title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle Euroopan laajuiset rautateiden rahtiliikenteen valtaväylät"

eurovoc_concepts:
carriage of goods
competitiveness
freight rate
rail transport
trans-European network

text: 30. 3. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 95/21 Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle Euroopan laajuiset rautatei- den rahtiliikenteen valtaväylät” (98/C 95/06) Komissio päätti 3. kesäkuuta 1997 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta edella¨ mainitusta tiedonan- nosta. Asian valmistelusta vastannut liikenne- ja tietoliikennejaosto antoi lausuntonsa 16. joulukuuta 1997. Esittelijänä toimi Lars Olof Kritz. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 28. ja 29. joulukuuta 1997 pitämässään 351. täysistunnossa (tammikuun 28. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 119 ääntä puolesta ja 2 vastaan 2:n pidättyessä äänestämästä. 1. Taustaa 1. 1. Vuodesta 1970 rautateiden tavaraliikenteen kilo- metritonnien määrä on pudonnut Euroopassa lähes neljänneksellä. Samaan aikaan rahtikuljetusten koko- naismarkkinat ovat kasvaneet 70 %:lla. Tämä tarkoittaa sitä, että Euroopan unionissa rautateiden markkina- osuus kaikista maantie-, rautatie- ja sisävesikuljetuksista sekä putkistojen kautta tapahtuvista kuljetuksista on pudonnut noin 15 %:iin. Mikäli nykyinen suuntaus jatkuu vielä seuraavalla vuosikymmenellä, rautateiden markkinaosuus putoaa 9 %:iin, vaikka kokonaismarkki- nat kasvavat 30 %:lla. 1. 2. Edellä mainitut kokonaistilannetta kuvaavat luvut antavat ehkä liiankin synkän kuvan Euroopan rautateiden toiminnasta. Kaikki rahtitavara ei sovellu kuljetettavaksi rautateitse. Käytännössä suurinta osaa Euroopan rahdista kuljetetaan lyhyitä matkoja (alle 250 km) ja pienissä erissä, eikä se siten tavallisesti edes sovellu rautatiekuljetuksiin. 1. 3. Pitkän matkan rahtiliikenne on lisääntynyt, mutta rautateiden kuljetuspalveluja ei aina ole pystytty tarjoamaan kilpailukykyiseen hintaan. Tämä on huoles- tuttavaa, sillä rautatiekuljetukset pääsevät parhaiten oikeuksiinsa suurten rahtimäärien pitkän matkan kulje- tuksissa. Pitkän matkan rahti merkitsee Euroopassa 1. 4. yleensä kansallisten rajojen ylittämistä. Euroopan rauta- teiden valtiokeskeinen ajattelutapa on haitannut niiden kykyä hoitaa rajatylittäviä kuljetuksia, ja niiden yhteis- toiminnassa on teknisiä puutteita. Kansainvälisten ja kansallisten aikataulujen vaatimuksia on usein vaikea sovittaa yhteen. Kaikilla rautatieyhtiöillä ei myöskään ole tarpeeksi taloudellisia yllykkeitä hoitaa kansainvä- listä rahtiliikennettä. Ne eivät näytä tuntevan Euroopan markkinoiden vaatimuksia eivätkä olevan kyllin tehok- kaasti organisoituja käyttääkseen hyväksi tarjoutuvia mahdollisuuksia. si” (1). Valkoisen kirjan päätavoitteena oli panna piste rautatieliikenteen pitää hupenemiselle. sisällään ajatuksen ”uudenlaisesta rautatiestä”, joka on mukautettu asiakkaiden tarpeisiin. Rautateiden elvyttä- missuunnitelman mukaan tavoitteena on luoda ”Euroo- pan laajuisia rautateiden rahtiliikenteen valtaväyliä”, joiden avulla pystytään ratkomaan rajatylittävään rauta- teiden tavaraliikenteeseen liittyvät erityisongelmat. Strategia Rautateiden valtaväylien käsite syntyi komission 1. 6. jäsenen Neil Kinnockin nimittämässä asiantuntijatyö- ryhmässä. Työryhmän tehtävänä oli tutkia rautateiden asemaa Euroopan tavaraliikenteessä, ja työn tuloksena syntynyt selvitys julkaistiin kesäkuussa 1996. Ryhmän esittämien suositusten kärkipäässä mainittiin ”rautatie- rahtiväylien perustaminen, joihin liittyvien toimenpitei- den avulla voitaisiin luontevasti parantaa rautateiden tarjoamien palvelujen kilpailukykyä” (The future of rail transport in Europe, June 1996, s. 14). On syytä vielä mainita, että työryhmään kuului kuljetusten käyttäjiä sekä rautatieyhtiöitä ja näiden työntekijöitä, jotka osal- listuivat työskentelyyn yksityishenkilöinä. 2. Komission asiakirja 2. 1. Rautateiden rahtiliikenteen valtaväylillä tarkoi- tetaan kansainvälisen rautatierahtiliikenteen käyttöön tarkoitettuja käytäviä tai reittejä. Reitityksen tehostami- nen (aikataulut) ja rajanylitysten nopeuttaminen mah- dollistavat olemassa olevan rataverkon nykyistä tehok- kaamman hyödyntämisen. Rahtiväyläsuunnitelmassa pääpaino on rautatei- 2. 2. den infrastruktuurissa: miten rajatylittäviä rautatiereit- tejä pystyttäisiin suunnittelemaan ja niitä koskevia käyttöoikeuksia jakamaan, miten niitä pystyttäisiin hallinnoimaan ja niiden käytön veloitusjärjestelmiä hoi- tamaan uudella ja tehokkaammalla tavalla. 2. 3. Koko rautateiden rahtiväyläsuunnitelman to- teuttaminen perustuu jäsenmaiden ja rautatieverkkoja hallinnoivien laitosten ja yhtiöiden vapaaehtoisuuteen. Tiedonantoa on pidettävä komission suosituksena siitä, millä tavalla rautatieväylät tulisi toteuttaa. 1. 5. Heinäkuussa 1996 komissio julkaisi valkoisen kirjan ”Strategia yhteisön rautateiden elvyttämisek- (1) KOM(96) 421 lopull. TSK:n lausunto EYVL N:o 206, 7. 7. 1997, s. 23. C 95/22 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 30. 3. 98 Komissio toteaa rahtiväylien toiminnasta seu- 2. 4. raavaa: säännöllisiä reittejä koskevat päätökset tehtäisiin seit- semän työpäivän kuluessa ja yksittäistä reittiä koskeva päätös yhden työpäivän kuluessa. – väylän pitää olla avoin kohtuullisin, yhtäläisin ja tasavertaisin perustein kaikille rautatieliikennöijille, joilla on yhteisön alueelta saatu toimilupa; – rahtiväylää käyttäville rautatieliikennöijille toimilu- paa myönnettäessä on noudatettava direktiivin 95/18/EY (1) periaatteita; – perusteiden, joiden nojalla rautatieverkon käyttöoi- keuksia jaetaan ja rautatieverkon käytöstä veloite- taan, tulee olla direktiivin 95/19/EY (2) mukaisia; – väylien tulee olla avoinna kabotaasiliikenteelle, ottaen kuitenkin huomioon, mitä jäsenvaltioiden säädök- sissä todetaan; – väylällä sijaitsevat rahtiterminaalit ovat avoinna rau- tatie-, maantie- ja vesiteitä käyttäville liikennöitsijöille kohtuullisin, yhtäläisin ja tasavertaisin perustein. 2. 5. Rahtiväylä koostuu vähintään kahdesta kansalli- sesta rautatieverkon hallinnoijasta. Rataverkon ja siihen liittyvien toimintojen käytön helpottamiseksi ja yksin- kertaistamiseksi komissio ehdottaa, että kyseiset verkko- jen hallinnoijat perustavat kutakin väylää varten ns. keskitetyn palvelupisteen (One-Stop-Shop). Rautatielii- kennöijän kannalta tällaisen palvelupisteen päätehtä- vänä olisi: – löytää valtaväylältä vapaata kuljetuskapasiteettia; – jakaa kuljetusreiteille käyttöoikeuksia; – periä rautatieliikennöijiltä maksuja väylien käytöstä; – seurata ja valvoa väylän toimintaa. 2. 6. Käyttöoikeuden myöntäminen kuljetusreiteille kansainvälisissä rautatierahtikuljetuksissa hoidetaan pääosin kansallisesti. Kansainvälisten rahtikuljetusten tehottomuus johtuu usein kansallisten aikataulujen väli- sistä epäjatkuvuuksista. Lisäksi rahtikuljetuksille anne- taan reitityksissä muita kuljetuksia alempi kiireellisyys- luokitus. Tästä syystä komissio korostaa keskitettyjen palvelupisteiden mahdollisuuksia luoda rautatieliiken- nöijille ja rahdinantajille erityisesti kuljetusaikojen puo- lesta kaupallisesti kiinnostavia kuljetusreittejä. Tärkeää on myös nopeuttaa kuljetusreittien käyttöoikeuksia koskevaa päätöksentekoa. Tavoitteena pitäisi olla, että (1) Neuvoston 19. kesäkuuta 1995 antama direktiivi 95/18/EY rautatieyhtiöiden toimiluvista, EYVL L 143, 27. 6. 1995, s. 70. TSK:n lausunto samaa aihetta koskevasta komission ehdotuksesta, EYVL C 393, 31. 12. 1994, s. 56. (2) Neuvoston 19. kesäkuuta 1995 antama direktiivi 95/19/EY rautatieverkon käyttöoikeuden myöntämisestä ja käytöstä veloitettavista maksuista, EYVL L 143, 27. 6. 1995, s. 75. TSK:n lausunto vastaavasta komission ehdotuksesta, EYVL C 393, 31. 12. 1994, s. 56. 2. 7. Useimmissa maissa rautatieliikennöijät maksa- vat rautatieverkon ja sen laitteiden käytöstä. Komissio korostaa, että maksuperusteiden on oltava kaikille samat, ja lisäksi niiden on oltava ymmärrettävät ja selkeät. Käyttömaksuissa tulisi olla jouston varaa, jotta kuljetusmuodon kilpailukyky turvattaisiin suhteessa maantiekuljetuksiin. 2. 8. Euroopan unionin sisämarkkinoilla ei pitäisi olla tarvetta sisärajoilla tehtäviin tarkistuksiin. Jäsenmaiden tulisi sitoutua lopettamaan rajoilla tehtävät tulli-, turval- lisuus- ja kasvinsuojelusyihin perustuvat tarkastukset siellä, missä niitä vielä tehdään. Lähtömaassa tehdyt tarkastukset pitäisi hyväksyä vastavuoroisesti. 3. Käytännön toimenpiteet Tulevien rahtiväylien on täytettävä kaksi ehtoa: 3. 1. niiden on oltava rahdinantajille taloudellisesti kiinnosta- via ja toiseksi niiden kapasiteetin on oltava kyllin suuri. Tämä tarkoittaa sitä, että valtaväylät keskitetään tärkeimpiin kansainvälisiin maantie- ja rautatieliiken- nöijien käyttämiin tavaraliikennekäytäviin. 3. 2. Useita kuljetuskäytäviä on ehdotettu kokeiluväy- liksi. Alankomaiden, Saksan, Itävallan, Sveitsin ja Italian liikenneministerit ovat sopineet valtaväylien käyttööno- tosta seuraavilla reiteillä: a) Rotterdam – Ruhr/Rein – Basel – Milano – Genova – Gioia Tauro (Etelä-Italia); b) Hampuri/Bremen – Nürnberg – München – Inns- bruck – Brenner – Verona – Brindisi (Adrianmeren rannikko); c) Rotterdam/Hampuri/Bremen – Nürnberg – Passau – Wien. Myös Pohjoismaiden rautatiet ovat mukana pohjoisen ja etelän välisessä valtaväylässä. Muista ehdotetuista rahtiväylistä on mainittava seuraa- vat reitit: d) Lontoo – Sopron (Unkari), jossa Sopron toimii Keski- ja Itä-Euroopan aluekeskuksena; e) Wolfsburg (Saksa) – Barcelona; f) Muizen (Antwerpen) – Luxemburg – Lyon. 30. 3. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 95/23 Ensimmäisinä kokeiluhankkeina lähtevät todennäköi- sesti käyntiin listalta reitit a, b, c ja f. – rautatieliikennöijien kyvystä vastata asiakkaiden tar- peisiin; 3. 3. Vuoden 1996 lopussa komissio asetti liikennemi- nisterien edustajista koostuvan asiantuntijatyöryhmän. Ryhmä on vauhdittanut valtaväylähankkeen muotoutu- mista, ja se osallistuu aktiivisesti tiettyjä kokeiluhankkei- ta koskeviin neuvotteluihin. 3. 4. Euroopan rautatieyhteisö (CER) edustaa EU- maiden, Norjan ja Sveitsin rautatieyhtiöitä. CER on asettanut useita työryhmiä, jotka selvittävät valtaväyliin liittyviä käytännön kysymyksiä ja neuvottelevat korkean tason työryhmän ja komission kanssa. Teknistä ratkai- sua kaipaavien ongelmien tunnistamiseksi ja valtaväylän toimintaperiaatteen ymmärtämiseksi CER on tehnyt simulaation kahdella Benelux-maista Italiaan johtavalla kuljetuskäytävällä. Tulokset on esitelty CER:n rapor- tissa ”European Rail Freightways: Proposal to the European Commission” (Euroopan rautateiden rahti- (julkaistu huhtikuussa väylät: ehdotus komissiolle) 1997). 3. 5. Myös muut järjestöt ovat osallistuneet valtaväy- lien kehittämisen käytännön toimiin. Euroopan rahdi- nantajien neuvosto (European Shippers” Council) jätti huhtikuussa 1997 komissiolle selvityksen nimeltä ”Deve- loping successful rail freight freeways: A shippers” framework” (Miten luodaan kannattavia rautateiden rahtiväyliä: rahdinantajan näkökulma). Myös Freight Leaders ja Logistics Club, jotka edustavat Euroopan suurimpia teollisia valmistajia ja kuljetusyhtiöitä, ovat tutkineet valtaväylien reititysmahdollisuuksia. 4. Yleisiä huomioita Euroopan rautateiden tavaraliikenteen markki- 4. 1. noiden toimintatapaa on tarpeen muuttaa radikaalisti erityisesti rajanylitysten osalta. Tästä syystä talous- ja sosiaalikomitea esittää tukensa komission tiedonannolle ja näkee valtaväylien rakentamisen merkittävänä askele- na kohti Euroopan rautateiden elvyttämistä. 4. 2. Yhteisön rautateiden elvyttämistä koskevasta valkoisesta kirjasta antamassaan lausunnossa komitea painotti, että ”erittäin vaikean tilanteen vuoksi on toimittava nopeasti” ja että ”talous- ja sosiaalikomitea kannattaa rahtiliikenteen valtaväylien (freeways) perus- tamista yleensä” (1). 4. 3. Valtaväylähankkeen toteutus perustuu vapaaeh- toisuuteen. Tästä syystä komitea korostaa, että sen onnistuminen riippuu viime kädessä: – jäsenvaltioiden ja rataverkkojen hallinnoijien halusta tehdä asiassa yhteistyötä; (1) KOM(96) 421 lopull. TSK:n lausunto EYVL N:o 206, 7. 7. 1997, s. 23. – jäsenvaltioiden valmiudesta antaa rautatieliikennöijil- le riittävän vapaat kädet toimintansa organisoimi- seksi. 4. 4. Käytännön valmistelujen perusteella komitea on todennut, että valtaväylät voisivat olla käytössä alkuvuodesta 1998. Tämä on mahdollista valtaväylä- hankkeen ainutlaatuisuuden vuoksi ja koska: – yhteisön lainsäädäntöön ei tarvita muutoksia; – hyödynnetään olemassaolevia perusrakenteita eikä siten ole tarvetta välittömille infrastruktuuri-inves- toinneille; – hyödynnetään olemassaolevaa laitteistoa ja liikkuvaa kalustoa eikä siten ole tarvetta välittömiin kalustoin- vestointeihin; – junaliikenne toimii edelleen nykyisten, mutta mahdol- lisuuksien salliessa yksinkertaistettujen toimintape- riaatteiden mukaan. Direktiivien 91/440/ETY (2), 95/18/EY ja 4. 5. 95/19/EY sisältämän uuden säännöstön tarkoituksena on vauhdittaa Euroopan rautateiden tavaraliikennettä kaupallisesti. Tästä syystä komitea muistuttaa, että valtaväylät eivät sinänsä ole uusi idea markkinoiden avaamiseksi kilpailulle. Se on käytännönläheinen hanke kansallisten rautatierahtitoimintojen kytkemiseksi Eu- roopan laajuiseksi rautatierahtiverkostoksi. 4. 6. Direktiivissä 91/440/ETY säädetään oikeudesta käyttää yhteisön alueella sijaitsevia rautatieverkkoja ja niihin liittyviä laitteita. Kahdessa muussa direktiivissä määritellään rautatieyhtiöiden toimiluvan saannille ase- tettavista ehdoista (95/18/EY) ja rautateiden kuljetuska- pasiteetin jako- ja sen käytön maksuperusteista (95/19/EY). Näiden direktiivien määräyksiä ei ole vielä kaikilta osin siirretty eri jäsenmaiden kansalliseen lainsäädäntöön. Ongelma koskee yleisesti ottaen kaik- kea rautatieliikennettä, mutta erityisesti rautatierahdin valtaväyliä. Direktiivin 91/440/ETY 10 artiklan toi- meenpanosta oli 20. lokakuuta 1997 mennessä vielä saamatta ilmoitukset Espanjalta, Luxemburgilta ja Ita- lialta. Vasta Itävalta, Tanska, Suomi, Saksa ja Ruotsi olivat toimittaneet komissiolle 20. lokakuuta 1997 men- nessä ilmoituksen direktiivien 95/18/EY ja 95/19/EY määräysten sisällyttämisestä kansalliseen lainsäädän- töönsä osittain tai kokonaan. Direktiivien määräykset olisi pitänyt saattaa voimaan kansallisessa lainsäädän- nössä 27. kesäkuuta 1997 mennessä. Tilanne ei ole asianmukainen, ja siksi komitea kehottaa jäsenvaltioita välittömästi panemaan täytäntöön kyseiset kolme direk- saa tiiviä. Valtaväylähankkeen onnistumista ei (2) Neuvoston 29. heinäkuuta 1991 antama direktiivi 91/440/ ETY yhteisön rautateiden kehittämisestä, EYVL L 237, 24. 8. 1991, s. 25. TSK:n komission ehdotusta koskeva lau- sunto, EYVL C 225, 10. 9. 1990, s. 27. C 95/24 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 30. 3. 98 vaarantaa jäsenvaltioiden lainsäädännön riittämättö- myyden takia. Komission on viime kädessä ryhdyttävä oikeustoimiin niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät ole siirtäneet direktiivien säännöstöä lainsäädäntöönsä. 4. 7. Rautatieverkkojen hallinnoijilla ja jäsenvaltioilla näyttää olleen suuri vaikutusvalta valtaväyliä suunnitel- taessa. Vaikka valtaväyliä koskevat tekniset kysymykset ovatkin avainasemassa, komitea katsoo, että rahdinan- tajilla ja rautatieliikennöijillä pitää olla enemmän sanan- valtaa neuvoteltaessa kuljetuskäytävien valinnasta ja kuljetusten nopeuteen liittyvistä kysymyksistä. Nämä toimijat ovat paljon lähempänä markkinoita kuin verk- kojen hallinnoijat ja jäsenvaltiot. 4. 8. Komitea pitää myönteisenä sitä, että valtaväylien toiminta käynnistyy pikaisesti. On kuitenkin muistetta- va, että ensimmäisten väylien on tarkoitus hyödyntää pääasiassa rautateiden nykyisiä tavaravirtoja. Tavara- volyymin kuljetusajat lyhenevät ja täsmentyvät aiem- paan verrattuna. Tämä on ensimmäinen askel valtaväy- lien kehittämisessä. Seuraavaksi on lisättävä rautateiden markkinaosuutta. Rautatieliikennöijien on sisälly- tettävä liiketoimintasuunnitelmiinsa tulostavoitteet ja tehtävä se pitäen tiivistä yhteyttä nykyisiin ja tuleviin asiakkaisiin. Näiden yhtiöiden on myös kyettävä anta- maan näyttöä rahdinantajille siitä, että palveluiden tarjonta on parantunut. 4. 9. Viitaten edelliseen kohtaan komitea huomaut- taa, että komission asiakirjassa sanotaan hyvin vähän valtaväylien tulevaisuuden markkinoista. Tässä suh- teessa komitea pitää välttämättömänä, että rahtiväylien kehittämisessä huomioidaan myös rautateiden perinteis- ten rahtiasiakkaiden tarpeet. Toimintamallina tämä voi vaikuttaa vähemmän kiintoisalta kuin yhdistelmäliiken- teeseen perustuva malli, mutta huolimatta laskusuun- tauksesta perinteisen rautatievaunurahtauksen osuus rautateiden liiketoiminnassa on hallitseva. Edelliseen nojautuen rautatieyhtiöiden on pystyttävä houkuttele- maan uusia asiakkaita esim. kehittämällä tehokkaita yhdistelmäliikenteeseen perustuvia järjestelmiä. Euroo- passa toimeksiantajat pitävät tavaraliikenteen järjestä- misessä standardina maantiekuljetuksia. Rahdinantajat ovat ennakkoluulottomia kuljetustyyppiä valitessaan, mutta heidät on saatava vakuuttumaan, että he voivat saada rautateiltä palvelua, joka täyttää hinnan, luotetta- vuuden ja nopeuden osalta heidän vaatimuksensa. Pohdittaessa sen mahdollisuuden todennäköi- 4. 10. syyttä, että rahtivolyymit kasvaisivat huomattavasti ja että rataosuuksilla kulkisi paljon enemmän tavarajunia, on tarkasteltava sitä, kuinka paljon rautateiden rahtiväy- lillä on käyttämätöntä kapasiteettia. Komitean mielestä on välttämätöntä, että kansalliset rautatieverkon hallin- noijat yhteistyössä keskitettyjen palvelupisteiden kanssa pyrkivät kaikin keinoin tunnistamaan käyttämättömän rahtikapasiteetin, vähentämään kuljetusten pullonkau- loja ja ratkaisemaan rautatierahti- ja matkustajaliiken- nekysynnän vastakkaisia intressejä. Pitäisi selvittää, millaisia mahdollisuuksia on avata liikenteelle useita pohjoinen-etelä- ja itä-länsi -suuntaisia valtaväyliä, lii- kennöidä pidempiä junia, tehostaa liikenteen ohjausjär- jestelmiä ja parantaa teknistä yhteensopivuutta. Jossain vaiheessa rahtiväylien kuljetuskysynnän kasvaessa on välttämätöntä tehdä rautatieverkkoon parannus- tai uusinvestointeja. On tärkeää todeta selkeästi, milloin näin tehdään, jotta verkkojen hallinnoijat ja rautatielii- kennöijät pystyvät tekemään perusteltuja investointi- suunnitelmia. Rahtiväylä on monasti osa yhdistelmäliikenteen 4. 11. kuljetusketjua (auto/juna, laiva/juna). Intermodaali- sissa järjestelmissä terminaalit ovat usein ketjun heikko kohta, ja ne voivat lisätä ovelta ovelle -kuljetusten kustannuksia huomattavasti esim. tarpeettomien viivy- tysten takia. Komitea katsoo lausunnossaan, ettei termi- naalien ratkaisevaa asemaa rautateiden tavaraliikenteen menestymisen kannalta ole painotettu komission tiedo- nannossa kylliksi. Junareittien aikataulujen parantami- nen on välttämätön – joskaan ei riittävä – ehto intermo- daalisen rahtiliikenteen tehostamiselle. Komitea pitää välttämättömänä, että rautatieverkkojen hallinnoijat, rautatieyhtiöt ja rahdinantajat yhdessä kehittävät tehok- kaita ja toimivia terminaaleja. 4. 12. Komissio on painottanut, että valtaväylällä sijaitsevien rahtiterminaalien pitäisi olla avoinna oikeu- denmukaisin ja yhtäläisin perustein kaikille rautatie-, maantie- ja vesiteiden liikennöijille. Se on ehkä aliarvioi- nut sitä, että avoin käyttöoikeus on monisäikeinen kysymys johtuen erilaisista terminaalityypeistä ja niiden erilaisista omistusrakenteista. Komitea ehdottaakin, että terminaalien yhteiskäytöstä pitäisi tehdä lisäselvityksiä. Työvoiman määrä Euroopan rautateillä on 4. 13. pudonnut viime vuosikymmenien aikana pääasiassa liikenteen määrän vähenemisen ja rationalisoinnin toteuttamisen vuoksi. Valtaväylähankkeen tavoitteena on tehdä Euroopan rautateiden tavaraliikenteestä kilpai- lukykyisempi ja lisätä sen volyymiä ja markkinaosuutta. Valtaväylien onnistuminen ainakin pysäyttäisi työvoi- man vähenemisen. Kesäkuussa 1997 esittämässään lau- sunnossa rautatieasioihin erikoistunut yhteiskomitea painotti, että valtaväylien kehittämisessä tarvitaan erilai- ja siin kuljetusrakenteisiin perehtynyttä henkilöstöä, että tämä tarve voitaisiin hoitaa samalla tavalla kuin on järjestetty menestyksekkäästi Thalys- ja Eurostar-junien palvelutoimintoja. 4. 14. Valtaväylät pitäisi ulottaa myös yhteisön rajo- jen ulkopuolelle, mikäli niillä on kysyntää ja kaupallisia todennäköisesti mahdollisuuksia. Suurin potentiaali 30. 3. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 95/25 löytyy Unkariin, Tsˇekin tasavaltaan ja Puolaan ulottu- vista reiteistä. Komission ja jäsenmaiden on selvitettävä edelleen, millä tavoin yhteisön ulkopuoliset maat voitai- siin ottaa mukaan joihinkin kokeiluhankkeisiin. asiakkaalle tarjoamasta hinnasta on usein huomatta- van korkea. Komitea katsoo, että asiakkaiden on tunnettava verkon käyttömaksujen rakenne ja niiden taso neuvotellessaan kuljetuskustannuksista rauta- tieyhtiöiden kanssa. 5. Erityishuomioita 5. 2. Käyttöoikeus 5. 1. Rautatieverkon ja sen laitteiden käyttöveloitukset 5. 1. 1. CER on arvioinut, että rautatieverkon käyttö- kulujen osuus rahtikustannuksista on 20 – 50 %. Joillain reiteillä käyttökustannukset ovat niin korkeat, ettei rahtiväylä kilpailemaan maantiekuljetusten kanssa. pysty 5. 1. 2. Veloitusperusteet vaihtelevat suuresti maittain. Joissain maissa rautatieliikennöijien ei tarvitse maksaa lainkaan verkon käytöstä ja joissain taas, kuten Saksassa, maksut ovat korkeat. Rahtiväylämaksut todennäköisesti perustuvat 5. 1. 3. myös lähitulevaisuudessa nykyisiin rautatieverkon käyttömaksuihin, mikä tarkoittaa, että väylämaksu on väylästä vastaavien kansallisten verkkojen hallinnoijien perimien tariffien summa. Tätä taustaa vasten komitea pitää nykyisiä 5. 1. 4. verkon käyttömaksujärjestelmiä suurena ongelmana. Ratkaisuja myönteisten toimintaolosuhteiden luomisek- si rahtiväylille tulee hakea seuraavilla tavoilla: a) Jäsenmaiden on sovellettava yhtäläisiä veloituspe- rusteita. Komissiossa on tekeillä selvitys, jonka tavoitteena on lähentää nykyisiä veloitusperusteita. Komitea kehottaa komissiota asettamaan selvityk- sen tekemisen kiireellisyysjärjestyksessä etusijalle ja kuulemaan selvityksen teossa rautatieliikennöijien ohella myös rahdinantajia. b) Yhtenäiset veloitusperusteet eivät tarkoita yhdenmu- kaisia maksuja. Tariffien pitäisi heijastaa aiheutunei- ta kustannuksia. c) Verkon käyttökustannusten korkea taso tietyillä rataosuuksilla vaarantaa rautatieyhtiöiden kyvyn kilpailla kannattavasti maantiekuljetusten kanssa. Komitea katsoo, että jäsenvaltioiden tulisi tiedostaa tämä ja ryhtyä asianmukaisiin toimenpiteisiin. d) Rautatieverkon käytön veloitusperusteiden on olta- va selkeät ja kaikille käyttäjille samat. Käyttömaksu- jen osuus rautatieliikennöijän väylää käyttävälle 5. 2. 1. Rataverkkojen käyttöoikeutta koskevista peri- aatteista on säädetty direktiivissä 91/440/ETY. Siinä määrätään täysi käyttöoikeus ja myös oikeus lastaami- seen ja lastin purkuun rautatieyhtiöille, jotka harjoitta- vat kansainvälistä yhdistelmäliikennettä (lukuun otta- matta kabotaasiliikennettä). Rautatieliikennöijien muo- dostamien kansainvälisten ryhmittymien käyttöoikeutta on rajoitettu: liikennöintioikeus on niissä maissa, joissa yhtiöillä on kotipaikka. Lisäksi niillä on oikeus transito- liikenteeseen muiden jäsenvaltioiden alueella, mutta ei lastaus- tai lastin purkuoikeutta näissä maissa. 5. 2. 2. Komitea on yhtä mieltä komission kanssa siitä, että rahtiväyläjärjestelmä toimisi parhaiten siten, että se olisi avoin kaikille yhteisön alueella rekisteröityneille sekä direktiiveissä 95/18/EY ja 91/440/ETY asetetut vaatimukset täyttäville rautatieyhtiöille. Monet jäsen- valtiot ovat samaa mieltä asiasta. Komitea on tietoinen joidenkin jäsenvaltioiden halusta noudattaa varovaisem- paa lähestymistapaa. 5. 2. 3. Komissio pitää tärkeänä, että rautatieliiken- nöijät voivat harjoittaa liiketoimintaa myös muualla kuin siinä valtiossa, johon ne ovat rekisteröityneet. Niiden on voitava liikennöidä toiseen jäsenmaahan ilman, että niiden on solmittava perinteinen yhteistyöso- pimus kyseisen maan rautatieliikennöijän kanssa. Jos tarvitaan vetureita ja veturinkuljettajia, niiden käyttöä koskevat sopimukset voidaan tehdä tavanomaisin yritys- ten välisin kauppasopimuksin. Komitea kannattaa näitä komission ehdotuksia. 5. 3. Rahtiväylät ja kilpailulainsäädäntö 5. 3. 1. Komission asiakirja ei ota selvää kantaa siihen, ovatko keskitettyjä palvelupisteitä koskevat yhteistyöso- pimukset ja rautatieyhtiöiden välinen yhteistyö rahtiväy- lillä kiellettyjä EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan nojalla. Yhteisön kilpailulainsäädännön moni- mutkaisuuden vuoksi tilanne on ymmärrettävä. Kilpailulle aiheutuvien vaikutusten osalta ko- 5. 3. 2. mitea katsoo, että on tehtävä selvä ero, mitä vaatimuksia asetetaan keskitettyjä palvelupisteitä koskevien sopi- musten tekemiselle ja mitä taas rautatieyhtiöiden välisille sopimuksille. 5. 3. 3. Keskitettyjä palvelupisteitä koskevat sopimuk- set eli rautatieverkkojen hallinnoijien tiivis yhteistyö on luonnollinen osa rahtiväyläideaa. Ilman sopimuksia suunnittelusta rautatiereittien käyttöoikeuksien myönt- ämisestä ja rajat ylittävien rautatiereittien käytöstä C 95/26 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 30. 3. 98 valtaväyliä ei synny. Rautatieverkkojen hallinnoijat eivät myöskään kilpaile keskenään samoilla markkinoil- la. Komitean mielestä verkkojen hallinnoijien keskinäi- set valtaväylien perustamis- ja käyttösopimukset eivät kuulu perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan piiriin. Kilpailunäkökulmasta rautatieliikennöijien ti- 5. 3. 4. lanne on toinen. Nämä yritykset harjoittavat liiketoimin- taa avoimilla markkinoilla, ja ne voivat lyöttäytyä yhteen teknisin ja kaupallisin sopimuksin. Siitä, estääkö, rajoittaako tai vääristääkö tällainen yhteistyö kilpailua sisämarkkinoilla, tulee päättää tapauskohtaisen arvioin- nin perusteella. Komitea pitää todennäköisenä, että useissa tapauksissa voidaan joutua soveltamaan 85 artik- lan 3 kohtaa. Tämän takia voidaan joutua myös myöntämään yksittäisiä poikkeuslupia. Oleellista tässä yhteydessä on, miten asian tarkastelun kannalta rele- vantti liiketoiminta-alue määritellään. 6. Tiivistelmä ja päätelmät 6. 1. Euroopan rautateiden valtiokeskeinen toiminta- tapa on haitannut niiden kykyä hoitaa rajatylittävää rahtiliikennettä. Rautateiden tekniikan yhteensopivuu- dessa on jossain määrin puutteita. Kansainvälisiä aika- tauluja on usein vaikea sovittaa yhteen kansallisten vaatimusten kanssa. Rataosuuksien käyttöoikeuksia jaettaessa muu liikenne asetetaan usein rahtiliikenteen edelle. Kaikilla rautatieliikennöijillä ei ole kylliksi kau- pallisia yllykkeitä hoitaa kansainvälistä tavaraliiken- nettä. 6. 2. Euroopan rautateiden tavaraliikenteen toiminta- tapaa on muutettava erityisesti rajatylittävän liikennöin- nin osalta. Tästä syystä komitea suhtautuu myönteisesti komission tiedonantoon Euroopan laajuisista rautatei- den rahtiliikenteen valtaväylistä. Rahtiväylät ovat tärkeä askel Euroopan rautateiden elvyttämisessä. Väylien avulla lisätään merkittävästi mahdollisuuksia parantaa rautateiden tehokkuutta ja kilpailukykyä. 6. 3. Koska rahtiväylät perustuvat vapaaehtoisuuteen, komitea korostaa, että viime kädessä hankkeen onnistu- minen riippuu: – jäsenvaltioiden ja rautatieverkkojen hallinnoijien halukkuudesta tehdä yhteistyötä; – rautatieliikennöijien kyvystä vastata asiakkaiden tar- peisiin, ja – jäsenmaiden valmiudesta antaa rautatieliikennöijille riittävän vapaat kädet toimintansa organisoimiseksi. lainsäädäntöön. Tämä ei ole asianmukainen tilanne, ja siksi komitea kehottaa kaikkia tähän mennessä asian laiminlyöneitä jäsenmaita välittömästi toimeenpane- maan kolmen direktiivin määräykset. Rahtiväylien on- nistumismahdollisuuksia ei saa vaarantaa jäsenvaltioi- den lainsäädännön puutteellisuudella. Viime kädessä on komission ryhdyttävä oikeustoimiin niitä jäsenvaltioita jotka eivät ole vielä siirtäneet direktiivien vastaan, säännöksiä osaksi kansallista lainsäädäntöään. Ensimmäisten rahtiväylien on tarkoitus perustua 6. 5. pääasiassa nykyiseen rautateiden tavaraliikenteeseen, ja tavoitteena on kuljetusaikojen lyheneminen ja täsmälli- syyden lisääntyminen. Seuraavan askeleen on oltava uusien asiakkaiden houkutteleminen ja markkinaosuu- den kasvattaminen. Tässä yhteydessä on huomioitava, että Euroopassa rahdinantajat pitävät rahtikuljettami- sessa maantiekuljetuksia esikuvana. Tästä syystä he tarvitsevat uskonvahvistusta sille, että he voivat myös rautateiltä saada hinnan, luotettavuuden ja nopeuden puolesta tarvitsemiaan palveluja. 6. 6. Rahtiterminaalit ovat usein heikko kohta kulje- tusjärjestelmissä (auto/juna, laiva/juna). Komitean mie- lestä komissio on aliarvioinut niiden roolia, ja niiden takia ovelta ovelle -kuljetusten hinta voi nousta huomat- tavasti. Terminaaleilla on ratkaiseva merkitys rautatei- den rahtiväylien menestymisessä. Erityisesti on aliarvioi- tu vapaan käyttöoikeuden kysymystä, joka muodostuu ongelmaksi, koska terminaalien omistusrakenteet vaih- televat. 6. 7. Viimeksi kuluneiden vuosikymmenten aikana työvoiman määrä Euroopan rautateillä on vähentynyt. Mikäli rahtiväylien luomisessa onnistutaan, näin aina- kin pysäytetään työvoiman määrän väheneminen. Valta- väylähankkeen tavoitteena on rautateiden tavaraliiken- teen kilpailukyvyn lisääminen ja rahtimäärien kasvatta- minen. 6. 8. Rataverkon käytön veloitusperusteet vaihtelevat huomattavasti jäsenmaittain. Komitea katsoo, että tämä on rahtiväylien kehittämisen kannalta vakava ongelma. Siksi se kehottaa komissiota saattamaan päätökseen mahdollisimman nopeasti tekeillä olevan selvityksen yhtenäisistä veloitusperusteista. Infrastruktuurin käytön maksuperusteiden tulee olla kaikille samat, niiden tulee olla selkeitä ja perustua todellisiin kustannuksiin. Komi- tea pahoittelee, että joidenkin reittien korkeat käyttökus- tannukset heikentävät rautatieyhtiöiden mahdollisuuk- sia kilpailla kannattavasti muiden kuljetusmuotojen kanssa. 6. 4. Direktiivien 91/440/ETY, 95/18/EY ja 95/19/EY sisältämällä yhteisön rautateiden uudella sääntelykehi- kolla pyritään lisäämään rautateiden rahtiliikenteen kaupallisia yllykkeitä. Näiden direktiivien säännöksiä jäsenmaiden ei vielä ole kaikilta osin siirretty eri 6. 9. Jotta valtaväylät voivat toimia, tarvitaan rauta- tieverkkojen hallinnoijien välistä yhteistyötä. Sille on tarvetta ehkä myös rautatieyhtiöiden välillä. Komitean näkemyksen mukaan on tehtävä selkeä ero kahdenlais- ten sopimusten välillä: toisaalta keskitettyjen palvelupis- 30. 3. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 95/27 teiden perustamiseen tarvittavien ja toisaalta rautatieyh- tiöiden välisten sopimusten. Edellisiin ei komitean mu- kaan perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan kielto päde. Tilanne on kilpailullisista syistä kuitenkin toinen rautatieyhtiöiden välisessä yhteistyössä. Siitä, estääkö, rajoittaako tai vääristääkö tällainen yhteistyö kilpailua sisämarkkinoilla, tulee päättää tapauskohtaisesti tehtä- vän arvioinnin perusteella. Bryssel, 28. tammikuuta 1998. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) muuttaen neuvoston asetusta (ETY) N:o 2299/89 tietokonepohjaisten paikanvarausjärjestelmien (TPJ) käyttöä koskevista käyttäytymissäännöistä” (1) (98/C 95/07) Neuvosto päätti 5. elokuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 75 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut liikenne- ja tietoliikennejaosto antoi lausuntonsa 19. tammikuuta 1998. Esittelijänä oli Robert Moreland. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 28. ja 29. tammikuuta 1998 pitämässään 351. täysistunnossa (tammikuun 28. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 112 puolesta, kaksi vastaan kolmen pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1. 1. Lentoliikenteen tietokonepohjaiset paikanva- rausjärjestelmät (TPJ:t) ovat erittäin tehokkaita markki- nointivälineitä. Niiden avulla matkatoimistot saavat käyttöönsä lähes koko maailman kaikkien reittilentojen aikataulu-, hinta- ja muut tiedot. Harvinaistenkin reit- tien varaukset voidaan vahvistaa välittömästi ja niiden liput voidaan hinnoitella ja kirjoittaa. TPJ:t ovat kiistämättä tuottaneet paljon hyötyä lentoyhtiöille, mat- katoimistoille ja kuluttajille. 1. 2. TPJ:t tarjoavat kuitenkin myös väärinkäyttö- mahdollisuuksia. Alun perin uudenaikaiset TPJ:t kehi- tettiin Yhdysvalloissa yksittäisissä lentoyhtiöissä, ja ne suosivat poikkeuksetta omistavaa lentoyhtiötä. Tällais- ten vääristymien rehdille kilpailulle aiheuttaman haitan vuoksi Yhdysvaltain hallitus antoi vuonna 1984 säännöt (1) EYVL C 267, 3. 9. 1997, s. 67. TPJ:ien käytöstä. EU seurasi esimerkkiä ja antoi vuonna 1989 omat, yksityiskohtaisemmat sääntönsä (2), joita tarkistettiin vuonna 1993 (3). 1. 3. TPJ:ien sääntely on ollut menestyksellistä. Var- sinkin pienille lentoyhtiöille suurta haittaa aiheuttaneet vääristymät on poistettu. Monet suuret lentoyhtiöt eivät enää katso tarpeelliseksi olla osakkaina TPJ:issä, ja ne ovat myyneet omistuksensa kokonaan tai osittain. Myös itse TPJ:issä on tapahtunut huomattavaa keskittymistä. (2) Neuvoston 24. heinäkuuta 1989 antama asetus (ETY) N:o 2299/89 tietokonepohjaisten paikanvarausjärjestel- mien käyttöä koskevista käyttäytymissäännöistä, EYVL L 220, 29. 7. 1989, s. 1. TSK:n lausunto: EYVL C 56, 6. 3. 1989, s. 32. (3) Neuvoston 29. lokakuuta 1993 antama asetus (ETY) N:o 3089/93 tietokonepohjaisten paikanvarausjärjestel- mien käyttöä koskevista käyttäytymissäännöistä annetun asetuksen (ETY) 2299/89 muuttamisesta, EYVL L 278, 11. 11. 1993, s. 1. TSK:n lausunto: EYVL C 108, 19. 4. 1993, s. 16


title: 98/104/CE: Decisão da Comissão de 28 de Janeiro de 1998 relativa a determinadas medidas de protecção contra a peste suína clássica na Alemanha (Texto relevante para efeitos do EEE)

eurovoc_concepts:
Germany
animal plague
disease prevention
health legislation
swine
veterinary legislation

formats: html pdf print

text: L 25/98 ‹ PT ‹ Jornal Oficial das Comunidades Europeias 31. 1. 98 DECIS (cid:5)AO DA COMISS (cid:5)AO de 28 de Janeiro de 1998 relativa a determinadas medidas de protec(cid:135)˜ao contra a peste su(cid:146)na cl ´assica na Alemanha (Texto relevante para efeitos do EEE) (98/104/CE) A COMISS (cid:5)AO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta a Directiva 90/425/CEE do Conselho, de 26 de Junho de 1990, relativa aos controlos veterin ´arios e zoot(cid:130)cnicos aplic ´aveis ao com(cid:130)rcio intracomunit ´ario de certos animais vivos e produtos, na perspectiva da realiza- (cid:135)˜ao do mercado interno (1), com a ´ultima redac(cid:135)˜ao que lhe foi dada pela Directiva 92/118/CEE (2), e, nomeadamente, o nº 4 do seu artigo 10º, Considerando que se registaram focos de peste su(cid:146)na cl ´as- sica na Alemanha; Considerando que h ´a provas de a peste su(cid:146)na cl ´assica na Alemanha se ter propagado da popula(cid:135)˜ao infectada de su(cid:146)nos selvagens para explora(cid:135)˜oes de su(cid:146)nos dom(cid:130)sticos; Considerando que, devido ao com(cid:130)rcio de su(cid:146)nos vivos, s(cid:130)men, embri˜oes e (cid:155)vulos, estes focos e a infec(cid:135)˜ao na selvagens podem constituir um popula(cid:135)˜ao de su(cid:146)nos perigo para os efectivos de outros Estados-membros; Considerando que a Alemanha tomou medidas no (cid:131)mbito da Directiva 80/217/CEE do Conselho, de 22 de Janeiro de 1980, que estabelece as medidas comunit ´arias de luta contra a peste su(cid:146)na cl ´assica (3), com a ´ultima redac(cid:135)˜ao que lhe foi dada pelo Acto de Ades˜ao da (cid:1)Austria, da Finl(cid:131)ndia e da Su(cid:130)cia; Considerando que a situa(cid:135)˜ao epidemiol(cid:155)gica n˜ao (cid:130) total- mente clara; que s˜ao, por conseguinte, necess ´arias deter- minadas medidas especiais de controlo da circula(cid:135)˜ao; Considerando que, dada a possibilidade de identificar geograficamente zonas que apresentam riscos especiais, as restri(cid:135)˜oes ao com(cid:130)rcio podem aplicar-se numa base regio- nal; Considerando, no entanto, que, a fim de evitar a propaga- (cid:135)˜ao da doen(cid:135)a a outras partes do seu territ(cid:155)rio, (cid:130) neces- s ´ario que a Alemanha tome medidas adequadas de n(cid:146)vel equivalente; Considerando que, nos termos do anexo IV da Directiva 92/65/CEE do Conselho, de 13 de Julho de 1992, que define as condi(cid:135)˜oes de pol(cid:146)cia sanit ´aria que regem o com(cid:130)rcio e as importa(cid:135)˜oes na Comunidade de animais, s(cid:130)men, (cid:155)vulos e embri˜oes n˜ao sujeitos, no que se refere (cid:133)s condi(cid:135)˜oes de pol(cid:146)cia sanit ´aria, (cid:133)s regulamenta(cid:135)˜oes comu- nit ´arias espec(cid:146)ficas referidas na sec(cid:135)˜ao I do anexo A da Directiva 90/425/CEE (4), com a ´ultima redac(cid:135)˜ao que lhe foi dada pela Decis˜ao 95/176/CE da Comiss˜ao (5), os embri˜oes e (cid:155)vulos de su(cid:146)nos est˜ao sujeitos (cid:133)s mesmas restri(cid:135)˜oes que os su(cid:146)nos vivos e, por conseguinte, a sua circula(cid:135)˜ao da Alemanha para outros Estados-membros est ´a submetida a certas medidas de protec(cid:135)˜ao; Considerando que, pela sua Decis˜ao 96/552/CE (6), a Comiss˜ao aprovou o plano de erradica(cid:135)˜ao da peste su(cid:146)na cl ´assica nos su(cid:146)nos selvagens nos L(cid:132)nder Brandenburg e Mecklenburg-Vorpommern apresentado pela Alemanha; Considerando que o plano apresentado pela Alemanha para erradica(cid:135)˜ao da peste su(cid:146)na cl ´assica nos su(cid:146)nos selva- gens no Land Niedersachen foi examinado pelo Comit(cid:130) Veterin ´ario Permanente em 4 e 5 de Novembro de 1997; Considerando que (cid:130) necess ´ario aplicar medidas suplemen- tares para evitar a propaga(cid:135)˜ao da peste su(cid:146)na cl ´assica a partir de zonas da Alemanha em cuja popula(cid:135)˜ao de su(cid:146)nos selvagens a doen(cid:135)a ocorre; Considerando que as medidas previstas na presente deci- s˜ao est˜ao em conformidade com o parecer do Comit(cid:130) Veterin ´ario Permanente, ADOPTOU A PRESENTE DECIS (cid:5)AO: Artigo 1º 1. A Alemanha n˜ao expedir ´a su(cid:146)nos para outros Esta- dos-membros, excepto se forem provenientes de uma zona diferente das descritas em anexo. A Alemanha n˜ao expedir ´a su(cid:146)nos de zonas descritas 2. em anexo para outras partes do seu territ(cid:155)rio, excepto se forem destinados a abate directo e forem abatidos em matadouros na Alemanha designados pelas autoridades veterin ´arias competentes. O meio de transporte ser ´a selado oficialmente. Artigo 2º A Alemanha n˜ao expedir ´a s(cid:130)men de su(cid:146)no para outros Estados-membros, excepto se o s(cid:130)men for origin ´ario de varrascos mantidos num centro de colheita referido na al(cid:146)nea a) do artigo 3º da Directiva 90/429/CEE do Conselho (7) e situado em zonas diferentes das descritas em anexo. (1) JO L 224 de 18. 8. 1990, p. 29. (2) JO L 62 de 15. 3. 1993, p. 49. (3) JO L 47 de 21. 2. 1980, p. 11. (4) JO L 268 de 14. 9. 1992, p. 54. (5) JO L 117 de 24. 5. 1995, p. 23. (6) JO L 240 de 20. 9. 1996, p. 13. (7) JO L 224 de 18. 8. 1990, p. 62. 31. 1. 98 ‹ PT ‹ Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 25/99 Artigo 3º 2. As altera(cid:135)˜oes incidir˜ao: 1. O certificado sanit ´ario, previsto na Directiva 64/432/CEE do Conselho (1), que acompanha os su(cid:146)nos expedidos para outros Estados-membros a partir de zonas da Alemanha n˜ao descritas em anexo deve ser completado pela seguinte men(cid:135)˜ao: «Animais em conformidade com a Decis˜ao 98/104/CE da Comiss˜ao, de 28 de Janeiro de 1998, relativa a determinadas medidas de protec(cid:135)˜ao contra a peste su(cid:146)na cl ´assica na Alemanha». 2. O certificados sanit ´ario, previsto na Directiva 90/429/CEE, que acompanha o s(cid:130)men de varrasco expe- dido da Alemanha deve ser completado pela seguinte men(cid:135)˜ao: «S(cid:130)men em conformidade com a Decis˜ao 98/104/CE da Comiss˜ao, de 28 de Janeiro de 1998, relativa a determinadas medidas de protec(cid:135)˜ao contra a peste su(cid:146)na cl ´assica na Alemanha». Artigo 4º — na identifica(cid:135)˜ao das zonas de vigil(cid:131)ncia em torno das zonas infectadas definidas, — nas restri(cid:135)˜oes (cid:133) circula(cid:135)˜ao de su(cid:146)nos a partir de explo- ra(cid:135)˜oes situadas nas zonas infectadas e de vigil(cid:131)ncia definidas para quaisquer outros destinos. alterados 3. Os programas ser˜ao examinados pela Comiss˜ao e pelo laborat(cid:155)rio comunit ´ario de refer(cid:136)ncia para a peste su(cid:146)na cl ´assica e apresentados para aprova(cid:135)˜ao (cid:133) reuni˜ao do Comit(cid:130) Veterin ´ario Permanente marcada para 17 e 18 de Fevereiro de 1998. Artigo 6º A presente decis˜ao ser ´a reexaminada antes de 20 de Feve- reiro de 1998. Artigo 7º Os Estados-membros alterar˜ao as medidas que apliquem ao com(cid:130)rcio a fim de darem cumprimento (cid:133) presente decis˜ao. Do facto informar˜ao imediatamente a Comiss˜ao. A Alemanha velar ´a por que os ve(cid:146)culos utilizados no transporte de su(cid:146)nos sejam limpos e desinfectados ap(cid:155)s cada opera(cid:135)˜ao e o transportador apresentar ´a prova dessa desinfec(cid:135)˜ao. Artigo 8º Os Estados-membros s˜ao os destinat ´arios da presente decis˜ao. Artigo 5º Feito em Bruxelas, em 28 de Janeiro de 1998. 1. A Alemanha apresentar ´a (cid:133) Comiss˜ao, antes de 14 de Fevereiro de 1998, programas alterados de erradica(cid:135)˜ao da peste su(cid:146)na cl ´assica nos su(cid:146)nos selvagens nos L(cid:132)nder Mecklenburg-Vorpommern, Niedersachsen e Branden- burg. Pela Comiss ˜ao Franz FISCHLER Membro da Comiss ˜ao (1) JO 121 de 29. 7. 1964, p. 1977/64. L 25/100 ‹ PT ‹ Jornal Oficial das Comunidades Europeias 31. 1. 98 ANEXO — BILAG — ANHANG — PAQAQTGLA — ANNEX — ANNEXE — ALLEGATO — BIJLAGE — ANEXO — LIITE — BILAGA KREISE (LAND MECKLENBURG-VORPOMMERN) Nordwestmecklenburg Parchim Bad Doberan G(cid:129)strow M(cid:129)ritz Nordvorpommern Demmin Mecklenburg-Strelitz KREISFREIE ST(cid:142)DTE (LAND MECKLENBURG-VORPOMMERN) Neubrandenburg, Stadt Rostock, Hansestadt Schwerin, Landeshauptstadt Stralsund, Hansestadt Wismar, Hansestadt


title: 98/114/CE: Decisione della Commissione del 28 gennaio 1998 che stabilisce le disposizioni per l'esecuzione di prove comparative comunitarie sui tuberi-seme di patate in applicazione dell'articolo 14 della direttiva 66/403/CEE del Consiglio

eurovoc_concepts:
plant disease
plant health control
potato
seedling

text: 6. 2. 98 ‹ IT ‹ Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 31/23 DECISIONE DELLA COMMISSIONE del 28 gennaio 1998 che stabilisce le disposizioni per l’esecuzione di prove comparative comunitarie tuberi-seme di patate in applicazione dell’articolo 14 della direttiva sui 66/403/CEE del Consiglio (98/114/CE) considerando che le misure previste dalla presente deci- sione sono conformi al parere del comitato permenente delle sementi e dei materiali di moltiplicazione agricoli, orticoli e forestali, HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE: Articolo 1 1. Nel corso del 1998 verranno effettuate prove compa- rative comunitarie sui tuberi-seme di patate raccolti nel 1997. Tutti gli Stati membri parteciperanno alle prove 2. comparative comunitarie. Articolo 2 Le disposizioni generali per l’esecuzione delle prove figurano nell’allegato della comunitarie 1. comparative presente decisione. 2. Le ulteriori modalit(cid:133) per l’esecuzione delle prove verranno presentate al comitato permanente delle sementi e dei materiali di moltiplicazione agricoli, orticoli e fore- stali. Articolo 3 Gli Stati membri sono destinatari della presente decisione. Fatto a Bruxelles, il 28 gennaio 1998. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione LA COMMISSIONE DELLE COMUNIT(cid:211) EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, vista la direttiva 66/403/CEE del Consiglio, del 14 giugno 1966, relativa alla commercializzazione dei tuberi-seme di patate (1), modificata da ultimo dalla decisione 97/90/CE della Commissione (2), in particolare l’articolo 14, para- grafo 4, considerando che l’articolo 14, paragrafo 4, della direttiva 66/403/CEE prevede che vengano eseguite prove compa- rative comunitarie sui tuberi-seme; considerando che (cid:138) necessario che tutti gli Stati membri partecipino alle prove comparative comunitarie, dato che i tuberi-seme di patate vengono generalmente moltiplicati o commercializzati nel loro territorio, per garantire che da queste prove vengano tratte le conclusioni adeguate; considerando che spetta alla Commissione stabilire le disposizioni necessarie per l’esecuzione delle prove comparative comunitarie; considerando che le disposizioni relative all’esecuzione delle prove debbono riguardare, tra l’altro, alcuni orga- nismi nocivi che rientrano nel campo d’applicazione della direttiva 66/403/CEE, come pure della direttiva 77/93/ CEE del Consiglio, del 21 dicembre 1976, concernente le misure di protezione contro l’introduzione nella Comu- nit(cid:133) di organismi nocivi ai vegetali o ai prodotti vegetali e contro la loro diffusione nella Comunit(cid:133) (3), modificata da ultimo dalla direttiva 97/14/CE della Commissione (4), della direttiva 93/85/CEE del Consiglio, del 4 ottobre 1993, concernente la lotta contro il marciume anulare della patata (5), e delle decisioni 95/506/CE della Commis- sione (6), modificata da ultimo dalla decisione 97/649/ CE (7) e 96/301/CE della Commissione (8), contro la propagazione del marciume bruno della patata; (1) GU 125 dell’11. 7. 1966, pag. 2320/66. (2) GU L 27 del 30. 1. 1997, pag. 49. (3) GU L 26 del 31. 1. 1977, pag. 20. (4) GU L 87 del 2. 4. 1997, pag. 17. (5) GU L 259 del 18. 10. 1993, pag. 1. (6) GU L 291 del 6. 12. 1995, pag. 48. (7) GU L 274 del 26. 9. 1997, pag. 14. (8) GU L 115 del 9. 5. 1996, pag. 47. L 31/24 ‹ IT ‹ Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 6. 2. 98 ALLEGATO DISPOSIZIONI GENERALI PER L’ESECUZIONE DELLE PROVE COMPARATIVE COMUNI- TARIE SUI TUBERI-SEME DI PATATE NEL 1998 1. Organismo responsabile Landbrugs- og fiskeriministeriet Plantedirektoratet Danemark 2. Numero di campioni Il numero totale di campioni (cid:138) 250: a) 223 campioni sono prelevati negli Stati membri produttori; b) 20 campioni supplementari sono prelevati negli Stati membri di destinazione qualora il materiale sia inviato dal produttore in un altro Stato membro; c) 7 campioni sono prelevati in Svizzera secondo le disposizioni comunitarie in materia di equivalenza di cui all’articolo 15, paragrafo 1, della direttiva 66/403/CEE. 3. Campioni Per il prelievo di campioni di cui al precedente paragrafo 2, lettera a), deve essere seguita una procedura ufficiale di campionamento. Il campionamento della partita deve avvenire mediante una tecnica appro- priata. Per il prelievo dei campioni i servizi della Commissione designano alcune persone, che agiscono sotto la responsabilit(cid:133) degli stessi servizi. Il campionamento avviene nell’azienda del produttore, nel luogo di carico, nei locali di cernita oppure in qualsiasi altro posto dove sono immagazzinati i tuberi-seme. Ognuno dei campioni prelevati ai sensi del precedente paragrafo 2 deve consistere di 320 tuberi. 4. Determinazione delle condizioni minime cui debbono soddisfare i tuberi-seme di patate della progenie diretta del campione Debbono essere effettuate delle prove di controllo a posteriori sul campo, da confermare eventualmente con prove di laboratorio. Il campione deve consistere di 100 piante. 5. Determinazione dell’assenza dai tuberi-seme di marciume bruno della patata (Pseudomonas solanacearum) e di marciume anulare delle patate (Corynebacterium sepedonicum Clavibacter michiganensis) Vanno effettuate prove di laboratorio in base a metodi adeguati. Il campione deve consistere di 200 tuberi. 6. Determinazione dell’assenza dai tuberi-seme del viroide dell’affusolamento dei tuberi di patate (PSTV) Debbono essere condotte prove di laboratorio utilizzando metodi adeguati. L’organismo responsabile di cui al punto 1 deve assicurarsi che la consistenza del campione sia quella prevista da tali metodologie, qualora esista una simile specificazione. 7. Carattere confidenziale Per quanto concerne le valutazioni previste ai precedenti punti 5 e 6, ad ogni campione da sottoporre a prove di laboratorio deve essere precedentemente attribuito un codice da parte dell’organismo responsa- bile di cui al punto 1, sotto la responsabilit(cid:133) dei servizi della Commissione. Qualora per determinati campioni venga confermata la presenza di uno degli organismi nocivi considerati, la Commissione deve assicurarsi che vengano adottate le misure previste dalla direttiva 77/93/CEE o dalla direttiva 93/85/CEE, a seconda dei casi, e le relative misure di attuazione. Ci(cid:149) non pregiudica le condizioni generali applicabili all’esame delle relazioni annue sui risultati e sulle conclusioni delle prove comparative comunitarie


title: Parecer do Comité Económico e Social sobre a «Proposta de regulamento (CE) do Conselho que altera o Regulamento (CEE) nº 1210/90 do Conselho, de 7 de Maio de 1990, que institui a Agência Europeia do Ambiente e a Rede Europeia de Informação e de Observação do Ambiente»

eurovoc_concepts:
EU office or agency
European Environment Agency
budgetary discharge
financial control
information network

text: C 95/4 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 30. 3. 98 3. 5. Artigo 85 3. 7. Artigo 105 Seria conveniente prever expressamente o res- 3. 5. 1. peito rigoroso pela confidencialidade dos dados e a mais estrita discriça˜o no que toca às investigaço˜ es em curso. Para os fa´rmacos experimentais, sera´ oportuno 3. 7. 1. retomar as normas de BPF (boa pra´tica de fabrico) à luz da Directiva 91/356/CEE (1). 3. 6. Artigo 95 3. 6. 1. Nos casos de suspensa˜o e ou proibiça˜o da continuaça˜o de um ensaio, importa prever que, antes de qualquer decisa˜o, se informe o patrocinador, além da Comissa˜o e dos Estados-Membros. 3. 8. Artigo 135 3. 8. 1. no que toca ao processo e às definiço˜ es. Recomenda-se a coerência com o texto da ICH (1) JO L 193 de 17. 7. 1991. Bruxelas, 28 de Janeiro de 1998. O Presidente do Comité Econo´ mico e Social Tom JENKINS Parecer do Comité Econo´ mico e Social sobre a «Proposta de regulamento (CE) do Conselho que altera o Regulamento (CEE) n6 1210/90 do Conselho, de 7 de Maio de 1990, que institui a Agência Europeia do Ambiente e a Rede Europeia de Informaça˜o e de Observaça˜o do Ambiente» (98/C 95/02) Em 18 de Novembro de 1997, o Comité Econo´ mico e Social decidiu, de harmonia com o disposto no artigo 1304-S do Tratado que institui a Comunidade Europeia, consultar o Comité Econo´ mico e Social sobre a proposta supramencionada. A Secça˜o de Ambiente, Sau´ de Pu´blica e Consumo, incumbida da preparaça˜o dos corresponden- tes trabalhos, emitiu parecer em 6 de Janeiro de 1998, sendo relatora u´nica M. C. Sanchéz Miguel. Na 3511 reunia˜o plena´ria de 28 e 29 de Janeiro de 1998 (sessa˜o de 28 de Janeiro), o Comité Econo´ mico e Social adoptou, por 109 votos a favor e 3 abstenço˜ es o parecer seguinte. 1. Introduça˜o 1. 1. No âmbito da aplicaça˜o do princı´pio de trans- parência ao funcionamento orçamental dos organismos da UE, a Comissa˜o propo˜e a alteraça˜o de nove regula- mentos sobre os chamados organismos de segunda geraça˜o, que, na sua criaça˜o, foram objecto de uma regulamentaça˜o orçamental distinta da que à data regia os organismos de primeira geraça˜o. 1. 2. Os organismos de primeira geraça˜o (1) dispo˜em de um sistema que prevê que a quitaça˜o da execuça˜o do (1) Organismos instituı´dos em 1975: Centro Europeu para o Desenvolvimento da Formaça˜o Profissional (Tessalonica) e Fundaça˜o Europeia para a Melhoria das Condiço˜es de Vida e de Trabalho (Dublim). orçamento seja dada ao conselho de administraça˜o pelo Parlamento, sob recomendaça˜o do Conselho; enquanto que, nos de segunda geraça˜o (2), compete ao director executivo executar o orçamento e ao conselho de administraça˜o dar-lhe quitaça˜o. 1. 3. Examinado o funcionamento dos organismos de segunda geraça˜o, uma vez consolidados nas suas funço˜es, (2) Agência Europeia do Ambiente, Fundaça˜o Europeia para a Formaça˜o, Observato´rio Europeu da Droga e da Toxico- dependência, Agência Europeia para a Segurança e a Sau´de no Trabalho, Centro de Traduça˜o dos Organismos da Unia˜o Europeia, Instituto Europeu de Harmonizaça˜o do Mercado Interno, Agência Europeia de Avaliaça˜o dos Medicamentos, Instituto Comunita´rio das Variedades Vegetais, Observato´rio Europeu do Racismo e da Xeno- fobia. 30. 3. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 95/5 a Comissa˜o chegou à conclusa˜o de que deveriam ser alterados os seus regulamentos no que tange ao procedimento de execuça˜o e quitaça˜o do orçamento. 2. Observaço˜es na generalidade A Comissa˜o aponta ter sido o Parlamento a 2. 1. exigir um maior controlo no que diz respeito aos orçamentos dos organismos de segunda geraça˜o, embora na˜o especifique a raza˜o das propostas em apreço, podendo entender-se que se trata de uma medida harmonizadora dos dois sistemas, destinada a conceder ao Parlamento o poder de quitaça˜o da execuça˜o do orçamento. 2. 2. As alteraço˜ es propostas incidem sobre: 2. 2. 1. O poder de quitaça˜o — que seguira´ o estabele- cido no artigo 2064 do Tratado, que prevê que o Parlamento Europeu, sob recomendaça˜o do Conselho, dê quitaça˜o da execuça˜o do orçamento ao conselho de administraça˜o. 2. 2. 1. 1. Neste procedimento estabelece-se uma distin- ça˜o para os organismos que sejam financiados inteira- mente ou em larga medida por recursos pro´prios (1), no sentido de que seja o conselho de administraça˜o a dar quitaça˜o da execuça˜o do orçamento, sob recomendaça˜o do Parlamento. 2. 2. 2. Os recursos pro´prios das agências — dado que alguns organismos sa˜o financiados inteiramente ou em larga medida por recursos pro´prios, a Comissa˜o propo˜e a sua normalizaça˜o mediante a integraça˜o nos recursos pro´prios da Comissa˜o. 2. 2. 2. 1. A dificuldade esta´ no facto de nem todos os organismos que dispo˜em de recursos pro´prios os obterem da mesma forma, sendo que estes podem ser provenientes de consultas, vendas de publicaço˜ es, taxas e direitos, (1) Instituto Europeu de Harmonizaça˜o do Mercado Interno, Agência Europeia de Avaliaça˜o dos Medicamentos, Insti- tuto Comunita´rio das Variedades Vegetais. Bruxelas, 28 de Janeiro de 1998. etc. ; na˜o obstante, tratando-se de organismos que na˜o prosseguem fins lucrativos, poderiam ser constituı´das reservas, desde que na˜o excedessem determinados mon- tantes e que o conselho de administraça˜o, com o acordo e a aprovaça˜o prévia do Parlamento, as contabilizasse como tais. 2. 2. 3. O exercı´cio da funça˜o de auditor financeiro — como sistema de revisa˜o de contas; propo˜ e-se que o controlo financeiro desses organismos seja exercido pelo auditor da Comissa˜o, aplicando-se, dessa sorte, o princı´pio de independência e de objectividade às contas. 3. Observaço˜es na especialidade A alteraça˜o do Regulamento (CEE) n4 1210/90 3. 1. afecta o artigo 134, n4s 2 e 4. O sistema estabelecido actualmente corresponde ao modelo dos organismos de segunda geraça˜o, no qual é o conselho de administraça˜o a dar quitaça˜o ao director executivo e a nomear o auditor financeiro. 3. 2. A proposta estabelece que «O conselho de administraça˜o, sob recomendaça˜o do Parlamento Euro- peu, da´ quitaça˜o da execuça˜o do orçamento ao director». O CES considera positiva esta alteraça˜o na medida em que visa assegurar objectividade ao controlo financeiro do orçamento, sem retirar poderes deciso´ rios ao conselho de administraça˜o. Em relaça˜o ao controlo da autorizaça˜o e do 3. 3. pagamento de todas as despesas e da verificaça˜o e da cobrança de todas as receitas, é alterado o n4 2 estabelecendo que seja o auditor financeiro da Comissa˜o a exercer tal competência. Cabe precisar que a Agência Europeia do Ambiente ja´ o fazia voluntariamente, de tal forma que, na pra´tica, na˜o havera´ qualquer alteraça˜o, confirmando-se assim a vontade da agência de submeter as suas contas anuais a uma auditoria externa. A` guisa de conclusa˜o, o CES considera que 3. 4. qualquer medida destinada a aperfeiçoar o sistema actual e a assegurar objectividade aos controlos orça- mentais sera´ positiva para a actividade dos organismos comunita´rios. O Presidente do Comité Econo´ mico e Social Tom JENKINS


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 168/98 van Gianni TAMINO aan de Commissie. Verlenging van de concessie aan de exploitatiemaatschappij "Autostrade s.p.a."

eurovoc_concepts:
Community trunk route
Italy
award of contract
decree
disclosure of information
motorway
road building
road network

text: C 310/32 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 9. 10. 98 (98/C 310/37) SCHRIFTELIJKE VRAAG P-0168/98 van Gianni Tamino (V) aan de Commissie (28 januari 1998) Betreft: Verlenging van de concessie aan de exploitatiemaatschappij (cid:132)Autostrade s. p. a. (cid:148) De Italiaanse ministerraad heeft op vrijdag 16 januari, tegen de mening van de milieuminister in, besloten om slechts met enkele, weinig ingrijpende wijzigingen zijn goedkeuring te hechten aan het wetsbesluit om de aan de exploitatiemaatschappij (cid:132)Autostrade s. p. a. (cid:148) verleende concessie met nog eens 20 jaar te verlengen, van de oorspronkelijk in het contract voorziene vervaldatum in het jaar 2018 tot het jaar 2038. Ook werd de Italiaanse Rekenkamer verzocht ofwel met deze verlenging in te stemmen, ofwel › indien zij hiertoe niet bereid is › de verlenging van de concessie met een voorbehoud te registreren. Aan de verlenging van de vergunning zijn enkele wegenbouwprojecten verbonden, zoals ondermeer een 32 kilometer lang bergpas-trace· of de aanleg van de derde baan in het traject Bologna-Florence van de Autostrada del Sole, die krachtens het contract rechtstreeks onder het beheer van (cid:132)Autostrade(cid:148) zullen komen, zonder dat hiervoor een officie¤le Europese aanbestedingsprocedure hoeft te worden gevolgd. Zoals ik in mijn vorige vraag reeds heb medegedeeld, heeft de Rekenkamer een verlenging van de concessie verworpen, maar heeft de regering besloten hiermee geen rekening te zullen houden. Uit interviews en verklaringen in de diverse kranten kan men vernemen dat de Italiaanse minister van Openbare Werken het niet nodig vindt de desbetreffende documenten naar Brussel op te sturen, omdat Brussel volgens hem niet om specifieke documentatie heeft gevraagd en bovendien niet bevoegd is in deze aangelegenheid. Is de Commissie van mening dat de besluiten en het algemene optreden van de Italiaanse regering in overeenstemming zijn met de Europese normen op dit gebied? Wat is, in het bijzonder, het oordeel van de Commissie over de weigering van de Italiaanse regering om haar over deze kwesties in te lichten en over de twijfel ten aanzien van de bevoegdheden op dit gebied? Antwoord van de heer Monti namens de Commissie (30 maart 1998) De Commissie heeft de Italiaanse overheid op 1 december 1997 een uitdrukkelijk verzoek om informatie over de concessie aan de maatschappij Autostrade S. p. A. gestuurd. De Italiaanse overheid heeft de vragen in deze brief nog niet beantwoord. Er zijn echter contacten tussen de Commissie en de Italiaanse overheid. Niets wijst er in dit stadium op dat de Italiaanse regering zich aan de verplichting tot samenwerking krachtens artikel 5 van het EG-Verdrag wil onttrekken en dat zij niet alle informatie wil verstrekken die voor de analyse van het geval nodig is. Hieruit volgt evenmin dat de bevoegdheid van de Commissie in twijfel wordt getrokken. (98/C 310/38) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0171/98 van Freddy Blak (PSE) aan de Commissie (2 februari 1998) Betreft: Handel in Oekra(cid:14)¤ense vrouwen 1. Volgens een artikel in de International Herald Tribune van 12 januari 1998 worden vrouwen uit Oekra(cid:14)¤ne en tal van andere Oost-Europese landen in groten getale gee¤xporteerd om seksueel te worden uitgebuit. Deze vrouwen verblijven voor een groot deel illegaal in de lidstaten van de EU, waar zij veelal in omstandigheden die aan slavernij doen denken worden vastgehouden en gedwongen tot prostitutie. Is de Commissie van dit verschijnsel op de hoogte? 2. Heeft de Commissie iets gedaan, of overweegt zij maatregelen om deze moderne vorm van slavenhandel aan te pakken? Wat wordt er gedaan om de georganiseerde misdaad aan te pakken die de slavenhandel regelt, en is het bij voorbeeld mogelijk een deel van de kredieten die de landen in het Oosten van de EU ontvangen zodanig te gebruiken dat de vrouwen betere mogelijkheden krijgen in hun eigen land een zinvol bestaan op te bouwen? Is de Commissie bereid iets te doen ter verbetering van de situatie van de groep vrouwen die zich reeds 3. illegaal in de EU bevindt?


title: Decisione del Consiglio dei Governatori - Ampliamento dell'Unione Europea: «Strumento preadesione» della BEI

eurovoc_concepts:
EIB loan
European Investment Bank
accession to the European Union
enlargement of the Union
power of attorney
support mechanism

text: C 116/10 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit{ europee 16. 4. 98 BANCA EUROPEA PER GLI INVESTIMENTI CONSIGLIO DEI GOVERNATORI Ampliamento dell’Unione europea: (cid:133)Strumento preadesione(cid:176) della BEI (98/C 116/09) 1. (cid:218)(cid:217)Nella riunione tenuta nel gennaio 1997, il Consiglio Ecofin aveva preso una decisione in merito agli importi da proporre per i mandati di finanziamento della BEI fuori dell’Unione europea. Relativamente all’attivit{ della Banca nell’Europa centrale e orientale, il Consiglio aveva proposto un (cid:133)pacchetto(cid:176) di 3(cid:216)520 milioni di ECU da ac(cid:220) cordare in tre anni, invitando altres(cid:243) la Banca a proporre al Consiglio dei governatori, entro la fine dell’anno, (cid:133)un consistente strumento di sostegno preadesione(cid:176). Nelle conclusioni del Consiglio, riprese nel preambolo della decisione dello stesso Consiglio UE del 14 aprile 1997 concernente la garanzia della Comunit{(cid:216)(˛) (e che sono alla base dei massimali regionali convenuti per i mandati di finanziamento), si legge che (cid:133)gli Stati membri e la Commissione dichiarano unanimemente di essere d’ac(cid:220) cordo sulla creazione di un consistente strumento di so(cid:220) stegno preadesione. Essi invitano la BEI a proppore tale strumento al Consiglio dei governatori nel corso del(cid:220) l’anno. Lo strumento entrer{ in vigore non appena possi(cid:220) bile, alla luce delle future adesioni. Esso sar{ approvato ai sensi dell’articolo 18 dello statuto della BEI e non comporter{ alcuna garanzia a carico del bilancio comu(cid:220) nitario o degli Stati membri. (cid:176) 2. (cid:218)(cid:217)La proposta di cui sopra (cid:127) stata comunicata alla Banca con lettera del Consiglio UE al presidente della Banca in data 15 aprile 1997 e costituisce la base della decisione - presa successivamente all’unanimit{ dal Consiglio dei governatori, su proposta del consiglio di amministrazione e conformemente all’articolo 18, para(cid:220) grafo 1, secondo comma, dello statuto - che autorizza la Banca ad accordare finanziamenti nei paesi dell’Eu(cid:220) ropa centrale e orientale, nei paesi mediterranei, nei paesi dell’America latina e dell’Asia nonch~ in Sudafrica. 3. (cid:218)(cid:217)Dopo la conclusione della CIG, e in linea con la decisione del Consiglio UE di cui sopra e le conclusioni del Consiglio europeo di Amsterdam, il consiglio di am(cid:220) ministrazione propone al Consiglio dei governatori di autorizzare la Banca, conformemente all’articolo 18, pa(cid:220) ragrafo 1, secondo comma, dello statuto, a creare uno (˛)(cid:217)Decisione 97/256/CE del Consiglio, del 14 aprile 1997, che accorda alla Banca europea per gli investimenti una garanzia della Comunit{ in caso di perdite dovute a prestiti a favore di progetti al di fuori della Comunit{ (Europa centrale ed orientale, paesi mediterranei, America latina ed Asia, Sud(cid:220) africa), GU L 102 del 19. 4. 1997, pag. 33. strumento di sostegno preadesione, come richiesto dal Consiglio UE, affinch~ essa possa contribuire in modo appropriato all’integrazione economica dei paesi dell’Eu(cid:220) ropa centrale e orientale candidati all’adesione all’UE nonch~ di Cipro. 4. (cid:218)(cid:217)Un importo massimo di 3,5 miliardi di ECU (cid:127) stato fissato per coprire il periodo sino al 31 gennaio 2000. Quest’importo, che raddoppia l’ammontare del mandato gi{ in vigore per lo stesso periodo, dovrebbe essere suffi(cid:220) ciente per un rafforzamento dell’attivit{ della Banca, nella fase di preadesione, in tutti i paesi candidati. Va notato che quest’importo gobale rispecchia il fabbisogno e la capacit{ di assorbimento dei paesi interessati nonch~ la capacit{ della Banca. 5. (cid:218)(cid:217)Lo strumento preadesione sar{ utilizzato solamente per finanziare progetti pienamente conformi agli abituali criteri bancari della BEI, in particolare a quelli relativi alle garanzie. Nella gestione di questo strumento e del mandato di finanziamento nei PECO la Banca veglier{ a che non vi sia alcuna discriminazione tra i paesi candi(cid:220) dati. I finanziamenti a mutuatari diversi dagli Stati di(cid:220) penderanno dalla qualit{ dell’operazione prevista e dalla garanzia proposta. 6. (cid:218)(cid:217)Lo strumento preadesione nonch~ il mandato di fi(cid:220) nanziamento saranno utilizzati per facilitare e accelerare i progressi in tutti i settori normalmente ammissibili ad un finanziamento BEI, soprattutto in quelli corrispon(cid:220) denti ai principali obiettivi delle politiche comunitarie. L’accento sar{ messo sui progetti volti a favorire l’inte(cid:220) grazione all’UE nonch~ il recepimento dell’(cid:133)acquis com(cid:220) munautaire(cid:176) (una priorit{ particolare sar{ data alla pro(cid:220) tezione ambientale) e su settori quali lo sviluppo delle reti nel campo dei trasporti, delle telecomunicazioni e dell’energia (in particolare RTE), la competitivit{ indu(cid:220) striale e lo sviluppo regionale. La Banca continuer{ a se(cid:220) guire la sua strategia abituale (approccio (cid:133)per progetti(cid:176)) e terr{ pienamente conto delle priorit{ adottate dal Con(cid:220) siglio europeo negli accordi di partenariato in vista del(cid:220) l’adesione che stanno per essere conclusi con ciascun paese candidato. La Banca cooperer{ strettamente con la Commissione per assicurare la massima sinergia possibile tra i principali strumenti finanziari comunitari a favore dei paesi interessati, cio(cid:127) il programma Phare e i finan(cid:220) 16. 4. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit{ europee C 116/11 lo riterr{ opportuno, ziamenti BEI. Ogniqualvolta la Banca continuer{ anche a cooperare strettamente con al(cid:220) tre IFI nonch~ con istituzioni bancarie bilaterali, nazio(cid:220) nali e internazionali, tenendo altres(cid:243) debitamente conto della disponibilit{ di capitali privati e di altre fonti di fi(cid:220) nanziamento. Conformemente alla politica generale della BEI, i pro(cid:220) getti da essa finanziati saranno conformi ai suoi criteri abituali d’intervento, in particolare per quanto concerne gli aspetti economici, tecnici e finanziari, e comporte(cid:220) ranno modalit{ e condizioni appropriate (per esempio relativamente alle strutture tariffarie, alla gestione finan(cid:220) ziaria e generale, al monitoraggio, ecc. ) allo scopo di mi(cid:220) gliorare i risultati e assicurare la validit{ degli investi(cid:220) menti. 7. (cid:218)(cid:217)I finanziamenti nel quadro di questo strumento sa(cid:220) ranno accordati dalla Banca a proprio rischio e non rien(cid:220) treranno nella quota indicativa del 10(cid:216)% concernente le operazioni nei paesi terzi. Una decisione in tal senso fi(cid:220) gura in allegato. ALLEGATO DECISIONE DEL CONSIGLIO DEI GOVERNATORI Ampliamento dell’Unione Europea: (cid:133)Strumento preadesione(cid:176) della BEI (Decisione del 28 gennaio 1998) IL CONSIGLIO DEI GOVERNATORI, CONSIDERANDO che il Consiglio dell’Unione europea - con lettera, in data 15 aprile 1997, del suo presidente - ha invitato la Banca a proporre (cid:133)un consistente strumento di sostegno preadesione(cid:176); CONSIDERANDO che, con decisione 97/256/CE del Consiglio del 14 aprile 1997, gli Stati membri e la Commissione hanno dichiarato (cid:133)unanimemente di essere d’accordo sulla creazione di un consistente stru(cid:220) mento di sostegno preadesione(cid:176) che dovrebbe entrare in vigore (cid:133)non appena possibile, alla luce delle future adesioni(cid:176); CONSIDERANDO che detto strumento dovr{ permettere alla Banca di continuare a dare e di rafforzare il suo sostegno agli sforzi dei paesi candidati all’adesione all’UE; CONSIDERANDO che tale compito (cid:127) in linea con la missione della BEI nella sua qualit{ di (cid:133)house bank(cid:176) dell’Unione europea e che compiti similari sono stati portati a buon termine in occasione di precedenti ampliamenti, su proposta del Consiglio di amministrazione, e conformemente all’articolo 18, paragrafo 1, secondo comma, dello statuto, DECIDE ALL’UNANIMIT[: 1. (cid:217)La Banca (cid:127) autorizzata ad accordare finanziamenti su risorse proprie a Cipro e nei paesi dell’Europa centrale e orientale candidati all’adesione all’Unione europea. Questi finanziamenti saranno utilizzati per facilitare ed accelerare i progressi in tutti i settori che nor(cid:220) malmente possono beneficiare di un intervento BEI, in particolare in quelli corrispondenti ai principali obiettivi delle politiche comunitarie. Sar{ data particolare importanza ai progetti volti a favorire l’inte(cid:220) grazione all’UE e il recepimento dell’(cid:133)acquis communautaire(cid:176) (soprattutto nel campo della protezione ambientale) ed a settori quali l’estensione delle reti nel campo dei trasporti, delle telecomunicazioni e dell’energia (in particolare RTE), il rafforzamento della competitivit{ industriale e lo sviluppo regionale. La Banca continuer{ a seguire la sua strategia abituale (approccio (cid:133)per progetti(cid:176)) e terr{ pienamente conto delle priorit{ adottate dal Consiglio europeo negli accordi di partenariato in vista dell’adesione C 116/12 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit{ europee 16. 4. 98 che stanno per essere conclusi con ciascun paese candidato. La Banca cooperer{ strettamente con la Commissione per assicurare la massima sinergia possibile tra i principali strumenti finanziari comunitari a favore dei paesi interessati, cio(cid:127) il programma Phare e i finanziamenti BEI. Ogniqualvolta sar{ rite(cid:220) nuto opportuno, la Banca continuer{ anche a cooperare strettamente con altre IFI nonch~ con istitu(cid:220) zioni bancarie bilaterali, nazionali e internazionali, tenendo altres(cid:243) debitamente conto della disponibilit{ di capitali privati e di altre fonti di finanziamento. Conformemente alla politica generale della BEI, i progetti da essa finanziati saranno conformi ai suoi criteri abituali d’intervento, in particolare per quanto concerne gli aspetti economici, tecnici e finanziari, e comporteranno modalit{ e condizioni appropriate (per esempio relativamente alle strutture tariffarie, alla gestione finanziaria e generale, al monitoraggio, ecc. ) allo scopo di migliorare i risultati e assicurare la validit{ degli investimenti. Un importo massimo di 3,5 miliardi di ECU viene fissato per un periodo coincidente con quello dell’at(cid:220) tuale mandato, cio(cid:127) sino al 31 gennaio 2000; insieme al mandato dell’UE, questo strumento permetter{ alla Banca di finanziare investimenti prioritari in tutti i paesi candidati dell’Europa centrale ed orientale ed a Cipro purch~ rispondenti ai suoi criteri, in particolare per quanto riguarda le garanzie (in confor(cid:220) mit{ dell’articolo 18 dello statuto). 2. (cid:217)I finanziamenti nel quadro dello strumento preadesione saranno accordati dalla Banca a proprio rischio e non rientreranno nella quota indicativa del 10(cid:216)% concernente le operazioni nei paesi terzi. 3. (cid:217)Ciascun progetto presentato a titolo della presente autorizzazione sar{ oggetto di una decisione del consiglio di amministrazione. 4. (cid:217)Il testo della presente decisione sar{ trasmesso dal presidente della Banca al Consiglio dell’Unione euro(cid:220) pea, in risposta alla lettera del 15 aprile 1997, nonch~ al presidente della Commissione europea