title: Beretning fra Kommissionen til Rådet og Europa- Parlamentet om den makrofinansielle bistand til tredjelande i 1996

eurovoc_concepts:
economic reform
financial aid
macroeconomics
structural policy
third country

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 13. 01. 1998 KOM(98) 3 endelig udg. BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET QG EUROPA-PARLAMENTET OM DEN MAKROFINANSIELLE BISTAND TIL TREDJELANDE 11996 OVERSIGT 1 Indledning 2 Den makrofinansielle bistand i 1996 3 Udviklingen i den makrofinansielle bistand 4 Byrdefordeling. I. ALBANIEN 1 Indledning 2 De makroøkonomiske resultater 3 Strukturreformer 4 Makrofinansiel bistand II. ALGERIET 1 Indledning 2 De makroøkonomiske resultater 3 Strukturreformer 4 Gennemførelse af den makrofinansielle bistand III. BELARUS 1 Indledning 2 De makroøkonomiske resultater 3 Strukturreformer 4 Gennemførelse af den makrofinansielle bistand IV. BULGARIEN 1 Indledning 2 De makroøkonomiske resultater 3 Strukturreformer 4 Gennemførelse af den makrofinansielle bistand „ ^ • 1 1 2 3 4 24 24 24 25 26 27 27 28 29 30 31 31 31 32 33 34 34 35 36 36 V. ESTLAND 1 Indledning 2 Den seneste økonomiske udvikling „ 3 Gennemførelse af den makrofinansielle bistand VI. LETLAND 1 Indledning 2 Den seneste økonomiske udvikling 3 Gennemførelse af den makrofinansielle bistand VII. LITAUEN 1 Indledning 2 Den seneste økonomiske udvikling 3 Gennemførelse af den makrofinansielle bistand VIII. MOLDOVA 1 Indledning 2 De makroøkonomiske resultater 3 Strukturreformer 4 Gennemførelse af den makrofinansielle bistand IX. RUMÆNIEN 1 Indledning 2 Den makroøkonomiske udvikling 3 Strukturreformer 4 Gennemførelsen af den makrofinansielle bistand X. UKRAINE 1 Indledning 2 De makroøkonomiske resultater 3 Strukturreformer 4 Gennemførelse af den makrofinansielle bistand il. -?. 38 38 38 39 40 40 40 41 43 43 43 44 45 45 45 46 46 48 48 48 49 50 51 51 51 52 52 OVERSIGT 1 Indledning Makrofinansiel bistand fra EU, der oprindeligt var tænkt som en EU-intern betalings balancestøtte, er siden 1990 også blevet ydet til tredjelande, primært landene i Central- og Østeuropa, men i stigende grad også til andre lande i det tidligere Sovjetunionen og i Middelhavsområdet, til støtte for deres politiske og økonomiske reformer. De central- og østeuropæiske lande (CØE-landene) stod ved starten af. omstillingen til markedsøkonomi over for nogenlunde ens problemer: meget store omkostninger i forbindelse med de første skridt i retning af reform, yderligere eksterne påvirkninger (embargoen i forbindelse med Golfkrigen, sammenbruddet i COMECON), utilstrækkelige ressourcer fra de internationale finansieringsinstitutioner og stort set ingen pengestrøm fra den private sektor. Det var på den baggrund, at EU besluttede at yde makrofinansiel bistand til disse lande som et supplement til finansieringen fra de internationale finansieringsinstitutioner. Det blev også besluttet, at Kommissionen som led i den bistandskoordinering, der blev aftalt mellem de 24 industrilande (G24) som hjælp til CØE-landene, skulle formå andre bidragydere til at yde en tilsvarende bistand til de økonomiske programmer, som landene gennemførte efter aftale med IMF og Verdensbanken. Et antal støttetransaktioner af denne art fra EU og G24 fandt sted i perioden 1990 til 1994 og omfattede de fleste CØE-lande, der kan komme i betragtning til støtte fra G24 (tabel 1 og 2). Rådet vedtog at yde adskillige andre EU-lån i denne periode til lande uden for Central- og Østeuropa. Som led i EU's støtte til Middelhavsområdet, der havde mærket følgerne af Golfkonflikten, ydede Rådet i juli 1991 et lån på 160 mio. ECU på fordelagtige vilkår til Israel. I september 1991 blev det desuden besluttet at yde et mellemfristet lån på 400 mio. ECU til Algeriet for at hjælpe landet med at gennemføre de politiske og økonomiske reformer, der var i gang1. I slutningen af 1994 blev det besluttet at yde et yderligere lån til Algeriet2. I 1994 blev der også vedtaget lånetransaktioner til fordel for de nye uafhængige stater i Europa omfattende lån til Moldova og Ukraine. I 1995 var EU's makrofinansielle bistand igen mindre fokuseret på den central- og østeuropæiske gruppe, der som følge af en generel positiv økonomisk udvikling havde stadig mindre brug for ekstern finansiel støtte fra officielle kilder. I stedet gik en stigende del af EU's lån til de nye uafhængige stater og Middelhavsområdet. Der blev udbetalt 1 Se "Beretning om den makrofinansielle bistand til tredjelande", KOM(94) 229 af 7. juni 1994. 2 Se "Beretning om den makrofinansielle bistand til tredjelande", KOM(95) 572 af 27. november 1995. 1 yderligere beløb til Albanien, Rumænien og Litauen, men disse udbetalinger blev mere end opvejet af udbetalingen af anden rate til Moldova og nye lån til Belarus og Ukraine. Der blev desuden udbetalt en første rate af andet makrofinansielle lån til Algeriet3. EU's finansielle bistand til alle tredjelande er baseret på en række principper, der er udarbejdet på Europa-Kommissionens initiativ og aftalt mellem G24-landene. Disse principper skulle tjene som retningslinjer for den makrofinansielle bistand fra EU/G24. Principperne, der senere er godkendt at EU's finansministerråd (ECOFIN), understreger, at bistanden er af ekstraordinær karakter komplementær i forhold til finansieringen fra de internationale finansieringsinstitutioner og underlagt makroøkonomiske betingelser. 2 Den makrofinansielle bistand i 1996 Den forskydning i bistanden i retning af de nye uafhængige stater og bort fra CØE- landene, der havde gjort sig gældende i 1994 og 1995, blev fastholdt i 1996. Der blev kun tildelt et nyt lån på 15 mio. ECU til Moldova. Lånet blev udbetalt i december, efter at IMF's bestyrelse havde godkendt et nyt treårs økonomisk reformprogram, og Kommis sionens tjenestegrene havde bekræftet, at de betingelser, der var knyttet til lånet, var opfyldt. Den anden af de nye uafhængige stater, der fik udbetalt et lån i 1996, var Ukraine, der modtog 100 mio. ECU som første rate af et lån på 200 mio. ECU, som Rådet havde vedtaget at yde i oktober 1995 som supplerende bistand til de internationale finansierings institutioners og andre bilaterale donorers bistand, som havde til formål at støtte de ukrainske myndigheders økonomiske reformbestræbelser. Situationen i Belarus var kendetegnet ved manglende fremskridt på centrale områder i den strukturelle reform og annulleringen af bestemte liberaliseringsforanstaltninger. Som følge heraf blev anden rate af lånet på 55 mio. ECU, som blev godkendt i 1995, ikke udbetalt. Det blev ved udgangen af året overvejet, om der skulle ydes ekstraordinær finansiel bistand til Armenien og Georgien og eventuelt til Tadsjikistan, så disse lande kunne gennemføre grundlæggende politiske og økonomiske reformer inden for rammerne af IMF-programmer. Som en afgørende forudsætning for at en sådan bistand kan ydes, skal landene kunne honorere deres udestående finansielle forpligtelser over for EU i fuld omfang. Efter at have konsulteret Det Monetære Udvalg besluttede Kommissionen j begyndelsen af september 1996 at udbetale anden rate (20 mio. ECU) af et lån på i alt 35 mio. ECU til Albanien, da den nye regering havde truffet foranstaltninger til afhjælpning af de budgetmæssige uligevægte, herunder indførelsen af moms, og da der var sket fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de strukturreformer, der er fastsat i aftalememoran dummet. Den anden rate på 40 mio. ECU af Bulgariens lån på 110 mio. ECU, der blev vedtaget i 1992, blev langt om længe udbetalt efter, at der var vedtaget et nyt IMF- standbylån. De litauiske myndigheder forbedrede de procedurer, der skal anvendes, når de konsulterer og aflægger beretning over for Kommissionen om anvendelsen af første delrate på 25 mio. ECU af anden rate på 50 mio. ECU af EU's bistand. Den blokering af bistanden, der blev foretaget i 1995, blev derefter ophævet. Der blev udbetalt mindre beløb i 1996, hvilket delvis afspejlede tendensen til, at CØE- landene fik stadig mindre brug for ekstern finansiering, efterhånden som deres økonomier blev stærkere. Estland undlod ikke blot at trække på anden rate på 20 mio. ECU af lånet på 40 mio. ECU, men ønskede også at betale første rate tilbage før tid. I andre Se 'Beretning om den makrofinansielle bistand til tredjelande i 1995". KOM(96) 695 af 8. januar 1997. forbindelser var årsagerne til, at der ikke blev foretaget udbetalinger, mindre tilfreds stillende. Lånet på 130 mio. ECU til Slovakiet, der blev vedtaget i 1994, blev annulleret, idet der ikke blev gjort tilstrækkeligt fremskridt i retning af en aftale mellem de slovakiske myndigheder og Kommissionen om, hvilke betingelser for den økonomiske politik, der skulle knyttes til lånet, og idet en forbedret finansiel situation samtidig betød, at Slovakiet havde mindre behov for støtten. Anden rate på 40 mio. ECU af lånet på 80 mio. ECU til Litauen, der blev vedtaget i 1992, blev på trods af IMF's vedtagelse af en standbyordning i maj 1996 ikke frigivet, da Kommissionen havde alvorlige forbehold over for den måde, hvorpå videreudlåningen af provenuet fra første rate blev styret. Denne bistand er under alle omstændigheder ikke nødvendig i betalingsbalanceøjemed. Ved udgangen af året var to anmodninger ved at blive undersøgt nærmere. Den nye rumænske regering, der blev valgt i november, anmodede om at fa den makrofinansielle bistand fra EU og G24 reaktiveret i forbindelse med et ambitiøst makroøkonomisk stabiliserings- og strukturreformprogram, som de internationale finansieringsinstitutioner støttede. Nogenlunde samtidig anmodede den tidligere jugoslaviske republik Makedonien på grundlag af landets vanskelige eksterne situation om makrofinansiel bistand som supplement til IMF's og Verdensbankens støtte til landets treårige stabiliserings- og reformprogram. I lyset af landets presserende behov og betydelige fremskridt i forbindelse med overgangen til markedsøkonomi indledte Kommissionen interne konsultationer med henblik på at yde makrofinansiel bistand fra EU på indtil 40 mio. ECU. I lyset af den akutte økonomiske krise i Bulgarien begyndte Kommissionen at undersøge muligheden for at yde landet en yderligere makrofinansiel bistand på indtil 250 mio. ECU som supplement til de midler, som de internationale finansieringsinstitutioner har stillet til rådighed med henblik på at støtte et forventet økonomisk stabiliserings- og strukturreformprogram. Der blev ikke foretaget nogen udbetalinger af makrofinansiel bistand i Middelhavsområdet i 1996. Der blev ført drøftelser mellem Algeriets myndigheder og Kommissionens tjenestegrene om udbetaling af anden rate (indtil 100 mio. ECU) af det makrofinansielle lån fra 1994, men der blev ikke opnået enighed om betingelserne for frigivelse af raten, herunder især med hensyn til tidsplanen for gennemførelsen af et program for privatisering af store statsvirksomheder. I december 1996 besluttede Kommissionen imidlertid som del af MED A-programmet at støtte Algeriets strukturreformprogram ved hjælp af en strukturtilpasningsfacilitet på 125 mio. ECU. Alle EU-transaktioner har været baseret på de principper, der gælder for denne type bistand. EU's makrofinansielle bistand har navnlig skullet støtte modtagerlandenes bestræbelser på at gennemføre økonomiske reformer og strukturændringer. I nært samarbejde med IMF og Verdensbanken har EU søgt at fremme en politik, der er skræddersyet til hvert enkelt lands behov, har til formål at stabilisere den økonomiske situation og sigter mod etablering af en markedsøkonomi (modtagerlandenes makroøko nomiske resultater og fremskridt i reformprocessen er vist i oversigtsform i tabel 4 og 5 og behandles land for land i de efterfølgende kapitler. 3 Udviklingen i den makrofinansielle bistand To med hinanden forbundne tendenser gjorde sig gældende i 1996 som i 1995. Både antallet af (potentielle) modtagerlande og bredden i deres behov voksede. De (potentielle) modtagerlande spænder nu fra Armenien, Georgien og Tadsjikistan, der har behov for bistand af humanitære årsager, til central- og østeuropæiske lande, som har anmodet om EU-medlemskab, og som Kommissionen har udarbejdet udtalelser om med henblik på at fastslå, om de er klar til at blive optaget i EU. Den forskydning i den geografiske fokusering af EU's makrofinansielle bistand, der allerede havde kunnet konstateres i 1994 og 1995, gjorde sig samtidig også gældende i 1996. Oprindeligt havde EU's makrofinansielle bistand til formål at støtte den makroøkonomiske stabilisering og betalingsbalancen. I løbet af årene voksede det antal lande, som EU med rimelig kunne yde en sådan støtte til, da et voksende antal nabolande satte sig for at gennemføre hårde økonomiske reformprogrammer. Det resulterede i en forskydning i den geografiske balance i bistanden fra de første år, hvor de fleste modtagerlande befandt sig i EU's umiddelbare nabolag, til nu, hvor bistanden i stadig større omfang tilflyder noget mere fjerntliggende lande. Det var stadig nødvendigt at yde makrofinansiel bistand til nogle lande for at støtte deres makroøkonomiske stabilisering og betalingsbalance, hvilket var bistandens oprindelige formål, men det stod også klart, at den makrofinansielle bistand i andre tilfælde med fordel kunne ydes med henblik på at støtte regeringens strukturreformprogram. Denne tendens gjorde sig først gældende i nogle central- og østeuropæiske lande, hvor makrofinansiel bistand til strukturreformer kunne kombineres effektivt med teknisk bistand fra PHARE- programmet med henblik på at styrke de relevante nationale institutioners muligheder for at støtte sådanne strukturreformprogrammer. Den komplementerende virkning af forskellige former for EU-bistand blev forstærket ved at udvide dialogen med hver enkelt modtagerland til at omfatte den samlede bistand til reformbestræbelser. I den senere tid har en tilsvarende udvikling gjort sig gældende i forbindelse med bistanden til nogle af de nye uafhængige stater. En tilsvarende udvikling har fundet sted i de programmer, som IMF og Verdensbanken støtter, hvilket har medført et tættere samarbejde mellem Kommissionen og disse institutioner. For CØE-landenes vedkommende vil der i øget grad blive fokuseret på strukturreformer, når landene forbereder sig på at tiltræde EU. Det Europæiske Råd besluttede på sit møde i København i juni 1993, at ethvert associeret land i Central- og Østeuropa om ønsket skulle kunne blive medlem af EU lige så snart, landet kunne opfylde de nødvendige politiske og økonomiske betingelser. Udarbejdelsen af udtalelser om, hvorvidt de 10 associerede lande i Central- og Østeuropa opfylder disse betingelser, blev påbegyndt i 1996 og er nu afsluttet. Når de associerede lande forbereder sig på optagelse i EU, vil der skulle foretages betydelige investeringer på områder som miljøbeskyttelse, transport, energi, industriel omstrukturering, landbrugets infrastruktur og udviklingen i landdistrikterne. Finansiel støtte baseret på den førte politik vil fortsat være nødvendig for at øge den strukturelle tilpasning. Det må derfor overvejes nøje, hvordan EU's forskellige former for bistand og instrumenter kan anvendes mest effektivt til fremme af disse bestræbelser. Det vil også være nødvendigt at finansierings institutioner, så der kan opnås en så høj grad af synergi som muligt med deres långivning til støtte for strukturreformer og skabe konsistens mellem EU's betingelser i forbindelse med tiltrædelsen og de betingelser, der er knyttet til de internationale finansierings institutioners transaktioner. intensivere samarbejdet med de internationale 4 Byrdefordeling Siden EU begyndte at yde makrofinansiel bistand, har de midler, som EU har afsat hertil, varieret betydeligt (tabel 3 og 3. 1), men i forhold til den samlede betalingsbalancestøtte har EU's makrofinansielle bistand vist et konstant fald. Til at begynde med var et vigtigt træk ved EU-bistanden, at der blev mobiliseret meget store beløb for at støtte de Bretton Woods-institutioners programmer. I den forbindelse spillede EU en central rolle som en af de største bidragsydere og fra 1991 som koordinator af den bilaterale bistand til CØE-landene via G24. Siden da har de internationale finansieringsinstitutioner mobiliseret flere midler; der blev oprettet et nyt låneinstrument, Systemtransmissionsfaciliteten (STF), som sammen med en forhøjelse af medlemslandenes kvoter satte IMF i stand til at øge sin bistand til landene i Central- og Østeuropa og det tidligere Sovjetunionen. Verdensbanken har på sin side udviklet flere successive generationer af betalingsbalancelån baseret på den førte politik (strukturtilpasningslån (SAL-lån), efterfulgt at lån til omstrukturering af virksomheds- og finanssektoren (EFSAL-lån)). Som følge herafer de internationale finansieringsinstitutters andel af finansieringspakkerne steget betydeligt (tabel 3). Sideløbende hermed blev der mobiliseret bidrag fra eksterne kreditorer, såvel fra den private sektor som fra den offentlige sektor, i forbindelse med gældssanerings- og gældseftergivelsestransaktioner (Algeriet, Bulgarien, Ukraine), der tegnede sig for en betragtelig del af betalingsbalancestøtten i 1991, 1994 og 1995. I 1996 udgjorde gældssaneringen (til Moldova) en mindre andel af betalingsbalancestøtten. Som følge af, at de internationale finansieringsinstitutioner tegner sig for en stigende andel af midlerne, faldt EU's og andre bilaterale bidragsyderes bidrag (bortset fra gældssane- ringstransaktioner) brat i forhold til de samlede tilsagn, nemlig fra henholdsvis 54% og 25% i 1990 til henholdsvis 7% og 4% i 1996 (eller henholdsvis 6% og 3% af de samlede tilsagn inklusive gældssaneringstransaktioner)4. EU's andel af den samlede betalings balancestøtte er faldet, men andelen af bilateral betalingsbalancestøtte har ligget stort set konstant på gennemsnitlig 60% i hele perioden 1990 til 1996 (tabel 2). Kun de lande, til hvilke der er mobiliseret makrofinansiel bistand fra EU, er medregnet i disse statistikker. T a bd 1: E U 'i M A K R O F I N A N S I E L LE B I S T A ND OG K O M M E R C I E L LE K R E D I T T ER T IL T R E D J E L A N DE Reelt udbetalt pr december 1996 (i mio ECU) Land G o d k e n dt m a k s i m u m s b e l gb Dato for Ridets »førelse Udbetalt Pe'gb PB udbetal mgsdato Ikke udbetalt A. Makrofinansiel bittand Hl landene i C e n t r al og Østeuropa Ungarn I (strukturtilpasningslin) Den Tjekkiske og Slovakiske Føderative Republik (betalingsbalance! ån) Ungarn n (betalingsbalancelin) Bulgarien I (betalingsbalancelin) - Rumænien I (betalingsbalancelin) Albanien I (betalingsbalancelin) De baltiske stater (betalingsbalancelin) heraf: Estland Letland Litauen Runaenien II (betalingsbalancelin) Bulgarien II (betalingsbalancelin) Rumænien III (betalingsbalancelin) Albanien I] (betalingsbalancelin) Slovakiet (betalingsbalancelin) 350 - apr. 1990 260-feb 1991 25. 02. 91 185-mar 1991 ISO ISO 190 - mar. 1992 100-aug 1991 80-jan 1993 150-aug. 1991 140-mar. 1992 190-jan. 1992 185-apr. 1992 35 - dec 1992 35 - aug 1993 375 28. 09. 92 220 23. 11. 92 40 80 100 20 40 75 mar. 1993 mar. 1993 50-jul 1993. — 25 - aug*T«95 20 40 25 27. 11. 92 SO feb 1993 19. 10. 92 110 7 0 - d e c. 1994 40-aug. l996 20. 06. 94 55 nov. 1995 70 35 15-jun. 1995 20-oct 1996 aulleret Jul. 1996 130 I ALT A 2860 545 B, Makrpfinansiri bjnand til andrf tfTdklinde Israel (1) (blødt strukturtilpasningslin) Algeriet I (betalingsbalancelin) Moldova (betalingsbalancelin) Algeriet II (betalingsbalancelin) Ukraine I (betalingsbalancelin) Belarus (betalingsbalancelin) Ukraine II (betal i ngsbalancelin) Moldova II (betalingsbalancelin) IALTB I ALT A + B 187. 5 22. 07. 91 187. 5 mar. 1992 400 23. 09. 91 400 45 13 06. 94 45 250-jan 1992 150-aug 1994 25-dec. 1994 20-aug. 1995 200 22 12. 94 100 nov 1995 100 85 55 22. 12. 94 85 dec 1995 100495 30 dec 1995 25 200 23. 10. 95 100 50-aug 1996 50-oct 1996 15 25. 03. 96 15 dec 1996 1187. 5 4047. 5 962. 5 3277. 5 100 225 770 (I) Bistand til Israel omfatter et lin med en hovedstol pi 160 mio ECU og tilskud pi 27,5 mio ECU i form af rentesubsidier 6 Tabel 2: EU's/G-24's makrofinansielle bistand til landene i Central- og Østeuropa siden 1991 (kumulative tal) (Situationen pr. december 1996) Land (konstateret finansieringsgab) ALBANIEN (237 mio. USD) DE BALTISKE STATER (600 mio. USD) #REF! Tilsagn %af gab Mio. USD %af tilsagn Udbetalinger % af Mio. udbet. USD Mio. USD Tilsagn %af gab %af tilsagn Udbetalinger %af Mio. USD udbet. Mio. USD BULGARIEN (1130 mio. USD) #REF! Tilsagn %af gab %af tilsagn Udbetalinger %af udbet. Mio. USD EU EFTA* USA Japan Andre 123. 5 14. 2 52. 1 6. 0 71. 0 8. 2 123. 5 10. 1 86. 9 7. 1 300. 0 123. 1 50. 0 20. 5 57. 4 23. 5 184. 0 67. 9 54. 0. 19. 9 36. 3 15. 3 20. 9 8. 5 6. 0 100. 0 16. 7 19. 1 88. 9 26. 1 533. 3 129. 5 10. 0 150. 0 8. 7 47. 2 11. 5 0. 9 13. 3 0. 8 64. 1 15. 6 1. 2 18. 0 1. 0 533. 3 98. 5 10. 0 100. 0 71. 9 13. 3 1. 3 13. 5 I alt 174. 0 73. 4 100. 0 142. 1 100. 0 523. 1 87. 2 100. 0 340. 8 100. 0 831. 5 73. 6 100. 0 741. 8 100. 0 |*herafA,S,FIN 1 11. 7 | 4. 9 | 6. 7 | 101 | 7. 1 | 811 13. 5 | 15. 5 | 67. 9| 19. 9 | 69. 0 | 6. 1 | 8. 3 | 50. 0 | 6. 7 | Land (konstateret finansieringsgab) DEN TJEKKISKE OG SLOVAKISKE FØDERATIVE REPUBLIK (1000 mio. USD) UNGARN(l) (500 mio. USD) RLM€NIEN (1455 mio. USD) Mio. USD 500. 0 146. 0 15. 0 200. 0 26. 0 EU EFTA* USA Japan Andre Tilsagn % af gab % af tilsagn Udbetalinger % af Mio. udbet. USD Tilsagn %af gab % af tilsagn Udbetalinger Mio. % af udbet. USD Tilsagn % af gab Mio. USD Mio. USD % af tilsagn Udbetalinger % af udbet. Mio. USD 50. 0 14. 6 1. 5- 20. 0 2. 6 56. 4 16. 5 1. 7 22. 5 2. 9 500. 0 146. 0 15. 0 200. 0 1. 0 58. 0 16. 9 1. 7 23. 2 0. 1 250. 0 95. 0 10. 0 150. 0 12. 8 50. 0 19. 0 2. 0 30. 0 2. 6 48. 3 18. 3 1. 9 29. 0 2. 5 250. 0 95. 0 10. 0 125. 0 12. 8 50. 7 19. 3 2. 0 25. 4 2. 6 740. 6 162. 2 150. 0 22. 0 50. 9 11. 1 10. 3 1. 5 68. 9 15. 1 14. 0 2. 0 660. 7 146. 3 100. 0 22. 0 71. 1 15. 7 10. 8 2. 4 I ALT 887. 0 88. 7 100. 0 862. 0 100. 0 517. 8 103. 6 100. 0 492. 8 100. 0 1074. 8 73. 9 100. 0 929. 0 100. 0 I« heraf A, S, FIN | 9Ô"Ô~ 9. 0 10. 1 90. 0 JMl 50 10. 0 | 9. 7 | 501 101 I 87. 3 | 6. 0 | 8. 1 | 81. 4 |" Land (konstateret finansieringsgab) SLOVAKIET (300 mio. USD I ALT (5222 mio. USD) Tilsagn % af gab %af tilsagn Udbetalinger %af Mio. udbet. USD Mio. USD Tilsagn %af gab %af tilsagn Udbetalinger %af Mio. udbet. USD Mio. USD EU EFTA* USA Japan Andre 156. 0 27. 4 '52. 0 9. 1 64. 1 11. 2 60. 0 20. 0 24. 7 60. 0 100. 0 2603. 5 697. 3 35. 0 846. 3 69. 5 49. 9 13. 4 0. 7 16. 2 1. 3 61. 2 16. 4 0. 8 19. 9 1. 6 2251. 5 563. 8 35. 0 682. 4 35. 8 63. 1 15. 8 1. 0 19. 1 1. 0 I alt 243. 4 81. 1 100. 0 60. 0 100. 0 4251. 6 81. 4 100. 0 3568. 5 100. 0 1* heraf A, S, FIN | 16. 4 | 5. 5 | 6. 7 | | | 405. 3 | 7 l ]~ 9. 5 349. 4 9. 8 (1) I 1990 gav EU Ungarn tilsagn om et yderligere lån på 870 mio. ECU, som ikke er medregnet i tabellen, fordi det blev givet uden for G-24-processen. Kilde: Europa-Kommissionen Tabel 3: Betalingsbalancestøtte til modtagere af makrofinansiel bistand fra EU fordelt på bidragsydere, 1990-1996 (1) (i procent af de samlede tilsagn) Inklusive gældssanering Internationale finansieringsinstitutioner IMF Verdensbanken Bilateral stotte EU(2) Anden bilateral stertte (3) heraf: USA Japan Gaeldssanering Paris-klubben London-klubben Andre (4) Eksklusive gældssanering Internationale finansieringsinstitutioner IMF Verdensbanken Bilateral stotte EU(2) Anden bilateral st0tte (3) heraf: USA Japan 1990 1991 1992 1994 1995 1996 21 11 10 79 54 25 10 69 40 29 31 19 13 5 50 37 13 50 20 13 0 8 18 5 13 27 21 * 6 73 6 5 1 2 63 32 28 2 33 26 7 67 6 3 3 59 59 79 62 17 21 6 3 3 12 12 1990 1991 1992 1994 1995 1996 21 11 10 79 54 25 10 61 45 16 39 24 15 0 9 69 40 29 31 19 13 5 71 56 15 29 17 12 2 6 80 63 17 20 14 6 6 90 70 20 10 7 4 4 ( 1 ) (2) (3) (4) Baseret på rådsafgøreIser for EU-støttens vedkommende. Ingen afgørelserom støtte i 1993. Makrofinansiel bistand fra EU. Inklusive EU-medlemstater. Syndikeret banklån til Algeriet i 1991, sanering af Ukraines gæld til Rusland og Turkmenistan i 1994 og 1995, omlægning af Moldovas gæld til Rusland i 1996. Tabel 3. 1: Betalingsbalancestøtte t il modtagere af makrofinansiel bistand f ra EU fordelt pi bidragsydere, 1990-1996 "' (i mio. USD og i */• af samlede tilsagn og udbetalinger) Betalingsbalancestøtte - 1 9 90 I alt VnRarn | Tilsagn Udbetalinaer Tilsagn Vdbe^linger mio USD Vo mio. USD % mio USD % mio USD % 419 21 375 23 419 21 375 23 219 200 1618 1108 200 311 11 10 79 54 10 15 175 200 128« 777 200 311 11 12 77 47 12 19 219 200 1618 1108 200 311 11 10 79 54 10 15 175 200 1288 777 200 311 11 12 77 47 12 19 Internationale finansierings institutioner IMF Verdensbanken (politikbaseret) Bilateral stette EU USA Japan Tyskland Anden bilateral stone I alt 2037 100 1663 100 2037 100 1663 100 Betalingsbalancestøtte- 1991 1 alt Algeriet 1 Pulgftrien | Tilsagn Udbetalinger Tilsagn mio. USD % mio USD V. mio USD V. Udbetalinger •/. mio. USD Tilsagn Udbetalinger mio. USD % mio USD % Internationale 5607 50 3930 43 690 23 443 19 640 35 540 33 finansierings- institutioner IMF Verdensbanken (politikbaseret) Bilateral stette EU USA Japan Anden bilateral stone Gxldssanering Paris-klubben Syndikeret Ian 4177 1430 5600 2190 35 850 521 2004 554 1450 37 13 50 20 0 8 5 18 5 13 2825 1105 5147 1988 35 633 487 2004 554 1450 31 12 57 22 0 7 5 22 6 16 390 300 2290 540 13 10 77 18 293 150 1938 338 300 10 150 1450 49 1450 1450 49 1450 390 250 1168 400 10 100 104 554 554 12 6 81 14 6 61 61 22 14 65 22 1 6 6 31 31 390 150 1117 400 10 58 95 554 554 24 9 67 24 1 4 6 33 33 I alt 11207 100 9077 100 2980 100 2381 100 1808 100 1657 100 Den Tiekkiske OB Slovakiske Føderative reoublik Ungarn Rumxnien I Tilsagn Udbetalinger Tilsagn mio USD % mio USD % mio USD Udbetalinger V. mio USD Tilsagn Udbetalinger mio USD % mio USD % •/. Internationale 1302 59 1302 60 2262 81 1020 67 713 49 625 46 finansierings institutioner IMF Verdensbanken (politikbaseret) Bilateral ststte EU USA Japan Anden bilateral stone Gzldssanenng Paris-klubben Syndikeret lin 852 450 887 500 15 200 172 39 21 41 23 1 9 8 852 450 862 500 15 200 147 39 21 40 23 1 9 7 2012 250 518 250 10 150 108 72 9 19 9 0 5 4 845 175 493 250 10 125 108 56 12 33 17 1 8 7 533 180 737 500 100 137 37 12 51 34 7 9 445 180 737 500 100 137 33 13 54 37 7 10 I alt 2189 100 2164 100 2780 100 1513 100 1450 100 1362 100 Tabd 3. 1. (fortsat) Betalingsbalaaceatatte -1992 laic Albanien 1 Ejtijnd. Iilijtfn Udbetalinger Tilsagn UdbeUjling. fr Tilsagn Udbetalinger mio. USD % mio. USD % mio USD % mio USD */• mio. USD % mio. USD % 1S64 69 1193 71 48 29 28 23 116 57 109 69 909 655 708 423 120 165 40 29 31 19 5 7 768 426 476 298 79 100 46 26 29 18 5 6 28 20 US 83 20 12 17 12 71 51 12 8 18 10 13 8 95 83 9 4 77 67 7 3 86 30 87 46 20 22 42 15 43 22 10 11 83 26 48 23 13 13 53 17 31 14 8 8 laternatioBale rmauicriats- iajtitutioner IMF Verdensbanken (politikbaseret) Bilateral Matte EU USA Japan Anden bilateral atatte I alt 1272 100 1670 100 162 100 123 100 204 100 158 100 Letland Lilaucn Runuenicn II JjJsjID mio. USD •/. Udbetalinger Tilsaen Udbetalinger Tilsatn ujfeflaUasE mio. USD % mio. USD % mio. USD % mio. USD y. mio. USD y. Internationale 215 Si 196 68 24S S3 194 62 940 89 666 85 fiuuieriap- iastitutioaer IMF Vadenbanken (politikbaseret) Bilateral atatte EU USA Japan Anden bilateral stotte 170 45 169 91 35 43 44 12 44 24 9 11 151 45 94 46 23 25 52 16 32 16 8 9 185 60 217 114 45 58 40 13 47 25 10 13 149 45 120 57 34 29 48 14 38 18 11 9 440 500 119 90 42 47 11 8 366 300 119 90 47 38 15 11 29 3 29 4 I alt 3S4 100 290 100 462 too 314 100 10S9 100 715 100 BeUliapbaJanccstctte -1994 1 alt Albanjen |I Algeriet II Bulearien 11 Tilsagn Udbetalinger Tilsaen Udbetalinger Tilsagn Udbetalinger TilllfD. Udbetalinger mio. USD y. mio USD S mio. USD y. mio. USD % mo. USD V. mio. USD y. mio. USD y. mio. USD % Internationale 4086 27 2772 21 75 63 42 SO 1397 19 1182 17 646 13 195 fiaaniicrinp- iastitutioner IMF Verdensbanken Qwlitikbaxeret) 3206 880 21 6 2072 700 16 5 Bilateral stette 11299 73 10591 79 EU USA Japan Anden bilateral stette Gcldssanering London-klubben Paris-klubben Anden stette 952 100 350 252 9645 4920 4380 345 6 1 2 2 63 32 28 2 560 90 185 111 9645 4920 4380 345 4 1 1 1 72 37 33 3 60 15 45 41 50 13 37 34 34 8 41 41 4 3 41 9 1097 300 15 4 882 300 13 4 521 125 SO SO S920 335 150 135 5300 1120 4180 81 5 2 2 72 15 57 S666 201 95 70 5300 1120 4180 83 3 1 1 77 16 61 4214 125 50 39 4000 3800 200 11 3 87 3 1 1 82 78 4 5 5 195 4125 125 95 3 4000 3800 200 93 88 5 I alt 15385 100 13363 100 120 100 13 100 7317 100 6848 100 4*60 100 4320 100 Moldova I NmiwiCT III DcnSlovakiskeRemiblik Ukraine Tilsagn Udbeulinaer Tilsagn Udbetalinger Tilsagn Udbetalinger Tilsagn mio. USD % mio. USD % mio. USD y. mio. USD % mio. USD % mio. USD */• mio. USD % Udbetalinger mio. USD % Internationale 164 56 133 56 913 81 447 16 426 64 308 84 465 47" 465 47 104 60 130 54 30 4(1 6 35 20 44 18 10 14 2 121 12 106 3(1 20 30 26 51 5 44 12 8 13 II 713 200 218 143 5(1 26 finanuerinp- institutioner IMF Verdensbanken (politikbaseret) Bilateral atatte EU USA Japan Anden bilateral suite Gcldssanering London-klubben Paris-klubben Anden stone 48 38 14 12 63 18 247 200 73 63 19 13 4 2 10 2 346 80 242 155 60 27 52 12 36 23 9 4 228 80 62 22 365 UK) 60 16 6(1 16 S3« UK) 70 37 10 53 10 7 365 10(1 520 inn 70 37 10 S3 to 7 15 2 5 1 345 35 345 35 345 35 345 35 I alt 294 KW 239 lim 1131 1011 520 100 668 100 368 100 »»5 too 985 ion 10 Tabel 3. 1. (fortsat) Betalingsbalancestøtte - 1995 I alt Belarus Ukraine 11 Tilsagn Udbetalinger Tilsagn Udbetalinger Tilsagn Udbetalinger mio. USD % mio. USD % mio USD % mio USD % mio. USD % mio USD % 1877 33 1770 33 270 79 163 81 1607 30 1607 31 1370 400 3573 168 26 7 67 3 1477 400 3885 330 150 26 7 67 6 3 270 79 163 81 70 70 21 21 38 38 19 19 1207 400 3815 260 150 22 7 70 5 3 1207 400 3535 130 23 8 69 3 Internationale finansierings institutioner IMF Verdensbanken (politikbaseret) Bilateral stette EU USA Japan Anden bilateral stette Gaeldssanering 3405 59 3405 64 3405 63 3405 66 London-klubben Paris-klubben Anden stette 3405 59 3405 64 3405 63 3405 66 I alt 5762 100 5343 100 340 100 201 100 5422 100 5142 100 Tabel 3. 1. (fortsat) Betalingsbalancestøtte-1996 Laii Moldoya II Tilsagn Udbetal mio USD % mio. USD nger % Tilsagn Udbetal mio. USD % mio. USD nger % 250 79 32 33 250 79 32 33 195 55 67 19 10 62 17 21 6 3 32 33 67 19 10 67 19 10 195 55 67 19 10 62 17 21 6 3 32 33 67 19 10 67 19 10 Internationale finansierings institutioner IMF Verdensbanken (politikbaseret) Bilateral stette EU USA Japan Anden bilateral stette Gaeldssanering 38 12 38 38 38 12 38 38 London-klubben Paris-klubben Anden stette 38 12 38 38 38 12 38 38 I alt 317 100 100 100 317 100 100 100 a) Udbetalingerne vises under det år, hvor de tilhørende forpligtelser er opført. Der er ikke tal for 1993, da der ikke blev truffet beslutning om EU-transaktioner i det år 11 Tabel 4: Udvalgte økonomiske indikatorer 1993 1994 1995 1996 Program ( 1 ) Skøn BNP i faste priser (Procentvis ændring) Albanien Algeriet Belarus Bulgarien Estland Letland Litauen Moldova Rumænien Ukraine 9. 6 -2. 2 11. 6 -1. 5 -8. 5 16. 0 16. 2 -8. 7 1. 5 17. 1 9. 4 -0. 9 -20. 0 1. 8 -1. 8 2. 0 1. 0 -31. 0 3. 9 -23. 0 8. 9 3. 9 -7. 0 2. 1 4. 3 -0. 8 3. 0 -3. 0 7. 1 -12. 0 Forbrugerpriser (årets udgang) (Procentvis ændring) Albanien Algeriet Belarus Bulgarien Estland Letland Litauen Moldova Rumænien Ukraine 30. 9 16. 1 1990. 0 63. 8 35. 6 35. 0 163. 0 837. 0 295. 0 10155. 0 15. 8 38. 6 2220. 0 122. 0 41. 7 26. 0 72. 2 116. 0 61. 7 401. 0 6. 0 21. 9 290. 0 32. 9 • 28. 9 23. 0 35. 7 24. 0 27. 8 182. 0 Fiskal balance (Procentvis ændring) Albanien Algeriet Belarus Bulgarien Estland Letland Litauen Moldova Rumænien Ukraine -10. 4 -1. 4 -3. 2 -5. 7 -1. 2 -4. 4 -1. 8 -5. 5 -2. 6 -5. 0 14. 4 -8. 7 -8. 3 10. 9 -0. 7 0. 6 -5. 1 -6. 8 -0. 4 10. 1 -12. 4 -4. 4 -1. 7 -5. 8 1. 3 -4. 1 -1. 7 -9. 0 -1. 9 -8. 2 12 - 4. 2 - - 3. 1 2. 0 - 4. 0 4. 0 -8. 0 - 15. 0 - - 23. 7 16. 0 - 15. 0 19. 0 47. 0 - 0. 3 - - -1. 4 -1. 8 - -3. 4 -2. 2 -3. 0 8. 2 4. 0 2. 6 -10. 9 4. 0 2. 8 3. 6 ~ -8. 0 4. 1 -10. 0 17. 4 15. 1 39. 0 310. 8 14. 8 13. 0 13. 1 26. 5 56. 9 39. 7 -11. 4 3. 0 1. 9 -11. 0 -1. 5 -1. 2 -2. 5 -7. 2 -3. 9 -3. 2 Tabel 4: Udvalgte økonomiske indikatorer (fortsat) 1993 1994 1995 1996 Program (1) Skøn Løbende betalingbalance (ProcentafBNP) Albanien Algeriet Belarus Bulgarien Estland Letland Litauen Moldova Rumænien Ukraine Officielle valutareserver (årets udgang) Albanien Algeriet Belarus Bulgarien Estland Letland Litauen Moldova Runænien Ukraine •29. 7 1. 6 -8. 7 12. 8 1. 3 6. 7 -6. 2 -9. 3 -4. 7 -5. 9 2. 3 2. 3 0. 3 2. 0 4. 0 5. 6 2. 4 1. 5 0. 1 0. 2 -14. 3 -4. 4 -11. 4 -2. 1 -7. 1 -4. 6 -2. 1 -9. 2 -1. 7 -6. 0 -7. 5 -5. 3 -4. 1 -0. 5 -5. 1 -4. 0 -10. 3 -6. 7 -4. 9 -5. 0 (Antal måneders import) 3. 2 2. 9 0. 3 3. 0 3. 2 5. 5 3. 1 3. 1 1. 1 2. 3 3. 5 2. 1 0. 7 2. 8 2. 7 4. 8 3. 9 4. 0 0. 4 3. 7 -4. 7 - -4. 3 - -6. 9 -4. 4 - -6. 8 -3. 2 -3. 8 - 2. 5 na - 2. 7 3. 1 - 3. 4 1. 0 1. 2 -7. 7 2. 8 -9. 0 0. 0 -10. 2 -6. 8 -8. 2 -14. 4 -6. 6 -3. 9 3. 2 4. 5 na 1. 6 2. 4 2. 9 2. 4 4. 0 0. 6 1. 3 (1) Programmål som fastsat i: juni 1996 for Algeriet, september 1995 for Belarus, juli 1996 for Estland, april 1996 for Letland, maj 1996 for Moldova, december 1995 for Rumænien og maj 1996 for Ukraine Kilde: Nationale myndigheder og IMF 13 ALBANIEN 1. Prisliberalisering Priserne er stort set blevet liberaliseret med undtagelse af lægemidler (sundhedspleje, og nogle offentligt bytransport, jernbane, energi og vand). leverede varer og tjenester 2. Handelsliberalisering 3. Valutasystem Ingen kvantitative importrestriktioner. Kun eksportrestriktioner på træ. Afskaffelse af toldfritagelser, ny metalskrot og uforarbejdet klassifikation, nye toldsatser godkendt i maj 1995. Gennemsnitlig toldsats på omkring 12%. Lavere told for nogle kapitalgoder. Anmodningen om medlemskab af WTO er fortsat i en tidlig fase. Frit flydende valutakurs siden juli 1992 inden for et valutamarked med én valutaregime. Valutasystemet er stort set uden restriktioner for transaktioner på de løbende poster, inklusive profithjemtagning. Fortsat kontrol med nogle kapitaltransaktioner. 4. Udenlandske direkte investeringer Liberal lovgivning. Salg af jord til udlændinge er tilladt, men på grund af forsinkelser i matrikulerings- og tinglysningsprocessen kan der ikke sælges landbrugsjord. Der er oprettet økonomiske frizoner. 5. Pengepolitik Kreditlofter for bankerne. Bankerne kan frit bestemme udlånssatserne, men centralbanken fastsætter minimumsindlånssatserne for at sikre, at realrentesatserne er positive. Auktioner med skatkammerbeviser (3, 6, 12 måneder). 6. Offentlige finanser Momsen indførtes i juli 1996. Budgetindtægterne anslået til 19% af BNP i 1996; udgifterne anslået til 29,4% af BNP. 7. Privatisering og omstrukturering i virksomhedssektoren i af små privatiseringen 96% af det samlede opdyrkelige areal er privatiseret. Uddelingen af midlertidige ejerbeviser næsten afsluttet. Privatiseringen af små virksomheder inden for handel og tjenester er afsluttet. Store og mellemstore fremskridt industrivirksomheder. Privatiseringen af store statsejede virksomheder går langsommere. Strategiske virksomheder udbudt til salg til udenlandske investorer. Det kuponbaserede masseprivatiserings program, der blev iværksat i midten af 1995, sigtede på at privatisere 400 mellemstore eller store virksomheder inden udgangen af 1998. Kun 97 virksomheder var solgt i juli 1996 på grund af vanskeligheder med gennemførelsen (bl. a. kuponer udstedt med en for høj pålydende værdi). Der blev oprettet en fondsbørs i marts 1996; handelen omfatter indtil videre kun skatkammerbeviser og privatiseringskuponer. 8. Reform af den finansielle sektor Tostrenget banksystem, der domineres af tre store ineffektive statsejede banker. Dårlige lån tegner sig for mere end en tredjedel af al långivning. Med sigte på at privatisere to statsejede banker overførte regeringen i december 1996 28 af deres filialer til den tredje statsejede bank. Det ineffektive banksystem medførte en vækst på det uformelle finansielle marked. Flere pyramideordninger, der tilbød meget høje rentesatser, brød sammen i slutningen af 1996. 14 1. Prisliberalisering Handelsliberalisering Valutasystem 4. Udenlandske direkte investeringer 5. Pengepolitik ALGERIET Prisliberaliseringen er næsten gennemført med afskaffelsen af de generelle fødevaresubsidier, inklusive de mest følsomme produkter (skummetmælk, semuljegryn og mel). Der er fortsat kontrol med fortjenesten og priserne på lægemidler og energiprodukter, mens priserne på gas og elektricitet gradvis blev tilpasset i 1996 med henblik på at blive omkostningsbestemte inden udgangen af 1997. Med den konkurrencelovgivning, der blev vedtaget i 1995, institutionaliseredes princippet om fri prisfastsættelse, men lovgivningen beskytter mod monopolistisk adfærd og tvinger leverandørerne til at offentliggøre deres priser. De reformer, der blev indledt i 1994, er blevet yderligere styrket. I slutningen af 1996 var der ingen importrestriktioner (bortset fra varer, der permanent er forbudt af sociale og religiøse grunde). Den maksimale importtold blev nedsat fra 60% til 50% i januar 1996. Der findes nogle restriktioner for udenlandsk valuta i forbindelse med nogle betalinger på de løbende poster og i forbindelse med ikke- bosiddendes pengeoverførsler. Regeringen gjorde det klart, at den vil indføre fuld konvertibilitet for de løbende poster inden udgangen af 1997. Den styrede flydning blev yderligere styrket efter etableringen af et fuldt udbygget interbank-valutamarked i december 1995. Liberal ordning for udenlandske investeringer, inklusive banksektoren, men på grund af den sikkerhedsmæssige situation er der ikke, når bortses fra olie- og gasindustrien, foretaget større udenlandske investeringer. Dereguleringen af rentesatserne, herunder afskaffelsen af loftet for bankernes rentemarginal i december 1995, og inflationsafdæmpningen medførte, at der igen fra begyndelsen af 1996 blev tale om positive realrentesatser. Der blev i højere grad brugt indirekte pengepolitiske styringsinstrumenter med henblik på at fremme udviklingen af centralbankens open-market operations. 6. Offentlige finanser Fortsat stærk finanspolitisk styring, herunder lønmoderation og en stram overførsels- og subsidieringspolitik. 7. Privatisering og omstrukturering i virksomhedssektoren 8. Reform af den finansielle sektor Privatiseringsloven blev vedtaget i 1996. Iværksættelse af det første privatiserings- og likvidationsprogram, der omfatter 274 små virksom heder. Behovet for at omstrukturere tabsgivende virksomheder, stærk social modstand og en række tekniske og retlige forsinkelser vanskeliggør gennemførelsen af programmet. Lov om salg af al statsejet landbrugsjord vedtaget i 1996. Der blev gjort yderligere fremskridt med at omstrukturere offentlige virksomheder, særlig for så vidt angår de 23 største tabsgivende virksomheder. Alle offentlige virksomheder er underlagt strenge budgetrestriktioner. Forretningsbankerne er næsten udelukkende statsejet. I 1996 iværksatte myndighederne en undersøgelse af forretningsbankernes praksis, der skal munde ud i større selvstændighed i kreditgivningen og i nye tilsynsregier. Som følge heraf har alle banker forbedret deres solvensnøgletal. 15 1. Prisliberalisering 2. Handelsliberalisering BELARUS af offentlige værkers priser op i 1993. De fleste priser (undtagen Første prisliberalisering i statsmonopoler) blev frigivet ultimo 1994/primo 1995. De gradvise forhøjelser til 80% af omkostningsniveauet blev forsinket til midten af 1997. I midten af 1996 blev der for en række produkter (brød, landbrugsprodukter, babymad osv. ) indført prislofter, der skal administreres af de lokale myndigheder. De centrale myndigheder kontrollerer (direkte) prisen på alkohol; avancen på landbrugsprodukter er reguleret. Hovedparten af importlicenser og eksportafgifter blev afskaffet i 1994. Krav om, at eksportører skal overdrage udenlandsk valuta, blev genindført i begyndelsen af 1996, og det samme var tilfældet for en 10% skat på køb af udenlandsk valuta. Toldunionen med Rusland trådte i kraft i begyndelsen af 1995. Importafgifterne steg derfor til det russiske toldniveau. Ratifikationen af partnerskabs- og samarbejdsaftalen med Den Europæiske Union stillet i bero. 3. Valutasystem Forlod den russiske rubelzone i 1994. Kun delvis konvertibilitet for transaktioner på de løbende poster. Begrænsninger på interbank- valutatransaktioner. 4. Udenlandske direkte investeringer Fri hjemtagelse af kapital og profit. På grund af politisk usikkerhed er de udenlandske direkte investeringer næsten nul. 5. Pengepolitik Tostrenget banksystem. Centralbanken fastsætter pengepolitikken. Siden anden halvdel af 1996 er der ført en ekspansiv pengepolitik. Ugentlige auktioner over en stor del (60%) af kreditterne til banksektoren. Stigende inflationspres. 6. Offentlige finanser Moms indført i 1993. Den offentlige sektors budget, udviste et lille (1,9%) underskud i 1996, men der er ikke heri ordentligt taget højde for kvasifiskale aktiviteter og restancer. 7. Privatisering og omstrukturering i virksomhedssektoren Langsom og forsinket privatiseringsproces. Kun 10% af statens aktiver var privatiseret ved udgangen af 1996. Masseprivatiseringen er blevet annulleret, til trods for at der er uddelt kuponer til befolkningen. 8. Reform af den finansielle sektor En stor del af banksektoren privatejet. Tilsynsbestemmelserne er gradvis strammet, og mindstekapitalkravet er for nylig steget til 2 mio. ECU. Bankerne er fortsat tynget af dårlige lån, hvilket svækker deres økonomiske situation. 16 BULGARIEN 1. Prisliberalisering Frem til udgangen af 1996 førtes der kontrol eller tilsyn med omkring 50% af varerne (vægtet med deres andel i forbrugerprisindekset). 2. Handelsliberalisering Ordningen er generelt liberal, men der blev i midten af 1996 indført en importafgift på 5%. 3. Valutasystem 11991 blev der indført en praktisk taget fritflydende enhedsvalutakurs. I bestræbelserne på at forsvare valutaen har centralbanken fra tid til anden foretaget betydelige interventioner. 4. Udenlandske direkte investeringer Der blev vedtaget en liberal lovgivning om udenlandske investeringer i 1992, men den blev delvis strammet i slutningen af 1996. 5. Pengepolitik Selv om centralbanken formelt er uafhængig, har den nu og da måttet stille direkte kreditter til rådighed for staten. 6. Offentlige finanser Ligesom økonomien som helhed kendetegnedes de offentlige finanser ved en alvorlig krise i 1996, da underskuddet nåede op over 10% af BNP som følge af rentebetalingerne på den indenlandske og udenlandske gæld. Der blev imidlertid noteret en stor primær balance. Skatteopkrævningen fungerer dårligt, og der planlægges gennemført en skattereform. 7. Privatisering og omstrukturering i virksomhedssektoren Der blev iværksat et masseprivatiseringsprogram (baseret på kuponer) i 1996. Omstruktureringen i virksomhederne accelererede noget, efterhånden som regeringen tog skridt til at stramme de største tabsgivende statsvirksomheder op. 8. Reform af den finansielle sektor Omtrent en tredjedel af bankerne blev lukket i 1996. Sektoren domineres nu af fem statsejede banker. Banktilsynet fungerer fortsat dårligt. 17 1. Prisliberalisering 2. Handelsliberalisering ESTLAND Omfattende prisliberalisering i 1991. I slutningen af 1996 var der fortsat priskontrol for landbrugs- og skovbrugsprodukter, olieskifer, lægemidler og offentlige værker. Priserne for et begrænset antal tjenesteydelser (f. eks. huslejer og offentlig transport) kontrolleres på kommunalt plan. Ingen importafgifter undtagen for et meget begrænset antal produkter (pelse, vand- og snescootere og mindre skibe). Eksportkvoter/licenser for 1er og grus. Fast gebyr på 200 EEK pr. import?eksporterklæring. Frihandelsaftalen med EU har været i kraft siden 1. januar 1995. Estland har frihandelsaftaler med EFTA-landene og Letland og Litauen (siden 1. april 1996). Estland har ansøgt om medlemskab af den centraleuropæiske frihandelsaftale. 3. Valutasystem Fuld konvertibilitet for transaktionerne på betalingsbalancens løbende poster. Kroon har siden 1992 været knyttet til DEM (1 DEM = 8 EEK) under et currency board-arrangement med en teknisk udsvingsgrænse på 3%. 4. Udenlandske direkte investeringer Fri hjemtagning af profitter og provenu ved realisering af aktiver for valutaudlændinge. 5. Pengepolitik 6. Offentlige finanser Centralbanken er ansvarlig for currency board-arrangementet og i til banksystemet. ekstraordinære Inflationen faldt i 1996 til 14,8% (tal for ultimo-året). for kriselångivning tilfælde Skattereformen blev afsluttet i begyndelsen af 1994. De indirekte skatter (særlig moms) repræsenterer mere end 50% af statens indtægter. Punktafgifterne blev forhøjet i 1996. De offentlige udgifter udgjorde 42% af BNP. 7. Privatisering og omstrukturering i virksomhedssektoren Privatiseringen af mindre virksomheder er praktisk taget afsluttet. I slutningen af 1996 var mere end 450 af 500 mellemstore og store virksomheder blevet privatiseret. 8. Reform af den finansielle sektor Todelt banksystem. Konsolideringen af banksektoren fortsatte, idet der ved udgangen af 1996 var 15 forretningsbanker. Tallinns fondsbørs blev lanceret med succes i 1996, og omsætningen har været støt stigende. 18 LETLAND 1. Prisliberalisering Ved udgangen af 1992 var prisliberaliseringen praktisk taget afsluttet, når bortses fra offentlige forsyningsselskabers priser samt huslejer. I 1996 blev der fortsat gjort fremskridt med at bringe de resterende regulerede priser på linje med verdensmarkedspriserne. 2. Handelsliberalisering Alle handelsbegrænsninger blev afskaffet i 1992. Frihandelsaftaler med EU, de baltiske stater og EFT A-landene. Letland har ansøgt om at blive medlem af WTO. 3. Valutasystem Forlod rubelzonen i juli 1992. Fuld konvertibilitet for transaktioner på de løbende poster. Lats-kursen stabiliseres ved styret flydning, uformelt knyttet til SDR. 4. Udenlandske direkte investeringer Fri hjemtagning af profitter og provenu ved realisering af aktiver for valutaudlændinge. Store udenlandske direkte investeringer (171 mio. USD i 1996). 5. Pengepolitik Uafhængig centralbank. Kreditpolitikken instrumenter. Rentesatserne er fuldstændig liberaliseret. styres via indirekte 6. Offentlige finanser Momsen blev indført i februar 1992. I 1993 indførtes en enhedsskat (25%) plus en 10% ekstraskat af årsindkomsten. Stram kontrol med de offentlige finanser i 1996; budgetunderskuddet blev mindre end forventet. 7. Privatisering og omstrukturering i virksomhedssektoren Det lettiske privatiseringsagentur blev oprettet i februar 1996, og procedurerne for privatisering blev gjort mere gennemsigtige og hurtigere. Afhændelsen af den lettiske energileverandør og det lettiske shippingselskab skred planmæssigt fremad i 1996. 8. Reform af den finansielle sektor Der blev oprettet et todelt banksystem i 1992. Bankkrisen i 1995 reducerede antallet af banker til 33, hvoraf kun 16 kan modtage indskud fra husholdningerne. 75% af banksektoren er på private hænder, heraf 39% udenlandsk ejet. Kapitalstrukturen i de statsejede banker blev styrket som forberedelse til privatiseringen. Fondsbørsen begyndte at fungere i juli 1995. 19 LITAUEN 1. Prisliberalisering Næsten alle priser blev fuldstændig liberaliseret i 1991-92. Der er stadig nogle restriktioner på offentlige forsyningsselskabers priser, huslejer og transportpriser. Fremskridt i retning af at fastsætte energipriserne på et omkostningsbestemt grundlag. 2. Handelsliberalisering liberal handelsordning. Alle ikke-toldmæssige Forholdsvis restriktioner blev afskaffet i 1991-92. Den handelsvægtede gennemsnitlige told var under 5% i 1995, og for hovedparten af varerne var tolden nul. Handelspolitikken er Ikke altid blevet gennemført som bebudet - specielt er toldsatserne for nogle landbrugsprodukter blevet nedsat mindre end planlagt i IMF- programmet. Frihandelsaftalen med EU trådte i kraft den 1. januar 1995. 3. Valutasystem Fuldstændig konvertibilitet for transaktioner på de løbende poster og fuldstændig intern konvertibilitet. Praktisk talt ingen restriktioner på kapitaltransaktioner. Forlod rubelzone i foråret 1992. 1 april 1994 blev der indført et currency boajd-arrangement med litas knyttet til USD i forholdet 4:1. "— 4. Udenlandske direkte investeringer Fri hjemtagning af profitter og provenu ved realisering af aktiver for valutaudlændinge. Som følge af en forfatningsændring har udlændinge siden 1996 kunnet eje jord til forretningsformål. 5. Pengepolitik Siden april 1994 har pengepolitikken været bestemt af currency board arrangementet, hvorefter der skal være fuld valutadækning for centralbankens reservepenge og andre litas-denominerede passiver. 6. Offentlige finanser Currency board-arrangementet udelukker monetær finansiering af budgetunderskuddet. Reformerne med henblik på at gøre skattesystemet bedre egnet til en markedsøkonomi er stort set gennemført (inkl. indførelse af moms). Skatteunddragelse og erosion af i skatteindtægterne som procent af BNP. Budgetunderskuddene er alligevel forblevet ret små takket være en stram styring af udgifterne. til en væsentlig nedgang skattegrundlaget har ført 7. Privatisering og omstrukturering i virksomhedssektoren Første fase af kuponprivatiseringen blev afsluttet i 1995 med privatisering af 85% af de virksomheder, der kunne komme i betragtning. Anden fase af privatiseringen blev indledt i 1996, og her opereres der med kontant salg til indenlandske og udenlandske købere. 8. Reform af den finansielle sektor Der blev indført et todelt banksystem i 1992. Der blev vedtaget en centralbank- og forretningsbanklov i begyndelsen af 1995. Den finansielle sektor er nu ved at komme sig efter bankkrisen i slutningen af 1995. Regeringen fører aktivt en trestrenget politik, der er baseret på følgende: sanering af kriseramte bankers økonomi; privatisering; styrkelse af rammebestemmelserne (stramning af reglerne om risiko- og kapitaldækning, indførelse af internationale regnskabsstandarder og obligatorisk revision). Udenlandske banker kan oprette datterselskaber. Fondsbørsen på plads. 20 MOLDOVA 1. Prisliberalisering Fuldstændig liberalisering af vare- og tjenestepriser med visse undtagelser (hovedsagelig energiprodukter). 2. Handelsliberalisering Alle eksportkvoter er fjernet. Maksimal importtold på 20%, med få undtagelser. 3. Valutasystem Der blev indført en ny valuta i november 1993. Styret flydning med en langsom nominel depreciering over for USD. Daglige valutaoptioner på Chisinau Inter-bank Foreign Currency Exchange. Konvertibilitet for transaktioner på de løbende poster. 4. Udenlandske direkte investeringer Liberal ordning, fri hjemførsel af profitter og provenu af likvidationer af investeringer inden for en frist af tre måneder fra lukningen. I januar 1995 oprettedes et agentur til fremme af udenlandske investeringer. Partnerskabs- og samarbejdsaftale med EU undertegnet i november 1994. 5. Pengepolitik Baseret på kreditlofter. Politikken sigter på en yderligere formindskelse af inflationen, en styrket finansiel disciplin og øget centralbankuafhængighed. 6. Offentlige finanser i 1992. Skatteadministrationen Momsen blev indført forbedret. Privatiseringsindtægterne langt lavere end forventet på grund af mangel på indenlandsk kapital. Udgiftsoverskridelser som følge af højere socialudgifter end planlagt og nettolångivning fra staten, der overtog garanterede lån til nødlidende virksomheder. 7. Privatisering og omstrukturering i virksomhedssektoren 8. Reform af den finansielle sektor privatiseret 2 200 virksomheder, der repræsenterer omkring 70% af økonomien, er kuponprogrammet. blevet Masseprivatiseringsprocessen blev i oktober 1996. Privatisering mod kontantbetaling ingen succes på grund af mangel på indenlandsk kapital. afsluttet via Todelt banksystem. Nationalbanken er ansvarlig for pengepolitik og banktilsyn. I 1995 blev der indført regler om hensættelser til dækning af dårlige lån. Fra 1. 1. 1996 blev alle banker, der ikke kan holde et reserveniveau på mindst 4 mio. lev (omkring 900 000 USD), tvunget til at lukke eller til at fusionere med en større bank. 21 RUMÆNIEN 1. Prisliberalisering 11990 indførtes et program for gradvis prisliberalisering. 11993 var de fleste forbrugersubsidier blevet afskaffet, og der var kun få forbrugsvarer under direkte priskontrol. 2. Handelsliberalisering 3. Valutasystem Liberaliseringen af udenrigshandelsordningen var i vid udstrækning afsluttet i slutningen af 1992, selv om omkring halvdelen af Rumæniens import i 1995 var underlagt særlige arrangementer. I 1996 blev der indført omfattende handelsrestriktioner i forsøget på at bremse det voksende handelsunderskud. Næsten fuldstændig konvertibilitet for transaktioner på de løbende poster. De resterende begrænsninger vedrører de maksimumsbeløb, som valutaindlændinge må tage ud af landet. I begyndelsen af 1996 blev der indført omfattende kontrolforanstaltninger for virksom hedernes og bankernes valutatransaktioner; kun 4 banker har tilladelse til at operere på valutamarkedet. 4. Udenlandske direkte investeringer Udenlandske direkte investeringer og porteføljeinvesteringer er reguleret ved lov. De udenlandske direkte investeringer faldt i 1996 og er små i forhold til landets størrelse. 5. Pengepolitik Nationalbanken er uafhængig, selv om den i 1996 bidrog til at finansiere budgetunderskuddet og gav statsejede virksomheder og landbrugssektoren direkte kreditter. 6. Offentlige finanser Den grundlæggende skattereform er afsluttet. Moms og lønskatter er de vigtigste statslige indtægtskilder. Budgetunderskuddet voksede stærkt i 1996 på grund af en forøgelse af subsidierne. 7. Privatisering og omstrukturering i virksomhedssektoren Der er kun gjort få fremskridt i omstruktureringen af de ineffektive og energitunge virksomheder, særlig på grund af overvurderingen af den nationale valuta og de lave energipriser. I oktober var 57% af de små virksomheder privatiseret, men privatiseringen af de store og mellemstore virksomheder skrider langsomt fremad. 8. Reform af den finansielle sektor To store private banker gik konkurs i 1996. Der blev indført en begrænset indskydergarantiordning i august 1996. I 1996 blev det sekundære OTC-marked (RASDAQ) lanceret med succes. 22 1. Prisliberalisering Handelsliberalisering UKRAINE De lokale myndigheders begrænsninger på avancer for brød og olieprodukter blev afskaffet i maj 1996. Hovedparten af varerne er ikke længere underkastet prisregulering (kun energi- og transportpriser skal godkendes). Forhøjelse af kul-, el-, gas-, og transportpriserne for husholdningerne, men priserne er stadig ikke omkostningsdækkende. Også forhøjelser af huslejer. Systemet med statsordrer er opgivet, bortset fra korn af budgetmæssige grunde. Budgetmidlerne til statslige indkøb af landbrugsprodukter er til bestemte organisationers behov og baseret på begrænset markedsbestemte priser. Kvantitative restriktioner er ophævet for importens vedkommende, bortset fra få undtagelser begrundet i sundheds- og sikkerhedsmæssige hensyn. Den højeste importtold er 30%. Ingen eksportkvoter og -licenser (bortset fra huder og skind). Parnerskabs- og samarbejdsaftale med EU undertegnet i juni 1994. 3. Valutasystem Kursen bestemmes på interbank-auktionsmarkedet. 4. Udenlandske direkte investeringer Skattelettelse for nogle udenlandske direkte investeringer, som udgør mindst 20% af en virksomheds kapital. Denne skattelettelse blev indført ved et dekret i 1993 og indebærer fritagelse for indkomst- og overskudsbeskatning i 5 år. 5. Pengepolitik Kreditter fra centralbanken til forretningsbankerne tildeles oftest ved lombard-faciliteten og i mindre omfang ved auktion. Der gives ikke længere direkte kreditter. Centralbankens refinansieringssats justeres for at sikre, at den forbliver positiv i reale termer. 6. Offentlige finanser Siden 1992 gradvis stramning og rationalisering af budgettet, herunder reform af momsen, virksomheds- og indkomstskatter. Reduktion af offentlige udgifter fra 72% af BNP i 1992 til omkring 40% i 1996. Indtægterne androg 37% af BNP i 1996. Privatisering og omstrukturering i virksomhedssektoren I begyndelsen af 1995 blev der iværksat et masseprivatiseringsprogram på grundlag af kuponer. Ved udgangen af 1996 var omkring 80% af de små virksomheder og 50% af de mellemstore og store virksomheder blevet privatiseret. Reformprogrammet for kulsektoren blev iværksat med hjælp fra Verdensbanken. Reform af den finansielle sektor Der blev iværksat foranstaltninger med henblik på at styrke banktilsynet og reguleringen af bankerne. 23 I. ALBANIEN 1 Indledning Albaniens makroøkonomiske og strukturelle tilpasningsbestræbelser blev indledt i 1992 i en situation med alvorlige økonomiske, sociale og administrative problemer. Landet imod makroøkonomisk stabilisering, der blev gjorde betydelige understøttet af et standbyarrangement på 20 mio. SDR fra IMF, supplerende bistand fra EU i form af et tilskud5 på 70 mio. ECU og bilateral bistand fra G-24. fremskridt hen Efter IMF's beslutning om at støtte Albaniens mellemfristede strukturreformprogram med en udvidet strukturtilpasningsfacilitet på 42,4 mio. SDR for perioden fra midten af 1993 til midten af 1996 besluttede Rådet for Den Europæiske Union i november 1994 at yde landet en ny makrofinansiel bistand på op til højst 35 mio. ECU6. Udviklingen fra 1993 til midten af 1995 var tilfredsstillende: den årlige BNP-vækst udgjorde i gennemsnit 9%, der blev ført en stram budget- og pengepolitik, den udenrigsøkonomiske uligevægt blev reduceret, de udenlandske valutareserver blev genopbygget svarende til tre måneders import, og strukturreformerne skred fremad. Derefter aftog reformrytmen imidlertid, og der indtrådte en væsentlig budgetpolitisk udskridning, som kun delvis blev korrigeret efter parlamentsvalget i maj 1996. 2 De makroøkonomiske resultater I 1996 voksede det reale BNP med 8,2% og fortsatte dermed den positive udvikling i de tre foregående år. Landbruget, der tegner sig for over halvdelen af BNP, voksede med 4,5% i forhold til 5,8% i 1995. For andet år i træk siden overgangsprocessens begyndelse voksede industriproduktionen ganske lidt, nemlig 0,8%. Produktionen i de statsejede industrier fortsatte med at falde, mens produktionen i de nyoprettede private virksomheder inden for tekstil- og beklædningssektoren udviste stigning. Ifølge de officielle albanske tal lå arbejdsløsheden i 1996 på 12,1% sammenlignet med 13% i 1995. Finanspolitikken blev lempet i 1996, hvilket hovedsagelig skyldtes de foranstaltninger, der blev vedtaget inden valget i de første måneder af året. Således blev landbrugsskatten ophævet og skatteinddrivningen håndhævet mindre energisk, ligesom indførelsen af momsen, der skulle erstatte omsætningsafgiften, blev udsat. Desuden blev lønningerne i den offentlige sektor øget med 20% i april. Men straks efter valget traf den nye regering en række korrigerende finanspolitiske foranstaltninger. Den 1. juli blev momsen indført, og fritagelserne blev begrænset til brød, petroleum og flaskegas. Priskontrollen for nogle næringsmidler (hvede, mel og brød) blev ophævet. I et forsøg på at kontrollere budgetunderskuddet indefrøs regeringen i oktober udgifterne til nye investeringsprojekter. Reduktionen af udgifterne fra 30,8% af BNP i 1995 til 29,4% i 1996 var ikke desto mindre utilstrækkelig til at udligne nedgangen i indtægterne, som udgjorde 19% af BNP i 1996 sammenlignet med 24% i 1995, og det samlede underskud for 1996 blev dermed 11,4% af BNP. 5 Rådets afgørelse af 28. september 1992 (92/482/EF). 6 Rådets afgørelse af 28. november 1994 (94/773/EF). 24 Presset fra budgetunderskuddet og lønstigningerne resulterede i en hurtigere inflation, således at den tendens, der begyndte i 1993, blev vendt. Forbrugerprisinflationen blev på 17,4% i J996 mod 6% i 1995. Væksten i pengemængden i bred forstand udgjorde 40% i 1996. Importen steg betydeligt i 1996, og handelsunderskuddet voksede til 25% af BNP sammenlignet med 19,6% af BNP i 1995. Forværringen af handelsbalancen blev imidlertid udlignet af indstrømningen af pengehjemsendelser fra arbejdere i udlandet, der i andet halvdel af året steg på grund af det stigende afkast, der kunne opnås i den uformelle finansielle sektor. Det løbende underskud forblev relativt stabilt på 7,7% af BNP (7,5% i 1995). De udenlandske valutareserver voksede til 280 mio. USD (svarende til 3,2 måneders import). Valutakursen over for dollaren havde været stabil siden efteråret 1992. I seksmåneders- perioden frem til valget i 1996 deprecieredes lek med omkring 15%» over for de toneangivende valutaer, men i årets anden halvdel genvandt den det meste af den værdi, den havde tabt. Generelt afstod den albanske nationalbank fra at intervenere bortset fra korte perioder med stor volatilitet. Den mest betydningsfulde uheldige udvikling i den albanske økonomi i 1996 var den stigende ustabilitet i den ekspanderende uformelle finansielle sektor. Sektoren begyndte at udvikle sig lige fra begyndelsen af overgangsprocessen, fordi den blev stimuleret af banksystemets svaghed og den heraf følgende stramme kontrol med banklångivningen. Selskaberne, der handlede som indskudsmodtagere og de facto fungerede som pyramideselskaber, tilbød højere rentesatser end banksektoren. Indtil udgangen af 1995 lå de månedlige rentesatser, som disse institutioner kunne tilbyde, i intervallet 4-5%. I 1996 begyndte nye selskaber imidlertid at tilbyde månedlige rentesatser, der i nogle tilfælde var over 40%. Som følge heraf forøgede de større eksisterende markedsaktører også deres rentesatser, og ved årets udgang tilbød de månedlige satser på 10%. Efter advarsler fra IMF i oktober 1996 begyndte regeringen at udtrykke tvivl om opsparingsordningernes sundhed. I november og december 1996 brød to pyramide ordninger sammen. Selv om de indefrosne beløb i de to kollapsede ordninger blev omfordelt til investorerne som delvis kompensation for tabene, eskalerede uroen i februar 1997 til en alvorlig politisk og sikkerhedsmæssig krise. Adskillige andre ordninger blev lukket. Alle eksisterende ordninger har nu suspenderet rentebetalingerne, og nogle er begyndt at tilbagebetale hovedstolen ratevis. 3 Strukturreformer Efter betydelige fremskridt i 1994 og 1995 aftog rytmen i strukturreformerne i 1996. Der blev dog truffet nogle væsentlige foranstaltninger. Skattereformen skred fremad i juli. Systemet kendetegnes imidlertid fortsat af en række svagheder som følge af mange fritagelser. Der er desuden brug for at foretage væsentlige forbedringer af skatteadministrationen. takket være indførelsen af moms Prisliberaliseringen blev praktisk taget helt gennemført i 1996, og der opretholdes kun priskontrol med et begrænset antal varer og tjenester (sundhed, tranporten i byerne, jernbaner, energi og vand). Hvede og mel er ikke længere omfattet af priskontrol. Loftet 25 for prisen på brød blev ophævet (men der blev givet en særlig rabat for brød til offentligt ansatte arbejdere). Under masseprivatiseringsprogrammet blev privatiseringen af små og mellemstore tjeneste- og produktionsvirksomheder aktivt videreført og næsten gennemført. Omkring 30 større virksomheder blev også solgt. For så vidt angår store virksomheder (hovedsagelig mineselskaber og offentlige værker) besluttede myndighederne at give salget til strategiske investorer højeste prioritet og at reservere minioritetsinteresser til salg via masseprivatiseringsprogrammet. Likvidationen af omkring 20 virksomheder, der var blevet overført til agenturet for virksomhedsomstrukturering, er blevet fortsat, om end i langsomt tempo. Der blev taget skridt til at reformere banksystemet. I februar 1996 vedtog parlamentet to love om den albanske centralbanks rolle og ansvar og også om dens relationer til regeringen i forbindelse med finansieringen af budgetunderskuddet. Samtidig vedtoges loven om banksystemet, der strømlinede tilladelsesprocedurerne og fastsatte reglerne for at udøve bankvirksomhed. Bestemmelserne om den albanske centralbank og bankloven blev imidlertid ikke håndhævet på en passende måde. Reglerne for finansiel virksomhed i Albanien er desuden fortsat meget utilstrækkelige. Der er endnu ikke indført tilsynsregler, som svarer til international standard. I september 1996 annoncerede regeringen, at den ville privatisere Albaniens tre statsejede banker inden for tre år. I december blev hovedparten af Rural Commercial Banks og National Commercial Banks filialer overført til Savings Bank, som regeringen har planer om at privatisere sidst. Savings Bank kunne frit vælge mellem at lukke eller at omstrukturere filialerne. 4 Makrofinansiel bistand Tilskuddet på 35 mio. ECU, som Rådet traf beslutning om i november 1994, blev udbetalt i to rater. Den første rate (15 mio. ECU) blev udbetalt i maj 1995 efter undertegnelsen af aftalememorandummet, der fastsatte de makroøkonomiske og strukturpolitiske betingelser i tilknytning til tilskuddet. I begyndelsen af september 1996 besluttede Kommissionen at udbetale anden rate (20 mio. ECU) på baggrund af de foranstaltninger, den albanske regering havde truffet for at løse budgetuligevægtene, herunder indførelsen af momsen, og på baggrund af fremskridtene med at implementere de strukturreformer, der er nævnt i aftalememorandummet. 26 II. ALGERIET 1 Indledning I 1996 afsluttede Algeriet en vigtig fase i det økonomiske og strukturpolitiske reformprogram, der blev iværksat i begyndelsen af 1990'erne. Programmet tog sigte på at omdanne en administrativt reguleret økonomi til en markedsøkonomi med et liberaliseret indenlandsk prissystem og eksterne handels- og betalingsordninger. Der er opnået gode resultater trods for stigende vanskeligheder i den politiske og sikkerhedsmæssige situation. i politikimplementeringen og med stabilisering til i olie- og gassektoren og Der blev igen skabt en positiv realvækst, inflationen faldt til en encifret størrelse, de løbende poster og budgettet udviste igen overskud, og den eksterne og indenlandske gældsætning blev reduceret. Denne udvikling afspejlede både gunstige eksogene forhold - navnlig landbruget - og den fortsatte vedholdende implementering af vigtige institutionelle reformer. I perioden 1990-1996 blev de indenlandske priser sammen med handels- og betalingssystemerne; omstruktureringen af offentlige virksomheder blev lanceret; der blev iværksat et program til privatisering/likvidation af små offentlige virksomheder; banksektoren blev afreguleret; der blev indført en ordning med styret valutakursflydning og et interbankmarked for udenlandsk valuta. På den sociale front blev der indført boligreformer, og det sociale sikkerhedsnet blev moderniseret. liberaliseret Algeriets økonomiske og strukturpolitiske reformprogram fortsatte med at modtage stærk finansiel bistand fra Bretton Woods-institutionerne. Efter to standbyarrangementer i 1991 og 1994 godkendte IMF en treårig udvidet lånefacilitet (EFF) i maj 1995 til et samlet beløb af 1. 169 mia. SDR. Algeriet har opfyldt alle kvartalsvise præstationskriterier under EFF siden dens indførelse. I juni godkendte IMF desuden et køb under Compensatory and Contingency Financing Facility på grund af meget høje udgifter til kornimport. Verdensbanken godkendte et strukturtilpasningslån (SAL) på 300 mio. USD i april 1996 til støtte af et program til udvikling af den private sektor. Den første rate på 150 mio. USD blev udbetalt i juni 1996. Reformerne af det sociale sikkerhedsnet blev ligeledes støttet med et lån på 50 mio. USD. EU støttede også Algeriets reformproces. Rådet besluttede i 1991 at yde Algeriet et lån på 400 mio. ECU7, som blev udbetalt i 1992 (250 mio. ECU) og 1994 (150 mio. ECU). Efter anmodning fra de algeriske myndigheder om en ny makrofinansiel bistand traf Rådet i 1994 beslutning om en ny makrofinansiel bistand (på op til 200 mio. ECU), der skulle udbetales i to rater8. Den første rate (100 mio. ECU) blev frigivet i november 1995. 7 Rådets afgørelse 91/510/EF. 8 Rådets afgørelse 94/938/EF. 27 2 De makroøkonomiske resultater Det opsving i produktionsvæksten, der registreredes i 1995, blev opretholdt i 1996, hvor det reale BNP voksede med 4%. Den samlede kontraktion indenlandske efterspørgsel blev mere end udlignet af væksten i eksporten. Landbruget, olie- og gassektoren, bygge- og anlægsvirksomhed samt offentlige værker var de vigtigste vækstmotorer. Derimod fortsatte industriproduktionen med at falde med omkring 4% i reale termer, hvilket afspejlede den lave produktivitet og de stramme långivningsvilkår i den store offentlige virksomhedssektor. Trods opsvinget i den økonomiske aktivitet fortsatte arbejdsløsheden med at vokse i 1996 og kom op på 28,3%» ved årets udgang, da den økonomiske vækst ikke kunne skabe tilstrækkelige jobmuligheder. i den En stram pengepolitik resulterede i et yderligere fald i inflationen (fra december til december) fra 21,9% i 1995 til 15,1% i 1996. Da centralbankens genkøbssats blev reduceret med 2 procentpoint til 20%, blev realrentesatserne for første gang positive. Desuden blev banklångivningen til de mindre produktive sektorer i økonomien, f. eks. fødevareimporterende agenturer og nogle offentlige virksomheder, bremset for at give plads til mere profitable og produktive investeringer. En god høst, en moderat forøgelse af de administrerede priser og en mindre appreciering af dinarens reale effektive valutakurs havde også en gunstig virkning på inflationsudviklingen. Højere internationale oliepriser og en stram budgetpolitisk styring resulterede i en ekstraordinær budgetudvikling i 1996. Den samlede budgetsaldo udviste et overskud på 3% af BNP, hvilket svarede til en ændring på 7,4 og 4,4% af BNP sammenlignet med henholdsvis 1994 og 1995. Mens indtægterne fra andre produkter end olie og gas repræsenterede en uændret andel af BNP, voksede olie- og gasindtægterne med omkring 2 procentpoint af BNP i 1996. På udgiftssiden gav afdæmpningen af lønningerne og en fortsat stram politik for overførsler og subsidier mulighed for at reducere de løbende udgifter (som procent af BNP) for tredje år i træk. Som følge af den fastholdte budgetpolitiske konsolidering blev den udestående indenlandske gæld halveret i perioden 1993 til 1996 til 22,2% af BNP. Algeriets eksterne stilling blev væsentligt forbedret i 1996, hvilket hovedsagelig skyldtes en stigning i den internationale råoliepris på 2 USD pr. tønde (svarende til en stigning på 23,4% i enhedsværdien for Algeriets råolieeksport). Det løbende betalingsbalance underskud ændredes fra et underskud på 2,2 mia. USD i 1995 til et overskud på 1,2 mia. USD i 1996 (2,8% af BNP). Olie- og gaseksporten, som repræsenterede mere end 95% af den samlede algeriske eksport, voksede i værdi med omkring 30% til 12,6 mia. USD. Den samlede import på 9,1 mia. USD faldt med 10% i kølvandet på den gode høst, den samlede kontraktion i den indenlandske efterspørgsel og recessionen i industrisektoren. Kapitalbalancen, der er negativ, blev forbedret med omkring 2,5% af BNP, hvilket delvis skyldtes et opsving i de udenlandske direkte investeringer i energisektoren. Herudover fortsatte Algeriet med at nyde fordel af den store ekstraordinære finansiering i form af gældssanering af offentlig og kommerciel gæld. Som fordobledes bruttovalutareserven i 1996 og androg 4,2 mia. USD ved årets udgang, svarende til 4,5 måneders import. Algeriets udestående udlandsgæld faldt en smule til 74,2% af BNP ved udgangen af 1996. følge heraf 28 3 Strukturreformer Processen i retning af at liberalisere økonomien og etablere markedsmekanismer blev yderligere konsolideret i 1996 undtagen for så vidt angår omstrukturering og privatisering af store offentlige virksomheder, hvor det var vanskeligere at opnå den konsensus, der er nødvendig for at understøtte reformerne, på baggrund af den stigende arbejdsløshed og usikkerheden på arbejdsmarkedet. Den indenlandske prisliberalisering blev næsten fuldstændig gennemført med ophævelsen af de generelle fødevaresubsidier, herunder subsidierne til de mest følsomme produkter såsom tørmælk, semulje og mel. De eneste resterende kontroller gælder kun for medicinalvarer og energiprodukter. Priserne på gas og elektricitet blev gradvis tilpasset i 1996, således at de inden udgangen af 1997 kan dække de økonomiske omkostninger. Den højeste importtold blev sænket fra 60% til 50%» i begyndelsen af 1996. Ved udgangen af 1996 var der ikke flere importrestriktioner i Algeriets handelssystem (bortset fra en kort liste over varer, der permanent er forbudt af sociale og religiøse grunde). Der blev opretholdt nogle restriktioner for betalingsbalancens usynlige poster. Efter vedtagelsen af privatiseringsloven lanceredes i april 1996 det første privatiserings- og likvidationsprogram, der omfattede 274 virksomheder, enheder af virksomheder og aktiviteter inden for småindustri, handel, tjenesteerhverv, bygge- og anlægsvirksomhed og transport. Behovet for at omstrukturere tabsgivende selskaber, stærk social modstand mod uundgåelige afskedigelser og nogle tekniske og juridiske forsinkelser såvel som behovet for at sikre gennemsigtighed begrænsede imidlertid de faktiske overførsler til den private sektor eller likvidationen af virksomheder. I slutningen af 1996 blev der forberedt en ændring til privatiseringsloven for at øge fleksibiliteten i privatiseringsprocedurerne - herunder auktioner og masseprivatisering - med sigte på at lancere et nyt privatiserings- og likvidationsprogram i 1997, som omfatter nogle store offentlige virksomheder fremstillingssektoren. Herudover blev der i 1996 vedtaget et udkast til lov om salg af al statsejet landbrugsjord. i virksomhedernes kapital, arbejdstagernes deltagelse i Der blev gjort nogle fremskridt i omstruktureringen af de store offentlige virksomheder, navnlig for så vidt angår de 23 største tabsgivende selskaber, som ikke var blevet gjort juridisk og finansielt selvstændige og dermed var beskyttet mod at gå konkurs. Inden for rammerne af Verdensbankens Enterprise and Financial Structural Adjustment Loan, der blev godkendt i 1991, blev en virksomhed inden udgangen af 1996 likvideret, og 22 andre blev gjort selvstændige på den betingelse, at de skulle opfylde visse nærmere bestemte kriterier offentlige forbindelse med omstruktureringsforanstaltningerne. Alle virksomheder blev underlagt stramme budgetbegrænsninger. i I forbindelse med omstrukturering af offentlige virksomheder blev der foretaget en undersøgelse af forretningsbankernes praksis med sigte på at indføre større selvstændighed i kreditgivningen og anvende nye og låneklassifikation og -tildeling. Som et resultat heraf forbedrede alle banker deres vejede solvensnøgletal, som forventes at komme op på BIS-standarden på 8% i 1999. Andre bankreformer bestod blandt andet i et yderligere skridt i retning af en indirekte pengepolitisk kontrol og oprettelse af et interbankmarked for udenlandsk valuta. for porteføljekoncentration tilsynsregier 29 4 Gennemførelse af den makrofinansielle bistand I 1996 fandt der diskussioner sted mellem de algeriske myndigheder og Kommissionens tjenestegrene om hensigtsmæssigheden af og betingelserne for at udbetale anden rate af det makrofinansielle lån fra 1994 (op til 100 mio. ECU). Der kunne imidlertid ikke nås enighed om betingelserne for at frigive lånene, særlig med hensyn til tidsplanen for implementeringen af et privatiseringsprogram for store offentlige virksomheder. Desuden forsvandt Algeriets residuale finansieringsgab i 1996 som følge af den gunstige udvikling på betalingsbalancens løbende poster. I december 1996 besluttede Kommissionen som en del af MEDA-programmet og efter høring af medlemsstaterne9 at støtte Algeriets strukturreformprogram via en strukturtilpasningsfacilitet (SAF) til et beløb af 125 mio. ECU, der skal udbetales i to rater på 60 mio. ECU og 65 mio. ECU. Denne bistand, der skal komplettere Verdensbankens SAL, vil blive udbetalt på betingelse af, at der gennemføres specifikke reformer inden for international handel, boligforhold, landbrug, privatisering af små virksomheder og det sociale område. 9 I overensstemmelse med Rådets forordning nr. 1488/96. 30 III. BELARUS 1 Indledning Den økonomiske og politiske udvikling i Belarus gav anledning til bekymring i 1996. De moderate fremskridt, der tidligere blev gjort i retning af stabilisering, gav ikke de ønskede resultater: inflationen accelererede betydeligt i sidste kvartal, og den udenrigsøkonomiske situation var meget skrøbelig. Den officielt registrerede vækst i 1996 ser ud til først og fremmest at være et resultat af statslige ordrer, som blev finansieret med billig långivning fra banksystemet og førte til en stor stigning i lagrene. Statsindblandingen i økonomien tog til, fremskridtene i strukturreformerne var minimale, og privatiseringen blev standset. til markedsøkonomi, bl. a. I 1996 lykkedes det ikke Belarus at opfylde de grundlæggende krav for at sikre overgangen følgende, veldefinerede og garanterede ejendomsrettigheder og retlige og administrative institutioner for at sikre, at loven håndhæves på en gennemsigtig og sammenhængende måde. Desuden manglede den politiske vilje til at gøre en samordnet indsats for at gennemføre de nødvendige demokratiske og økonomiske reformer. 1 denne situation bremsede de internationale finansielle institutioner alle væsentlige finansielle bistandsprogrammer. Siden 1993 havde multilaterale donorer givet bistand og støtte til reformprocessen i Belarus. IMF havde interveneret med to trancher under en systemtransformationsfacilitet i juli 1993 og januar 1995. Indgåelsen af et mere ambitiøst program i form af et standbyarrangement, der oprindeligt var planlagt til marts 1995, blev udsat, indtil regeringens økonomiske program for 1995/1996 var vedtaget. IMF's bestyrelse godkendte endelig standbyarrangementet den 12. september 1995. Kommis sionen udbetalte i december 1995 30 mio. ECU 55 mio. af den betalingsbalancebistand, der blev godkendt som støtte til IMF's standby arrangement. IMF-programmet løb imidlertid snart af sporet. Anden rate af EU's lån er følgelig ikke blevet udbetalt, og der er ikke planer om at reaktivere det. Hvis den internationale finansielle bistand skal genoptages, kræves der en stor indsats fra myndighedernes side med henblik på at gennemføre en effektiv liberalisering af økonomien, accelerere strukturreformerne og implementere en stram penge- og finanspolitik, således at det sikres, at den makroøkonomiske stabilisering kan fastholdes, og at de hidtidige anstrengelser, der har medført store sociale omkostninger, ikke er spildt. Indtil disse betingelser er opfyldt, vil EU, på linje med Rådets stilling10, opfordre de internationale finansielle institutioner til at vurdere situationen fra sag til sag i forbindelse med nye låneforslag og til at stille strenge økonomiske betingelser i forbindelse med lån. 2 De makroøkonomiske resultater Det økonomiske billede, som de officielle statistikker tegner, er noget blandet. BNP- væksten i 1996 er registreret til 2,6% i forhold til det foregående år og er accelererende. Væksten i BNP drives af en stor stigning i industriproduktionen. Den økonomiske vækst ser imidlertid ud til først og fremmest at være et resultat af statsordrer, som blev finansieret med billig kredit fra banksystemet, og som førte til en stor lagerstigning. En 10 Rådets konklusioner af 24. 2. 1997 og Rådets erklæring af 29. 4. 1997. 31 byttehandelsaftale med Rusland åbnede mulighed for, at de lagre, der var akkumuleret i 1996, kunne bruges til betaling af gasrestancer til RAO Gazprom. Der var desuden klare tegn på, at de beskedne fremskridt i retning af stabilisering i 1995 og i første halvdel af 1996 var i fare, og der var alvorlige tendenser til stigende inflation. Efter en periode med relativ stabilitet accelererede inflationen væsentligt i sidste kvartal af 1996. Stillingen over for udlandet forværredes markant i 1996. Importen voksede som følge af den stærkt overvurderede valutakurs og forårsagede en voldsom forværring af de løbende poster. Underskuddet voksede fra 370 mio, USD i 1995 til et skønnet beløb på 1,22 mia. USD, dvs. omkring 9% af BNP, ved udgangen af 1996. Den økonomiske politik i 1996 var meget svingende. Pengepolitikken, der var relativ restriktiv i årets første halvdel, blev kraftigt ændret i årets anden halvdel. I april placerede præsident Lukashenko centralbanken under præsidentens myndighed i stedet for under parlamentets. Denne ændring i tilsynsbeføjelserne sammen med suspensionen af den multilaterale lempelse af pengepolitikken, og pengeudstedelsen voksede med 64% på årsbasis. Denne ekspansive pengepolitik harmonerede ikke med fastkurspolitikken, hvilket blev meget klart i anden halvdel af 1996, da der opstod et større og større pres for at få en stor devaluering af rublen. IMF's overvågning långivning og resulterede i en Finanspolitikken forblev mere restriktiv, i det mindste på papiret. Officielt udviste statsbudgettet et beskedent underskud i 1996 på 1,9% af BNP. Dette tal tager imidlertid ikke helt hensyn til den hurtige vækst i restancerne, der anslås til 1% af BNP, og til eksistensen af quasi-fiskale aktiviteter samt til midler uden for budgettet. Uafhængige skøn anslår underskuddet for 1996 til at udgøre omkring 4% af BNP. Desuden havde den måde, som underskuddet blev finansieret på, afgørende negative konsekvenser for landets finansielle stabilitet. I anden halvdel af 1996 benyttede regeringen sig i stigende grad af kreditter fra centralbanken. Valutakurspolitikken var nok det klareste eksempel på omslag i liberaliseringsprocessen. I begyndelsen af 1995 besluttede myndighederne at knytte rublen til USD med sigte på at hjælpe til at kontrollere inflationen. En væsentlig real appreciering og voksende forventninger om en devaluering resulterede i et stort dræn på centralbankens reserver. Fra november 1995 indførte myndighederne en række administrative kontroller, der bl. a. omfattede forbud mod interbankhandel og omfattende restriktioner på køb af udenlandsk valuta. I april 1996 blev Inter-bank Currency Exchange nationaliseret og sat under centralbankens direkte kontrol. I mellemtiden blev fastkursregimet erstattet af en valutakorridor. Korridoren indebar en stærk overvurdering af rublen, der blev handlet 30- 50%) billigere på parallelmarkederne. Det fik myndighederne til at indføre yderligere administrative kontroller, herunder en 10% skat på køb af udenlandsk valuta, der blev indført i januar 1996, og et krav om, at eksportørerne skulle afstå deres valutaindtægter 100%). Disse foranstaltninger, der ofte blev ændret og anvendt vilkårligt, resulterede i et regime med multiple valutakurser. 3 Strukturreformer Belarus' økonomi kendetegnes ved, at mange områder ikke er blevet reformeret, og staten i produktionen og distributionen af varer. spiller fortsat en afgørende rolle 32 Myndighedernes reaktion på voksende finansiel ustabilitet har faktisk været at øge statsindblandingen i økonomien. Liberaliseringen har været præget af omslag, både med hensyn til valutakurspolitikken og prispolitikken. De fleste priser blev liberaliseret så tidlig som i 1992, og prislibera liseringsprocessen blev stort set afsluttet i begyndelsen af 1995. De centrale myndigheder fortsatte med direkte at kontrollere prisen på alkohol, mens der blev anvendt administrerede priser for transport, energi og kommunikation. Avancerne i landbruget blev reguleret. Den 30. august 1996 blev der ved et præsidentielt dekret genindført direkte prislofter administreret af de lokale myndigheder for en række produkter (brød, mejeriprodukter, babymad osv. ). talt strukturreformprocessen En svag politisk vilje til at gennemføre privatisering og virksomhedsomstrukturering bremsede praktisk fra 1995. Privatiseringen af små virksomheder har været relativ succesfuld, og de bedste resultater er opnået inden for boligsektoren og detailhandelen. Privatiseringen af store virksomheder har været tøvende. I 1996 blev kun 164 statsejede virksomheder omdannet til aktieselskaber sammenlignet med den oprindelige målsætning på 549. En kuponordning for masseprivatisering blev ophævet under påskud af, at det ville udrydde skatteunddragelse og korruption. Som følge herafer kun omkring 10%) af Belarus' virksomheder på private hænder. 4 Gennemførelse af den makrofinansielle bistand Den 10. april 1995 godkendte Rådet11 EU's makrofinansielle bistand til Belarus i form af et 10-årigt lån - betinget af indgåelse af et standbyarrangement med IMF - for at støtte landets program for makroøkonomisk tilpasning og strukturreformer. Efter at IMF's bestyrelse i september 1995 havde godkendt det første standbyarrangement med Belarus, besøgte Kommissionens tjenestegrene Belarus for at vurdere den økonomiske og finansielle situation og for at fastsætte betingelserne for EU's makrofinansielle bistand. I et aftalememorandum til EU-lånet forpligtede Belarus sig til at gennemføre en række strukturreformer (prisliberalisering, privatisering, finansiel disciplin i virksomhederne og en bankreform) og til at overholde præstationskriterierne i IMF's standbyarrangement. EU's bidrag blev fastsat til 55 mio. ECU på grundlag af de eksterne finansielle behov, der anslås til omkring 600 mio. USD i den periode, hvor IMF's standbyarrangement gælder. Den første rate af EU-lånet blev fastsat til 30 mio. ECU. Den blev udbetalt i december 1995. På baggrund af manglende fremskridt i gennemførelsen af en række strukturreformer og tilbageslaget i nogle liberaliseringsforanstaltninger er den anden rate ikke blevet udbetalt. Desuden er al EU-bistand til Belarus med undtagelse af et begrænset antal TACIS- foranstaltninger blevet suspenderet på ubestemt tid. Rådets afgørelse 95/132/EF (EFT L 89 af 21. 4. 1995). 33 IV. BULGARIEN 1 Indledning Bulgarien oplevede en dyb økonomisk krise i 1996. Den skyldtes en usammenhængende makroøkonomisk politik og en utilfredsstillende gennemførelse af strukturreformerne. I idet årets premierminister Videnov trak sig tilbage. fik den økonomiske krise politiske konsekvenser, sidste dage Bulgarien startede overgangen til en markedsøkonomi senere og under ugunstigere vilkår end de fleste andre centraleuropæiske lande. I marts 1990 havde landet udstedt et moratorium for rente- og afdragsbetalingen på udlandsgælden, hvilket reelt afskar landet fra international långivning. Bulgarien havde haft en særdeles stor andel af sin udenrigshandel med COMECON-landene og blev derfor specielt hårdt ramt af COMECON's sammenbrud. Et andet eksternt chok kom med Jugoslaviens opløsning og den efterfølgende embargo for Serbien-Montenegro, som medførte, at Bulgariens vigtigste transitrute til de vestlige markeder blev afskåret. Der blev lanceret økonomiske reformer i februar-J991. Priserne på de fleste varer blev liberaliseret, subsidierne blev kraftigt reduceret, der blev indført en enkelt flydende valutakurs, der blev oprettet et todelt banksystem, og statsmonopolet på udenrigshandelen blev afskaffet. Der blev også gjort gode fremskridt med at etablere retsgrundlaget for en markedsøkonomi, idet det meste af lovgivningen var på plads i midten af 1992. Fremdriften i strukturreformen blev imidlertid ikke fastholdt. Den praktiske gennemførelse svarede ikke til de fremskridt, der blev gjort med at etablere retsgrundlaget for en markedsøkonomi. Desuden var der en række tilbageslag, idet bl. a. priskontrollen blev genindført for en lang række varer. Der manglede klar politisk støtte til omstruktureringen og privatiseringen af virksomhederne. Statsvirksomhederne var fortsat underlagt "bløde budgetbegrænsninger" og var således i stand til at opbygge en stor dårlig gæld i de statsejede banker. Disse banker var igen i stand til at opnå usikrede lån fra centralbanken. Centralbankens muligheder for at nægte sådanne lån var begrænsede, for det første fordi det ikke var klart, om den havde beføjelse til at lukke forretningsbankerne, og for det andet fordi den var uvillig til at tage initiativ til at gennemtvinge en omfattende virksomheds- omstrukturering, hvilket ville have været muligt, hvis der havde været lagt restriktioner på forretningsbankernes adgang til centralbanklångivning. Alt for store budgetunderskud, der delvis blev finansieret af centralbanken, bidrog endvidere til en vedvarende inflation, som centralbanken forsøgte at bremse ved regelmæssige indgreb på valutamarkedet for at stabilisere valutakursen. Denne manglende konsistens mellem finanspolitikken, pengepolitikken og valutapolitikken medførte valutakursspændinger, hver gang de finansielle markeder vurderede, at centralbanken ikke havde tilstrækkelige valutareserver til fortsat at støtte valutaen. De tidspunkter, hvor disse spændinger indtrådte - foråret 1994 og igen fra begyndelsen af 1996 - blev delvis bestemt af Bulgariens eksterne forpligtelser, men spændingerne var en uundgåelig konsekvens af svaghederne i den indenlandske politik. 34 2 De makroøkonomiske resultater Efter undertegnelsen af en aftale om gælds- og gældsbetjeningsreduktion med udenlandske kommercielle kreditorer i juli 1994 havde Bulgarien en periode med en relativ god økonomisk udvikling. Der blev registreret en beskeden vækst i BNP i 1994 og 1995. I begyndelsen af 1996 var den årlige inflation faldet til under 30%. Nedgangen i inflationen kunne i høj grad tilskrives den bemærkelsesværdige stabilitet i valutakursen i 1995. Kombinationen af en stabil valutakurs og en inflation, der, selv om den var faldende, fortsat var relativ høj i forhold til Bulgariens handelspartnere i Vesteuropa, resulterede i en stærk indført nogle væsentlige strukturreformer, førte dette til en gradvis svækkelse af landets betalingsbalance fra midten af 1995. real appreciering af leven. Da der ikke blev Udviklingen i 1996 afslørede klart, at Bulgariens økonomiske opsving i 1994 og 1995 ikke havde været baseret på et solidt grundlag. BNP faldt med over 10%. Inflationen fra december-til-december steg med over 300%, hvilket afspejlede en massiv depreciering af valutaen. Valutakursen faldt fra omkring 70 leva pr. dollar i begyndelsen af året til næsten 500 leva pr. dollar i udgangen af 1996. Da det blev klart i de første måneder af 1996, at centralbankens valutareserver knap nok kunne dække rente- og afdragsbetalingerne på den udenlandske gæld, kom leven under stigende pres. I nogle måneder forsøgte centralbanken at dæmpe deprecieringen ved en kombination af renteforhøjelser og direkte indgriben på valutamarkedet. Dette udskød blot tingene, og da centralbanken til sidst trak sig ud af markedet, var dens valutareserver væsentlig reduceret, og der skete en massiv depreciering. Dette blev midlertidigt bremset i efteråret, da centralbanken hævede sine månedlige rentesatser til 25%» (svarende til en årsrente på over 1 000%), men centralbankens muligheder for at benytte rentesatserne som et middel til at støtte leven blev alvorligt begrænset af virkningen af høje rentesatser på den reale økonomi. På grund af mangelen på strukturreformer blev banksystemet belastet med en høj andel af dårlig gæld fra virksomhederne. I denne situation medførte stigende rentesatser blot en voksende andel af lån, som ikke kunne tilbagebetales. Dette svækkede yderligere banksystemet, således at omkring 15 banker i årets løb blev suspenderet. Det andet hovedoffer for de høje nominelle rentesatser var statsbudgettet. En række år med alt for store budgetunderskud resulterede i, at staten akkumulerede en stor indenlandsk gæld. Høje rentesatser forøgede omkostningen ved at betjene denne gæld. Centralbanken sænkede derfor rentesatserne efter nogle ugers forløb, selv om den opretholdt dem på et relativt højt niveau på 15% pr. måned. Dette renteniveau, der var utilstrækkeligt til at støtte leven, forøgede fortsat rentebetalingsbyrden. Desuden faldt skatteindtægterne som følge af nedgangen i den økonomiske aktivitet. I anden halvdel af 1996 trak regeringen næsten udelukkende på centralbanken for at finansiere det hurtigt voksende budgetunderskud. Den heraf følgende stigning i pengeforsyningen medførte en acceleration i både levens depreciering og i inflationen. Denne udvikling reducerede lønningernes og pensionernes dollarværdi til et ekstremt lavt niveau. Statistikker for husholdningsindkomsterne og -udgifterne for de første ni måneder af 1996 viser, hvordan faldet i realindkomsten påvirkede levestandarden. Den andel af indkomsten, der gik til fødevareudgifter, voksede konstant i perioden og udgjorde over halvdelen af husholdningernes indkøb i september. Forbrugerne brugte relativt mere på fødevarer, men de spiste mindre: i tredje kvartal af 1996 var per capita-forbruget af kød, 35 æg, frugt og grøntsager ca. 15% lavere end i samme periode i 1995, og kun mælk og kartofler blev spist i stort set samme mængder som i 1995. Regeringens forsøg på at vende udviklingen og stabilisere økonomien i anden halvdel af 1996 var stort set uden held. Et standbyarrangement med IMF løb af sporet kort tid efter, det var blevet godkendt. Forsøgene på at nå til enighed om et revideret økonomisk program blev bremset af en vanskelig politisk situation efter oppositionskandidatens sejr ved præsidentvalget i november. Premierministeren overlevede på et hængende hår et efterfølgende mistillidsvotum, men hans stilling var blevet tilstrækkelig svækket til, at han trådte tilbage sammen med regeringen på et ekstraordinært plenummøde i socialistpartiet i slutningen af december. Landet stod så faktisk uden regering på et kritisk tidspunkt. Der kunne ikke vedtages et troværdigt budget for 1997. Oppositionen indledte en boykot af parlamentet og krævede, at der straks blev udskrevet valg. Der var daglige protestmarcher i Sofia og i andre byer. Den økonomiske og sociale situation fortsatte med at forringes. Strejker og social uro bredte sig, da lønforhøjelser og månedlige forhandlinger om lønniveauet. Situationen blev løst i februar 1997, da der blev udskrevet valg og udpeget et forretningsministerium. Det havde en umiddelbar gunstig virkning på både den politiske og økonomiske stabilitet. fagforeningerne krævede ugentlige 3 Strukturreformer tilskyndelse fra Bretton Woods-institutionerne, Myndighederne forsøgte at sætte nyt liv i strukturreformerne i midten af 1996. Dette skete efter som gjorde gældende, at reformforanstaltninger var en betingelse for en fornyet støtte til Bulgarien. Myndighederne søgte bistand fra IMF og Verdensbanken, efter at det i de første måneder af 1996 ikke var lykkedes at forhindre en hurtig depreciering, som havde eroderet centralbankens valutareserver og gav anledning til at tro, at Bulgarien ikke ville være i stand til at indfri den omstrukturerede udlandsgæld. Der blev opnået en vis grad af succes ved at likvidere store tabsgivende statsvirksomheder og ved at isolere tabsgivende selskaber, som ikke kunne nedlægges (f. eks. offentlige værker), fra banksystemet. Herudover blev omkring 15 insolvente banker lukket. Myndighederne havde imidlertid ikke tilstrækkelig troværdighed og var ude af stand til at bremse den økonomiske nedgang. Først da der skete en regeringsændring i de første måneder af 1997, blev der udsigt til økonomisk stabilisering og opsving. 4 Gennemførelse af den makrofinansielle bistand Rådet traf i 1991 beslutning om at yde Bulgarien et makrofinansielt lån på omkring 290 mio. ECU12, som blev udbetalt i to rater i 1991 og 1992. Dette lån skal tilbagebetales i december 1997 og marts 1998. Der blev godkendt et nyt lån på 110 mio. ECU i 199213, men som følge af en utilfredsstillende udvikling i den økonomiske politik blev udbetalingen trukket meget ud. Den første rate på 70 mio. ECU blev udbetalt i 1994 inden for rammerne af et standbyarrangement med IMF i maj i dette år. Udbetalingen af den resterende rate på 12 Rådets afgørelse 91/31 l/EØF af 24. juni 1991. 13 Rådets afgørelse 92/51 l/EØF af 19. oktober 1992. 36 40mio. ECU skete først i anden halvdel af 1996 efter IMF's godkendelse af et nyt standbyarrangement. Bulgarien er ved at gennemføre økonomiske reformer med hjælp fra et nyt standbyarrangement fra IMF. I øjeblikket undersøges mulighederne for at give yderligere makrofinansielle lån fra EU. 37 V. ESTLAND 1 Indledning Efter en kraftig produktionsnedgang, som fulgte i kølvandet på uafhængigheden, begyndte et økonomisk opsving i anden halvdel af 1993. De reviderede data for udviklingen i det reale BNP viser, at Estland oplevede en temmelig hurtig forbedring derefter. For 1994 anslås nedgangen i BNP nu at have været på kun 1,8% sammenlignet med det tidligere tal på 2,7%. Væksten i 1995 blev opjusteret fra 2,9% til 4,3%, og for 1996 viser de foreløbige skøn en realvækst på 4%. For sidste kvartal af 1996 anslås realvæksten i BNP at have været på 7,3%, hvilket er en klar acceleration i den trend, der observeredes i andet og tredje kvartal. 2 Den seneste økonomiske udvikling Inflationen er samtidig faldet kraftigt. I december 1996 lå inflationen på årsbasis på 14,8%), mens det tilsvarende tal året før var 28,9%. Faldet i inflationen blev ledsaget af et fald i rentesatserne. De vejede gennemsnitsrentesatser for kroon-lån på over et år faldt fra et gennemsnit på 16,06%» pr. år i marts 1996 til 13,88%» i december 1996. Disse tal undervurderer desuden faldet i renteomkostningerne for estiske kunder, da en voksende andel af lånene blev effektueret i udenlandsk valuta (DEM og USD), som har lavere rentesatser end kroon-lån. Realrentesatserne blev imidlertid positive, da faldet i de nominelle rentesatser var mindre hurtigt end faldet i inflationen. Det offentlige underskud for 1996 blev på 1,5% af BNP, hvilket er højere end i 1995. Der blev i 1996 indført kontrol med lokale myndigheders lånoptagelser, og nogle skatter blev hævet. Der blev gjort yderligere fremskridt med omstruktureringen af økonomien i 1996. Privatiseringen skred hurtigt fremad, og ved udgangen af 1996 var praktisk talt alle store virksomheder blevet solgt med undtagelse af virksomheder transport, telekommunikation og energi. Konsolideringen i den finansielle sektor fortsatte som følge af en konstant fusionsproces. De estiske banker er nu blandt de største og stærkeste banker i de baltiske stater. inden for Da inflationen i Estland var forblevet højere end i de fleste af dets samhandelspartnere, apprecieredes den reale kroon-kurs med 8,8% i 1996. Dette var en afgrundene til den kraftige stigning i handelsunderskuddet fra 8,1 mio. kroon i 1995 til 13,6 mio. i 1996 (opgjort på toldgrundlag), hvilket svarede til mere end 24% af BNP. På trods af voksende overskud for tjenester og nettoindkomster og en positiv balance for overførsler voksede det løbende betalingsbalanceunderskud i 1996 til 5,3 mio. kroon, hvilket var lidt mindre end 10%) af BNP. Finansieringen af dette underskud var mindre tilfredsstillende i 1996 end indstrømningen af i 1995, porteføljeinvesteringer og bankernes udenlandske obligationsudstedelser voksede. Estiske udenlandske direkte investeringer i udlandet steg også kraftigt i 1996, specielt til andre baltiske lande og Rusland. Den samlede betalingsbalance udviste ikke desto mindre fortsat overskud. idet de udenlandske direkte investeringer faldt, og 38 3 Gennemførelse af den makrofinansielle bistand Den officielle udenlandske gæld forblev lille og udgjorde den 1. januar 1997 296 mio. USD. De internationale bruttoreserver fortsatte med at vokse og udgjorde 640 mio. USD ved udgangen af 1996. De internationale nettoreserver voksede også. I juli 1996 godkendte IMF et nyt 13-måneders standbyarrangement for Estland til et beløb svarende til 13,95 mio. SDR. Estland har hverken foretaget køb under det foregående eller det nuværende standbyarrangement. Ligesom i 1995 anmodede Estland i 1996 ikke om at foretage træk på den anden rate af EU's makrofinansielle bistand. Tværtimod anmodede de estiske myndigheder om at foretage førtidig tilbagebetaling af den første rate på 20 mio. ECU, som blev udbetalt i marts 1993. 39 VI. LETLAND 1 Indledning Letland blev selvstændig i august 1991, men landet havde allerede iværksat nogle reformer under sovjetstyret. I 1992, da landet var aktivt i gang med omdannelsen til en markedsøkonomi, forværredes de økonomiske udsigter. Sammenbruddet i de tidligere handelsrelationer og stigningen i et stort handelschok. Det eksterne underskud blev anset for at være uholdbart uden international støtte. Letland udarbejdede et stabiliserings- og reformprogram, der dækkede perioden fra midten af 1992 til midten af 1993, og indgik et standbyarrangement med IMF. EU og andre G24-donorer blev også anmodet om at bidrage til at udfylde det resterende betalingsbalancegab for programperioden, som blev anslået til 210 mio. USD. På grundlag IMF's bestyrelse et til støtte af de gunstige udsigter standbyarrangement i slutningen af 1992. i de russiske energipriser resulterede fra G24 godkendte De første tre år efter uafhængigheden kendetegnedes ved et fald i produktionen. I 1994 begyndte BNP at vokse igen, men det begyndende opsving blev hurtigt bremset af en bankkrise i 1995. Private og offentlige indlån blev fastfrosset, og rentesatserne steg. Dette resulterede i et fald i forbruget og investeringerne og en reduktion af produktionen; BNP faldt med 0,8%. Der var også en budgetkrise, idet underskuddet var dobbelt så stort som oprindeligt planlagt, fordi skatteinddrivningsproblemerne blev forværret af bankkrisen. I 1996 begyndte økonomien at blive sundere, og den økonomiske vækst tog til, ligesom valutareserverne og bankaktiverne voksede til det niveau, de havde før krisen. 2 Den seneste økonomiske udvikling BNP voksede med 2,8% i 1996. Stigningen i aktiviteten skyldtes i vid udstrækning væksten inden for transport og kommunikation. Udviklingen i de andre makroøkonomiske indikatorer i 1996 var imidlertid ikke så opmuntrende, idet væksten i industriproduktionen kun var 1%, detailomsætningen faldt, reallønnen stagnerede, og banklångivningen var svag. Til trods for opsvinget i væksten fortsatte beskæftigelsen med at falde, således at arbejdsløsheden steg til 7,2%» i december 1996 sammenlignet med 6,6%) ved udgangen af 1995. lykkedes at fa de offentlige i 1996, således at Det budgetunderskuddet blev mindre end forventet. Desuden faldt inflationen støt igennem 1996. Inflationen ved årets udgang var faldet til 13% fra 23% i 1995. Efterhånden som inflationen aftog, faldt rentesatserne. finanser under kontrol Med hensyn til betalingsbalancen viser de foreløbige tal for 1996, at handelsunderskuddet fortsatte med at stige, da importvæksten var hurtigere end eks'portvæksten. Dette førte til et meget stort handelsunderskud, der anslås til 16% af BNP. Overskuddet på tjenestebalancen udlignede delvis dette underskud, men underskuddet på de løbende poster steg til 6,8% af BNP. Myndighederne fortsatte med at føre en stabil valutakurspolitik, idet lats'en uformelt var knyttet til SDR. Lats-kursen overfor dollars lå ved udgangen af 1996 stort set på samme niveau som ved udgangen af 1995. Da der var en tocifret inflation, betød det en realappreciering af valutaen, men økonomien forblev alt i alt konkurrencedygtig. 40 I 1996 gav den nye regering privatiseringsprocessen et skub derved, at ansvaret for privatiseringen blev centraliseret i det lettiske privatiseringsagentur, og næsten alle aktiver blev overført dertil. Som følge heraf blev privatiseringsprocessen mere gennemsigtig og hurtig, og udenlandske investorer fik lettere adgang til at deltage. Banksektoren ser ud til at være kommet sig efter krisen i 1995, idet aktiverne er kommet tilbage til det niveau, de havde før krisen, og virksomhedsindskuddene er begyndt at stige igen. Banksektoren led fortsat af et lavt aktivitetsniveau, fordi bankudlåningen blev begrænset af mangel på likvid sikkerhed, af utilstrækkelige kvalifikationer til at vurdere bankrisici og af knaphed på langsigtet opsparing til videreudlån. 3 Gennemførelse af den makrofinansielle bistand fra G24 kom I november 1992 godkendte Rådet14 en makrofinansiel bistand på op til 80 mio. ECU til Letland, hvilket svarede til omkring 50% af betalingsbalancegabet. Hovedparten af den bilaterale støtte fra Japan og EFT A-landene. Låneaftalen og aftalememorandummet mellem EU og Letland blev undertegnet i begyndelsen af 1993, og Kommissionen udbetalte den første rate (50% af lånebeløbet) i marts 1993. Den første rate blev hovedsagelig anvendt til statsvirksomheder og private til videreudlån virksomheder for at hjælpe dem til at finansiere importen på de højestprioriterede områder. Frigivelsen af den anden rate ville ske efterven positiv vurdering af de kriterier, der var opstillet i aftalememorandummet vedrørende såvel den makroøkonomiske stabilisering som gennemførelsen af strukturreformerne. Efter høring af medlemsstaterne gik Kommissionen ekstraordinært med til et supplerende aftalememorandum, der blev undertegnet i 1994, og som giver mulighed for, at provenuet af den anden rate af bistanden kan kanaliseres til rentable projekter via banksektoren. I 1994 og i begyndelsen af 1995 udviste stillingen over for udlandet et overskud som følge af en betydelig privat kapitalindstrømning, og de lettiske myndigheder anmodede ikke om frigivelse af den anden rate. I juni 1995, efter den finansielle og budgetmæssige krise, anmodede de lettiske myndigheder om frigivelse af anden rate af EU-lånet (40 mio. ECU) med henblik på at bruge midlerne til at skadesløsholde de småsparere, som havde mistet deres opsparing under bankkrisen. Kommissionen fandt, at en sådan anvendelse af midlerne ikke ville være i overensstemmelse med det generelle mål for EU's makrofinansielle bistand og heller ikke med forpligtelserne i det supplerende aftalememorandum vedrørende anden rate. Desuden gik betingelserne i tilknytning til lånet ud på, at IMF-programmet skulle forløbe tilfredsstillende, og dette var ikke tilfældet, eftersom den normale efterårsgennemgang af standbyprogrammet derfor kunne myndighedernes anmodning, og den anden rate blev ikke frigivet. gennemføres. Kommissionen afviste ikke I maj 1996 godkendte IMF et femtenmåneders standbyarrangement til et beløb af 30 mio. SDR, og det hertil knyttede IMF-program forløber planmæssigt. I slutningen af 1995 og begyndelsen af 1996 anmodede Kommissionens tjenestegrene de lettiske myndigheder om at fremsende detaljerede oplysninger om den første rate under lånet. Anmodningen var foranlediget af den høje grad af regeringsindblanding i processen med at fordele første rate og det forhold, at der blev ydet regeringsgarantier for hovedparten af lånebeløbet. ikke genanvender Kommissionen krævede derefter, at de lettiske myndigheder 14 Rådets afgørelse 92/542/EØF (EFT L 351 af 2. december 1992). 41 tilbagebetalinger på underlån, at de foretager hensættelser til tab på videreudlån, og at de forbedrer vurderingen og overvågningen af risici i forbindelse med viderelångivning. 42 VII. LITAUEN 1 Indledning Efter uafhængigheden i 1991 stod Litauen over for den enorme opgave at skulle etablere landet skulle oprette en uafhængig stats en markedsøkonomi, samtidig med at af desuden institutionelle maskineri. Overgangsproblemerne sammenbruddet i de snævre input- og outputrelationer med Sovjetunionen og af stigningen i priserne på energiimport fra Rusland. Som følge af disse chok opstod der hyperinflationære betingelser i 1992, og hele Litauen led den kraftigste produktions nedgang i hele Central- og Østeuropa. Den økonomiske nedgang blev imidlertid bragt til ophør i 1994, da indførelsen af et "currency board regime" skabte betingelserne for at retablere makroøkonomisk stabilitet. forværret blev Siden midten af 1992 har Litauens reformer været støttet af IMF med to på hinanden følgende standbyarrangementer og en treårig Extended Fund Facility, der udløber i oktober 1997. Inden for rammerne af det første standbyarrangement stillede Det Europæiske Råd15 en supplerende makrofinansiel bistand til rådighed på op til 100 mio. ECU. 2 Den seneste økonomiske udvikling I 1996 fortsatte den litauiske økonomi med at vokse på trods af den bankkrise, der opstod i slutningen af 1995, da to banker, der repræsenterede mere end 20%> af de samlede indskud, blev erklæret insolvent. Dette førte straks til kapitaludstrømning, der sammen med fastfrysningen af indskuddene i de insolvente banker bevirkede en betydelig pengepolitisk kontraktion og trykkede den indenlandske efterspørgsel. I årets anden halvdel vendte tilliden imidlertid tilbage, og væksten tog til igen, drevet af landbruget og eksporten; industriproduktionen forblev i alt væsentligt stagnerende. Som følge heraf voksede BNP i 1996 med 3,6%, hvilket var en yderligere"acceleration af det økonomiske opsving, som var begyndt i 1994 og styrkedes i 1995. I 1996 blev der gjort yderligere væsentlige fremskridt i retning af prisstabilisering. Efter at have toppet på et hyperinflationært niveau i 1992 faldt inflationen fra december-til- december kraftigt til omkring 36% i slutningen af 1995. Denne tendens fortsatte i 1996, da år-til-år-raten faldt yderligere til 13%. Den dårligere og dårligere arbejdsløsheds situation blev vendt i 1996, da arbejdsløsheden faldt med omkring 1 procentpoint til 6,2%. Udviklingen i handelsbalancen er vanskelig at vurdere på grund af store ændringer i de statistiske opgørelsesmetoder, som gør sammenligninger med observationer fra før 1995 umulige. Ifølge de foreliggende tal forværredes overskuddet på handelsbalancen og de løbende poster dog en smule opgjort i USD, men forbedredes som procent af BNP. Eksportvæksten oversteg importvæksten, og der var ikke tegn på nogen væsentlig forringelse af den internationale konkurrenceevne. Efter at være faldet i begyndelsen af året voksede de officielle valutareserver til et niveau svarende til mere end to måneders import. 15 Rådets afgørelse 92/542/EØF af 23. november 1992. 43 I 1996 blev der igen ført en forsigtig budgetpolitik, og underskuddet blev på 2,5% af BNP. Ligesom i de foregående år tvang en indtægtsmanko (på ca. 0,7% af BNP) (der imidlertid myndighederne hovedsagelig i skatteindtægterne i 1996 skyldtes delvis specifikke faktorer, f. eks. bankkrisens indirekte virkninger, men indtægtsnedgangen fortsatte også en tendens, idet budgetindtægterne har været konstant faldende siden uafhængigheden og har tvunget de offentlige udgifter ned på et niveau, som næppe er foreneligt med udviklingen på lang sigt. til at foretage ekstraordinære udgiftsnedskæringer landbrugssubsidier). Nedgangen investeringer og ramte offentlige I 1996 begyndte banksektoren at komme sig efter krisen i slutningen af 1995, idet bankerne opnåede gode resultater og forbedrede kvaliteten af deres låneporteføljer. Efter en vis ubeslutsomhed i begyndelsen begyndte regeringen aktivt at gennemføre sin trestrengede politik, der var baseret på en stramning af lovreglerne, sanering af de svage banker og endelig privatisering. Forsigtighedsreglerne blev strammet op, og der blev indført internationale regnskabsstandarder og regler om kapitaldækning. Der blev oprettet en enhed for inddrivelse af lån med henblik på at sanere porteføljen af nødlidende lån, og parlamentet fik forelagt et udkast til lov om indskydergaranti i konkursramte banker. Der blev i 1996 også gennemført strukturreformer på andre områder, bl. a. energisektoren, landbruget, pensionssystemet og ejerforholdene i reformerne forblev imidlertid lidt skuffende, hvilket delvist skyldtes den politiske usikkerhed, der fulgte i kølvandet på premierminister Slezevicius' tilbagetræden i februar 1996, og som gik forud for valget i oktober. Efter centrum-højrekoalitionens valgsejr blev gennemførelsen àf strukturreformerne accelereret. i virksomhedssektoren. Rytmen 3 Gennemførelse af den makrofinansielle bistand Den første rate af EU-bistanden (50 mio. ECU) blev udbetalt i juli 1993. Den første delrate på 25 mio. ECU af anden rate (50 mio. ECU) blev udbetalt i august 1995 på basis af et supplerende aftalememorandum. Som for Letland og Estland fastsattes det i memorandummet, at provenuet af den anden rate skulle gå til sunde, bankfinansierbare projekter på betingelse af, at midlerne kanaliseres gennem banker, der efterlever tilsynsreglerne, og at myndighederne følger en veldefineret procedure med henblik på at høre Kommissionen. På grund af mangler i gennemførelsen af denne høringsproces krævede Kommissionen i september 1995 en fastfrysning af provenuet af EU-bistanden. I 1996 blev der opnået en tydelig forbedring af høringsprocessen. I april fremsendte de litauiske myndigheder en årsberetning, der gjorde status over den makrofinansielle transaktion. Desuden har de hørt Kommissionen, som de skulle, når de har anmodet om at anvende det fastfrosne provenu. På baggrund af denne tilfredsstillende udvikling var Kommissionen i stand til at frigive 0,6 mio. ECU til et finansieringsforslag, som de litauiske myndigheder har indgivet, og som var foreneligt med bestemmelserne i det supplerende aftalememorandum. 44 VIII. MOLDOVA 1 Indledning Ved udgangen af 1996 havde Moldova gjort betydelige fremskridt i den makro økonomiske stabilisering. Myndighederne iværksatte et omfattende finansielt stabilise ringsprogram i begyndelsen af 1993. Med et sammenhængende og konsistent sæt af økonomisk-politiske foranstaltninger lykkedes det at, opnå en markant reduktion af budgetunderskuddet og inflationen. Rentesatserne faldt til et moderat niveau, og valutakursen forblev stabil. Der blev imidlertid kun opnået en begrænset-succes med at håndhæve stramme budgetbegrænsninger for virksomhederne og med at udvikle en privat landbrugssektor. Der blev ikke skabt et stærkt opsving i produktionen. Der blev gjort store fremskridt i retning af at skabe en markedsøkonomi på trods af en alvorlig forringelse af bytteforholdet, tabet af de traditionelle markeder og sammenbruddet i de handelsmæssige og finansielle mønstre i kølvandet på opløsningen af Sovjetunionen. Den makrofinansielle bistand fra det internationale samfund har hjulpet til at understøtte de moldoviske myndigheders indsats. Efter to standbyarrangementer i 1993 og 1995 godkendte IMF's bestyrelse i maj 1996 en treårig kredit under Extended Fund Facility til støtte af et økonomisk reformprogram for perioden 1996-1998. Disse interventioner blev suppleret med bistand fra andre multilaterale og bilaterale donorer, herunder to lån fra EU. 2 De makroøkonomiske resultater For 1996 anslås BNP at være faldet med 8%, således at den negative trend, der har karakteriseret den moldoviske økonomi siden 1991, er blevet fortsat. Landbrugs produktionen faldt med 13%. Et nøjagtigt skøn over nedgangen i industriproduktionen foreligger endnu ikke, men et kraftigt fald i årets anden halvdel mere end udlignede den positive vækst i de første måneder af 1996. Disse indikatorer giver dog sandsynligvis et undervurderet billede af den økonomiske aktivitet i landet, fordi den stigende aktivitet i den private sektor ikke opfanges fuldt ud i de officielle statistikker. Den makroøkonomiske politik i 1996 var ikke konsistent, idet pengepolitikken var ret restriktiv, samtidig med at landet oplevede store finanspolitiske problemer. Ved udgangen af 1996 androg budgetunderskuddet 7,2% af BNP (men 10% af BNP efter den metode, som de moldoviske myndigheder anvender). Underskuddet var et resultat af en stigning i udgifterne kombineret med et væsentligt fald i indtægterne i forhold til året før. Underskuddet blev finansieret gennem en kombination af intern finansiering og udenlandske lån. Den stigende anvendelse af ekstern finansiering bidrog til en jævn vækst i udlandsgælden, der voksede fra 16 mio. USD ved udgangen af 1992 til mere end 818 mio. USD ved udgangen af 1996. Over en tredjedel af gælden er kortfristet, dvs. med løbetider på under 5 år. Efter en periode med stabilitet accelererede inflationen noget i sidste kvartal af 1996, hvilket afspejler en slækkelse af den økonomiske politik. I gennemsnit voksede forbrugerpriserne med 23,5%) i 1996. Den nominelle valutakurs for leu'en blev meget langsomt deprecieret efter dens indførelse i november 1993. Da deprecieringen hele tiden var lavere end inflationen, blev leu'en apprecieret konstant i reale termer. Denne reale appreciering var en af hovedårsagerne til den kraftige forringelse af handelsbalancen. Handelsunderskuddet for 1996 anslås til at 45 ligge på omkring 180 mio. USD. Det er et resultat af en kraftig stigning i importen af varer og tjenester og et fald i eksporten. Underskuddet på de løbende poster for 1996 anslås til 245 mio. USD. Handelstallene viser, at der har været en markant stigning i importen af kapitalgoder, som vil forøge produktionskapaciteten. Forringelsen skyldes imidlertid også en markant stigning i importen af forbrugsgoder. Dette afspejler sandsynligvis det forhold, at de fleste indenlandske virksomheder, der i mange tilfælde ikke har foretaget nogen væsentlig omstrukturering, ikke er i stand til at konkurrere med importerede varer. 3 Strukturreformer langt imidlertid fremdriften fra afsluttet. Meget af I de seneste få år er der gjort betydelige fremskridt med strukturreformer og institutionelle reformer. Processen er i privatiseringsprocessen ser navnlig ud til at være forsvundet efter afslutningen af masseprivatiseringen i slutningen af oktober 1996. Den privatisering, der finder sted ved kontant auktionssalg af et udvalgt antal virksomheder, blev forsinket adskillige gange. Den betydelige overførsel af ejendomsrettigheder til private bevirkede ikke væsentlige ændringer i virksomhedernes adfærd. Virksomhedsledelsen var fortsat utilstrækkelig, insiderne dominerede virksomhederne, og budgetbegrænsningerne blev ikke strammet nok. Der var kun få tegn på, at virksomhederne blev omstruktureret, hvilket bl. a. fremgår af det lave niveau for afskedigelser. Myndighederne gjorde ikke forsøg på at isolere "dårlige" virksomheder fra levedygtige eller på at udvikle en strategi over for de største tabsgivende virksomheder. Den officielt registrerede arbejdsløshed var meget lav med en arbejdsløshed på 1,8% ved udgangen af 1996. Der var imidlertid en udbredt skjult arbejdsløshed - i form af deltidsarbejde eller orlov uden betaling - som, hvis den blev opgjort korrekt, ville vise en arbejdsløshed på omkring 15% ved udgangen af 1996. Virkningerne af omstillingen på levestandarden er ikke klare. På den ene side skabes indkomsterne i stigende omfang ved privat handel eller aktiviteter med udlandet - og disse former for aktivitet opfanges sandsynligvis ikke nøjagtigt af de officielle statistikker - og stammer i mindre grad fra lønninger og pensioner. På den anden side viser makroindikatorer - feks. et betydeligt fald i den gennemsnitlige levetid - eller stikprøveundersøgelser en generel forringelse, der særlig er alvorlig for visse dele af befolkningen såsom pensionister eller familier med forsørgerpligt over for børn. 4 Gennemførelse af den makrofinansielle bistand Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 13. juni 1994 at yde Moldova et lån på 45 mio. ECU med en maksimal løbetid på ti år16 med henblik på at hjælpe landet i dets bestræbelser på at omdanne økonomien til en markedsøkonomi og styrke centralbankens reservestilling. EU-lånet var en del af den samlede pakke, der blev mobiliseret af det internationale donorfællesskab til fordel for Moldova for at supplere de ressourcer, der var tilvejebragt gennem IMF og Verdensbanken. Den første rate af lånet, der androg 25 mio. ECU, blev udbetalt i december 1994. Udbetalingen af anden rate på 20 mio. ECU fandt sted i august 1995. Det internationale donorfællesskab erkendte, at en yderligere makrofinansiel bistand til Moldova var nødvendig for at supplere ressourcerne fra IMF og Verdensbanken, hvis der 16 Rådets afgørelse 94/346/EF. 46 skulle sikres en sund betalingsbalancesituation i 1995-1996. I november 1995 vedtog Kommissionen formelt et forslag om yderligere makrofinansiel bistand til Moldova til et maksimumsbeløb på 15 mio. ECU. Rådet besluttede den 25. marts 1996 at vedtage Kommissionens forslag17. Efter denne beslutning og efter IMF-bestyrelsens godkendelse i maj 1996 af et nyt treårigt økonomisk reformprogram samt efter Kommissionens positive vurdering af opfyldelsen af betingelserne i tilknytning til denne bistand fandt udbetalingen af de 15 mio. ECU sted i december 1996. 17 Rådets afgørelse 96/242/EF. 47 IX. RUMÆNIEN 1 Indledning Trods en positiv vækst i 1996 og fremskridt i privatiseringsprocessen arvede den nye regering, der blev valgt i november 1996, en skrøbelig økonomisk situation, som skyldtes utilstrækkelige resultater i strukturtilpasningen siden 1989. Mellem 1989 og 1996 lancerede de forskellige regeringer faktisk gang på gang nye reformprogrammer, men de blev hver gang opgivet få måneder efter på grund af voksende politisk modstand. Offentlighedens støtte til gennemførelsen af reformer har været svingende. Støtten var betydelig i begyndelsen af omstillingsperioden, men reduceredes så kraftigt som følge af de stigende omkostninger, omstillingen medførte, og blev så stærk igen, da de delvise reformer, som blev gennemført mellem 1989 og 1996, ikke førte til ordentlige resultater. Selv om den økonomiske vækst igen tog til i 1994, dækkede den relativt tilfredsstillende makroøkonomiske udvikling, der blev registreret frem til 1996, over utilstrækkelige fremskridt i strukturreformerne, herunder omstruktureringen af virksomheder og af landbrugssektoren. I slutspurten i præsident- og parlamentsvalget i november 1996 slækkede myndighederne på den makroøkonomiske politik og genindførte en lang række administrative kontroller (særlig med hensyn til valutamarkedet og udenrigshandelen). Efter valget i november 1996 begyndte myndighederne alvorligt at rette op på inkonsistensen i den økonomiske politik, som var blevet ført i perioden 1989-1996, idet den nye regering udarbejdede et radikalt program for makroøkonomisk stabilisering og strukturreformer og begyndte af implementere det. i Rumæniens forhold Den foregående regerings manglende kontrol med den økonomiske politik førte i 1996 til en voldsom forværring til IMF, Verdensbanken og private investorer. Det tidligere DVIF-standbyarrangement på 460 mio. USD løb af sporet og måtte derfor annulleres. Verdensbanken foretog den første betaling på 80 mio. USD inden for rammerne af Financial and Enterprise Structural Adjustment Loan på 280 mio. USD, men indefrøs så yderligere udbetalinger. EU kunne heller ikke udbetale anden rate på højst 70 mio. ECU under den makrofinansielle bistand, som der blev truffet beslutning om i 1994. Efter valget i november spillede de internationale finansielle institutioner en aktiv rolle med hensyn til at rådgive den nye regering i den økonomiske politik og i arbejdsmarkeds- og socialpolitikken. 2 Den makroøkonomiske udvikling På trods af en faldende arbejdsløshed var den makroøkonomiske udvikling i 1996 mindre tilfredsstillende end i de foregående to år: væksten faldt til 4,1%), inflationen accelerede til 56,9%) ved udgangen af december, og det offentlige budgetunderskud steg til 3,9%) af BNP. Den økonomiske aktivitet fortsatte faktisk med at ekspandere, men på bekostning af stigende makro- og mikroøkonomiske ubalancer. I 1996 steg industriproduktionen med 9,9%. Situationen i landbrugssektoren var langt mindre tilfredsstillende, idet skønnene tyder på et betydeligt faldt i høsten (så meget som en fjerdedel udtrykt i mængder), hvilket hovedsagelig skyldtes dårlige vejrforhold. Eksporten faldt også i årets løb, og BNP-væksten aftog til 4,1%, hvilket er et fald på 3 procentpoint i forhold til 1995. Væksten i 1995 var tilstrækkelig til at reducere arbejdsløsheden fra 8,9%) i december 1995 til 6,1% i december 1996. Da industrien fortsat 48 afskedigede arbejdere, skete beskæftigelsesstigningen først og fremmest sektorer i økonomien (tjenestesektor, bygge- og anlægsvirksomhed og også landbruget). i de andre Den økonomiske vækst i 1996 var imidlertid i vid udstrækning baseret på et meget ustabilt grundlag. Mange store statsejede ikke underkastet en "stram budgetbegrænsning" (dvs. de stod ikke over for en reel risiko for konkurs, selv om de konstant kørte med underskud), fordi de var i stand til at fa billige lån fra statsejede forretningsbanker, der igen let kunne refinansiere sig i nationalbanken. Refinansiering via nationalbanken mere end fordobledes i 1996. Denne proces stimulerede kunstigt aktiviteten og fastholdt samtidig en udbredt ineffektivitet i økonomien. industrivirksomheder og statslandbrug var Op til valget var den forrige regering meget rundhåndet med udgifterne (dér skete næsten en fordobling i nominelle termer af långivningen til regeringen mellem august og november). Som følge heraf voksede budgetunderskuddet dramatisk. Det offentlige underskud voksede fra 2,6 til 3,9% af BNP og til 8,3% af BNP for det kvasifiskale underskud, der omfatter en række skjulte udgiftsposter og kvasifiskale subsidier fra Rumæniens nationalbank. I 1996 var der en betydelig stigning i inflationen, der sprang fra en årlig inflationsrate på 27,8% i 1995 til næsten 57%. Inflationen var særlig høj i november (månedlig rate på + 5,8%) og december (+ 10,3%). Udenrigshandelen forværredes væsentligt i 1996. Ikke blot var der et fald i eksporten og importen udtrykt i dollars, men handelsunderskuddet for 1996 anslås at være steget til 2,1 mia. USD fra 1,6 mia. USD i 1995. Eksporten fortsatte med at blive ramt af tilbagegang på nogle af de vigtigste eksportmarkeder, ligesom de indenlandske produkters konkurrencedygtighed var dårlig. Det løbende underskud kom op på 2,3 mia. USD (omtrent 6,6% af BNP). De udenlandske direkte investeringer voksede en smule til 555 mio. USD ifølge skøn fra EBRD, hvilket er et relativt lavt niveau for et land af Rumæniens størrelse. Udtrykt i per capita-termer har kun Bulgarien tiltrukket færre udenlandske direkte investeringer blandt de 10 associerede lande i Østeuropa. I 1996 voksede banksystemets udenlandske bruttoreserver betydeligt, hvilket for en stor del skyldtes Rumæniens tilbagevenden til de internationale kapitalmarkeder, hvor landet hentede 1,4 mia. USD via syndikerede lån og obligationsudstedelser. Rumæniens emissioner på det japanske marked (såkaldte "Samurai-obligationer") blev let afsat. Dette var en positiv tillidserklæring fra de internationale investorer og hjalp til, at Rumænien kunne øge sin mellemlange og lange eksterne gæld til et højere niveau (6,9 mia. USD, hvilket er næsten en tredjedel mere end i 1995). På baggrund af at investeringerne fortsat er svage, kan væksten i udlandsgælden blive et problem i fremtiden. Gældsbetjenings- forpligtelserne (inklusive den kortsigtede gældsbetjening) voksede til 20,2%) af eksporten af varer og tjenester sammenlignet med 14,5% i 1995. 3 Strukturreformer Fremskridtene i strukturreformerne var fortsat usikre. Der blev således ikke taget markante skridt i 1996 med henblik på at omstrukturere de store tabsgivende statsejede selskaber (f. eks. tabte elektricitetsselskabet RENEL 600 mia. leu i de første ti måneder af 1996, hvilket svarede til 183 mio. USD opgjort til valutakursen i oktober). Der blev heller ikke gjort noget for at rette op på manglerne i landbrugssektoren, idet der ikke eksisterer et velfungerende marked for køb og salg af jord. Restancerne virksomhederne imellem fortsatte med vokse; således anslås det alene for energisektoren, at restancerne til leverandører og staten ved udgangen af 1996 androg 3,3% af BNP. 49 I marts 1996 indførte myndighederne betydelige begrænsninger på valutamarkederne, idet antallet af officielle valutahandlere blev begrænset til fire rumænske banker, hvoraf tre var statsejede. Dette resulterede i en overvurdering af den nationale valuta, hvilket tilskyndede til billig energiimport til de store, ineffektive og energiintensive statsejede virksomheder. Det forhold, at leu'en var overvurderet, lagde også en dæmper på eksporten. Gabet mellem den officielle kurs og kursen i de private valutakontorer voksede til omkring 45% i midten af november, hvilket var et klart tegn på omfattende forvridninger. for "finansiel isolering" af en række store statsejede "autonome Programmet virksomheder" var ikke i stand til at forbedre deres finansielle situation og blev derfor opgivet i begyndelsen af 1997. Reformerne i landbrugssektoren lykkedes heller ikke i særlig grad. Derimod voksede støtten i form af eksplicitte og implicitte subsidier og overførsler stærkt i 1996 fra 4,3% til 5%» af BNP. Subsidierede lån fra Rumæniens nationalbank til landbrugssektoren var en af hovedårsagerne til, at pengepolitikken løb af sporet. Hovedparten af den finansielle støtte gik desuden til mellemmænd og producenter af landbrugsinput på bekostning af selve landmændene. Der noteres ikke desto mindre nogle fa positive træk i udviklingen: masseprivatiseringen fortsatte med uformindsket styrke (pr. 10. december 1996 var der gennemført 1 300 transaktioner, hvilket siden 1993 bringer det kumulative tal op på 2 766 virksomheder), selv om der hovedsagelig var tale om små virksomheder; nogle eksportforbud blev ophævet, mens mange eksportkvoter blev udvidet; der blev indført et nyt sekundært fondsmarked (RASDAQ), der åbnede i oktober med allerede 1 342 noterede selskaber. 4 Gennemførelsen af den makrofinansielle bistand Rådet besluttede den 20. juni 1994 at yde Rumænien et mellemfristet betalingsbalancelån på højst 125 mio. ECU, der skulle udbetales i to rater18. Kommissionen og de rumænske myndigheder fastlagde i et aftalememorandum, der blev undertegnet i december 1994, de økonomisk-politiske betingelser, der skulle være opfyldt for at frigive denne bistand. Den første rate på 55 mio. ECU blev udbetalt i november 1995. Det var imidlertid ikke muligt at frigive den anden rate i 1996, fordi valutamarkedet konstant fungerede dårligt, og fordi der ikke blev gjort fremskridt med at gennemføre strukturreformerne. Standbyarrangementet med Den Internationale Valutafond (IMF) afsporedes af samme grund og måtte derfor annulleres. Verdensbanken indefrøs også den anden rate af Financial and Enterprise Structural Adjustment Loan (FESAL). Efter valget i november 1996 anmodede den nye rumænske regering om, at EU's og G- 24's makrofinansielle bistand blev reaktiveret inden for rammerne af et ambitiøst økonomisk program for makroøkonomisk stabilisering og strukturreformer, der blev støttet af de internationale finansielle institutioner. Rådets afgørelse 94/369/EF. 50 X. UKRAINE 1 Indledning De ukrainske myndigheder opnåede en betydelig finansiel stabilisering i 1996, men økonomien var fortsat karakteriseret ved kontraktion, om end i et langsommere tempo. Den ukrainske centralbanks relativt stramme pengepolitik spillede en afgørende rolle i forbindelse med den drastiske reduktion af inflationen, stabiliseringen af valutakursen og den succesfulde indførelse af den nye nationale valuta. Stabiliseringen blev imidlertid mere og mere skrøbelig på grund af en_ opbremsning i skatteordningen og strukturreformerne, effektiviseringen for 1997 og et ledsageprogram med omfattende skatte- og afreguleringsforanstaltninger kørte fast i parlamentet fra november 1996. af den offentlige administration. Budgettet særlig med hensyn til privatiseringen, 2 De makroøkonomiske resultater Ukraines overgang til en markedsøkonomi, der i det væsentlige begyndte i udgangen af 1994 efter præsident Kuchmas valg, fortsatte i 1996 på en usikker økonomisk baggrund. Den ukrainske centralbanks stramme pengepolitik lagde grunden til en dramatisk reduktion af inflationen, til stabiliseringen af valutakursen og til den gnidningsløse indførelse af en ny valuta, grynia, i september 1996. Inflationen blev reduceret til 40% ved udgangen af 1996 (december-til-december) fra 182%) et år tidligere. Den fiskale balance blev bragt ned til omkring -3,2%> af BNP (1995: -5%), samtidig med at de akkumulerede restancer for offentlige lønninger og pensioner beløb sig til omkring 3,5% af BNP. Produktionen fortsatte med at falde i 1996, men nedgangstakten var lavere end i de foregående år. Det reale BNP faldt med 10% i 1996, men der er i dette tal ikke taget hensyn til den stigende aktivitet i den uofficielle sektor, som anslås at udgøre mere end 50% af det officielle BNP. Landbrugsproduktionen faldt kraftigt (med omkring 10%) i 1996, hvilket kun delvis kan tilskrives dårlige vejrforhold. Landbrugets andel i BNP ligger nu kun på 13% i et land, der tidligere blev betegnet som "Sovjetunionens kornkammer". Industriproduktionen fortsatte med at falde i 1996 (med omkring 5%), og specielt maskinbygningssektoren udviste en kraftig nedgang. for Ukraine er meget upålidelig, men det ser ud til, at Handelsstatistikken udenrigshandelen fortsatte med at vokse hurtigt i 1996. Handelen med de tidligere USSR- lande, som er Ukraines vigtigste handelspartnere, begyndte at vokse. Vareeksporten rapporteres at være vokset med næsten 14% i 1996 til 15,5 mia. USD, hvilket er et bemærkelsesværdigt resultat på baggrund af den fortsatte recession. På grund af betydelige stigninger i de russiske gaspriser voksede importen med 24%) i 1996 til 19,8 mia. USD. Da de højere priser på energiimporten medførte højere transitafgifter for transport afgås gennem det ukrainske pipeline-system til Centraleuropa, blev det samlede løbende underskud ikke påvirket alt for alvorligt, idet det lå på 1,3 mia. USD i 1996, svarende til 3,9% af BNP. Arbejdsløsheden lå fortsat på et kunstigt lavt niveau. De officielle data viser, at arbejdsløsheden lå på omkring 1-1,5%) af den samlede arbejdsstyrke i 1996, men disse tal tager ikke hensyn til en betydelig skjult arbejdsløshed i Ukraine. 51 3 Strukturreformer Hovedforklaringen på den fortsatte økonomiske tilbagegang i Ukraine er mangelen på en omfattende omstrukturering af industrien og for at omstrukturere Ukraines økonomi, der under sovjetperioden blev uforholdsmæssigt meget afhængig af militærindustrien, var klart fra de første dage efter uafhængigheden. Regeringens bestræbelser på at iværksætte effektive omstruktureringsprogrammer inden for såvel industrien som landbruget er ofte stødt på modstand fra de stærke konservative kræfter i parlamentet. i virksomhederne. Behovet På denne vanskelige baggrund blev der opnået visse fremskridt i strukturreformerne i 1996. Med hensyn til jordreformen skred det godt fremad med at udstede og registrere skøder. I banksektoren blev der udarbejdet skøn over de 30 største bankers aktiver, og styringen af to kriseramte banker blev nøje overvåget af centralbanken. Privatiseringen aftog imidlertid markant. Mens privatiseringen af små virksomheder næsten var gennemført, var kun 3 500 ud af 8 000 store statsvirksomheder blevet privatiseret i september 1996. Myndighederne har udpeget omkring 400 store virksomheder, der skal privatiseres ved en international udbudsrunde. Listen over virksomheder omfatter energiselskaber og andre selskaber, der kørte godt under sovjetperioden. Manglende resultater i privatiseringen og den usikre troværdighed af reformbestræbelserne har lagt en bremse på de udenlandske direkte investeringer i Ukraine. De udenlandske direkte investeringer per capita i Ukraine var blandt de laveste i alle overgangslandene. budgettet I et forsøg på at bremse de negative tendenser i økonomien og fremme reformerne forelagde regeringen i november 1996 det ukrainske parlament et nyt reformprogram sammen med betydelige udgiftsnedskæringer på budgettet, en omfattende skattereform og en yderligere liberalisering af økonomien, blev modtaget positivt som anden fase i de omfattende liberale økonomiske reformer i Ukraine, der har ladet vente længe på sig, efter at de første omfattende reformer blev lanceret i udgangen af 1994. Det nye reformprogram mødte imidlertid stærk modstand i parlamentet. 1997. Programmet, omfatter der for 4 Gennemførelse af den makrofinansielle bistand I december 1994 besluttede Rådet at yde det første makrofinansielle lån på 85 mio. ECU til at støtte Ukraines tilpasnings- og reformproces19. Dette langfristede lån skulle udbetales i én enkelt rate på betingelse af, at der forelå et standbyarrangement med IMF, skete en hurtig implementering af EU's og G-7's aktionsprogram for nuklear sikkerhed for Ukraine og blev gjort fremskridt med de strukturelle reformer. Efter betydelige forsinkelser fra ukrainsk side blev lånet endelig udbetalt i december 1995. I betragtning af Ukraines påtrængende finansieringsbehov og på baggrund af de ukrainske myndigheders fortsatte bestræbelser på at gennemføre økonomiske reformer besluttede Rådet i oktober 1995 at yde Ukraine et nyt makrofinansielt lån på 200 mio. ECU som supplement til den finansielle bistand fra de internationale finansielle institutioner og andre donorlande20. Den første rate på 100 mio. ECU af dette lån blev frigivet i anden halvdel af 1996. 19 Rådets afgørelse 94/940/EF. 20 Rådets afgørelse 95/442/EF. 52 ISSN 0254-1459 KOM(98) 3 endelig udg. DOKUMENTER DA 09 01 11 Katalognummer : CB-CO-98-003-DA-C ISBN 92-78-30023-3 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg