, adminis(cid:220) trando o instrumento juntamente com o actual mandato para os PECO, n}o ser‘ feita qualquer discrimina(cid:136)}o en(cid:220) tre os pa(cid:242)ses candidatos. Os financialmentos a entidades n}o governamentais dever}o basear(cid:220)se na qualidade da opera(cid:136)}o subjacente a nas disposi(cid:136)øes adoptadas em ter(cid:220) mos de garantias. 6. (cid:218)(cid:217)O instrumento, assim como o mandato de financia(cid:220) mento, dever}o visar a promo(cid:136)}o e a acelera(cid:136)}o do pro(cid:220) gresso em todos os sectores que de uma forma geral po(cid:220) dem ser objecto de financiamento pelo BEI, especial(cid:220) mente em dom(cid:242)nios que constituam objectivos(cid:220)chave de pol(cid:242)tica da Uni}o Europeia. Dever‘ ser dada aten(cid:136)}o a projectos de integra(cid:136)}o ou que promovam a adop(cid:136)}o do acervo da Uni}o (com prioridade especial para a protec(cid:220) (cid:136)}o do ambiente), em dom(cid:242)nios como o desenvolvimento das redes de transportes, telecomunica(cid:136)øes e energia (so(cid:220) bretudo RTE), a promo(cid:136)}o da competitividade industrial e o desenvolvimento regional. O Banco continuar‘ a adoptar uma abordagem baseada nos projectos e tomar‘ em devida conta as prioridades aprovadas pelo Conselho Europeu nos acordos de parceria para a ades}o em vias de ultima(cid:136)}o em cada pa(cid:242)s candidato. O Banco assegu(cid:220) rar‘ uma colabora(cid:136)}o estreita com a Comiss}o, com vista a obter o m‘ximo de sinergia entre os principais instrumentos financeiros da Comunidade para a regi}o, nomeadamente o programa Phare, e os empr~stimos do BEI. Se for caso disso, o Banco continuar‘ tamb~m a 16. 4. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 116/11 colaborar estreitamente com outros IFI, tanto bilaterais como nacionais, e com institui(cid:136)øes banc‘rias internacio(cid:220) nais, tendo igualmente em conta a disponibilidade de ca(cid:220) pitais privados e de outras fontes de financiamento. das estruturas tarif‘rias, de gest}o financeira e geral, de controlo, etc. ), a fim de melhorar o rendimento e garan(cid:220) tir a viabilidade dos investimentos. Em conformidade com a sua pol(cid:242)tica geral, o Banco fi(cid:220) nanciar‘ somente projectos que cumpram os seus crit~(cid:220) rios usuais de interven(cid:136)}o, sobretudo os relativos {s ver(cid:220) tentes econ(cid:246)mica, t~cnica e financeira, e estabelecer‘ ter(cid:220) mos e condi(cid:136)øes adequados (por exemplo no dom(cid:242)nio 7. (cid:218)(cid:217)Os financiamentos no |mbito desta linha de cr~dito ser}o efectuados por conta e risco do Banco e n}o obe(cid:220) decer}o ao limite (cid:133)indicativo(cid:176) de 10(cid:216)% para os financia(cid:220) mentos em pa(cid:242)ses terceiros. Junta(cid:220)se { presente a decis}o nesse sentido. ANEXO DECIS]O DO CONSELHO DE GOVERNADORES Alargamento da Uni}o Europeia: Instrumento de pr~(cid:220)ades}o do BEI (Decis}o de 28 de Janeiro de 1998) O CONSELHO DE GOVERNADORES, CONSIDERANDO que o Conselho da Uni}o Europeia, por carta do seu presidente datada de 15 de Abril de 1997, convidou o Banco a propor um instrumento substancial de apoio { prepara(cid:136)}o para a ades}o; CONSIDERANDO que por for(cid:136)a da decis}o do Conselho 97/256/CE, de 14 de Abril de 1997, os Esta(cid:220) dos(cid:220)membros e a Comiss}o declararam unanimemente que concordam com a cria(cid:136)}o de uma linha de cr~dito substancial de apoio { prepara(cid:136)}o para a ades}o, que entrar‘ em vigor logo que poss(cid:242)vel na pers(cid:220) pectiva da futura ades}o; CONSIDERANDO que essa linha de cr~dito dever‘ ter como objectivo permitir que o Banco prossiga e reforce o seu apoio aos esfor(cid:136)os dos pa(cid:242)ses candidatos com vista { ades}o { UE; CONSIDERANDO que essa tarefa se coaduna com a miss}o do BEI como Banco da Uni}o Europeia, e j‘ foi devidamente cumprida por ocasi}o de anteriores alargamentos; DECIDE POR UNANIMIDADE PELA PRESENTE; sob proposta do Conselho de Administra(cid:136)}o e em conformidade com o artigo 18o. , no. 1, segundo par‘grafo, dos estatutos: 1. (cid:217)Autorizar o Banco a conceder empr~stimos a cargo de recursos pr(cid:246)prios a Chipre e aos pa(cid:242)ses da Europa Central e Oriental candidatos { ades}o { Uni}o Europeia; Estes empr~stimos visar}o promover a acelerar o progresso em todos os sectores que de um modo geral podem ser objecto de financiamento pelo BEI, especialmente em dom(cid:242)nios que constituam objectivos(cid:220) (cid:220)chave de pol(cid:242)tica da Uni}o Europeia. Dever‘ ser dada aten(cid:136)}o a projectos de integra(cid:136)}o, ou que pro(cid:220) movam a adop(cid:136)}o do acervo da Uni}o (com prioridade especial para a protec(cid:136)}o do ambiente), em dom(cid:242)nios como o desenvolvimento das redes de transportes, telecomunica(cid:136)øes e energia (sobretudo RTE), a promo(cid:136)}o da competitividade industrial e o desenvolvimento regional. O Banco continuar‘ a adoptar uma abordagem baseada nos projectos e tomar‘ em devida conta as prioridades aprovadas pelo Conselho Europeu nos acordos de associa(cid:136)}o para a ades}o em vias de C 116/12 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 16. 4. 98 ultima(cid:136)}o em cada pa(cid:242)s candidato. O Banco assegurar‘ uma colabora(cid:136)}o estreita com a Comiss}o, com vista a obter o m‘ximo de sinergia entre os principais instrumentos financeiros da Comunidade para a regi}o, nomeadamente o programa Phare, e os empr~stimos do BEI. Se for caso disso, o Banco conti(cid:220) nuar‘ tamb~m a colaborar estreitamente com outros IFI, tanto bilaterais como nacionais, e com institui(cid:220) (cid:136)øes banc‘rias internacionais, tendo igualmente em conta a disponibilidade de capitais privados e de outras fontes de financiamento. Em conformidade com a sua pol(cid:242)tica geral, o Banco financiar‘ somente projectos que cumpram os seus crit~rios usuais de interven(cid:136)}o, sobretudo os relativos {s vertentes econ(cid:246)mica, t~cnica e financeira, e estabelecer‘ termos e condi(cid:136)øes adequados (por exemplo no dom(cid:242)nio das estruturas de pre(cid:136)os de gest}o financeira e geral, de controlo, etc. ), a fim de melhorar o rendimento e garantir a viabilidade dos investimentos. Dever‘ ser estabelecido um montante de 3(cid:216)500 milhøes de ecus para cobrir o per(cid:242)odo at~ 31 de Janeiro do ano 2000; em conjunto com o mandato da UE, este instrumento permitir‘ que o Banco apoie inves(cid:220) timentos priorit‘rios em todos os pa(cid:242)ses candidatos da Europa Central e Oriental e em Chipre, na medida em que satisfa(cid:136)am os requisitos do Banco, tal como previsto no artigo 18o. dos Estatutos, sobre(cid:220) tudo em termos de garantias. 2. (cid:217)Os financiamentos no |mbito desta linha de cr~dito ser}o efectuados por conta e risco do Banco e n}o obedecer}o ao limite estipulado de 10(cid:216)% para os financiamentos em pa(cid:242)ses terceiros. 3. (cid:217)A inclus}o de projectos individuais na presente autoriza(cid:136)}o dever‘ ser decidida pelo Conselho de Admi(cid:220) nistra(cid:136)}o. 4. (cid:217)O texto da decis}o dever‘ ser comunicado pelo presidente do Banco ao Conselho da Uni}o Europeia, em resposta { carta de 15 de Abril de 1997, e bem assim ao presidente da Comiss}o Europeia


title: Beschluß des Rates der Gouverneure - Erweiterung der Europäischen Union: Vor-Beitritts-Fazilität der EIB

text: C 116/10 DE Amtsblatt der Europ…ischen Gemeinschaften 16. 4. 98 EUROP´ISCHE INVESTITIONSBANK RAT DER GOUVERNEURE Erweiterung der Europ…ischen Union: Vor(cid:220)Beitritts(cid:220)Fazilit…t der EIB (98/C 116/09) 1. (cid:218)(cid:217)Der Rat Wirtschaft/Finanzen beschlo¤ in seiner Sitzung im Januar 1997 einen Vorschlag f(cid:190)r die Betr…ge f(cid:190)r die Finanzierungsmandate der EIB au¤erhalb der Union. F(cid:190)r die Finanzierungst…tigkeit der EIB in den mittel(cid:220) und osteurop…ischen L…ndern schlug der Rat f(cid:190)r einen Dreijahreszeitraum einen Plafond von 3(cid:216)520 Mio. ECU vor und forderte die Bank au¤erdem auf, zur Bei(cid:220) trittsvorbereitung dieser L…nder eine substantielle Fazili(cid:220) t…t einzurichten, die den Gouverneuren der Bank im weiteren Verlauf des Jahres vorgeschlagen werden sollte. In den Schlu¤folgerungen des Rates, an die in der Pr…(cid:220) ambel des Ratsbeschlusses vom 14. April 1997 (cid:190)ber das Haushaltsgarantiesystem(cid:216)(˛) (das als Grundlage der f(cid:190)r die Finanzierungsmandate vereinbarten regionalen Pla(cid:220) fonds dient) angekn(cid:190)pft wird, wird erkl…rt, da¤ ,,die Mitgliedstaaten und die Kommission einm(cid:190)tig erkl…ren, da¤ sie mit der Einrichtung einer substantiellen Fazilit…t zur Beitrittsvorbereitung einverstanden sind. Sie fordern die EIB auf, im Laufe dieses Jahres dem Rat der Gouver(cid:220) neure eine solche Fazilit…t vorzuschlagen. Die Fazilit…t tritt im Lichte des k(cid:190)nftigen Beitritts so bald wie m‰glich in Kraft. Die Fazilit…t ist entsprechend Artikel 18 der EIB(cid:220)Satzung zu genehmigen und beinhaltet keine Ga(cid:220) rantie durch den Gemeinschaftshaushalt oder die Mit(cid:220) gliedstaaten. "" 2. (cid:218)(cid:217)Dieser Vorschlag wurde der Bank durch ein Schrei(cid:220) ben des Rates an den Pr…sidenten der Bank mit Datum vom 15. April 1997 mitgeteilt und bildete die Grundlage f(cid:190)r den anschlie¤enden einstimmigen Beschlu¤ des Rates der Gouverneure. Durch diesen Beschlu¤, der auf Vor(cid:220) schlag des Verwaltungsrats und in ˜bereinstimmung mit Artikel 18 Absatz 1 Unterabsatz 2 der Satzung erfolgte, wird die Bank erm…chtigt, Darlehen in Mittel(cid:220) und Ost(cid:220) europa, in den Mittelmeerl…ndern, in Asien und Latein(cid:220) amerika und in der Republik S(cid:190)dafrika zu vergeben. 3. (cid:218)(cid:217)Auf der Grundlage der Schlu¤folgerungen der Re(cid:220) gierungskonferenz und in Einklang mit dem genannten Ratsbeschlu¤ sowie den Schlu¤folgerungen des Europ…i(cid:220) schen Rats Amsterdam schl…gt der Verwaltungsrat dem Rat der Gouverneure vor, da¤ er die Bank entsprechend der Aufforderung durch den Rat gem…¤ Artikel 18 Ab(cid:220) satz 1 Unterabsatz 2 der Satzung zur Einrichtung einer (˛)(cid:217)Beschlu¤ 97/256/EG des Rates vom 14. April 1997, durch den der Europ…ischen Investitionsbank eine Garantie zu La(cid:220) sten des Gemeinschaftshaushalts gegen Verluste aus Darle(cid:220) hen f(cid:190)r Projekte au¤erhalb der Gemeinschaft (mittel(cid:220) und osteurop…ische L…nder, Mittelmeerl…nder, L…nder Asiens und Lateinamerikas sowie S(cid:190)dafrika) gew…hrt wird. Vor(cid:220)Beitritts(cid:220)Fazilit…t erm…chtigt, so da¤ die Bank in an(cid:220) gemessener Weise die wirtschaftliche Integration der mittel(cid:220) und osteurop…ischen L…nder, die den Beitritt zur EU beantragt haben, sowie Zyperns unterst(cid:190)tzen kann. 4. (cid:218)(cid:217)F(cid:190)r den Zeitraum bis zum 31. Januar 2000 sollte ein Plafond von 3,5 Mrd. ECU festgelegt werden. Dies entspricht dem Betrag, der aus dem bestehenden, f(cid:190)r den gleichen Zeitraum geltenden Finanzierungsmandat ver(cid:220) f(cid:190)gbar ist, und insgesamt sollte dies ausreichend sein, um in dem genannten Zeitraum die verst…rkten Bem(cid:190)hungen der Bank zur Heranf(cid:190)hrung aller beitrittswilligen L…nder an die EU abzudecken. Es sei betont, da¤ dieser Ge(cid:220) samtbetrag die Bed(cid:190)rfnisse und die Absorptionsf…higkeit der betreffenden L…nder sowie die Kapazit…ten der Bank widerspiegelt. 5. (cid:218)(cid:217)Die Fazilit…t wird ausschlie¤lich zur Finanzierung von Projekten verwendet werden, die den (cid:190)blichen An(cid:220) forderungen der Bank - insbesondere hinsichtlich der Besicherung - entsprechen. Indem sie die Mittel aus der Fazilit…t zusammen mit den Mitteln aus dem bestehen(cid:220) den Mandat f(cid:190)r Mittel(cid:220) und Osteuropa vergibt und ver(cid:220) waltet, wird die Bank sicherstellen, da¤ es keine diskri(cid:220) minierende Unterscheidung zwischen den beitrittswilli(cid:220) gen L…ndern gibt. Die Darlehensvergabe an nichtstaatli(cid:220) che Darlehensnehmer wird auf der Basis der Qualit…t der zugrundeliegenden Operation und der Besicherungsar(cid:220) rangements erfolgen. 6. (cid:218)(cid:217)Die Fazilit…t wird wie das Finanzierungsmandat dazu verwendet werden, um in allen Sektoren, die nor(cid:220) malerweise f(cid:190)r Finanzierungen der EIB in Betracht kom(cid:220) men, und insbesondere in Bereichen, die f(cid:190)r die Zielset(cid:220) zungen der EU eine Schl(cid:190)sselbedeutung haben, die Fort(cid:220) schritte zu erleichtern und zu beschleunigen. Vorrang soll integrationsf‰rdernden Projekten und solchen Vor(cid:220) haben einger…umt werden, die die ˜bernahme des acquis communautaire erleichtern (wobei der Umweltschutz eine besondere Priorit…t erhalten soll) und die in Berei(cid:220) chen wie Ausbau der Verkehrs(cid:220), Telekommunikations(cid:220) und Energienetze (insbesondere TEN), St…rkung der in(cid:220) dustriellen Wettbewerbsf…higkeit sowie Regionalentwick(cid:220) lung durchgef(cid:190)hrt werden. Die Bank wird weiterhin ih(cid:220) ren (cid:190)blichen projektbezogenen Ansatz anwenden und wird in vollem Umfang die Priorit…ten ber(cid:190)cksichtigen, die der Europ…ische Rat in den Abkommen (cid:190)ber die Bei(cid:220) trittspartnerschaften festlegt, die f(cid:190)r alle beitrittswilligen L…nder vorbereitet werden. Die Bank wird eng mit der Kommission zusammenarbeiten, damit m‰glichst gro¤e Synergieeffekte zwischen den wichtigsten Finanzinstru(cid:220) 16. 4. 98 DE Amtsblatt der Europ…ischen Gemeinschaften C 116/11 menten der Gemeinschaft f(cid:190)r die Region - namentlich dem PHARE(cid:220)Programm - und den EIB(cid:220)Darlehen er(cid:220) zielt werden. Dar(cid:190)ber hinaus wird die Bank in geeigne(cid:220) ten F…llen auch weiterhin eng mit anderen internationa(cid:220) len Finanzierungsinstitutionen, mit bilateralen Institutio(cid:220) nen sowie mit nationalen und internationalen Banken zusammenarbeiten, wobei sie auch die Verf(cid:190)gbarkeit von privatem Kapital und anderen Mittelquellen angemessen ber(cid:190)cksichtigen wird. Entsprechend der Politik der Bank m(cid:190)ssen die ihr zur Finanzierung vorgeschlagenen Projekte ihre (cid:190)blichen Fi(cid:220) nanzierungskriterien - insbesondere in volkswirtschaft(cid:220) licher, technischer und finanzieller Hinsicht - erf(cid:190)llen. Die Projekte m(cid:190)ssen au¤erdem angemessene Bedingun(cid:220) gen erf(cid:190)llen und Merkmale aufweisen (z. (cid:216)B. hinsichtlich der Tarifstruktur, des Finanz(cid:220) und des allgemeinen Ma(cid:220) nagements, der Projekt(cid:190)berwachung usw. ), um die Er(cid:220) gebnisse der Investitionsvorhaben zu verbessern und ihre Tragf…higkeit sicherzustellen. 7. (cid:218)(cid:217)Die Vergabe von Darlehen aus der Fazilit…t erfolgt auf eigenes Risiko der Bank und f…llt nicht unter die f(cid:190)r die Darlehensvergabe an Nichtmitgliedsl…nder geltende Obergrenze von 10(cid:216)%. Ein entsprechender Beschlu¤ent(cid:220) wurf ist als Anlage beigef(cid:190)gt. ANLAGE BESCHLUSS DES RATES DER GOUVERNEURE Erweiterung der Europ…ischen Union: Vor(cid:220)Beitritts(cid:220)Fazilit…t der EIB (Beschlu¤ vom 28. Januar 1998) DER RAT DER GOUVERNEURE - IN ERW´GUNG der nachstehenden Gr(cid:190)nde: Der Rat der Europ…ischen Union hat die Bank durch ein Schreiben seines Pr…sidenten vom 15. April 1997 aufgefordert, eine substantielle Fazilit…t zur Beitrittsvorbereitung vorzuschlagen. Die Mitgliedstaaten und die Kommission erkl…rten mit dem Beschlu¤ 97/256/EG des Rates vom 14. April 1997 einm(cid:190)tig, da¤ sie mit der Einrichtung einer substantiellen Fazilit…t zur Beitrittsvorbereitung einver(cid:220) standen sind, die im Lichte des k(cid:190)nftigen Beitritts so bald wie m‰glich in Kraft treten soll. Die Fazilit…t soll es der Bank erm‰glichen, ihre Unterst(cid:190)tzung der Vorbereitung der beitrittswilligen L…n(cid:220) der auf die EU(cid:220)Mitgliedschaft fortzusetzen und zu verst…rken. Diese Unterst(cid:190)tzung steht in Einklang mit den Aufgaben der EIB als Finanzierungsinstitution der Europ…i(cid:220) schen Union und wurde von der Bank bereits bei fr(cid:190)heren Erweiterungen erfolgreich geleistet. BESCHLIESST auf Vorschlag des Verwaltungsrats gem…¤ Artikel 18 Absatz 1 Unterabsatz 2 der Satzung der Bank EINSTIMMIG: 1. (cid:217)Die Bank wird erm…chtigt, Darlehen aus ihren eigenen Mitteln f(cid:190)r Investitionsvorhaben in Zypern und in den mittel(cid:220) und osteurop…ischen L…ndern, die die Mitgliedschaft in der Europ…ischen Union bean(cid:220) tragt haben, zu gew…hren. Die Darlehen werden bereitgestellt, um in allen Sektoren, die (cid:190)blicherweise f(cid:190)r EIB(cid:220)Finanzierungen in Betracht kommen, und insbesondere in Bereichen, die f(cid:190)r die politischen Zielsetzungen der Europ…i(cid:220) schen Union eine Schl(cid:190)sselbedeutung haben, die Fortschritte zu erleichtern und zu beschleunigen. Vor(cid:220) rang wird integrationsf‰rdernden Projekten und solchen Vorhaben einger…umt werden, die die ˜ber(cid:220) nahme des acquis communautaire erleichtern (wobei der Umweltschutz eine besondere Priorit…t erhalten soll) und die in Bereichen wie Ausbau der Verkehrs(cid:220), Telekommunikations(cid:220) und Energienetze (insbe(cid:220) sondere TEN), St…rkung der Wettbewerbsf…higkeit der Industrie und Regionalentwicklung durchge(cid:220) f(cid:190)hrt werden. Die Bank wird weiterhin ihren (cid:190)blichen projektbezogenen Ansatz anwenden und wird in vollem Um(cid:220) fang die Priorit…ten ber(cid:190)cksichtigen, die der Europ…ische Rat in den Abkommen (cid:190)ber die Beitrittspart(cid:220) C 116/12 DE Amtsblatt der Europ…ischen Gemeinschaften 16. 4. 98 nerschaften festlegt, die f(cid:190)r alle beitrittswilligen L…nder vorbereitet werden. Die Bank wird eng mit der Kommission zusammenarbeiten, damit m‰glichst gro¤e Synergieeffekte zwischen den wichtigsten Fi(cid:220) nanzinstrumenten der Gemeinschaft f(cid:190)r die Region - namentlich dem PHARE(cid:220)Programm - und den EIB(cid:220)Darlehen erzielt werden. Dar(cid:190)ber hinaus wird die Bank in geeigneten F…llen auch weiterhin eng mit anderen internationalen Finanzierungsinstitutionen, mit bilateralen Institutionen sowie mit nationa(cid:220) len und internationalen Banken zusammenarbeiten, wobei sie auch die Verf(cid:190)gbarkeit von privatem Kapital und anderen Mittelquellen ber(cid:190)cksichtigen wird. Entsprechend der Politik der Bank m(cid:190)ssen die ihr zur Finanzierung vorgeschlagenen Projekte ihre (cid:190)bli(cid:220) chen Finanzierungskriterien - insbesondere in volkswirtschaftlicher, technischer und finanzieller Hin(cid:220) sicht - erf(cid:190)llen. Die Projekte m(cid:190)ssen au¤erdem angemessene Bedingungen erf(cid:190)llen und Merkmale aufweisen (z. (cid:216)B. hinsichtlich der Tarifstruktur, des Finanz(cid:220) und des allgemeinen Managements, der Pro(cid:220) jekt(cid:190)berwachung usw. ), um die Ergebnisse der Investitionsvorhaben zu verbessern und ihre Tragf…hig(cid:220) keit sicherzustellen. F(cid:190)r einen Zeitraum, der parallel zum derzeitigen Finanzierungsmandat, d. (cid:216)h. bis zum 31. Januar 2000, l…uft, wird ein Plafond von 3,5 Mrd. ECU festgelegt. Zusammen mit dem bestehenden EU(cid:220)Mandat wird die Fazilit…t es der Bank erm‰glichen, in allen beitrittswilligen L…ndern Mittel(cid:220) und Osteuropas sowie in Zypern vorrangige Investitionsvorhaben zu unterst(cid:190)tzen, die den Finanzierungskriterien der Bank ge(cid:220) m…¤ Artikel 18 ihrer Satzung - insbesondere hinsichtlich der Besicherung - entsprechen. 2. (cid:217)Die Vergabe von Darlehen aus der Fazilit…t erfolgt auf eigenes Risiko der Bank und f…llt nicht unter die f(cid:190)r die Darlehensvergabe an Nichtmitgliedsl…nder geltende Obergenze von 10(cid:216)%. 3. (cid:217)˜ber die Gew…hrung der einzelnen Darlehen im Rahmen dieser Erm…chtigung wird der Verwaltungsrat entscheiden. 4. (cid:217)Der Pr…sident der Bank wird den Wortlaut dieses Beschlusses dem Rat der Europ…ischen Union in Beantwortung des Schreibens vom 15. April 1997 und dem Pr…sidenten der Europ…ischen Kommission mitteilen