title: 98/476/EF: Kommissionens beslutning af 21. januar 1998 vedrørende skattebegunstigelser i henhold til § 52, stk. 8, i den tyske indkomstskattelov (Einkommensteurgesetz) (meddelt under nummer K(1998) 231) (Kun den tyske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst)

eurovoc_concepts:
Germany
State aid
tax on income
tax relief

text: L 212/50 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 7. 98 II (Retsakter hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk) KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUTNING af 21. januar 1998 vedrørende skattebegunstigelser i henhold til § 52, stk. 8, i den tyske indkomst- skattelov (Einkommensteuergesetz) (meddelt under nummer K(1998) 231) (Kun den tyske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst) (98/476/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR (cid:190) under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93, stk. 2, første afsnit, under henvisning til aftalen om oprettelse af Det Europæ- iske Økonomiske Samarbejdsomr(cid:134)de, særlig artikel 62, stk. 1, litra a), efter at have givet de øvrige medlemsstater og andre in- teresserede parter en frist til at fremsætte deres bemærk- ninger, jf. EF-traktatens artikel 93, stk. 2, og ud fra følgende betragtninger: I. februar 1997 besluttede Kommissionen at Den 26. indlede proceduren efter artikel 93, stk. 2, ang(cid:134)ende den i § 52, stk. 8, i Einkommensteuergesetz (EStG) foretagne ændring af ordningen i § 6 b i EStG, en ændring, der indgik i skatteloven »Jahressteuergesetz 1996« (1). Denne beslutning blev meddelt den tyske regering ved skrivelse af 25. marts 1997 (2) og offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende den 6. juni 1997 (3). Ved skrivelse af 13. maj 1997 fremsatte de tyske myndigheder deres bemærkninger til denne beslutning. De øvrige medlems- stater og andre interesserede parter har ikke fremsat bemærkninger. Den p(cid:134)gældende ordning indebærer for regnskabs(cid:134)rene 1996, 1997 og 1998 en særlig skattebegunstigelse for at styrke markedet for kapitalinteresser i virksomheder i de nye tyske delstater og Vestberlin og s(cid:134)ledes øge disse virksomheders kapitalgrundlag. Ordningen kan kort beskrives p(cid:134) følgende m(cid:134)de: I henhold til den tyske skattelovgivning skal der af fortje- nester, som fysiske personer bosat i Tyskland (§ 1 i EStG) og juridiske personer med hjemsted i Tyskland (§ 1 i loven om selskabsskat, K(cid:148)rperschaftssteuergesetz) opn(cid:134)r ved salg af visse aktiver, betales indkomstskat. N(cid:134)r det drejer sig om juridiske personer, henvises der i K(cid:148)rper- schaftssteuergesetz til bestemmelserne i EStG (§ 8 i K(cid:148)rperschaftssteuergesetz). I henhold til § 6 b i EStG kan fysiske eller juridiske personer, som sælger visse former for løsøre og fast ejendom samt andele i kapitalselskaber, i det regnskabs(cid:134)r, (1) BGBl. 1995 I 1250; tr(cid:134)dte i kraft den 1. (2) SG(97) D/2381. (3) EFT C 172 af 6. 6. 1997, s. 2. januar 1996. 30. 7. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 212/51 hvor salget finder sted, og i de efterfølgende fire (cid:134)r (1) fratrække indtil 5 %, og i visse tilfælde indtil 100 %, af den skattepligtige fortjeneste, de opn(cid:134)r ved salget, fra anskaffelses- og produktionsomkostningerne ved visse aktiver. Fradraget p(cid:134) 100 % var bl. a. allerede muligt p(cid:134) grundlag af § 6 b i EStG inden Jahressteuergesetz 1996 i forbindelse med omkostningerne til anskaffelse af andele i kapitalselskaber, som et holdingselskab har erhvervet efter loven om holdingselskaber (Gesetz (cid:129)ber Unterneh- mensbeteiligungsgesellschaften). Den økonomiske fordel, som holdingselskaberne m(cid:134)tte kunne opn(cid:134) herved, er ikke omfattet af denne undersø- gelse af, om der foreligger støtte; en eventuel senere stil- lingtagen fra Kommissionens side til denne økonomiske fordel foregribes ikke af den foreliggende beslutning. I henhold til § 52, stk. 8, i EStG, der tr(cid:134)dte i kraft den l. januar 1996, udvides den skattebegunstigelse, der er inde- holdt i § 6 b i EStG, til at gælde for regnskabs(cid:134)rene 1996, 1997 og 1998. P(cid:134) grundlag heraf kan indtil 100 % af fortjenesten ved salget fratrækkes anskaffelses- og produk- til at tionsomkostningerne, erhverve andele i kapitalselskaber, denne erhvervelse finder sted i forbindelse med en kapitalforhøjelse eller oprettelse af nye kapitalselskaber, og disse kapitalsel- skaber: s(cid:134)fremt denne anvendes (cid:190) har deres hjemsted og ledelse i de nye tyske delstater eller i Vestberlin (2), og antallet af arbejdstagere i et best(cid:134)ende ansættelsesforhold p(cid:134) det tidspunkt, hvor erhvervelsen af andelene finder sted, ikke overstiger 250, eller (cid:190) er holdingselskaber, som ifølge vedtægterne alene har til opgave at erhverve tidsbegrænsede kapitalinteresser eller at forvalte og afhænde s(cid:134)danne interesser i virk- somheder, som p(cid:134) det tidspunkt, hvor interesserne erhverves, har hjemsted og ledelse i de nye tyske delstater eller i Vestberlin og ikke over 250 arbejdsta- gere i et best(cid:134)ende ansættelsesforhold. Ifølge de tyske myndigheders skøn vil foranstaltningen medføre midlertidige tab af skatteprovenu p(cid:134) ca. 150 mio. DEM (ca. 75 mio. ECU). Ordningen ville kunne anvendes af flere tusinde virksomheder i de nye delstater og i Vestberlin og er ikke begrænset til bestemte sektorer. Det er ikke udelukket, at der sker en kumulering af denne foranstaltning med andre statsstøtteordninger. II. tyske myndigheder De anmeldte den p(cid:134)gældende bestemmelse efter dennes vedtagelse og s(cid:134)ledes for sent ved skrivelse af 13. oktober 1995, og først efter at Kommissionen udtrykkeligt havde anmodet herom. Jahressteuergesetz 1996 tr(cid:134)dte i kraft den 1. januar 1996, inden Kommissionen havde godkendt den. Derfor blev (1) Oprettelse af reserver i henhold til § 6 b, tredje afsnit, i EStG. (2) § 1, stk. 2, loven om støtteberettigede omr(cid:134)der (F(cid:148)rderge- bietsgesetz). i som ikke- ordningen af Kommissionen registreret anmeldt støtte (NN 9/96). P(cid:134) grundlag af det tyske finans- ministeriums administrative bestemmelse af 2. januar 1996 (3) blev anvendelsen af denne ordning udsat, indtil den var godkendt af Kommissionen. indledning sin beslutning om procedurens I gav Kommissionen udtryk for den opfattelse, at § 52, stk. 8, i EStG udgør statsstøtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 1. I denne forbindelse er Kommissionen n(cid:134)et frem til den konklusion, at den fore- liggende ordning omfatter to grupper af støttemodtagere: p(cid:134) den ene side skattepligtige p(cid:134) grundlag af Einkom- mensteuergesetz og p(cid:134) den anden side virksomheder med indtil 250 ansatte i de nye tyske delstater og i Vestberlin. første omgang n(cid:134)et Kommissionen er i frem til den konklusion, at skattebegunstigelsen til fordel for de skat- tepligtige, som sælger visse aktiver og kan fratrække den derved opn(cid:134)ede fortjeneste ved anskaffelsen af andre aktiver, udgør en generel foranstaltning, som ikke inde- bærer et støtteelement, da alle skattepligtige, som inve- sterer deres fortjenester p(cid:134) en bestemt m(cid:134)de, kan drage fordel heraf uanset deres størrelse, sektortilknytning eller hjemsted. I modsætning hertil var Kommissionen i sin beslutning om procedurens indledning af den opfattelse, at foran- staltningen til fordel for kapitalselskaber med hjemsted og ledelse i de nye tyske delstater eller Vestberlin, hvori der skal overtages en kapitalinteresse, for at skattebegunsti- gelsen udløses, udgør statsstøtte efter artikel 92, stk. 1. ifølge Kommissionen gjorde opmærksom p(cid:134), at der Domstolens faste retspraksis ved vurderingen af, om en foranstaltning m(cid:134) betragtes som statsstøtte efter artikel 92, stk. 1, skal tages hensyn til, hvilken økonomisk virkning foranstaltningen har. Virkningen af den foreliggende foranstaltning er, at rentabiliteten af kapitalinteresser i virksomheder med hjemsted og ledelse i de nye tyske delstater eller Vestberlin øges i forhold til rentabiliteten af kapitalinteresser i virksomheder med hjemsted og ledelse i Vesttyskland eller uden for Tyskland. Med hensyn til den opfattelse, som de tyske myndigheder gav udtryk for i skrivelsen af 13. oktober 1995, nemlig at den økonomiske fordel af denne foranstaltning er meget lille for ikke at sige nul, henviste Kommissionen til Domstolens faste retspraksis, hvorefter man ikke alene p(cid:134) grundlag af en lav støtteintensitet kan udelukke, at samhandelen mellem medlemsstaterne p(cid:134)virkes. P(cid:134) baggrund heraf satte Kommissionen spørgsm(cid:134)lstegn ved, om foranstaltningen var forenelig med fællesmar- kedet. Da foranstaltningen ikke var knyttet til investe- ringer, m(cid:134)tte den sidestilles med driftsstøtte, som ifølge Kommissionens faste praksis kun kan ydes p(cid:134) visse betin- gelser og kun i de omr(cid:134)der, der er støtteberettigede i (3) Bundessteuerblatt 1996, Teil I, nr. 1, s. 2. L 212/52 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 7. 98 imidlertid ogs(cid:134) i Berlin. litra a). henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 3, Ordningen anvendes Ifølge Kommissionens beslutning vedrørende kortet over støtte- berettigede tyske regioner i (cid:134)rene 1997-1999 (N 613/96) kan Østberlin i denne periode anses som støtteberettiget region efter artikel 92, stk. 3, litra c). P(cid:134) grundlag af samme beslutning kan Østberlin imidlertid i denne periode sidestilles med de omliggende støtteberettigede regioner efter artikel 92, stk. 3, litra a). Derimod er Vest- berlin i henhold til denne beslutning et støtteberettiget omr(cid:134)de efter artikel 92, stk. 3, litra c), og er ikke omfattet af en lignende overgangsordning, dvs. Vestberlin opfylder ikke de ovennævnte betingelser for driftsstøttens forene- lighed. Endvidere er der som følge af, at støtten ikke er knyttet til investeringsforanstaltninger, en betydelig risiko for, at støtten ogs(cid:134) har økonomiske virkninger uden for de støt- teberettigede omr(cid:134)der. Kommissionen var desuden af den opfattelse, at ordningen var i strid med forbuddet mod forskelsbehandling i forbindelse med etableringsretten efter EF-traktatens artikel 52, da det ifølge ordningen er en betingelse for at opn(cid:134) skattebegunstigelsen, at de virk- somheder, hvori der erhverves kapitalinteresser, har deres hjemsted og ledelse i de nye tyske delstater eller i Vest- berlin. Endelig tager ordningen ikke hensyn til de særlige regler, der gælder for visse følsomme sektorer. III. De tyske myndigheder hævdede i deres skrivelse af 13. maj 1997, at den p(cid:134)gældende foranstaltning ikke udgør statsstøtte efter artikel 92, stk. 1. I sammendrag fremsatte de tyske myndigheder følgende bemærkninger til indled- ningen af proceduren: Først og fremmest fremhæves de fortsat alvorlige struktu- relle mangler i den østtyske økonomi og navnlig ogs(cid:134) de østtyske virksomheders lave egenkapitalandele, som skal øges ved hjælp af denne ordning. De tyske myndigheder g(cid:134)r ud fra, at støtte p(cid:134) grundlag af ordningen for virksom- heder i de s(cid:134)kaldte følsomme sektorer er usandsynlig, da holdingselskaber primært investerer risikovillig kapital i virksomheder med hovedaktivitetsomr(cid:134)de p(cid:134) fremtids- markeder. Skattebegunstigelsen indrømmes alene i form af en skat- teudsættelse; derimod er der ikke tale om en skatteeftergi- velse, da det forholder sig s(cid:134)ledes, at i tilfælde af, at den skattepligtige selv ikke efter en lang periode videresælger den erhvervede kapitalandel, vil værdien heraf komme frem senest p(cid:134) tidspunktet for virksomhedens likvidation og de p(cid:134)gældende fortjenester blive beskattet. Der er kun tale om en skattebegunstigelse for investoren (»Beteiligungsgeber«), men ikke for de selskaber, hvori der investeres (»Beteiligungsnehmer«). Disse f(cid:134)r derimod yder- ligere egenkapital, hvis omkostninger kan forhandles frit og er markedsorienterede. De tyske myndigheder kan ikke se, at der skulle være nogen direkte sammenhæng mellem skattebegunstigelsen for de p(cid:134)gældende selskaber og omfanget af omkostninger i forbindelse med egenkapi- talen, og da slet ikke sætte tal p(cid:134) en s(cid:134)dan. Alene ud fra den omstændighed, at der indrømmes en skattebegunsti- gelse i forbindelse med erhvervelsen af kapitalandele i virksomheder, som har hjemsted i et regionalt afgrænset omr(cid:134)de, kan man ikke drage den konklusion, at der fore- ligger en støtteækvivalent. Man kan kun tale om, at der foreligger en støtteækvivalent, hvis den egenkapital, der indskydes p(cid:134) grundlag af § 52, stk. 8, i EStG, var gjort billigere end den egenkapital, der i øvrigt er til r(cid:134)dighed i Berlin. for østtyske virksomheder og virksomheder Ifølge de tyske myndigheder er der ikke holdepunkter for dette; Kommissionen ans(cid:134) i sin beslutning jo ogs(cid:134) kun denne billiggørelse for at være en mulighed uden at give klare holdepunkter herfor. Tværtimod er der grund til at formode, at fordelene ved skatteudsættelsen ikke videre- gives til virksomhederne med hjemsted og ledelse i de nye tyske delstater eller Vestberlin, da de er minimale og ikke indeholder noget yderligere incitament ved videregi- velsen. Efter de tyske myndigheders opfattelse er skattebegunsti- gelsen derfor en generel foranstaltning til fordel for ikke blot investoren, men ogs(cid:134) for de selskaber, der investeres i; dette s(cid:134) meget desto mere som fordelen for de p(cid:134)gæl- dende selskaber kun opst(cid:134)r som følge af skattebegunsti- gelsen for investoren, og denne begunstigelse ogs(cid:134) efter Kommissionens opfattelse er en generel foranstaltning. Det skulle s(cid:134)ledes ikke være lykkedes Kommissionen hverken at identificere en støttemodtager i forbindelse med den formodede støtteordning eller at sætte tal p(cid:134) støttens størrelse. Den fordel, som virksomhederne i de nye tyske delstater og i Vestberlin f(cid:134)r, er (cid:190) hvis den i det hele taget kan m(cid:134)les (cid:190) særdeles lille, hvilket (cid:190) subsi- diært (cid:190) taler for at anvende »de minimis«-reglen (1). IV. Den udvidede skattebegunstigelse p(cid:134) grundlag af § 52, stk. 8, i EStG til fordel for kapitalselskaber med højst 250 ansatte og med sæde og ledelse i de nye tyske delstater eller Vestberlin, hvori der skal overtages en kapitalin- teresse (direkte eller indirekte via et holdingselskab) i forbindelse med en kapitalforhøjelse eller oprettelse af et nyt kapitalselskab for at udløse skattebegunstigelsen i forbindelse med de fortjenester, der opst(cid:134)r ved salget af visse aktiver eller andele i kapitalselskaber, udgør stats- støtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, og EØS-trakta- tens artikel 61, stk. 1. Derimod er det en generel foran- staltning uden støtteelement til fordel for de indkomst- skattepligtige, aktiver og kan fratrække den derved opn(cid:134)ede skattepligtige fortjeneste ved erhvervelse af andre aktiver. I denne forbindelse har Kommissionen lagt følgende til grund: som afhænder visse (1) EFT C 68 af 6. 3. 1996, s. 9. 30. 7. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 212/53 Allerførst kan det konstateres, at foranstaltningen udgør »statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form« efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1. Med henblik p(cid:134) at vurdere, om en statslig foranstaltning m(cid:134) anses for at udgøre støtte, m(cid:134) det i henhold til Domstolens retspraksis i dens dom af 11. juli 1996 i sag C-39/94 (SFEI/La Poste) (1) fastlægges, hvorvidt den virksomhed, foranstaltningen er rettet til, opn(cid:134)r en økonomisk fordel, som den ikke ville have opn(cid:134)et p(cid:134) sædvanlige markedsbetingelser. P(cid:134) grundlag af bestemmelsen i § 52, stk. 8, i EStG omfatter skattebegunstigelsen først og fremmest de fysiske eller juridiske personer (købere af kapitalandele (cid:190) »Betei- ligungsk(cid:132)ufer«), der opn(cid:134)r en fortjeneste ved salg af et aktiv, da de i forbindelse med overtagelsen af kapitalan- dele p(cid:134) bestemte betingelser og i bestemte virksomheder kan fratrække indtil 100 % af den ved salget opn(cid:134)ede fortjeneste fra anskaffelsesomkostningerne og s(cid:134)ledes opn(cid:134)r en skattelettelse. Disse virksomheder opn(cid:134)r s(cid:134)ledes en fordel i forhold til de generelle skattebestemmelser, hvorefter indtil 50 % af de skattepligtige fortjenester kan fratrækkes, hvis de reinvesterer deres fortjenester i Tysk- land. Det er imidlertid kun muligt at opn(cid:134) skattefradraget p(cid:134) 100 %, hvis den skattepligtige erhverver andele i bestemte kapitalselskaber, og erhvervelsen er forbundet med en kapitalforhøjelse eller oprettelse af nye kapitalsel- skaber. P(cid:134) grundlag af ordningen tilskyndes skattepligtige s(cid:134)ledes til at erhverve andele i bestemte kapitalselskaber med henblik p(cid:134) at forhøje kapitalen eller oprette nye selskaber; skatteforanstaltningen resulterer s(cid:134)ledes i (cid:190) og har derudover ogs(cid:134) det erklærede m(cid:134)l (cid:190) at fremme efter- spørgslen efter egenkapital i bestemte kapitalselskaber og s(cid:134)ledes en forhøjelse af disse virksomheders egenkapi- talandel (eller skabelse af egenkapital). Den stigende efterspørgsel efter kapitalandele i virksom- heder med hjemsted og ledelse i de nye tyske delstater eller i Vestberlin (sælgere af kapitalandele (cid:190) »Beteili- gungsverk(cid:132)ufer«), som skyldes den statslige foranstaltning, p(cid:134)virker alt andet lige den investeringsadfærd, som købere af kapitalandele som helhed betragtet udviser, for s(cid:134) vidt som disse vil overtage andele, som de uden skattebegun- stigelsen enten slet ikke havde overtaget eller p(cid:134) betin- gelser, der var d(cid:134)rligere for sælgeren deraf, men disse andele vil nu blive overtaget p(cid:134) betingelser, der er mere fordelagtige for sælgeren, end det havde været tilfælde, hvis § 52, stk. 8, i EStG ikke var blevet indført. Som de tyske myndigheder helt rigtigt anfører, modtager sælgeren ganske vist egenkapital, hvis omkostninger kan forhandles frit og er markedsorienterede, men foranstaltningen ændrer det p(cid:134)gældende marked med det resultat, at den egenkapital, der indskydes p(cid:134) grundlag af § 52, stk. 8, bliver mere attraktiv end den i øvrigt disponible tilsva- i virksomheder med hjemsted og rende egenkapital ledelse uden for de nye delstater og Berlin. Det er ogs(cid:134) de tyske lovgivende myndigheders erklærede m(cid:134)l at ændre investeringsadfærden og dermed forhøje de p(cid:134)gældende virksomheders egenkapital; de tyske myndig- heder anfører imidlertid i deres bemærkninger, at denne ordning ikke har nogen m(cid:134)lelig virkning p(cid:134) de østtyske virksomheder og virksomhederne i Berlin, hvori kapi- talandelene skal overtages. Skatteordningen begunstiger visse fysiske og juridiske personer direkte (direkte støttemodtagere), for at disse erhverver visse aktiver fra visse virksomheder (indirekte støttemodtagere). Den økonomiske fordel best(cid:134)r i, at der i forhold til retsstillingen, inden § 52, stk. 8, i EStG tr(cid:134)dte i kraft, er en større efterspørgsel efter andele i de indirekte støttede virksomheder; dette medfører, at investorerne (direkte støttemodtagere) vil være rede til at erhverve andele i østtyske virksomheder og virksomheder i Berlin p(cid:134) betingelser, som er mere fordelagtige for disse i forhold til situationen inden den p(cid:134)gældende foranstaltnings indførelse. Som følge heraf vil omfanget af kapitalandele i de nævnte virksomheder stige, og/eller de aftalemæssige vilk(cid:134)r (andelens pris i forhold til den nominelle værdi, deltagelsens varighed, betaling for deltagelse osv. ) i forbin- delse med deltagelsen blive bedre for de nævnte virksom- heder. Foranstaltningen er derfor egnet til vederlagsfrit at give de virksomheder med hjemsted og ledelse i de nye delstater og i Vestberlin, som indirekte støttes p(cid:134) grundlag af § 52, stk. 8, i EStG, en økonomisk fordel, som de ikke havde opn(cid:134)et uden den statslige foranstaltning. De tyske myndigheder har i deres bemærkninger anført, at det i forbindelse med foranstaltningen udelukkende drejer sig om en skatteudsættelse, men p(cid:134) ingen m(cid:134)de om en skatteeftergivelse. Hertil skal det allerførst bemærkes, at man kun kan tale om en skatteudsættelse i henhold til § 222 i den tyske skattelov (»Abgabenordnung«) i forbin- delse med en udsættelse af tidspunktet for, hvorn(cid:134)r et allerede opst(cid:134)et skattekrav forfalder; i det foreliggende tilfælde medfører ordningen imidlertid, at et skattekrav bortfalder p(cid:134) grundlag af § 6 b i EStG, og at der eventuelt opst(cid:134)r et nyt skattekrav i forbindelse med et videresalg. Endvidere er det i det foreliggende tilfælde uden betyd- ning, om den indførte skattebegunstigelse i økonomisk henseende kun skal betragtes som en skatteudsættelse, da det selv i tilfælde af en skatteudsættelse m(cid:134)tte antages, at sælgerne indirekte opn(cid:134)r en økonomisk fordel (Kommis- sionens beslutning 93/349/EØF) (2). Som de tyske myndigheder ogs(cid:134) anfører i deres bemærk- foreliggende tilfælde ninger, er det imidlertid i det vanskeligt at p(cid:134)vise en konkret i hvert enkelt fordel tilfælde samt at kvantificere støtteelementet. Men man kan rent faktisk g(cid:134) ud fra, som det er forklaret ovenfor, at der typisk er tale om en økonomisk fordel. Dog kan man (1) Sml. 1996, s. I-3547, præmis 60. (2) EFT L 143 af 15. 6. 1993, s. 7. L 212/54 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 7. 98 i en efterfølgende undersøgelse ikke i hvert enkelt tilfælde med sikkerhed fastsl(cid:134), hvilken økonomisk fordel der er opn(cid:134)et, da foranstaltningen bygger p(cid:134) den økono- miske adfærd hos en privat investor, som træffer sine investeringsmæssige beslutninger p(cid:134) grundlag af investe- ringsvilk(cid:134)r, som bevidst er ændret gennem indgriben fra statens side. Man kan ikke abstrakt p(cid:134)vise, at den enkelte køber har ændret adfærd som følge af den statslige foran- staltning. Desuden kan man ikke i en efterfølgende undersøgelse med sikkerhed kvantificere fordelen og heller ikke i alle tilfælde efterfølgende sætte tal p(cid:134) den. støtte. Det skal i denne forbindelse bemærkes, at Kommissionen ikke skal tage stilling til hvert enkelt tilfælde ved vurde- ringen af, om en ordning indebærer Ifølge Domstolens dom af 14. oktober 1987 i sag 248/84 Tyskland/Kommissionen) (1) (Forbundsrepublikken kan Kommissionen i forbindelse med et støtteprogram indskrænke sig til at undersøge programmets nærmere indhold med henblik p(cid:134) at vurdere, om det som følge af sin beskaffenhed opfylder betingelserne i artikel 92, stk. l. For at n(cid:134) frem til den konklusion, at der ikke foreligger statsstøtte, m(cid:134)tte Kommissionen derfor i hvert enkelt tilfælde kunne udelukke, at der foreligger en økonomisk fordel og s(cid:134)ledes en statsstøtte. Det m(cid:134) derfor konklu- deres, at ordningen som følge af sin beskaffenhed resul- terer i, at den identificerbare kreds af kapitalselskaber (virksomheder med indtil 250 ansatte og med hjemsted og ledelse i de nye delstater eller i Vestberlin) indrømmes en økonomisk fordel. Hvad ang(cid:134)r den økonomiske fordel, ville man alt andet lige i det enkelte tilfælde kunne beregne denne ved at sammenligne de betingelser, hvorp(cid:134) en østtysk virk- somhed eller en virksomhed i Berlin med indtil 250 ansatte kunne erhverve en kapitalandel uden eller med en skattebegunstigelse. Det drejer sig i forbindelse med foranstaltningen om en fordel, der er indrømmet ved hjælp af statslige midler. I realiteten fører ordningen i første omfang til et tab af skatteprovenu som følge af den tidsmæssigt ubegrænsede ikke-beskatning af fortjenesten ved salget af aktivet. Denne skattefordel, der indrømmes via statslige midler, videregives til dels til støttemodtagerne p(cid:134) grundlag af en lovbestemmelse, som p(cid:134)virker private investorers investe- ringsadfærd. Som Domstolen fastslog i sin dom af 2. februar 1988 i de forenede sager 67/85, 68/85 og 70/85 (Van der Kooy/ forhold, at køberen af Kommissionen) (2), kan det kapitalandele videregiver den skattemæssige fordel til visse virksomheder, tilskrives staten som følge af den p(cid:134)gældende lovbestemmelse. For s(cid:134) vidt har foranstalt- ningen samme virkning som de skattelignende afgifter, der finansieres af nogle brancher, og hvis afgiftsprovenu (cid:190) via et organ, der forvalter disse midler (cid:190) anvendes som tilskud til visse virksomheders projekter. Disse skat- telignende foranstaltninger udgør, afhængigt af anven- delsen af provenuet, ifølge Domstolens faste retspraksis, f. eks. i dens dom af 11. marts 1992 i de forenede sager C-78/90 til C-83/90 (Compagnie commerciale/Receveur principal des douanes de la Pallice Por) (3), en statsstøtte, da støtten til visse virksomheder kan tilskrives staten som følge af den obligatoriske indførelse af den skattelignende afgift, ogs(cid:134) selv om foranstaltningen ikke umiddelbart finansieres af statslige midler. foreliggende tilfælde sker videregivelsen af den I det økonomiske fordel ganske vist ikke via et offentligt eller privat organ, der forvalter disse midler, og som er oprettet til at videregive disse midler, men derimod p(cid:134) grundlag af en statslig p(cid:134)virkning af den investeringsadfærd, der udvises af private købere af kapitalandele. P(cid:134) grund af dens indvirkning er den økonomiske virkning af denne statslige styring sammenlignelig. Heraf følger, at videregi- velsen af fordelen til visse virksomheder kan tilskrives staten som følge af den p(cid:134)gældende lovbestemmelse. Foranstaltningen begunstiger ogs(cid:134) visse virksomheder, da den p(cid:134) den ene side i regional henseende er begrænset til virksomheder, der har deres hjemsted og ledelse i de nye tyske delstater eller i Vestberlin, og p(cid:134) den anden side kun finder anvendelse p(cid:134) virksomheder af en bestemt størrelse, nemlig virksomheder med indtil 250 ansatte. Ganske vist kan disse virksomheder ikke efterfølgende identificeres hver for sig, men der kan dog konstateres en kreds af støttede virksomheder, som er tilstrækkeligt iden- tificeret til, at den økonomiske fordel kan henføres til disse virksomheder. Ordningen er derfor tilstrækkelig specifik til, at den kan afgrænses fra generelle foranstalt- ninger, som begunstiger hele erhvervslivet i en medlems- stat og derfor ikke falder ind under anvendelsesomr(cid:134)det for EF-traktatens artikel 92, stk. 1. Endelig truer ordningen med at fordreje konkurrencevil- k(cid:134)rene, da virksomheder med hjemsted og ledelse i den p(cid:134)gældende region begunstiges i forhold til virksomheder i andre regioner i Tyskland og i andre medlemsstater. De tyske myndigheders p(cid:134)stand om, at støtteintensiteten i forbindelse med denne foranstaltning er meget lille for ikke at sige nul, ændrer p(cid:134) ingen m(cid:134)de disse konklusi- oner; ifølge Domstolens dom af 21. marts 1990 i sag C-142/87 (Belgien/Kommissionen) (4) udelukker en lav samhandelen støtteintensitet mellem medlemsstaterne. Endvidere har de tyske myndigheder sig til at anvende »de minimis«-reglen. støtten p(cid:134)virker ikke forpligtet ikke, at P(cid:134) grundlag heraf er Kommissionen n(cid:134)et frem til den konklusion, at den udvidede skattebegunstigelse p(cid:134) grundlag af § 52, stk. 8, i EStG til fordel for kapitalsel- skaber med hjemsted og ledelse i de nye tyske delstater eller i Vestberlin, hvori der skal overtages en kapitalin- teresse i forbindelse med en kapitalforhøjelse eller opret- telse af et nyt kapitalselskab (direkte eller indirekte via et holdingselskab) at udløse skattebegunstigelsen i forbindelse med de fortjenester, der opn(cid:134)s ved salget af for (1) Sml. 1987, s. 4013, præmis 18. (2) Sml. 1988, s. 219. (3) Sml. 1992 s. I-1847, præmis 35. (4) Sml. 1990, s. I-959. 30. 7. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 212/55 visse aktiver eller andele i kapitalselskaber, udgør en stats- støtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, og EØS-afta- lens artikel 61, stk. 1. V. Den undersøgte støtteordning begunstiger erhvervelsen af andele i forbindelse med en kapitalforhøjelse eller opret- telse af et nyt kapitalselskab i virksomheder, som har indtil 250 ansatte og har hjemsted og ledelse i de nye tyske delstater og i Vestberlin, og dette sker til en mere fordelagtig pris for køberen eller p(cid:134) andre aftalebetin- gelser, som er mere fordelagtige for denne, end det havde været tilfældet uden indførelsen af den p(cid:134)gældende bestemmelse. Derved virker ordningen til fremme for, at de p(cid:134)gældende virksomheders egenkapital øges. Denne støtteordning er ikke knyttet til en nyinvestering som omhandlet i Kommissionens meddelelse vedrørende støtteordninger med regionalt sigte (1). Der er derimod tale om støtte af vedvarende karakter, der ydes for at afhjælpe særlige strukturelle handicap, hvilket de tyske myndigheder ogs(cid:134) udtrykkeligt bekræftede i meddelelsen. Den foreliggende støtteordning m(cid:134) derfor behandles som en driftsstøtte i overensstemmelse med Domstolens dom af 15. maj 1997 i sag C-278/95 (Siemens SA/Kommis- sion) (2). Ifølge Kommissionens faste praksis kan der kun ydes driftsstøtte undtagelsesvis og p(cid:134) visse betingelser i støtte- berettigede regioner efter EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), dvs. i omr(cid:134)der, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse (jf. pkt. 6 i Kommissionens meddelelse fra 1988 vedrø- rende metoden for anvendelse af artikel 93, stk. 3, litra a) og c), p(cid:134) regionalstøtte (3). Hvad ang(cid:134)r anvendelsen af støtteordningen i de fem østtyske delstater (Brandenburg, Mecklenburg-Vorpom- mern, Sachsen, Sachsen-Anhalt, Th(cid:129)ringen) besluttede Kommissionen den 18. december 1996 at give disse regioner status af regioner, der støttes i henhold til EF- traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) indtil udgangen af 1999 (N 464/93 (4) for perioden indtil 1996 og N 613/96 (5) for perioden 1997-1999). Hvad ang(cid:134)r anvendelsen af støt- teordningen p(cid:134) virksomheder med hjemsted og ledelse i Østberlin havde Kommissionen for perioden indtil udgangen af 1996 givet denne region den status, som gælder for regioner, der støttes i henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) (N 464/93). For perioden 1997- 1999 har Kommissionen besluttet, at Østberlin i betragt- ning af den særlige geografiske situation, den tidligere status af støtteberettiget region efter artikel 92, stk. 3, litra (1) EFT C 31 af 3. 2. 1979, s. 9. (2) Sml. 1997, s. I-2507, præmis 55. (3) EFT C 212 af 12. 8. 1998, s. 2. (4) EFT C 373 af 29. 12. 1994, s. 3. (5) EFT C 288 af 23. 9. 1997, s. 5. i perioden 1994-1996 samt byens forhistorie i en a), periode frem til udgangen af 1999 indrømmes en over- gangsstatus, hvorefter denne region sidestilles med en region, der støttes i henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), s(cid:134)ledes at den sidestilles med de fem nye tyske delstater (Brandenburg, Mecklenburg-Vorpommern, Sachsen, Sachsen-Anhalt, Th(cid:129)ringen) (N 613/96). Af nedennævnte grunde kan støtteordningen i de nævnte regioner imidlertid ikke betragtes som forenelig med fællesmarkedet p(cid:134) grundlag af bestemmelsen i EF-trakta- tens artikel 92, stk. 3, litra a): (cid:190) Ifølge Kommissionens ovennævnte meddelelse fra 1988 kan der kun undtagelsesvis tillades driftsstøtte i de regioner, der er omfattet af artikel 92, stk. 3, litra a), nemlig hvis støtten sigter p(cid:134) at fremme en varig og afbalanceret udvikling af erhvervsvirksomhed. Endvi- dere skal støtten ifølge Kommissionens faste praksis være degressiv og tidsbegrænset. aktiviteter Den foreliggende støtteordning bevirker imidlertid, at de støttede virksomheders egenkapital øges. Støtteord- ningen giver ikke sikkerhed for, at den kapital, som indskydes i de p(cid:134)gældende virksomheder, anvendes til at udvikle disse i de virksomheders regioner, der er støtteberettigede efter EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), og ikke i virkeligheden tilflyder virksomheder, som har deres erhvervsaktivi- teter uden for en støtteberettiget region. Det kan p(cid:134) ikke grundlag udelukkes, at virksomheder, som i økonomisk hense- ende hører til blandt de store virksomheder eller er uafhængige virksomheder uden for de støtteberetti- gede omr(cid:134)der, begunstiges gennem støtten, uden at støtten rent faktisk fremmer den økonomiske udvik- ling i virksomhederne den støtteberettigede region og dermed i den støtteberettigede region selv (6). Støtte- ordningen kan s(cid:134)ledes ikke henføres under traktatens undtagelsesbestemmelser efter artikel 92, stk. 3. Endelig er ordningen ikke degressiv. regionalstøtte støtteordning denne derfor for af (cid:190) Det er ikke udelukket, at støtteordningen anvendes p(cid:134) virksomheder inden for følsomme erhvervssektorer, hvor der gælder særlige regler for tildeling af stats- støtte (det drejer sig p(cid:134) nuværende tidspunkt om følgende sektorer: kunstfiber- og motorkøretøjsindu- strien, skibsbygning, transport, landbrug, fiskeri samt de sektorer, der er omfattet af EKSF-traktaten, og st(cid:134)l- sektorer, der ikke falder ind under EKSF-traktaten). Ifølge Kommissionens meddelelse fra 1988 m(cid:134) drifts- støtte imidlertid ikke føre til sektormæssig overkapa- citet, i de nævnte følsomme sektorer. som typisk findes (6) Jf. Kommissionens beslutning af 1. 10. 1997 om forlængelse af den skattemæssige investeringspræmie p(cid:134) 8 %, C 28/96, EFT L 73 af 12. 3. 1998, s. 38. L 212/56 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 7. 98 (cid:190) Endelig kan det ikke udelukkes, at støtteordningen anvendes p(cid:134) virksomheder, der m(cid:134) anses for krise- ramte ifølge rammebestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksom- heder, ogs(cid:134) selv om det p(cid:134) grundlag af støtteordnin- gens udformning forekommer usandsynligt, at støtten ydes til s(cid:134)danne kriseramte virksomheder (1). Under alle omstændigheder er støtteordningen ikke forenelig med de i rammebestemmelserne anførte betingelser for tildeling af støtte til kriseramte virksomheder. Hvad ang(cid:134)r anvendelsen af støtteordningen p(cid:134) virksom- heder med hjemsted og ledelse i Vestberlin m(cid:134) det konstateres, at Vestberlin ifølge de ovennævnte kommissi- onsbeslutninger indtil 1996 kun til dels var en støtteberet- tiget region, mens Vestberlin i perioden 1997-1999 er helt støtteberettiget efter artikel 92, stk. 3, litra c). Støtteord- ningen kan derfor ogs(cid:134) anvendes p(cid:134) virksomheder uden for de omr(cid:134)der, der er støtteberettigede efter artikel 92, stk. 3, litra a), dvs. i ikke-støtteberettigede regioner og støtteberettigede regioner efter EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c). Men det er som nævnt Kommissionens faste praksis, at driftsstøtte uden for de omr(cid:134)der, der er støtteberettigede efter artikel 92, stk. 3, litra a), ikke kan anses for at være forenelig med fællesmarkedet, og dette er uafhængigt af, om støtten ydes til virksomheder i følsomme sektorer eller til kriseramte virksomheder. form(cid:134)l at Støtteordningen kan derfor ikke betragtes som forenelig med fællesmarkedet p(cid:134) grundlag af undtagelsesbestem- melserne i artikel 92, stk. 3, litra a) og c). Endvidere har støtteordningen ikke til fremme virkeliggø- relsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi eller at fremme kulturen og bevare kulturarven efter artikel 92, stk. 3. Endelig er støtteordningen ikke forenelig med fællesmarkedet i henhold til artikel 92, stk. oplysninger, 2; det Kommissionen har at ordningen er nødvendig for at opveje de økonomiske ulemper, som Tysklands deling har for(cid:134)rsaget, jf. artikel 92, stk. 2, litra c). fremg(cid:134)r navnlig f(cid:134)et ikke forelagt, af de at de skattebegunstigelsen, Endvidere er det ifølge støtteordningen en forudsætning for virksomheder, hvori kapitalandelene overtages, har deres hjemsted og ledelse i de nye tyske delstater eller i Vestberlin. Denne bestem- melse er i strid med det forbud mod forskelsbehandling, der er indeholdt i EF-traktatens artikel 52 (etablerings- frihed). sted og hovedkontor, som Domstolen konstaterede i sin dom af 28. januar 1986 i sag 270/83 (Kommissionen/Den Franske Republik) (2). Forbuddet mod forskelsbehandling omfatter ikke kun den direkte forskelsbehandling, men ogs(cid:134) foranstaltninger med tilsvarende virkning. Ifølge EF- traktatens artikel 54, stk. 3, litra h), skal Kommissionen sikre, at etableringsvilk(cid:134)rene ikke fordrejes som følge af støtteforanstaltninger fra medlemsstaternes side. I medfør af denne bestemmelse og gennem sin almindelige plan for ophævelse af begrænsninger i etableringsfriheden fra 1962 (3) har R(cid:134)det fastsat, at bestemmelser og praksis, som alene for udlændinges vedkommende udelukker, begrænser eller stiller betingelser for beføjelsen til at udøve de rettigheder, som normalt er knyttet til udøvelse af en selvstændig erhvervsvirksomhed, skal ophæves. Til s(cid:134)danne bestemmelser eller s(cid:134)dan praksis hører ogs(cid:134) direkte eller indirekte støtte, som ydes af staten. Med dette forbud mod at begrænse etableringsfriheden tilsigter artikel 52 ff. bl. a. , at de berørte virksomheder skal behandles p(cid:134) samme m(cid:134)de som virksomheder med hjem- sted i modtagerlandet. Støtten p(cid:134) grundlag af den p(cid:134)gæl- dende støtteordning begunstiger imidlertid kun de virk- somheder, som har deres hjemsted og ledelse i de nye tyske delstater og i Vestberlin. For at kunne opn(cid:134) støtte ville de virksomheder, der ikke har deres hjemsted og ledelse i de nye tyske delstater og i Vestberlin, være nødsaget til at flytte deres hjemsted og deres ledelse til de p(cid:134)gældende regioner. Derved begunstiger støtteordningen østtyske virksomheder og virksomheder i Berlin i forhold til virksomheder, der ikke har hjemsted i Tyskland, og den udgør derfor en overtrædelse af forbuddet mod forskelsbehandling efter artikel 52 ff. Da anvendelsen af støtteordningen er udsat ved det tyske finansministeriums administrative bestemmelse af 2. januar 1996, anfører de tyske myndigheder, at støtteord- ningen endnu ikke har fundet anvendelse, og at der derfor endnu ikke er udbetalt nogen støtte p(cid:134) grundlag af denne ordning. S(cid:134)fremt ordningen allerede var blevet anvendt, ville Tyskland være nødsaget til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at kræve den allerede udbetalte støtte tilbage (cid:190) VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 I henhold til artikel 52 ff. ophæves begrænsningerne i etableringsfriheden. Endvidere giver artikel 52 og 58 ret til at udøve erhvervsvirksomhed gennem en afdeling eller en filial. I henhold til artikel 58 fastsættes en virksomheds statsborgerskab i overensstemmelse med en medlemsstats lovgivning, hvorefter den er oprettet, og efter dens hjem- Tysklands skattebegunstigelse i medfør af § 52, stk. 8, 1. i EStG til fordel for virksomheder med indtil 250 ansatte og med hjemsted og ledelse i de nye tyske delstater eller i Vestberlin udgør statsstøtte, der i henhold til EF-trakta- tens artikel 92, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, er uforenelig med fællesmarkedet. (1) EFT C 368 af 23. 12. 1994, s. 12. (2) Sml. 1986, s. 273. (3) EFT 2 af 15. 1. 1962, s. 36/62. 30. 7. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 212/57 2. Tyskland anmodes om at ophæve § 52, stk. 8, i EStG. Artikel 3 Artikel 2 1. Støtte, der allerede m(cid:134)tte være udbetalt p(cid:134) grundlag af den i artikel 1, stk. 1, nævnte støtteordning, er ulovlig, da den er ydet inden Kommissionens beslutning. Tyskland sikrer, at eventuelt ulovligt ydet støtte tilba- 2. gebetales. Støtten skal kræves tilbagebetalt i overensstemmelse med de nationale procedurer og bestemmelser, navnlig bestemmelserne vedrørende betaling af morarenter, idet disse renter beregnes fra det tidspunkt, hvor den ulovlige støtte blev ydet, og p(cid:134) grundlag af den rentesats, der p(cid:134) tidspunktet for støttens tildeling blev anvendt i Tyskland som referencesats ved beregningen af subventionsækviva- lenten for regionalstøtte. Tyskland meddeler senest to m(cid:134)neder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen de foranstaltninger, der er truffet for at efterkomme denne beslutning. Artikel 4 Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tysk- land. Udfærdiget i Bruxelles, den 21. januar 1998. P(cid:134) Kommissionens vegne Karel VAN MIERT Medlem af Kommissionen


title: WRITTEN QUESTION No. 4191/97 by Rijk van DAM , Bartho PRONK to the Commission. The situation of Christian minorities in Turkey

eurovoc_concepts:
Christianity
EU relations
Orthodoxy
Türkiye
democratisation
denominational education
freedom of religious beliefs
human rights
religious discrimination
religious group

formats: html print


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 4208/97 van Bryan CASSIDY aan de Commissie. Arrest van het Europese Hof van Justitie (EHvJ) van 26 oktober 1996 in de zaak Elida Gibbs Limited (zaak C317/94)

eurovoc_concepts:
EU law - national law
France
Germany
Greece
VAT
interpretation of the law
judgment of the Court (EU)
preliminary issue

formats: html pdf print

text: C 223/72 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 17. 7. 98 Kan de Commissie, daar zij heeft toegezegd hierover de nodige contacten te zullen opnemen met de autoriteiten van de lidstaten, mededelen waarom haar demarches niet meer positieve resultaten hebben opgeleverd, zodat het een algemeen gebruik wordt dat communautaire luchtvaartmaatschappijen van de EU in de gehele wereld door middel van de Europese vlag kunnen worden ge(cid:14)¤dentificeerd? (1) PB C 136 van 27. 5. 1991, blz. 11. Antwoord van de heer Oreja namens de Commissie (2 april 1998) Het geachte Parlementslid wordt verwezen naar het antwoord dat de Commissie heeft gegeven op zijn schriftelijke vraag E-583/95 (1). Dit antwoord is nog steeds van toepassing. (1) PB C 196 van 31. 7. 1995 (98/C 223/87) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-4208/97 van Bryan Cassidy (PPE) aan de Commissie (21 januari 1998) Betreft: Arrest van het Europese Hof van Justitie (EHvJ) van 26 oktober 1996 in de zaak Elida Gibbs Limited (zaak C317/94) Bovengenoemd arrest van het EHvJ wordt kennelijk gefrustreerd doordat het in Duitsland niet en in Frankrijk en Griekenland ten dele wordt uitgevoerd. Welke maatregelen heeft de Commissie in eerste instantie genomen om vast te stellen of alle lidstaten zich volledig voegden naar het arrest van het EHvJ in de zaak Elida Gibbs Limited? (98/C 223/88) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-4209/97 van Bryan Cassidy (PPE) aan de Commissie (21 januari 1998) Betreft: Arrest van het Europese Hof van Justitie (EHvJ) van 26 oktober 1996 in de zaak Elida Gibbs Limited (zaak C317/94) Bovengenoemd arrest van het EHvJ wordt kennelijk gefrustreerd doordat het in Duitsland niet en in Frankrijk en Griekenland ten dele wordt uitgevoerd. Welke maatregelen zijn er nu genomen tegen Duitsland, Frankrijk en Griekenland, die zich nog niet voegen naar dit arrest? Zijn er op dit moment nog andere landen die het arrest niet nakomen en welke maatregelen heeft de Commissie ten aanzien van deze landen genomen? (98/C 223/89) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-4210/97 van Bryan Cassidy (PPE) aan de Commissie (21 januari 1998) Betreft: Arrest van het Europese Hof van Justitie (EHvJ) van 26 oktober 1996 in de zaak Elida Gibbs Limited (zaak C317/94) Bovengenoemd arrest van het EHvJ wordt kennelijk gefrustreerd doordat het in Duitsland niet en in Frankrijk en Griekenland ten dele wordt uitgevoerd. Moet de Europese Commissie, in het bijzonder waar het gaat om prejudicie¤le beslissingen met betrekking tot de interpretatie van de communautaire BTW-wetgeving, niet binnen twee maanden na publicatie van een beslissing alle lidstaten aanschrijven en vragen hoe zij de maatregel in kwestie toepassen?


title: QUESTION ECRITE no 4221/97 de Karin JÖNS à la Commission. Attribution de marchés publics sous réserve de la mise en oeuvre par les entreprises de mesures en faveur de l'égalité de traitement entre hommes et femmes

eurovoc_concepts:
administrative procedure
business policy
competition
equal treatment
gender equality
public contract

text: 17. 7. 98 FR Journal officiel des Communaute·s europe·ennes C 223/73 (98/C 223/90) QUESTION E· CRITE E-4211/97 pose·e par Bryan Cassidy (PPE) a‘ la Commission (21 janvier 1998) Objet: Arre(cid:136)t rendu le 26 octobre par la Cour de justice des Communaute·s europe·ennes dans l(cid:146)affaire Elida Gibbs Limited (affaire C 317/94) L(cid:146)arre(cid:136)t en question semble souffrir de sa non-application en Allemagne et de son application partielle en France et en Gre‘ce. Existe-t-il effectivement des proce·dures conventionnelles assurant l(cid:146)application cohe·rente de la re·glementation communautaire de la TVA a‘ l(cid:146)issue d(cid:146)arre(cid:136)ts rendus par la Cour de justice? Re·ponse commune aux questions e·crites E-4208/97, E-4209/97, E-4210/97 et E-4211/97 donne·e par M. Monti au nom de la Commission (19 mars 1998) Comme la Commission l(cid:146)a de·ja‘ indique· en re·ponse a‘ la question e·crite P-1211/97 de M. Tomlinson (1), en cas d(cid:146)arre(cid:136)t conse·cutif a‘ une question pre·judicielle constituant une interpre·tation de caracte‘re ge·ne·ral du droit communautaire, la Commission adresse (cid:150) en principe ende·ans les deux mois (cid:150) une lettre a‘ tous les E· tats membres leur demandant comment ils appliquent la disposition communautaire interpre·te·e par la Cour de justice et les textes y relatifs. En l(cid:146)espe‘ce, une telle lettre a e·te· adresse·e aux quinze E· tats membres. L(cid:146)examen de ces re·ponses a permis de relever qu(cid:146)un certain nombre d(cid:146)E· tats membres n(cid:146)avaient pas encore tire· toutes les conse·quences de l(cid:146)arre(cid:136)t du 24 octobre 1996 (Affaire C-317/94) Elida Gibbs et notamment l(cid:146)Allemagne, la Gre‘ce et France. Pour ces deux derniers E· tats membres, la Commission a de·cide· d(cid:146)instruire le dossier dans le cadre de la proce·dure 169 du traite· CE. En ce qui concerne l(cid:146)Allemagne, une proce·dure interrompue dans l(cid:146)attente des re·sultats de la question pre·judicielle pre·cite·e, a e·te· reprise et la Commission a de·cide· l(cid:146)envoi de l(cid:146)avis motive·. Enfin, en l(cid:146)absence de re·ponse a‘ la lettre administrative de la Commission sur les mesures d(cid:146)application adopte·e par l(cid:146)Autriche, la Commission a e·galement de·cide· d(cid:146)instruire le cas de ce dernier E· tat membre dans le cadre de la proce·dure 169 du traite· CE. (1) JO C 373 du 9. 12. 1997. (98/C 223/91) QUESTION E· CRITE E-4221/97 pose·e par Karin Jo¤ns (PSE) a‘ la Commission (21 janvier 1998) Objet: Attribution de marche·s publics sous re·serve de la mise en (cid:156)uvre par les entreprises de mesures en faveur de l(cid:146)e·galite· de traitement entre hommes et femmes 1. Quels textes du droit europe·en empe(cid:136)chent, selon la Commission, de subordonner l(cid:146)attribution de marche·s publics a‘ l(cid:146)engagement des soumissionnaires de mettre en (cid:156)uvre dans leur entreprise certaines dispositions relatives a‘ l(cid:146)e·galite· de traitement entre hommes et femmes, de‘s lors que les entreprises en question auraient la possibilite· de choisir dans un catalogue (ou‘ figureraient des stages de formation continue et de perfectionnement professionnel, la promotion prioritaire a‘ qualification e·gale, l(cid:146)accroissement du nombre de postes de formation, la re·inte·gration prioritaire au terme d(cid:146)un cycle de formation accompli avec succe‘s, les facilite·s offertes par l(cid:146)entreprise pour la prise en charge des enfants, l(cid:146)extension des possibilite·s de travail a‘ temps partiel aux postes de direction, etc. ) un nombre minimal de mesures en faveur des repre·sentants du sexe sous-repre·sente·?


title: WRITTEN QUESTION No. 4146/97 by Marco CELLAI to the Commission. Restructuring and mergers in the Italian financial insurance sector

eurovoc_concepts:
Italy
bank
competition law
control of restrictive practices
euro
financial policy
insurance company
monopoly
socioeconomic conditions

text: 22. 6. 98 EN Official Journal of the European Communities C 196/87 Answer given by Mr Monti on behalf of the Commission (16 February 1998) France and Belgium are the only Member States not yet to have transposed into national law Council Directive 94/80/EC of 19 December 1994 laying down detailed arrangements for the exercise of the right to vote and to stand as a candidate in municipal elections by citizens of the Union residing in a Member State of which they are not nationals (1). (1) OJ L 368, 21. 12. 1994. (98/C 196/122) WRITTEN QUESTION E-4146/97 by Marco Cellai (NI) to the Commission (21 January 1998) Subject: Restructuring and mergers in the Italian financial insurance sector In Italy, as in most European countries, the entire insurance sector is being restructured: acquisitions and mergers to strengthen insurance companies in preparation for the introduction of the Euro and globalization of the economy which will merely be accelerated by the Euro. These measures are both legitimate and necessary. Unfortunately, it is the case specifically in the car insurance sector that some companies seem to be adopting restructuring measures to establish a monopoly or a guaranteed earnings scheme by obliging their agents to draw up policies with the company they represent even though they are aware of better conditions on the market. This type of operation has been encouraged by for instance the Gruppo Fondiaria through the merger of two of its insurance companies, La Previdente and La Milano Assicurazione; the Fondiaria is part of the financial galaxy linked to Mediobanca, which is the focal point of the whole Italian economic and financial system. Do the recent mergers and accompanying measures, particularly those of the Previdente and Milano insurance companies not conflict with European directives on competition? Does the Commission not consider it necessary to examine the social implications for employees of mergers and acquisitions in the Italian banking and insurance sector › given the quasi monopoly of Mediobanca? Answer given by Mr Van Miert on behalf of the Commission (10 March 1998) On the basis of the information available to it at present, the Commission takes the view that neither the social and economic consequences of the restructuring of the Gruppo Fondiaria nor the conditions under which restructuring has taken place are such as to indicate any distortions of competition between European investors which infringe Articles 85 to 94 of the EC Treaty. As regards mergers and acquisitions, in particular, the Commission is competent only to examine concentrations with a Community dimension within the meaning of Article 1 of Regulation (EEC) No 4064/89 as amended by Regulation (EC) No 1310/97 on the control of concentrations between undertakings (1). Moreover, when conducting an inquiry on the basis of this Regulation, the Commission may verify whether the merger operation is likely to have consequences for the position of the employees in the undertakings in question, such as to affect the level or conditions of employment in the Community or a substantial part of it (judgments of the Court of First Instance of 27 April 1995, Case T-96/92 (paragraph 28) and Case T-12/93 (paragraph 38), ECR II-1216 and II-1250). At all events, the criterion for deciding whether a merger is incompatible with the common market is whether it creates or strengthens a dominant position as a result of which effective competition would be significantly impeded in the common market or in a substantial part of it (Article 2(2) of Regulation (EEC) No 4064/89). As regards the role of Mediobanca, the Commission would refer the Honourable Member to the conclusions of the inquiry conducted by the Autorita‘ garante della concorrenza e del mercato (Italian competition authority), published in its weekly bulletin No 39 of 13 October 1997. (1) OJ L 180, 9. 7. 1997


title: RÈGLEMENT (CE) N° 144/98 DE LA COMMISSION du 21 janvier 1998 concernant les demandes de certificats d'importation de riz et de brisures de riz déposées au cours des cinq premiers jours ouvrables du mois de janvier 1998 dans le cadre du régime prévu par le règlement (CE) n° 1522/96 du Conseil

eurovoc_concepts:
import licence
quantitative restriction
rice
tariff quota
third country

formats: pdf print

text: L 17/18 ‹ FR ‹ Journal officiel des Communautés européennes 22. 1. 98 RÈGLEMENT (CE) No 144/98 DE LA COMMISSION du 21 janvier 1998 concernant les demandes de certificats d’importation de riz et de brisures de riz déposées au cours des cinq premiers jours ouvrables du mois de janvier 1998 dans le cadre du régime prévu par le règlement (CE) no 1522/96 du Conseil LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES, vu le traité instituant la Communauté européenne, vu le règlement (CE) no 1522/96 du Conseil, du 24 juillet 1996, portant ouverture et mode de gestion de certains contingents tarifaires d’importation de riz et de brisures de riz (1), modifié par le règlement (CE) no 112/97 de la Commission (2), et notamment son article 5 paragraphe 2, considérant que, conformément à l’article 5 paragraphe 2 du règlement (CE) no 1522/96, la Commission, dans un délai de dix jours à compter du dernier jour du délai de présentation des demandes de certificat, décide dans quelle mesure il peut être donné suite aux demandes présentées et fixe les quantités disponibles au titre de la tranche suivante; considérant que l’examen des quantités pour lesquelles des demandes ont été déposées au cours des cinq premiers jours ouvrables du mois de janvier 1998, par rapport aux quantités disponibles, a révélé que des certifi- cats peuvent être délivrés moyennant l’application d’un pourcentage de réduction, A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT: Article premier Les pourcentages de réduction applicables aux demandes de certificats d’importation de riz et de brisures de riz dans le cadre du régime prévu par le règlement (CE) no 1522/96, déposées au cours des cinq premiers jours ouvrables du mois de janvier 1998 et ayant fait l’objet d’une communication à la Commission, sont fixés en annexe. Article 2 Le présent règlement entre en vigueur le 22 janvier 1998. Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre. Fait à Bruxelles, le 21 janvier 1998. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission (1) JO L 190 du 31. 7. 1996, p. 1. (2) JO L 20 du 23. 1. 1997, p. 23. 22. 1. 98 ‹ FR ‹ Journal officiel des Communautés européennes L 17/19 ANNEXE Article 5 paragraphe 2 du règlement (CE) no 1522/96 Pourcentages de réduction à appliquer aux quantités demandées et quantités disponibles pour la tranche suivante: a) contingent visé à l’article 2 paragraphe 1 point a): riz semi-blanchi ou blanchi du code NC 1006 30 Origine % de réduction Quantité disponible pour la tranche du mois d’avril 1998 (en tonnes) Thaïlande Australie Autres origines 0 — — (1) 1 019 1 805 (1) À fixer dans le cadre de la décision sur la délivrance des certificats pour les tranches supplémentaires du mois de janvier 1998, qui seront ouvertes prochainement. b) contingent visé à l’article 2 paragraphe 1 point b): riz décortiqué du code NC 1006 20 Origine % de réduction Quantité disponible pour la tranche du mois d’avril 1998 (en tonnes) Australie Thaïlande Autres origines 0 — — 7 822 1 812 117 c) contingent visé à l’article 2 paragraphe 1 point c): brisures de riz du code NC 1006 40 00 Origine % de réduction Quantité disponible pour la tranche du mois d’avril 1998 (en tonnes) Thaïlande Australie Guyana États-Unis d’Amérique Autres origines 0 11,51 0 0 0 (1) (1) (1) (1) (1) (1) À fixer dans le cadre de la décision sur la délivrance des certificats pour les tranches supplémentaires du mois de janvier 1998, qui seront ouvertes prochainement


title: PREGUNTA ESCRITA n. 4174/97 del Daniel VARELA SUANZES- CARPEGNA a la Comisión. Política de cohesión y cultura

eurovoc_concepts:
EU programme
Structural Funds
cultural policy
culture
development plan
economic and social cohesion
job creation
public economy
regional development

text: C 196/92 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 22. 6. 98 En el contexto de la pol(cid:14)·tica de cohesio·n, la Comunicacio·n subraya que «la cultura no es so·lo una ocupacio·n pu·blica generadora de gastos suplementarios; tambie·n forma parte cada vez ma·s de la econom(cid:14)·a privada, donde dispone de un fuerte potencial de crecimiento, portador de elementos de creatividad, innovacio·n y produccio·n beneficiosos para las econom(cid:14)·as regionales y locales». Los ejemplos que figuran en la Comunicacio·n ilustran lo anterior. (98/C 196/128) PREGUNTA ESCRITA E-4173/97 de Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) a la Comisio·n (21 de enero de 1998) Asunto: Pol(cid:14)·tica de cohesio·n y cultura La Comisio·n ha sen(cid:152)alado en su Comunicacio·n COM(96)512 final «pol(cid:14)·tica de cohesio·n y cultura: una contribucio·n al empleo» (pa·gina 6) que unos 400 millones de ecus de los programas de los Fondos estructurales se asignaron directamente al sector cultural durante el per(cid:14)·odo 1989-1993. ¿Podr(cid:14)·a la Comisio·n informar de cua·les han sido los proyectos culturales cofinanciados, especificando el pa(cid:14)·s, el objetivo regional en el que se enmarcaba el proyecto, as(cid:14)· como el coste total de ejecucio·n y la cofinanciacio·n comunitaria? (98/C 196/129) PREGUNTA ESCRITA E-4174/97 de Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) a la Comisio·n (21 de enero de 1998) Asunto: Pol(cid:14)·tica de cohesio·n y cultura ¿Podr(cid:14)·a la Comisio·n informar sobre los proyectos culturales cofinanciados por los Fondos estructurales durante el actual per(cid:14)·odo de programacio·n (1994-1999), especificando el pa(cid:14)·s, el objetivo regional en el que se enmarca el proyecto, el coste total de ejecucio·n y la cofinanciacio·n comunitaria? Respuesta comu· n a las preguntas escritas E-4173/97 y E-4174/97 dada por el Sra. Wulf-Mathies en nombre de la Comisio·n (9 de marzo de 1998) La cifra mencionada por Su Sen(cid:152)or(cid:14)·a se basa en unas estimaciones realizadas por consultores independientes para la Comisio·n. Como se indicaba en la Comunicacio·n, todas las cifras referentes a las actividades culturales son so·lo aproximadas y, por lo tanto, han de interpretarse con cierta prudencia. Concretamente, resulta especialmente dif(cid:14)·cil delimitar los aspectos culturales de los programas, ya que a menudo se hallan incluidos en otros objetivos prioritarios como el turismo, las pequen(cid:152)as y medianas empresas (PYME) o la formacio·n. Habida cuenta de que los Estados miembros aprueban y aplican los proyectos de los fondos estructurales recogidos en programas bajo su propia responsabilidad, la Comisio·n carece de informacio·n sistema·tica sobre los proyectos en el a·mbito cultural. No obstante, en la Comunicacio·n se presentaron diversos ejemplos que ilustran perfectamente la integracio·n innovadora de la cultura en el desarrollo regional y la creacio·n de puestos de trabajo. (98/C 196/130) PREGUNTA ESCRITA E-4175/97 de Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) a la Comisio·n (21 de enero de 1998) Asunto: Pol(cid:14)·tica de cohesio·n y cultura ¿Podr(cid:14)·a la Comisio·n informar sobre los proyectos piloto de cara·cter cultural cofinanciados durante el per(cid:14)·odo de programacio·n 1989-1993, as(cid:14)· como durante el actual per(cid:14)·odo de programacio·n (1994-1999) en el marco del art(cid:14)·culo 10 del Reglamento FEDER, especificando el pa(cid:14)·s, el objetivo regional en el que se enmarca el proyecto, el coste total y la cofinanciacio·n comunitaria?


title: PERGUNTA ESCRITA n. 4218/97 dos Deputados Laura GONZÁLEZ ÁLVAREZ , Pedro MARSET CAMPOS , Alonso PUERTA à Comissão. Falta de informação aos comités de empresa europeus

eurovoc_concepts:
European undertaking
job security
labour law
multinational enterprise
telecommunications industry
trade union
transfer of businesses
worker consultation
worker information
works council

text: C 187/130 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 16. 6. 98 Esta(cid:152)o a ser conclu(cid:14)·dos conve·nios privados fora do a(cid:136)mbito dos acordos de pesca acima referidos. As partes contratantes da Comissa(cid:152)o Internacional das Pescarias do Mar Ba·ltico (CIPMB) acordaram (regra de pesca 2. 1) que os navios que pescam ao abrigo desses conve·nios privados devem ter uma autoriza(cid:231)a(cid:152)o espec(cid:14)·fica para uma actividade de pesca concedida pelas autoridades oficiais do Estado do pavilha(cid:152)o e do pa(cid:14)·s onde e· realizada a pesca. Para efeitos de controlo, a parte contratante em cujas a·guas sa(cid:152)o realizadas as actividades de pesca deve, igualmente, comunicar ao secretariado da CIPMB, antes do in(cid:14)·cio da pesca, dados espec(cid:14)·ficos relativos a‘ espe·cie, a‘ quantidade, ao per(cid:14)·odo e ao nome dos navios. A CIPMB transmite, em seguida, estas informa(cid:231)o(cid:152)es a‘s diferentes partes contratantes. A Comissa(cid:152)o esta· convencida de que uma coopera(cid:231)a(cid:152)o regional e bilateral deste tipo contribui para a integra(cid:231)a(cid:152)o econo·mica em geral e que tera· efeitos positivos nas pro·ximas negocia(cid:231)o(cid:152)es em mate·ria de alargamento. (98/C 187/202) PERGUNTA ESCRITA E-4141/97 apresentada por Laura Gonza·lez A· lvarez (GUE/NGL) e Pedro Marset Campos (GUE/NGL)a‘ Comissa(cid:152)o (21 de Janeiro de 1998) Objecto: Falta de informa(cid:231)a(cid:152)o dos comite·s de empresa europeus A empresa Ericsson, multinacional de origem sueca, produz tecnologia para o sector mais forte da economia mundial: as telecomunica(cid:231)o(cid:152)es. A maior parte dos recursos da empresa situam-se na Europa, sobretudo na Sue·cia, sendo o seu principal mercado a pro·pria Unia(cid:152)o Europeia (UE). A empresa firmou acordos com duas companhias dos norte-americanas, segundo os quais estas assumira(cid:152)o a totalidade do fabrico dos equipamentos de comunica(cid:231)o(cid:152)es pu·blicas da Ericsson a n(cid:14)·vel mundial. Esta decisa(cid:152)o pode ter graves conseque(cid:136)ncias para milhares de trabalhadores europeus do Grupo Ericsson e a imposi(cid:231)a(cid:152)o deste plano em Espanha representaria a transfere(cid:136)ncia de numerosos trabalhadores para outras empresas. A opera(cid:231)a(cid:152)o na(cid:152)o assegura a estabilidade industrial nem o emprego na nova empresa e, ale·m disso, po(cid:152)e em perigo outros empregos em indu·strias auxiliares e de servi(cid:231)os que hoje trabalham para a Ericsson em Espanha. Considerando que o Comite· de Empresa Europeu dos trabalhadores da Ericsson na(cid:152)o foi informado nem consultado sobre a referida decisa(cid:152)o e que os representantes sindicais de cada pa(cid:14)·s receberam a not(cid:14)·cia oficiosamente apo·s a sua execu(cid:231)a(cid:152)o, 1. Tem a Comissa(cid:152)o conhecimento desta situa(cid:231)a(cid:152)o? 2. Tem a Comissa(cid:152)o conhecimento de que a Ericsson tem na UE o seu principal mercado mundial e que, na seque(cid:136)ncia do desenvolvimento desta pol(cid:14)·tica, na(cid:152)o havera· corresponde(cid:136)ncia entre as responsabilidades que tera· essa multinacional no que se refere a‘ manuten(cid:231)a(cid:152)o do emprego, a‘ cria(cid:231)a(cid:152)o de tecido empresarial, etc. e o volume dos benef(cid:14)·cios que a Europa lhe proporciona? 3. Na(cid:152)o considera a Comissa(cid:152)o que o abandono das actividades industriais por parte das grandes empresas pode originar a perda de dezenas de milhar de postos de trabalho para um sector muito importante dos trabalhadores de baixa qualifica(cid:231)a(cid:152)o da UE? 4. Considera a Comissa(cid:152)o que a Ericsson violou os direitos de informa(cid:231)a(cid:152)o e consulta dos trabalhadores definidos na Directiva 94/45/CEE (1)? Pode a Comissa(cid:152)o assegurar o cumprimento, por parte da Ericsson, da referida directiva relativa a‘ constitui(cid:231)a(cid:152)o de um comite· de empresa europeu ou de um procedimento de informa(cid:231)a(cid:152)o e consulta dos trabalhadores nas empresas e nos grupos de empresas de dimensa(cid:152)o comunita·ria? (1) JO L 254 de 30. 09. 1994, p. 64 (98/C 187/203) PERGUNTA ESCRITA E-4218/97 apresentada por Laura Gonza·lez A· lvarez (GUE/NGL), Pedro Marset Campos (GUE/NGL) e Alonso Puerta (GUE/NGL) a‘ Comissa(cid:152)o Objecto: Falta de informa(cid:231)a(cid:152)o aos comite·s de empresa europeus (21 de Janeiro de 1998) A Ericsson, empresa multinacional de origem sueca, produz tecnologia para o sector mais forte da economia mundial: as telecomunica(cid:231)o(cid:152)es. A maior parte dos seus recursos situam-se na Europa, sobretudo na Sue·cia, sendo o seu principal mercado a pro·pria Unia(cid:152)o Europeia (UE)