title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om offentlig-privata partnerskap i transeuropeiska transportnätprojekt"

eurovoc_concepts:
private investment
public financing
trans-European network
transport infrastructure
transport network

text: C 129/58 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 4. 98 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om offentlig-privata partnerskap i transeuropeiska transportnätprojekt” (98/C 129/14) Den 16 september 1997 beslutade kommissionen enligt artikel 198 i EG-fördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda meddelande. Sektionen för transport och kommunikation, som ansvarat för kommitténs arbete i frågan, antog sitt yttrande den 11 februari 1998. Föredragande var Lars Kritz. Vid sin 352:a plenarsession den 25-26 februari 1998 (sammanträdet den 25 februari 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 76 röster för och 1 emot. 1. Inledning 1. 1. En av de viktigaste slutsatserna i kommissionens vitbok om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning, som utgavs i december 1993, var att den privata sektorn borde uppmuntras att medverka i finansieringen och genomförandet av transeuropeiska nätprojekt (TEN). På så vis kunde man påskynda och effektivisera denna typ av investering. 1. 2. Vid Europeiska rådet i Essen i december 1994 beslöt man att ge högsta prioritet åt 14 stora transport- nätprojekt i enlighet med ett förslag från en högnivå- grupp bestående av stats- och regeringschefernas person- liga representanter under ledning av Henning Christo- phersen, kommissionens vice ordförande. 1. 3. Den sammanlagda investeringskostnaden för de 14 prioriterade projekten som högnivågruppen valt ut 1994 uppskattades då till 94 miljarder ecu, varav 40-45 miljarder ecu skulle investeras under perioden 1995-1999. I nya beräkningar som gjordes mot slutet av 1995 uppskattades den sammanlagda investeringskost- naden till 99 miljarder ecu. 1. 4. I 1996 års TEN-rapport konstaterade kommissio- nen att flera av de största, prioriterade projekten — särskilt inom järnvägssektorn — försenats och att det förefaller tveksamt huruvida man nu kan uppnå eller ens komma i närheten av den förväntade investerings- nivån om 40-45 miljarder ecu för de 14 projekten. Det finns två huvudsakliga skäl till varför genom- 1. 5. förandet av flera av de prioriterade projekten försenats. För det första har kraven att minska de offentliga budgetunderskotten lett till en allmän nedgång i den offentliga sektorns investeringar i infrastruktur under de senaste åren. För det andra har det visat sig svårare än man tänkt sig att förverkliga de offentlig — privata partnerskapen (PPP) som ett sätt att påskynda prioritera- de projekt. A¨ ven om administrativa, rättsliga och politis- ka hinder också uppkommit, är det huvudsakligen ekonomiska skäl som ligger bakom förseningarna. 2. Högnivågruppens rapport (maj 1997) 2. 1. Högnivågruppen för offentlig — privat partner- skapsfinanisering av transeuropeiska transportnätpro- jekt inrättades på kommissionsledamoten Kinnocks initiativ efter godkännande av rådet (transportministrar- na) i september 1996. Gruppen bestod av kommissions- ledamoten Kinnock som ordförande samt av de femton transportministrarnas personliga representanter tillsam- mans med företrädare för byggnadsindustrin, finanssek- torn, transportmedelsindustrin och transportföretag i personlig egenskap. Gruppens rapport publicerades i maj 1997. Den innehöll tillika sammanfattningar av rapporterna från de fem undergrupper som högnivågrup- pen inrättat. 2. 2. Högnivågruppen hade som mål att undersöka hur offentlig — privata partnerskap (PPP) kan bidra till att påskynda genomförandet av de transeuropeiska transportnäten, något som är av grundläggande betydel- se för konkurrenskraften och tillväxten i Europa. 2. 3. I rapporten understryker man att målet för PPP inte endast är att finna ytterligare finansieringskällor när de offentliga finanserna är underkastade krav på återhållsamhet. Det är lika angeläget att förbättra den ekonomiska bärkraften för ett projekt genom en kombination av offentligt och privat kunnande: den offentliga sektorns erfarenhet av att handha infrastruk- tur och den privata sektorns entreprenöranda samt ekonomiska och kommersiella kunnande. 2. 4. PPP är ett partnerskap mellan å ena sidan offentlig förvaltning och andra offentliga organ och å andra sidan juridiska personer underkastade privaträtts- liga regler med uppgift att utforma, planera, bygga, 27. 4. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 129/59 finansiera och/eller driva ett infrastrukturprojekt. Det vore emellertid olämpligt att lägga fast en alltför strikt definition av vad ett PPP är eller borde vara. Varje projekt kommer nämligen att utmynna in ett särskilt partnerskap anpassat till projektets behov och beskaffen- het samt till det sätt på vilket den offentliga sektorn beslutar att den privata sektorn skall medverka i projektets olika faser. turprojekt för järnvägar. Infrastrukturprojekt med stöd av PPP skulle i hög grad underlättas om man klargjorde tillämpningen av direktivet om byggnads- och anlägg- ningsarbeten respektive direktivet om upphandling inom sektorerna för vatten, energi, transport och telekommu- nikationer. Kommissionen borde därför utarbeta särskil- da riktlinjer för att klargöra hur förfarandena för upphandling skall tillämpas för att tilldela en koncession för transportinfrastruktur. 2. 5. Ett ekonomiskt lönsamt projekt är ett som innebär ekonomiska och sociala fördelar för samhället. Ett finansiellt lönsamt projekt är ett som genererar tillräckligt med intäkter för att täcka alla kostnader och ge en godtagbar avkastning till investerarna. I rapporten understryker man att det centrala problemet som PPP skall avhjälpa är bristen på allmänna medel för att subventionera ekonomiskt lönsamma projekt som inte är bärkraftiga ur finansiell synpunkt, snarare än bristen på offentlig eller privat lånefinansiering till finansiellt lönsamma projekt. Med hjälp av PPP kan det bli lättare för projekt att uppnå finansiell bärkraft. 2. 6. Högnivågruppens slutsatser och rekommenda- tioner kan sammanfattas under tre rubriker: — Allmänna slutsatser. — En miljö som uppmuntrar PPP. — Utveckling av finansiella instrument. De allmänna slutsatserna omfattar bland annat 2. 7. följande: a) Samarbetet mellan offentlig och privat sektor bör starta så tidigt som möjligt i varje enskilt projekt så att den privata sektorn kan bidra med kommersiellt inriktad input redan på idé och utformningssta- dierna. b) Den offentliga sektorn måste tydligt definiera målen för ett projekt på ett tidigt stadium och måste utforma det på ett tillräckligt flexibelt sätt så att den privata sektorn kan bidra med sitt kunnande. c) För att skapa en stabil ram inom vilken de olika parterna kan etablera ett förtroendefullt samarbete är det bästa tillvägagångssättet ofta att skapa tillfälli- ga projektföretag. Detta gäller särskilt för stora och gränsöverskridande projekt. Regelverket för den europeiska ekonomiska intressegruppen (EEIG) utgör ett bra instrument i de tidiga skedena av ett projekt. Det är dock inte anpassat till kraven som ställs i byggnads- och driftsskedena. 2. 9. Högnivågruppen påpekar att avkastningen på ett projekt är som lägst i det tidiga driftskedet, när skuldbördan och skuldräntebetalningarna är som högst. Gruppen har därför rekommenderat att man inför efterställda lån och lån i tidiga driftskeden för att minska de risker som orsakas av osäkerhet ifråga om alstrandet av kassaflöden i det tidiga driftskedet. 2. 10. Vad utvecklingen av finansiella instrument be- träffar har gruppen också rekommenderat att man på EU-nivå skapar tillgång till eget kapital, och i synnerhet kvasieget kapital, i de fall då en riktad användning av gemenskapsmedel kunde underlätta inrättandet av en europeisk mezzaninfond. Detta kunde spela en stor roll för att uppmuntra institutionella investerare att medverka i finansieringen av TEN. 3. Kommissionens meddelande 3. 1. Ett flertal av högnivågruppens rekommendatio- ner är riktade till kommissionen för övervägande och åtgärd. I sitt meddelande, som lades fram i september 1997, anger kommissionen hur den avser att följa upp de rekommendationer som direkt berör den. I meddelandet anges också ett antal projekt som kommis- sionen identifierat såsom lämpliga PPP. 3. 2. Offentlig upphandling Den privata sektorns tveksamhet om vissa 3. 2. 1. punkter i EU:s regler för offentlig upphandling har utretts i syfte att främja ett regelverk där flexibilitet, offentlighet, förhandling och uppmaning till anbud skulle vara de centrala frågorna. Kommissionen avser att snart presentera ett meddelande om offentlig upp- handling, vilket skall utgöra en ram för riktlinjerna för tillämpningen av bestämmelserna om offentlig upphand- ling på infrastrukturprojekt. 3. 2. 2. Sambandet och skillnaderna mellan anlägg- ningsdirektivet (93/37/EEG) (1) och direktivet om upp- handling inom sektorerna vatten, energi, transporter 2. 8. När det gäller en miljö som uppmuntrar PPP handlar högnivågruppens rekommendationer om regler och förfaranden för offentlig upphandling samt om tillämpningen av EG:s konkurrensregler på infrastruk- (1) Rådets direktiv 93/37/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av förfarandena vid tilldelning av kontrakt vid offentlig upphandling av bygg- och anläggningsarbeten, EGT L 199, 9. 8. 1993, s. 54. ESK:s yttrande, EGT C 106, 27. 4. 1992, s. 11. C 129/60 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 4. 98 och telekommunikationer (93/38/EEG) (1) är av särskilt intresse, eftersom båda direktiven kan vara tillämpliga på större projekt som avser transportinfrastruktur. De förutskickade riktlinjerna kommer att klargöra vilket av dessa direktiv som skall tillämpas. 3. 2. 3. En annan fråga som är angelägen för den privata sektorn är hur de preliminära skedena för idé och projektering skall organiseras för att den tekniska dialogen skall bli förenlig med skyddet för anbudsgivar- nas immateriella rättigheter. Enligt kommissionen kan skyddet för innovativa tekniska lösningar i idéskedet säkerställas genom gällande europeisk rätt om patent och mönster i kombination med lämpliga klausuler, som tas med i anbudshandlingarna. Detsamma gäller inte för den tekniska dialogen, som till sin natur är informell. 3. 3. Konkurrenspolitik Samtidigt med meddelandet som behandlas i 3. 3. 1. detta yttrande har kommissionen lagt fram ett särskilt dokument som förtydligar de nuvarande rekommenda- tionerna avseende projekt för ny transportinfrastruktur för järnvägarna (2). Kommissionen understryker emeller- tid att varje fall måste bedömas för sig, eftersom de är komplicerade och ofta individuellt utformade. Man bör därför i ett tidigt skede samråda med kommissionens berörda avdelningar om tillämpningen av konkurrens- reglerna. 3. 4. Utveckling av finansiella instrument 3. 4. 1. Efterställda lån är lån med samma förmånsrätt som vanliga banklån men med utsträckt löptid (20-30 år) och amorteringsfria perioder. Detta låneinstrument skulle lätta amorteringsbördan genom att sprida ut den över en längre tid. Lån i tidiga driftskeden är amorteringsfria lån eller automatiskt förnyade krediter som täcker ett projekts tidiga driftstid. Kommissionen har inbjudit Europeiska investeringsbanken (EIB) och Europeiska investeringsfonden (EIF) att i direkt samver- kan med affärsbanker som långivare öka omfattningen av denna verksamhet och utveckla lån i tidiga drifts- keden. 3. 4. 2. Mezzaninmedel, med andra ord efterställd skuld, kompletterar det egna kapitalet och fyller gapet mellan eget kapital och bankskulder. Den tillför ett extra skydd utöver eget kapital som bidrar till möjligheten att anskaffa banklån till projekten. Kommissionen avser att i samråd med EIB och EIF undersöka förutsättningarna (1) Rådets direktiv 93/38/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av upphandlingsförfarandet för enheter som har verksamhet inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna, EGT L 199, 9. 8. 1993, s. 84. ESK:s yttrande, EGT C 106, 27. 4. 1992, s. 6. (2) Förtydligande av kommissionens rekommendationer av- seende tillämpningen av konkurrensreglerna på projekt för ny transportinfrastruktur, EGT C 298, 30. 9. 1997, s. 5. för att inrätta en mezzaninfond med inriktning på TEN. Fonden bör uppmuntra institutionella investerare att finansiera TEN och bidra med huvuddelen av kapitalet. 3. 5. Möjligheter att ge stöd på EU-nivå Kommissionen har påpekat att det primära 3. 5. 1. ansvaret för utveckling av infrastruktur ligger hos medlemsstaterna. Kommissionen kan dock på två sätt spela en mer aktiv roll genom att: — Katalysera den privata sektorns engagemang i pro- jekteringen i ett tidigt skede och därigenom, särskilt i gränsöverskridande projekt, bidra till att samman- föra de viktigaste deltagarna. — Se till att stöd från de skilda slagen av finansiella instrument på gemenskapsnivå tillhandahålls på ett samordnat sätt. Kommissionen avser att överväga metoder 3. 5. 2. för att bedöma nätverksnyttan av TEN-projekt. En utvärdering av ett projekts positiva effekter på europeisk nivå är avsedd att underlätta en bedömning av TEN- finansieringens nivå. Kommissionen avser också att undersöka möjligheterna att upprätta en europeisk PPP-databas över projekt med anknytning till transport- infrastruktur för att möjliggöra en analys av de hittillsva- rande erfarenheterna med PPP. 3. 6. Tänkbara PPP-projekt 3. 6. 1. Kommissionen har sökt att identifiera några existerande TEN-projekt som är lämpade för en PPP- metod. 3. 6. 2. Följande projekt är tänkbara: — Höghastighetståg syd: avsnitten Madrid-Barcelona och Figueras-Perpignan. — Det nederländska avsnittet av PBKAL. — Brennertunneln. — Berlins nya flygplats. — Semmeringtunneln. — Järnvägsförbindelsen Pireus-Aten. Beträffande dessa projekt avser kommissionen att till- sammans med EIB och EIF ägna särskilda ansträngningar åt att stödja medlemsstaterna så att de i ett tidigt skede når en överenskommelse om PPP-strukturer och finansiering. 4. Allmänna kommentarer Ekonomiska och sociala kommittén har i ett 4. 1. flertal tidigare yttranden betonat betydelsen av att 27. 4. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 129/61 genomföra TEN som ett sätt att säkerställa att den inre marknaden fungerar på ett effektivt sätt, att konkurrenskraften förstärks samt att ekonomisk tillväxt och ekonomisk och social sammanhållning främjas. 4. 2. TEN har utvecklats i långsammare takt än väntat på grund av ständiga problem med finansieringen, särskilt till följd av budgetrestriktioner inom den offent- liga sektorn, samt på grund av att PPP använts i TEN-projekt i mindre utsträckning än väntat. Detta förhållande är olyckligt eftersom PPP sedan början av 1990-talet har ansetts utgöra ett viktigt verktyg för att påskynda genomförandet av TEN. 4. 3. Mot denna bakgrund välkomnar kommittén såväl högnivågruppens rapport som kommissionens meddelande. De två dokumenten utgör en helhet och bör inte betraktas som separata delar. Kommittén uppskattar särskilt att kommissionen på så kort tid följt upp högnivågruppens rekommendationer till kommis- sionen att vidta åtgärder. 4. 4. Den 9 oktober 1997 hade rådet (transportminis- trarna) en omfattande diskussion om kommissionens meddelande och antog ett antal slutsatser om PPP i samband med TEN-projekt. Kommittén noterar med tillfredsställelse rådets konstruktiva och realistiska slut- satser till stöd för PPP. Staten har traditionellt genomfört infrastruktur- 4. 5. projekt när så har varit samhällsekonomiskt fördelaktigt och när det funnits budgetresurser (pengar) för att planera, utföra och underhålla sådana projekt. Den privata sektorn har traditionellt medverkat huvudsakli- gen som entreprenör, framförallt i byggnadsskedet. 4. 6. En ökad medverkan från den privata sektorns sida i stora projekt avseende transportinfrastruktur skulle innebära att den, jämsides med den offentliga sektorn, skulle agera inte enbart som entreprenör utan också i rollerna som finansiär och projektledare och styrning samt som ansvarig för drift och underhåll. 4. 7. Kommittén vill understryka att den offentliga sektorns roll förblir av grundläggande betydelse, även i projekt där stora delar av genomförandet av ett PPP överförts till den privata sektorn. Stora projekt för transportinfrastruktur är normalt sett inte ekonomiskt lönsamma, om inte den offentliga sektorn tar på sig en del av riskerna och lämnar stöd i form av bidrag och garantier. 4. 8. Det centrala inslaget i ett framgångsrikt PPP är fördelningen av riskerna i ett projekt mellan den offentliga och den privata sektorn. Riskfördelning är ett viktigt element, eftersom risker utgör verkliga kostnader. I princip bör varje part bära de risker som den är bäst på att kontrollera i varje skede av ett projekt. Kommersiella risker bör normalt tas om hand av den privata sektorn medan offentliga (”politiska”) risker bör täckas av den offentliga sektorn, med andra ord skattebetalaren. 4. 9. Det är uppenbarligen så att bristen på tillräckliga nationella budgetmedel för TEN-projekt har ökat intres- set för PPP. Kommittén vill dock understryka att den huvudsakliga målsättningen för PPP inte bör vara att tillföra kompletterande finansiering. Det är lika angeläget att utnyttja den privata sektorns kommersiella, ekonomiska, tekniska och managementinriktade kun- nande i syfte att åstadkomma ett mer kostnadseffektivt genomförande av TEN-projekt. 4. 10. I det sammanhanget kan kommittén inte under- låta att tillfoga att det föreligger ett visst mått av överoptimism, både i högnivågruppens rapport och i kommissionens meddelande, när det gäller möjligheten att öka den privata sektorns medverkan i TEN-projekt. Den privata sektorn investerar i ett projekt endast när detta ger tillfredsställande avkastning på investeringen. 4. 11. Enligt kommittén föreligger ett antal väsentliga villkor för att PPP skall kunna genomföras med fram- gång: — Ett klart uttalat politiskt åtagande från medlemssta- tens sida att slutföra projekten och ställa nödvändiga ekonomiska resurser till förfogande för att genom- föra PPP. — Den privata sektorn bör medverka i ett projekt så tidigt som möjligt, med andra ord i idé-, utformnings- och planeringsskedena. — Särskilda projektbolag bör bildas med uppgift att målmedvetet genomföra ett projekt, framför allt gränsöverskridande sådana. 4. 12. PPP förknippas vanligtvis med stora, prioritera- de TEN-projekt. Kommittén vill emellertid betona att PPP också kan användas för mindre omfattande och uppseendeväckande projekt. I själva verket finns det många exempel på planerade eller avslutade PPP- projekt, som är förhållandevis blygsamma men som är av stor betydelse lokalt eller regionalt (motorvägar, broar, tunnlar, flygplatser). 4. 13. Finansieringen av transportinfrastruktur var ett av de teman som diskuterades vid den tredje paneuropeiska transportkonferensen i Helsingfors (i juni 1997). I den deklaration som antogs av konferensen sades att ”större ansträngningar bör göras för att öka den offentliga finansieringen genom de olika staterna och den Europeiska unionen liksom den privata finansie- t. ex. genom privat-offentliga partnerskap” ringen, C 129/62 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 4. 98 (punkt IV. 5). Detta fick fullt stöd av Ekonomiska och sociala kommitténs delegation vid konferensen. 5. Särskilda kommentarer 5. 1. Offentlig upphandling 5. 1. 1. Kommittén stöder med kraft högnivågruppens rekommendation att kommissionen bör utarbeta särskil- da riktlinjer avsedda att förtydliga de anbudsförfaranden som skall följas vid tilldelningen av kontrakt avseende transportinfrastruktur. Kommittén ser därför fram emot att ta del av riktlinjerna som kommissionen lovat att utfärda inom den närmaste framtiden. 5. 1. 2. Ett alternativ till riktlinjer som ibland föresla- gits är ett särskilt direktiv om offentlig upphandling av koncessioner för transportinfrastuktur, med en rättslig ram som är särskilt utformad för PPP. Enligt kommitténs uppfattning är en sådan ändring av lagstiftningen inte att rekommendera. Ett särskilt direktiv för PPP skulle vara svårt att formulera och ännu svårare att tillämpa. Det skulle dessutom innebära att man tvingas ändra innehållet i och tillämpningen av de nuvarande direkti- ven för upphandling. 5. 1. 3. na från kommissionen ta upp följande: Enligt kommittén bör de kommande riktlinjer- — Sambandet vad PPP beträffar mellan direktivet för bygg- och anläggningsarbeten och direktivet om upphandling inom sektorerna vatten, energi, trans- porter och telekommunikationer. — Metoder att förbättra och förenkla upphandlingsför- farandena, särskilt i skedet innan anbud lämnas, och bruket av förhandlad upphandling. 5. 1. 4. I yttrandet om ”Grönbok om offentlig upp- handling inom Europeiska unionen: överväganden inför framtiden” (1) underströk kommittén att det är nödvän- digt att klargöra skillnaderna mellan en koncession och ett kontrakt. De två begreppen skiljer sig åt när det gäller målsättning, kontraktets/koncessionens giltig- hetstid, villkoren för finansiering och ansvarets omfatt- ning. Kommittén upprepar nu att detta behöver klar- läggas. 5. 1. 5. Ett offentlig — privat partnerskap är ett lång- siktigt avtal mellan å ena sidan offentlig förvaltning och andra offentliga organ och å andra sidan juridiska personer underkastade privaträttsliga regler med uppgift att utforma, planera, bygga, finansiera och/eller driva ett infrastrukturprojekt Skillnaden i förhållande till offentlig upphandling är att partnerskapet förutsätter investeringar från den privata partens sida. 5. 1. 6. I direktivet om bygg- och anläggningsarbeten anges att en koncessionsinnehavare kan tilldela sina byggentreprenadkontrakt till företag inom samma grupp (konsortium) (artikel 3. 4 i direktiv 93/37). Direktivet om enheter som har verksamhet inom sektorerna för vatten, energi, transport och telekommunikationer har ingen motsvarande bestämmelse (artikel 13 i direktiv 93/38). Enligt kommitténs uppfattning bör ett konsor- tium som erhållit en koncession kunna fördela kontrakt mellan medlemmarna i enlighet med bestämmelserna i direktivet om bygg- och anläggningsarbeten, även om det är fråga om upphandling inom sektorerna vatten, energi, transport eller telekommunikationer. 5. 1. 7. Direktivet om bygg- och anläggningsarbeten är tillämpligt på anläggningen av vägar, broar, järnvägar m. m. (Direktiv 93/37 Bilaga II). I motorvägprojekt kunde PPP innebära att den privata sektorn ansvarar också för driftsskedet (genom att utnyttja avgiftsbelagda vägar och ”skuggtullar”). Kommittén noterar emellertid att tjänster för motorvägsnätet inte omfattas av direkti- vet 93/38 (Artikel 2. 2 c). De förutskickade riktlinjerna bör avhjälpa denna brist på konsekvens. 5. 1. 8. Anbudsförfarande kan användas i varje skede av ett projekt, beroende på hur intresserade myndigheter- na är av att låta den privata sektorn medverka. Förfaran- det kan användas för mindre anbud som avser en förstudie eller för större koncessionskontrakt för att bygga och/eller driva en infrastrukturanläggning. Det förhandlade förfarandet är mer flexibelt utformat i direktivet om enheter inom sektorerna vatten, energi, transport och telekommunikationer än i bygg- och anläggningsdirektivet. Enligt det förstnämnda direktivet kan de upphandlande enheterna använda detta förfar- ande utan inskränkning (artikel 20 i direktiv 93/38) medan de upphandlande enheterna inom den offentliga sektorn endast får använda förfarandet i vissa särskilda fall (artikel 7 i direktiv 93/37). Kommittén rekommende- rar att förhandlad upphandling används i större utsträck- ning i de fall då man överväger att använda en formell upphandlingsprocedur. Man borde därför överväga att ändra direktiv 93/37. Kommittén anser att anbudsgivning i idé- 5. 1. 9. och utformningsskedena av ett projekt kan innebära olägenheter för företag inom den privata sektorn. Skyddet för anbudsgivarens immateriella rättigheter kan äventyras om innovativa tekniska lösningar, som redovisas i anbudshandlingarna i detta skede, sedermera åberopas av den projektansvariga myndigheten som kriterier i det efterföljande anbudsskedet. Nya idéer som härrör från ett privat företag skulle vara till allmän nytta för alla anbudsgivare utan att uppfinnaren gynnas. 5. 1. 10. Vad beträffar upphandlingsprocessen som helhet skulle kommittén som ett exempel vilja använda en vägledning i flera steg, utgiven av den brittiska finansdepartementet i sambandet med ett program för privat finansiering (Private Finance Initiative). Vägled- ningen kan sammanfattas enligt följande: — Ett ”förkvalificeringsskede” med tydligt angivna (1) EGT C 287, 22. 9. 1997, s. 92. kriterier. 27. 4. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 129/63 — Ett slutligt urval av tre eller fyra anbudssökande. — Inbjudan att lämna anbud med iakttagande av noggranna kravspecifikationer och av ett förslag till tabell över riskfördelning. — Ingående, parallella förhandlingar med de utvalda anbudsgivarna efter det att anbuden mottagits. — Antagande av det anbud som föredras. 5. 2. Konkurrenspolitik Kommittén välkomnar det nyligen (september 5. 2. 1. 1997) utgivna förtydligandet ifråga om tillämpningen av konkurrensreglerna för nya projekt för infrastruktur. Det handlar huvudsakligen om järnvägsprojekt och, framförallt, om tillträde till ny infrastruktur för järnväg och möjligheten att reservera infrastrukturkapacitet för vissa operatörer. 5. 2. 2. Man kan å ena sidan hävda att infrastrukturför- valtaren bör ha möjlighet att reservera åtminstone en del av kapaciteten för operatörer som bidrar till projektets finansiering. , men man kan å andra sidan göra gällande att reservering av kapacitet under lång tid strider mot principerna om fritt tillträde till infrastruktur och om konkurrens. 5. 2. 3. I syfte att förtydliga denna fråga påpekar kommissionen att avtal om reservation av kapacitet inte strider mot konkurrensreglerna så länge som infrastruk- turen inte är överbelastad, eftersom det inte skapas något hinder för tillträde. Om det emellertid föreligger överbelastning, kan det finnas skäl att medge ett undan- tag, som upptar alla de villkor som stadgas i artikel 85. 3, för ett avtal om reservation som är en förutsättning för den effektiva samordningen av transporttjänster. Kommittén anser att detta förtydligande av en viktig fråga är konstruktivt. 5. 2. 4. Kommittén inser att varje projekt för transport- infrastruktur har särdrag som gör det mer eller mindre unikt. Konkurrensreglerna måste därför tillämpas på grundval av en analys från fall till fall. Projektansvariga bör därför rådfråga kommissionens avdelningar i ett tidigt skede. Enligt kommitténs uppfattning utgör för- tydligandet av tillämpningen av konkurrensreglerna ett nödvändigt men inte tillräckligt medel för att undanröja osäkerheten hos deltagarna i PPP. 5. 3. Utvecklingen av finansiella instrument 5. 3. 1. Kommittén delar högnivågruppens och kom- missionens uppfattning att stora projekt för transportin- frastruktur behöver balanserade finansieringspaket som består av eget kapital, efterställda lån, lån i tidigare driftsskeden och bankskulder. 5. 3. 2. Av dessa finansiella instrument spelar efter- ställda lån en central roll genom att fördela amorterings- bördan över en längre tidsperiod (20-30 år) än vad som gäller för bankskulder (upp till 15 år). Denna typ av lån har redan i begränsad omfattning erbjudits av EIB i samarbete med EIF. Kommittén noterar med tillfreds- ställelse att EIB kommer att spela en mer aktiv roll på såväl detta område som när det gäller utvecklingen av lån under det tidigare driftsskedet. 5. 3. 3. Kommissionen avser att undersöka möjlighe- ten att inrätta en mezzaninfond med inriktning på TEN, där EIB och de institutionella investerarna skulle bidra med större delen av kapitalet. Kommittén anser att en marknad för denna typ av finansiellt instrument måste utvecklas i Europa. Kommissionen bör därför öka ansträngningarna att bidra till att en mezzaninfond inrättas. 6. Sammanfattning och slutsatser 6. 1. Högnivågruppen för offentlig — privat partner- skapsfinanisering av transeuropeiska transportnätpro- jekt, under ledning av kommissionsledamoten Kinnock, överlämnade sin rapport i maj 1997. Högnivågruppen hade som mål att undersöka hur offentlig — privata partnerskap (PPP) kan bidra till att påskynda genom- förandet av de transeuropeiska transportnäten, något som är av grundläggande betydelse för konkurrenskraf- ten och tillväxten i Europa. 6. 2. Ett flertal av rekommendationerna i högnivå- gruppens rekommendationer riktades till kommissionen för övervägande och åtgärd. I sitt meddelande, som lades fram i september 1997, anger kommissionen hur den avser att följa upp de rekommendationer som direkt berör den. 6. 3. Kommittén välkomnar såväl högnivågruppens rapport som kommissionens meddelande. De två doku- menten utgör en helhet och bör inte betraktas som separata delar. 6. 4. TEN har hittills utvecklats i långsammare takt än väntat på grund av ständiga problem med finansieringen, särskilt till följd av budgetrestriktioner inom den offent- liga sektorn, samt på grund av att PPP använts i TEN-projekt i mindre utsträckning än väntat. 6. 5. När staten har genomfört stora infrastrukturpro- jekt, har den privata sektorn traditionellt huvudsakligen medverkat som entreprenör, framförallt i byggnadsske- det. En ökad medverkan från den privata sektorns sida i stora projekt avseende transportinfrastruktur skulle innebära att den, jämsides med den offentliga sektorn, skulle agera inte enbart som entreprenör utan också i rollerna som finansiär och projektledare samt som ansvarig för styrning och drift. Det centrala inslaget i ett framgångsrikt PPP är 6. 6. fördelningen av riskerna i ett projekt mellan den C 129/64 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 4. 98 offentliga och den privata sektorn. I princip bör varje part bära de risker som den är bäst på att kontrollera i varje skede av ett projekt. Kommersiella risker bör normalt tas om hand av den privata sektorn medan offentliga (”politiska”) risker bör täckas av den offentliga sektorn. 6. 7. Det är uppenbarligen så att bristen på tillräckliga nationella budgetmedel för TEN-projekt har ökat intres- set för PPP. Kommittén vill dock understryka att den huvudsakliga målsättningen för PPP inte bör vara att tillföra kompletterande finansiering. Det är lika angeläget att utnyttja den privata sektorns kommersiella, ekonomiska, tekniska och managementinriktade kun- nande i syfte att åstadkomma ett mer kostnadseffektivt genomförande av TEN-projekt. 6. 8. När det gäller möjligheten att öka den privata sektorns medverkan i TEN-projekt, verkar det föreligga ett visst mått av överoptimism, både i högnivågruppens rapport och i kommissionens meddelande. Den privata sektorn investerar i ett projekt endast när detta ger tillfredsställande avkastning på investeringen. Enligt kommittén föreligger ett antal väsentliga 6. 9. villkor för att PPP skall kunna genomföras med fram- gång: — Ett klart uttalat åtagande från medlemsstatens sida att använda sig av PPP. — Den privata sektorn bör medverka i ett projekt så tidigt som möjligt, med andra ord i idé-, utformnings- och planeringsskedena. Bryssel den 25 februari 1998. — Särskilda företag med uppgift att målmedvetet ge- nomföra ett projekt, framför allt gränsöverskridande sådana, bör bildas. 6. 10. Kommissionen avser att inom kort ge ut särskil- da riktlinjer avsedda att förtydliga de anbudsförfaranden som skall följas vid tilldelningen av kontrakt avseende transportinfrastruktur. Enligt kommittén är det nödvän- digt att de kommande riktlinjerna från kommissionen tar upp följande: — Sambandet vad PPP beträffar mellan direktivet för bygg- och anläggningsarbeten och direktivet om upphandling inom sektorerna vatten, energi, trans- porter och telekommunikationer. — Metoder att förbättra och förenkla upphandlingsför- farandena, särskilt i skedet innan anbud lämnas, och bruket av det förhandlade förfarandet. 6. 11. Kommittén välkomnar det nyligen (september 1997) utgivna förtydligandet ifråga om tillämpningen av konkurrensreglerna för nya projekt för transportinfra- struktur. Det handlar huvudsakligen om järnvägsprojekt och, framförallt, om tillträde till ny infrastruktur för järnväg och möjligheten att reservera infrastrukturkapa- citet för vissa operatörer. Eftersom varje projekt är mer eller mindre unikt, understryker kommittén att varje fall måste analyseras för sig. 6. 12. Stora projekt för transportinfrastruktur behö- ver balanserade finansieringspaket som består av eget kapital, efterställda lån och bankskulder. Kommittén noterar med tillfredsställelse att EIB kommer att spela en mer aktiv roll i utvecklingen av efterställda lån och lån under det tidiga driftsskedet. Kommittén anser vidare att kommissionen bör öka ansträngningarna att bidra till att en mezzaninfond inrättas. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS


title: Parecer do Comité Económico e Social sobre a «Proposta de regulamento (CE) do Conselho relativo à aplicação dos artigos 92º e 93º do Tratado CE a determinadas categorias de auxílios estatais horizontais»

eurovoc_concepts:
State aid
advisory committee (EU)
competition
control of State aid
single market

formats: html pdf print

text: C 129/70 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 27. 4. 98 k) l) Situaça˜o predominante na actividade (facultativo); Rendimento (facultativo); m) Questo˜es técnicas relativas à entrevista: — ano do inquérito, — semana de referência, — semana da entrevista, — Estado-Membro, — regia˜o do agregado, — grau de urbanizaça˜o, — nu´mero de série do agregado, — tipo de agregado, — tipo de instituiça˜o, — coeficientes de ponderaça˜o, — subamostra relativamente ao inquérito precedente (em caso de inquérito anual), — subamostra relativamente ao pro´ximo inquérito (em caso de inquérito anual), — nu´mero de série da vaga do inquérito. Parecer do Comité Econo´ mico e Social sobre a «Proposta de regulamento (CE) do Conselho relativo à aplicaça˜o dos artigos 926 e 936 do Tratado CE a determinadas categorias de auxı´lios estatais horizontais» (98/C 129/16) Em 7 de Outubro de 1997, o Conselho decidiu, nos termos do artigo 1984 do Tratado que institui a Comunidade Europeia, consultar o Comité Econo´ mico e Social sobre a proposta supramencionada. Incumbida de preparar os correspondentes trabalhos, a Secça˜o de Indu´ stria, Comércio, Artesanato e Serviços emitiu parecer em 6 de Fevereiro de 1998. O relator foi J. J. van Dijk. Na 3521 reunia˜o plena´ria de 25 e 26 de Fevereiro de 1998 (sessa˜o de 25 de Fevereiro), o Comité Econo´ mico e Social adoptou, por 70 votos a favor e 4 abstenço˜ es, o seguinte parecer. 1. Introduça˜o 1. 1. O Tratado CE considera os auxı´lios estatais, de um modo geral, incompatı´veis com o mercado comum. Os artigos 924 e 934 sa˜o consagrados a esta questa˜o. O artigo 944 indica claramente o procedimento para a execuça˜o desses artigos. 1. 2. O Tratado considera compatı´veis com o mercado comum: c) os auxı´lios atribuı´dos à economia de certas regio˜ es da Repu´blica Federal da Alemanha. Além disso, podem ser também consideradas 1. 3. compatı´veis as seguintes formas de auxı´lio concedidas pelas autoridades nacionais: a) os auxı´lios destinados a promover o desenvolvimento econo´ mico de regio˜es em que o nı´vel de vida seja anormalmente baixo ou em que exista grave situaça˜o de subemprego; a) os auxı´lios de natureza social atribuı´dos a consumi- dores individuais com a condiça˜o de serem concedi- dos sem qualquer discriminaça˜o relacionada com a origem dos produtos; b) os auxı´lios destinados a fomentar a realizaça˜o de um projecto importante de interesse comum europeu ou a sanar uma perturbaça˜o grave da economia de um Estado-Membro; b) os auxı´lios destinados a remediar os danos causados por calamidades naturais ou por outros acontecimen- tos extraordina´rios; c) os auxı´lios destinados a facilitar o desenvolvimento de certas actividades ou regio˜ es econo´ micas, quando na˜o contrariem o interesse comum; 27. 4. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 129/71 d) os auxı´lios destinados a promover a cultura e a conservaça˜o do patrimo´ nio; e) as outras categorias de auxı´lios determinadas por decisa˜o do Conselho. 1. 7. 2. A Comissa˜o considera limitado o volume destes auxı´lios. Pretende simplificar os processos de acompanhamento, o que lhe permitira´ disponibilizar recursos para a avaliaça˜o dos casos de maior dimensa˜o que provocam maiores distorço˜es da concorrência. Propo˜e, para o efeito, isentar determinadas categorias de auxı´lios, que ja´ na˜o teriam de ser notificadas à Comissa˜o. 1. 4. O artigo 934 precisa o modo como a Comissa˜o controla a aplicaça˜o do artigo 924. 1. 7. 3. Sa˜o introduzidas, no entanto, duas limitaço˜ es: 1. 5. A Comissa˜o apresenta relato´ rios do apoio conce- dido pelos Estados-Membros. Constata-se, pelos ante- riores relato´rios, ter havido uma reduça˜o dos auxı´lios estatais, o que ja´ na˜o se verifica no quinto relato´rio. A este propo´sito importa, no entanto, observar, tal como o Comité ja´ o fez no seu parecer sobre o XXVI Relato´rio sobre a Polı´tica de Concorrência, que o nı´vel elevado de apoio à indu´ stria se explica pelos auxı´lios adicionais concedidos às empresas industriais da antiga RDA. Os auxı´lios destinados à indu´stria estabilizaram nos 43 mil milho˜es de ECU, o que corresponde a 1 400 ECU por cada trabalhador do sector. Além disso, a Comissa˜o conclui que sa˜o concedidos mais auxı´lios a regio˜ es dos Estados-Membros mais ricos da UE do que aos paı´ses da coesa˜o. Esta situaça˜o preocupa extremamente a Comissa˜o (1). a) o auxı´lio na˜o podera´ exceder um certo montante, para além do qual tera´ de ser objecto de notificaça˜o prévia à Comissa˜o; b) a Comissa˜o continua a exercer controlo mesmo sobre a aplicaça˜o das isenço˜ es gerais. A proposta de regulamento em apreço indica 1. 7. 4. apenas os parâmetros. Os montantes e os objectivos concretos devera˜o ser fixados separadamente. 2. Sı´ntese da proposta da Comissa˜o 1. 6. A Comissa˜o prevê um reforço do controlo dos auxı´lios estatais nos pro´ximos anos. A UEM, o alargamento da Unia˜o Europeia e o aumento do desemprego tornam necessa´rios controlos mais estritos. Para isso, a Comissa˜o precisa de tempo e espaço, que se propo˜e conseguir aumentando a efica´cia dos controlos. A Comissa˜o conta — num futuro pro´ximo — 2. 1. concentrar a sua acça˜o numa ana´lise mais rigorosa dos «grandes» processos de auxı´lios estatais susceptı´veis de afectar gravemente a concorrência, simplificando e clarificando as regras actuais. Foram definidos critérios de avaliaça˜o para 1. 7. categorias especı´ficas de auxı´lios estatais, tais como auxı´lios horizontais, auxı´lios com finalidade regional, seguro do crédito à exportaça˜o e crédito à exportaça˜o. A Comissa˜o ja´ apresentou orientaço˜es comuni- 1. 7. 1. ta´rias no domı´nio dos auxı´lios horizontais, nomeada- mente no que respeita a investigaça˜o e o desenvolvi- mento, as pequenas e médias empresas, a protecça˜o do ambiente e a poupança de energia. Os Estados-Membros podem adoptar medidas com base nessas orientaço˜es. No perı´odo entre 1992 e 1994, os Estados-Membros concederam, em média, 12,5 mil milho˜es de ecus para os auxı´lios horizontais, o que corresponde a cerca de 30 % do total dos auxı´lios estatais (2). (1) Relato´ rio da Comissa˜o — Quinto relato´ rio sobre os auxı´lios estatais na indu´stria transformadora e noutros sectores da Unia˜o Europeia (COM(97) 170 final, p. 40). (2) Ca´lculo efectuado com base nos anexos estatı´sticos ao Relato´rio da Comissa˜o — Quinto relato´rio sobre os auxı´lios estatais na indu´stria transformadora e noutros sectores da Unia˜o Europeia, pp. 62-73. 2. 2. Esta nova fase devera´ traduzir-se numa inovaça˜o no domı´nio do controlo dos auxı´lios estatais, ao serem concedidas, pela primeira vez desde a entrada em vigor do Tratado de Roma em 1958, «isenço˜es por categoria» a toda uma série de auxı´lios qualificados como horizon- tais: auxı´lios às PME, à I&D, à protecça˜o do ambiente, à formaça˜o, ao emprego e outros, como por exemplo, créditos à exportaça˜o. Em resumo, dado que estes auxı´lios obedecem geralmente aos critérios estabelecidos a nı´vel europeu, a Comissa˜o considera que os Estados- -Membros ja´ na˜o devera˜o, em princı´pio, notifica´-los formalmente à Comissa˜o. Uma primeira iniciativa no sentido da introduça˜o 2. 3. de isenço˜es por categoria foi lançada em Novembro de 1996, com a apresentaça˜o pela Comissa˜o ao Conselho «Indu´stria» das suas orientaço˜es sobre a utilizaça˜o do artigo 944 do Tratado CE. O Conselho encorajou a Comissa˜o a apresentar propostas nesse sentido. O artigo 944 estabelece: «O Conselho, deliberando por maioria qualificada sob proposta da Comissa˜o, e apo´ s consulta do Parlamento Europeu, pode adoptar todos os regulamentos adequados à execuça˜o dos artigos 924 e 934 e fixar, designadamente, as condiço˜es de aplicaça˜o do n4 3 do artigo 934 e as categorias de auxı´lios que ficam dispensadas desse procedimento. » C 129/72 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 27. 4. 98 2. 4. A introduça˜o de isenço˜es por categoria implicara´ a existência de textos legislativos claros que sera˜o directamente aplica´veis, o que aumentara´ a transparên- cia e o cara´cter previsı´vel do controlo dos auxı´lios. Deste modo, melhorara˜o as possibilidades de um maior controlo dos auxı´lios estatais a nı´vel nacional por parte das administraço˜es nacionais, tribunais nacionais e auditores nacionais. Por outro lado, os cidada˜os pode- ra˜o, tal como acontece actualmente, intentar acço˜es perante os tribunais nacionais quando suspeitem que o auxı´lio concedido sem notificaça˜o na˜o satisfaz as condiço˜es de isença˜o previstas nos regulamentos relati- vos às isenço˜es por categoria. 2. 5. O regulamento proposto prevê o estabelecimento de um comité consultivo que se devera´ pronunciar antes da publicaça˜o do projecto de regulamento da Comissa˜o e antes da respectiva adopça˜o, bem como uma audiça˜o das partes interessadas. A Comissa˜o informara´ o Comité Consultivo das opinio˜es das partes interessadas sempre que consultar este u´ltimo antes da adopça˜o de um regulamento. 3. Observaço˜es do CES 3. 1. O CES concorda com a proposta da Comissa˜o. Considera que, deste modo, o princı´pio de subsidiarie- dade é respeitado e que, além disso, as propostas apresentadas apontam para uma simplificaça˜o do pro- cesso. A sua aplicaça˜o levaria a um controlo dos auxı´lios estatais mais eficaz e transparente do que se cada notificaça˜o fosse feita previamente. Os recursos assim libertados poderiam ser consagrados ao controlo de outras formas de auxı´lios. 3. 1. 1. O Comité considera que a transparência e o controlo sa˜o factores vitais para uma maior efica´cia no controlo desses auxı´lios. Os critérios e os limiares a incluir nos regulamentos de isença˜o por categoria deveriam ser definidos o mais claramente possı´vel, a fim de reduzir o risco de abusos. Além disso, na opinia˜o Bruxelas, 25 de Fevereiro de 1998. do Comité, os mecanismos de controlo previstos no artigo 44 sa˜o adequados, desde que a Comissa˜o garanta uma conveniente divulgaça˜o das informaço˜es a terceiros interessados. 3. 2. O CES nota que esta é uma proposta que tem a ver exclusivamente com os procedimentos. A Comissa˜o propo˜e apenas seguir um procedimento diferente, na˜o alterando, porém, a substância das medidas. 3. 3. Tendo em conta que o CES é o representante dos meios socioecono´micos da UE, considera que deveria também ser consultado sobre o relato´ rio de avaliaça˜o. 3. 4. O CES pretende a garantia de que: — sera˜o utilizados os recursos suficientes para assegurar uma efectiva e equitativa aplicaça˜o do regulamento em todos os Estados-Membros; — sera´ realizada uma avaliaça˜o intermédia no prazo de três anos apo´ s a introduça˜o do novo sistema; — as informaço˜es provenientes dos sistemas de notifi- caça˜o dos Estados-Membros sera˜o efectivamente divulgadas. 3. 5. O CES nota que a chave para a avaliaça˜o das propostas reside nas respostas que forem dadas às duas perguntas seguintes: — o novo sistema de isenço˜es e o sistema de auxı´lios de minimis funcionaram de forma efectiva, eficaz e equitativa? — a aplicaça˜o dos novos sistemas permitiu à Comissa˜o concentrar a sua competência e autoridade em termos de auxı´lios estatais nos casos principais em que os auxı´lios geram distorço˜es considera´veis no mercado u´nico? 3. 5. 1. Se as respostas às duas perguntas forem negati- vas, o Comité interroga-se sobre a conveniência em manter essas medidas. O Presidente do Comité Econo´ mico e Social Tom JENKINS


title: Elenco dei deputati dell'ufficio di presidenza, del Parlamento, dei gruppi politici, delle commissioni e delle delegazioni interparlamentari : No 2/1997.,Jäsenluettelo : Puhemiehistö, parlamentti, puolueryhmät, valiokunnat, yhteisparlamentaariset valtuuskunnat : No 2/1997.,Ledamotsförteckning Förteckning över ledamöter i presidiet, i parlamentet, i de politiska grupperna, i utskotten, i de interparlamentariska delegationerna : No 2/1997.,Ledenlijst van het Bureau, het Parlement, de fracties, de commissies en de interparlementaire delegaties : No 2/1997.,List of Members of the Bureau, Parliament, political groups, committees and interparliamentary delegations : No 2/1997.,Lista de los diputados de la Mesa, del Parlamento, de los grupos políticos, de las comisiones y de las delegaciones interparlamentarias : No 2/1997.,Lista dos deputados da Mesa, do Parlamento, dos grupos políticos, das comissões e delegações interparlamentares : No 2/1997.,Liste des députés du bureau, du Parlement, des groupes politiques, des commissions et des délégations interparlementaires : No 2/1997.,Medlemsfortegnelse over Præsidiet, Parlamentet, de politiske grupper, udvalgene og de interparlamentariske delegationer : No 2/1997.,Mitgliederliste des Präsidiums, des Parlaments, der Fraktionen, der Ausschüsse und der interparlamentarischen Delegationen : No 2/1997.,Κατάλογος των βουλευτών του Προεδρείου, του Κοινοβουλίου, των πολιτικών ομάδων, των επιτροπών και των διακοινοβουλευτικών αντιπροσωπειών : No 2/1997.

eurovoc_concepts:
Member of the European Parliament
yearbook


title: Parecer do Comité Económico e Social sobre «Promover a inovação através das patentes - "Livro verde" sobre a patente comunitária e o sistema de patentes na Europa»

eurovoc_concepts:
European patent
innovation
patent
research and development
technological change

text: C 129/8 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 27. 4. 98 Parecer do Comité Econo´ mico e Social sobre «Promover a inovaça˜o através das patentes — “Livro verde” sobre a patente comunita´ria e o sistema de patentes na Europa» (98/C 129/03) Em 25 de Junho de 1997, em conformidade com o disposto no artigo 1984 do Tratado que institui a Comunidade Europeia, a Comissa˜o decidiu consultar o Comité Econo´ mico e Social sobre «Promover a inovaça˜o através das patentes — “Livro verde” sobre a patente comunita´ria e o sistema de patentes na Europa». Incumbida a Secça˜o de Indu´ stria, Comércio, Artesanato e Serviços da preparaça˜o dos correspondentes trabalhos, emitiu parecer em 6 de Fevereiro de 1998 com base no relato´ rio de G. Bernabei, relator. Na 3521 reunia˜o plena´ria (sessa˜o de 25 de Fevereiro de 1998), o Comité Econo´mico e Social adoptou, por 128 votos a favor, 1 contra e 1 abstença˜o, parecer seguinte. 1. O Comité, considerando: 1. 1. que as patentes sa˜o instrumento essencial para estimular os investimentos no sector da investigaça˜o e tecnologia e que um direito europeu de patentes coerente e eficiente representa, por conseguinte, um elemento fundamental para a competitividade das empresas na Unia˜o Europeia; que um mercado europeu da inovaça˜o plena- 1. 2. mente integrado reclama um sistema unita´rio europeu de protecça˜o da propriedade industrial dotado de uma patente comunita´ria acessı´vel, nomeadamente, «às pequenas e médias empresas de alta intensidade tecnolo´gica ou aos “precursores” com capacidades de inovaça˜o» como realça o parecer do CES sobre o impacte nas pequenas e médias empresas (PME) da diminuiça˜o contı´nua e generalizada dos fundos para investigaça˜o e desenvolvimento tecnolo´gico (I&DT) na Unia˜o Euro- peia (tanto ao nı´vel comunita´rio como dos Estados- -Membros); que o sistema de patente comunita´ria contido na 1. 3. Convença˜o relativa à Patente Europeia para o Mercado Comum, assinada no Luxemburgo em 15 de Dezembro de 1975, e no Acordo em matéria de Patentes Comunita´- rias, celebrado no Luxemburgo em 15 de Dezembro de 1989, que nunca entraram em vigor, ja´ na˜o parece reunir condiço˜es para concretizar a dita protecça˜o unita´ria; 1. 4. que urge resolver o problema da patente comuni- ta´ria, conferindo-lhe a ma´xima prioridade, em virtude das suas repercusso˜es na economia, na competitividade e no progresso tecnolo´gico e industrial num mercado de escala mundial; que é, pois, premente uma reformulaça˜o do 1. 5. sistema de patentes e o seu relançamento em bases que permitam o seu arranque efectivo antes de novos alargamentos da Unia˜o. Recomenda ao Conselho, à Comissa˜o e ao Parlamento Europeu: A patente comunita´ria deve ser adoptada com 1. 6. base num regulamento comunita´rio a aprovar ao abrigo do disposto no artigo 2354 do Tratado. A patente comunita´ria deve revestir cara´cter 1. 7. unita´rio, ou seja, abranger toda a Comunidade, sendo inaceita´vel, por contradizer as exigências do mercado u´nico, uma patente comunita´ria à la carte ou «de geometria varia´vel». 1. 8. O sistema de patente comunita´ria deve coexistir com os das patentes nacionais e da patente europeia. O requerente de uma patente comunita´ria deve — na fase que antecede a concessa˜o — poder transformar o seu pedido de patente comunita´ria em pedido de patente europeia. A patente comunita´ria deve ter um custo acessı´- 1. 9. vel, que a torne compara´vel a uma patente europeia requerida para um nu´mero limitado de paı´ses, reduzindo, sobretudo, as despesas iniciais. Para efeitos de contença˜o dos custos, ha´ que 1. 10. resolver o problema das traduço˜es, partindo da «soluça˜o global» estudada pelo IEP, de acordo com a fo´ rmula seguinte: 1. 10. 1. o pedido de patente pode ser depositado em qualquer das lı´nguas da Unia˜o, mas com a obrigaça˜o de traduça˜o numa das lı´nguas do processo (inglês, francês, alema˜o); o IEP prepara e publica, na lı´ngua do processo, 1. 10. 2. em simultâneo com a publicaça˜o do pedido, um resumo técnico desenvolvido do mesmo. O IEP asseguraria a traduça˜o para as outras duas lı´nguas oficiais e publicaria o texto nas três lı´nguas acima mencionadas via Internet. O IEP transmitiria, ainda, prontamente os referidos textos aos serviços da Comissa˜o competentes para a valorizaça˜o e difusa˜o dos resultados da investigaça˜o (DG XIII), com vista à sua traduça˜o em todas as outras lı´nguas da Comunidade e publicaça˜o no banco de dados CORDIS. O custo das traduço˜es ficaria a cargo da Unia˜o a tı´tulo de custo de valorizaça˜o e divulgaça˜o dos resultados da investigaça˜o. Por outro lado, a Comissa˜o deveria avaliar, no futuro, numa perspectiva mais geral, 27. 4. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 129/9 o custo do regime linguı´stico adoptado, à luz do alargamento da Unia˜o Europeia; destinadas a promover a inovaça˜o na Europa sobre as quais o Comité ja´ se pronunciou por va´rias vezes (1). 1. 10. 3. no momento da concessa˜o da patente, o requerente promoveria, a expensas suas, apenas a traduça˜o da parte relativa às reivindicaço˜es; antes de qualquer acça˜o judicial, o titular da 1. 10. 4. patente asseguraria, também a expensas suas, a traduça˜o integral da patente. 1. 11. O sistema jurisdicional deveria basear-se em um nu´mero restrito de tribunais nacionais de primeira instância, competentes para julgar acço˜es por contrafac- ça˜o e acço˜es reconvencionais de nulidade, mas com o poder limitado de declarar nulidade de efeito da patente para o contrafactor (alegado) relativamente a esse tipo de contrafacça˜o (alegada) (efica´cia inter partes). Em alternativa, poder-se-ia prever que os tribunais nacionais — competentes para conhecer em matéria de contrafac- ça˜o — também pudessem declarar a invalidade de uma patente comunita´ria (suscitada por via de reconvença˜o), mas precisando que a declaraça˜o de invalidade ficasse pendente de confirmaça˜o em sede de recurso. 1. 11. 1. O poder de declarar a nulidade da patente com efeito erga omnes deveria ser reservado, mesmo em primeira instância, à Divisa˜o de Anulaça˜o do IEP ou, de preferência, a um novo tribunal a constituir (ressalvado o que se afirmou quanto à alternativa precedente). Como segunda instância, deveria funcionar 1. 11. 2. uma vara especializada do Tribunal de Primeira Instân- cia da CE. 1. 12. Quanto a taxas, as PME, as universidades e os institutos de investigaça˜o sem fins lucrativos deveriam beneficiar de condiço˜es preferenciais, sendo mister adoptar também uma polı´tica activa de apoio às PME, com a formaça˜o, nas organizaço˜es representativas, de unidades de consultoria em patentes. 1. 13. Deveria estudar-se a harmonizaça˜o do direito de utilizaça˜o anterior. Importa alterar a alı´nea c) do n4 2 do arti- 1. 14. go 524 da Convença˜o sobre a Patente Comunita´ria para permitir a patenteabilidade dos programas de computador. 2. Introduça˜o — Sı´ntese do documento da Comissa˜o 2. 1. O «livro verde» sobre a patente comunita´ria e o sistema de patentes na Europa inscreve-se nas iniciativas 2. 2. A Comissa˜o reconhece o papel das patentes na protecça˜o da inovaça˜o e salienta ao mesmo tempo a complexidade e os inconvenientes de um sistema, como o vigente na Europa, onde coexistem as «patentes nacionais», a «patente europeia» (ou seja, o sistema unificado de depo´ sito e concessa˜o de patentes que da´ lugar posteriormente a uma série de patentes nacionais) e (unicamente no papel) a «patente comunita´ria» (ou seja, uma patente que seria na˜o so´ depositada e examinada centralmente, à semelhança da patente europeia, mas também daria lugar a um tı´tulo de protecça˜o unita´rio em todo o territo´rio da Unia˜o Europeia). 2. 3. O documento sub judice compo˜e-se de cinco partes: uma introduça˜o, que se ocupa de modo geral da relaça˜o entre inovaça˜o e patentes; uma segunda parte, que relata as origens histo´ricas da «patente europeia» e da «patente comunita´ria» e explica as razo˜es por que o presente momento pode ser oportuno para uma nova acça˜o em matéria de patente comunita´ria, nomeada- mente à luz dos futuros alargamentos; uma terceira parte, que analisa o sistema da «patente comunita´ria», salientando, por um lado, as oportunidades que oferece e, por outro, os custos excessivos e outros inconvenientes que pode apresentar; uma quarta parte, que é dedicada ao debate sobre a oportunidade que teria ou na˜o harmonizar, a nı´vel comunita´rio, alguns aspectos de direito material (em particular, sobre a patenteabilidade ou na˜o dos programas de computador), bem como alguns aspectos de direito processual; e, por u´ltimo, uma quinta parte, que examina alguns problemas relativos ao sistema vigente da «patente europeia» e aos seus aspectos crı´ticos, nomeadamente quanto a custos. 2. 4. O «livro verde» parte da consideraça˜o das vantagens e dos inconvenientes do sistema da «patente europeia» criado pela Convença˜o sobre a Concessa˜o de Patentes Europeias (CPE), celebrada em Munique em 5 de Outubro de 1973 (2). Este sistema constituiu, sem du´vida, um progresso significativo na protecça˜o das patentes na Europa, estabelecendo um processo centralizado (em Munique) de depo´ sito e exame dos pedidos de patente, permitindo, pois, aos utilizadores proteger, mediante um pedido u´nico e um processo u´nico, a sua invença˜o em um ou mais dos paı´ses contratantes da CPE. (1) Parecer CES 700/96 sobre «Livro Verde sobre a inovaça˜o», JO C 212 de 22. 7. 1996, p. 52; parecer CES 987/97 sobre «Documento de trabalho da Comissa˜o relativo ao 54 programa-quadro — Objectivos cientı´ficos e technolo´gi- cos», JO C 355 de 21. 11. 1997, p. 38; parecer CES 986/97 sobre «O impacte nas pequenas e médias empresas (PME) da diminuiça˜o contı´nua e generalizada dos fundos para investigaça˜o e desenvolvimento tecnolo´gico (I&DT) na UE (tanto ao nı´vel comunita´rio como dos Estados-Membros)» — JO C 355 de 21. 11. 1997, p. 31. (2) NT: Portugal: Decreto-Lei n4 52/91 de 30. 8. 1991. C 129/10 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 27. 4. 98 De resto, o sistema é tal, que a patente concedida pelo Instituto Europeu das Patentes (IEP) corresponde a uma série de patentes nacionais, cada uma das quais necessita de uma traduça˜o para a respectiva lı´ngua do paı´s e limita, logicamente, a respectiva esfera de protecça˜o ao pro´prio paı´s; acresce que cada uma dessas patentes so´ pode ser objecto de acço˜ es em justiça nos tribunais nacionais. 2. 5. Muito diferentes seriam as caracterı´sticas da «patente comunita´ria». Com tal patente, criada pela Convença˜o sobre a Patente Comunita´ria (CPC), assinada no Luxemburgo em 15 de Dezembro de 1975 e modifi- cada e actualizada pelo Acordo em matéria de Patentes Comunita´rias (APC), celebrado no Luxemburgo em 15 de Dezembro de 1989, o requerente, mediante um processo centralizado de depo´ sito do pedido, poderia obter uma protecça˜o unita´ria extensiva a todos os paı´ses da Unia˜o Europeia e recorrer, pelo menos em certa medida, a o´rga˜os jurisdicionais centrais competentes para a interpretaça˜o e validade da patente. 2. 6. O «livro verde» reconhece (pelo menos implicita- mente) que o primeiro e mais sério problema que impediu o «arranque» da patente comunita´ria (motivo por que a APC de 1989 ainda na˜o foi ratificada) consiste no elevadı´ssimo custo das traduço˜es para as lı´nguas nacionais que o sistema implicaria. Sobre este problema o documento da Comissa˜o oferece um elenco de soluço˜es possı´veis. 2. 7. O documento da Comissa˜o identifica no sistema jurisdicional instituı´do um outro obsta´culo de relevo ao «atractivo» da patente comunita´ria, especialmente por a nulidade da patente (com efeito em todo o territo´ rio da Unia˜o) poder ser pronunciada na˜o so´ por uma instância central (IEP), mas também por um tribunal nacional, em sede de exame de uma «acça˜o reconvencio- nal em nulidade» intentada por um contrafactor (presu- mido) em um tribunal nacional. Também para o problema do sistema jurisdicional, o «livro verde» propo˜e algumas soluço˜es possı´veis. 2. 8. O documento examina, igualmente, o problema do nı´vel das taxas relativas à patente comunita´ria e a possibilidade de prever e/ou aperfeiçoar um sistema da passagem da patente comunita´ria à patente europeia (e, eventualmente, vice-versa). 2. 9. Quanto à possibilidade de novas medidas de harmonizaça˜o do direito das patentes ao nı´vel comunita´- rio, o «livro verde» interroga-se, principalmente, sobre a oportunidade de alterar o regime estabelecido pela CPE (alı´nea c) do n4 2 do artigo 524), que exclui os programas de computador, enquanto tal, da protecça˜o por patente. Outras questo˜es abordadas sa˜o a possı´vel harmonizaça˜o a nı´vel comunita´rio em matéria de invenço˜es realizadas por assalariados, de formalidades e de reconhecimento das qualificaço˜es profissionais dos consultores de patentes. 2. 10. Por u´ltimo, o «livro verde» aponta alguns aperfeiçoamentos possı´veis que (independentemente da patente comunita´ria) poderiam ser introduzidos no sistema vigente da patente europeia, designadamente quanto às taxas e ao custo das traduço˜es. 3. Inovaço˜es e patentes — Europa, Estados Unidos da América e Japa˜o 3. 1. Comparando o sistema vigente na Unia˜o Euro- peia com os dos seus principais concorrentes — Estados Unidos da América e Japa˜o — a desvantagem da Europa é flagrante. Enquanto nos Estados Unidos e no Japa˜o as 3. 2. empresas podem beneficiar de um sistema que permite a protecça˜o unita´ria das inovaço˜ es tecnolo´gicas, em todo o territo´rio e a custo reduzido, na Europa a protecça˜o continua fragmentada e é mais onerosa. Com efeito, uma empresa europeia que queira 3. 3. gozar da protecça˜o conferida por uma patente em oito Estados-Membros, isto é, num mercado mais ou menos compara´vel ao dos Estados Unidos, recorrendo ao sistema da «patente europeia», tera´ de pagar cerca de 36 000 DEM, contra um custo equivalente a 3 000 DEM para os Estados Unidos da América e a 2 200 DEM para o Japa˜o (1). A comparaça˜o entre os custos associados à 3. 4. obtença˜o e manutença˜o por toda a sua duraça˜o do direito a uma patente europeia (abrangendo oito Esta- dos-Membros, como no exemplo acima) e os correspon- dentes a uma patente americana é, porventura, ainda mais desvantajosa (2). 3. 5. Acresce que, no que concerne às PME, estas na˜o beneficiam, na Europa, de condiço˜ es preferenciais, enquanto, nos Estados Unidos da América, dispo˜ em de uma reduça˜o de 50 % das taxas, em conformidade com o n4 1 da alı´nea h) do artigo 414 do diploma americano que tutela o direito de patentes (US Patent Act) (1). A situaça˜o descrita podera´ explicar, pelo menos em parte, o facto de cerca de K das PME europeias inovadoras (calculadas em cerca de 170 000) na˜o apresentarem pedidos de patentes (3), feno´ meno que, como o sublinha o parecer do CES 986/97 (4), seria ainda agravado por (1) J. Strauss, «The present state of the system in the European Union», CE, 1997. (2) No caso da patente europeia calcula-se o custo em 120 000 do´lares americanos e no caso da patente americana em apenas 13 000 do´lares americanos, cf. Strauss, ibidem. (3) «Livro verde» sobre a inovaça˜o (COM(95) 688 final) — JO C 212 de 22. 7. 1996, p. 52. (4) Parecer CES 986/97 sobre «O impacte nas pequenas e médias empresas (PME) da diminuiça˜o contı´nua e generalizada dos fundos para investigaça˜o e desenvolvi- mento tecnolo´gico (I&DT) na UE (tanto ao nı´vel comunita´- rio como dos Estados-Membros)» — JO C 355 de 21. 11. 1997, p. 31. 27. 4. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 129/11 «uma nova abordagem que [estabelecesse] a distinça˜o entre as pequenas empresas de alta intensidade tecnolo´- gica, os “precursores”, com capacidades desaproveitadas em matéria de investigaça˜o aplicada e os simples utilizadores de produtos finais de I&DT, que constituem a maioria». 5. 2. Sistema completo e coerente A patente comunita´ria constituiria um dos três pilares da protecça˜o comunita´ria da propriedade industrial, ou seja: — a patente comunita´ria, 4. Questo˜es verde» fundamentais suscitadas pelo «livro — a marca comunita´ria, ja´ criada e operacional (2), O «livro verde» ventila va´rias questo˜es, as mais impor- tantes das quais se indicam adiante. A estas e a outras questo˜es tentar-se-a´ dar resposta a partir do ponto 5 do presente parecer: a) É realmente necessa´rio arrancar com a «patente comunita´ria»? b) Como é possı´vel resolver o problema das lı´nguas e das traduço˜es? c) É admissı´vel uma patente comunita´ria «de geometria varia´vel» (à la carte)? d) É necessa´rio prever a possibilidade de passagem da patente comunita´ria à patente europeia (e vice- -versa)? e) É possı´vel e deseja´vel privar os tribunais nacionais da possibilidade de anular uma patente comunita´ria? f) É necessa´rio que o operador do sistema da patente comunita´ria se autofinancie integralmente com o produto das taxas? 5. Observaço˜es na generalidade Para analisar os problemas equacionados pelo «livro verde» da Comissa˜o e as questo˜es fundamentais que suscita, o Comité considera u´til aplicar os critérios gerais seguintes: 5. 1. Patentes e mercado interno u´nico O Comité ja´ sublinhou, em outras ocasio˜es, a necessidade de uma harmonizaça˜o europeia do direito das patentes a fim de consolidar a realidade do mercado interno u´nico (1). No entanto, para a plena realizaça˜o do mercado interno, na˜o basta a harmonizaça˜o de determinadas disposiço˜ es materiais do direito nacional em matéria de patentes, impondo-se a criaça˜o de um tı´tulo de protecça˜o unita´rio: a patente comunita´ria. (1) Parecer CES 878/96 sobre a «Proposta de directiva do Parlamento Europeu e do Conselho relativa protecça˜o jurı´dica das invenço˜ es biotecnolo´ gicas» (ver ponto 5 Con- cluso˜es) — JO C 295 de 7. 10. 1996, p. 11. — o modelo comunita´rio, em fase de preparaça˜o (3). A estes três pilares, poderia somar-se utilmente, mediante uma simples harmonizaça˜o das legislaço˜ es nacionais, o modelo de utilidade (4). 5. 3. Patente comunita´ria e competitividade da indu´ s- tria da Comunidade 5. 3. 1. O lançamento de um sistema europeu de patentes que compreenda a patente comunita´ria é essencial para transformar os resultados da investigaça˜o e os novos conhecimentos técnico-cientı´ficos em êxitos industriais e comerciais, pondo cobro ao «paradoxo europeu da inovaça˜o» e incentivando o investimento privado em IDT, actualmente muito inferior ao dos Estados Unidos da América e do Japa˜o. Ademais, a regulamentaça˜o da patente comuni- 5. 3. 2. ta´ria deve ser encarada na o´ptica do quarto travessa˜o do n4 1 do artigo 1304 do Tratado, segundo o qual a acça˜o da Comunidade e dos Estados-Membros para assegurar as condiço˜ es necessa´rias ao desenvolvimento da capacidade concorrencial da indu´ stria da Comuni- dade tem por objectivo «fomentar uma melhor explo- raça˜o do potencial industrial das polı´ticas de inovaça˜o, de investigaça˜o e de desenvolvimento tecnolo´gico» (5). 5. 4. Patente comunita´ria como indicador da capaci- dade de inovaça˜o Reconhece-se que as patentes constituem um importante indicador da capacidade de desenvolver com êxito a actividade de I&D (6). Assim, se o sistema de patente comunita´ria se tornar operacional, eficaz e de custo moderado, a utilizaça˜o (2) Regulamento (CE) n4 40/94 do Conselho, de 29 de Dezem- bro de 1993, sobre a marca comunita´ria — JO L 11 de 14. 1. 1994, p. 1. (3) Proposta de regulamento do Parlamento Europeu e do Conselho relativo aos desenhos ou modelos comunita´rios (COM(93) 342 final) — JO C 29 de 31. 1. 1994, p. 20. (4) Parecer CES 408/96 sobre o «Livro Verde — A protecça˜o dos modelos de utilidade no mercado interno» (COM(95) 370 final) — JO C 174 de 17. 6. 1996, p. 6. (5) Parecer CES 700/96 sobre o «Livro verde da inovaça˜o» — JO C 212 de 22. 7. 1996, p. 52. (6) Z. Griliches et al. «R&D, Patents and Productivity», Chicago, 1984. C 129/12 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 27. 4. 98 que dele façam as empresas comunita´rias servira´ de indicador da respectiva produtividade em termos de inovaça˜o e de resultados va´lidos de I&D. É, pois, necessa´rio dispor de uma patente comunita´ria, mantendo embora as vias nacionais e a europeia. 5. 5. Exigência de custos competitivos A posiça˜o desfavora´vel das empresas europeias — sobretudo as PME — quanto aos custos, quando se trata de proteger as suas inovaço˜es no mercado «doméstico» (ou seja, o territo´rio da Unia˜o), em compa- raça˜o com as empresas dos principais paı´ses concorrentes (EUA e Japa˜o) nos respectivos mercados «domésticos», é evidente à luz dos dados ja´ referidos (1). A patente comunita´ria poderia ser criada (ou, na verdade, «recriada») mediante a adopça˜o de um regulamento comunita´rio ao abrigo do artigo 2354 do Tratado CE. É importante para as PME, principalmente para as que apenas actuam no mercado nacional, que os institutos de patentes nacionais continuem a existir. Sa˜o essenciais para a divulgaça˜o da tecnologia e necessa´rios para a conservaça˜o das competências nacionais em matéria de patentes. A contença˜o dos custos é, pois, uma das condiço˜es essenciais que a patente comunita´ria deve cumprir. 6. 2. O problema das lı´nguas 5. 6. Necessidade de propostas a breve prazo A` margem dos aspectos econo´ micos e concorrenciais referidos nos pontos 5. 1 e 5. 3. 1, o Comité salienta a importância de proceder rapidamente à elaboraça˜o de uma proposta de regulamento sobre a patente comunita´ria até à Primavera de 1999, com vista a dotar a Unia˜o de tal instrumento competitivo antes dos futuros alargamentos pretendidos. 6. Observaço˜es na especialidade Ainda à luz dos critérios ja´ indicados, sobre as questo˜es fundamentais suscitadas pelo «livro verde» e acima enunciadas, observa-se o seguinte: 6. 1. Necessidade da patente comunita´ria Segundo certos cı´rculos, o actual sistema, baseado, por um lado, nas patentes nacionais e, por outro, no sistema centralizado de depo´sito e concessa˜o de patentes (patente europeia) tem funcionado bastante bem. Na˜o obstante, as exigências do mercado u´nico parecem tornar indispen- sa´vel a patente comunita´ria. Sempre em paralelo com a situaça˜o dos grandes concor- rentes (EUA e Japa˜o, ver ponto 3), é caso singular uma Europa que, ao mesmo tempo que se apresta a dotar-se de uma moeda u´nica, na˜o dispo˜ e ainda de um sistema unita´rio de protecça˜o das invenço˜es. Cabe ainda considerar o êxito, superior às expectativas mais optimistas, que a marca comunita´ria esta´ a obter. Tal êxito (na˜o esquecendo as caracterı´sticas muito diversas da marca e da patente) sugere que, a existir um tı´tulo de protecça˜o va´lido em toda a Comunidade, as empresas estariam dispostas a adopta´-lo. (1) Ver ponto 3. Ao examinar este problema crucial (porventura, o problema principal da patente comunita´ria) convém ter presente os elementos seguintes: é legı´timo que os Estados-Membros na˜o quei- 6. 2. 1. ram renunciar a priori às suas lı´nguas nacionais, mas importa considerar a dupla natureza da patente: por um lado, instrumento de informaça˜o sobre o estado da técnica e, por outro, meio técnico-legal de protecça˜o das invenço˜es. embora se possa considerar imprescindı´vel a 6. 2. 2. expressa˜o integral da patente na lı´ngua nacional na sua qualidade de instrumento legal, outras soluço˜es sa˜o possı´veis na sua qualidade de instrumento de informaça˜o sobre o estado da técnica; segundo estimativas dignas de crédito, so´ uma 6. 2. 3. pequena percentagem (1 % a 3 %) das traduço˜es das patentes concedidas pelo Instituto Europeu de Patentes é efectivamente consultada (2). o problema das traduço˜es nas lı´nguas nacionais 6. 2. 4. também é polı´tico, o que justifica a tomada de deciso˜es a esse nı´vel; entre as soluço˜es apresentadas no «livro verde», 6. 2. 5. considera-se de aprofundar a soluça˜o global (package solution) apresentada pelo IEP e citada pela Comissa˜o no «livro verde» que, em nosso entender, poderia articular-se nos termos seguintes: 6. 2. 5. 1. em conformidade com o previsto para a patente europeia (3), os pedidos de patente comunita´ria poderiam ser depositados numa das três lı´nguas oficiais do processo (inglês, francês, alema˜o), ou, facultativa- mente, como ja´ sucede, na lı´ngua do Estado-Membro da Unia˜o onde o requerente tivesse a sua sede, com a obrigaça˜o de apresentar traduça˜o, numa das três lı´nguas (2) Dado fornecido pelo Presidente do IEP, I. Kober, durante a Conferência Anual Epidos de 1996 constante da acta respectiva. (3) CPE, artigo 144. 27. 4. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 129/13 oficiais do processo, no prazo prescrito no regula- mento (1). 6. 3. Inadmissibilidade de uma patente comunita´ria à la carte 6. 2. 5. 2. o Instituto Europeu das Patentes elaboraria um resumo desenvolvido (enhanced abstract) do pedido de patente, na lı´ngua do processo, no intuito de produzir um texto que fosse uma sı´ntese técnica clara e real da invença˜o. Esta sı´ntese seria publicada simultaneamente à publicaça˜o do pedido. O pro´prio IEP asseguraria a traduça˜o para as outras duas lı´nguas oficiais e publicaria o texto na Internet nas três lı´nguas. O IEP mais transmitiria prontamente os ditos textos aos serviços da Comissa˜o competentes para a valorizaça˜o e difusa˜o dos resultados da investigaça˜o (DG XIII), para que fossem traduzidos para todas as outras lı´nguas da Comunidade e publicados na base de dados CORDIS, de modo a constituı´rem de facto um meio ra´pido de difusa˜o do progresso técnico. dado o valor que teria para a difusa˜o dos 6. 2. 5. 3. conhecimentos técnico-cientı´ficos a traduça˜o dos resu- mos nas lı´nguas nacionais, o custo desta traduça˜o na˜o estaria a cargo do requerente da patente, mas seria suportado pela Unia˜o, como custo de valorizaça˜o e difusa˜o dos resultados da investigaça˜o; no acto da concessa˜o da patente, so´ se 6. 2. 5. 4. efectuaria traduça˜o para as lı´nguas nacionais dos Esta- dos-Membros das reivindicaço˜es da patente. Tais tra- duço˜es ficariam a cargo e a expensas do requerente; antes de qualquer acça˜o intentada pelo titular 6. 2. 5. 5. da patente a fim de fazer valer os direitos dela decorren- tes, seria efectuada a traduça˜o de toda a documentaça˜o da patente no paı´s afectado. Também esta traduça˜o ficaria a cargo e a expensas do titular. Encarregar o IEP da preparaça˜o do resumo 6. 2. 6. desenvolvido do pedido de patente teria a vantagem da adopça˜o de critérios unı´vocos. Na˜o obstante, no tocante à traduça˜o dos referidos resumos para as lı´nguas nacionais, seria admissı´vel que o IEP a confiasse, sob a sua responsabilidade, aos institutos nacionais — se o desejassem e pudessem efectua´-la — e, nesse caso, os institutos nacionais incumbidos de tal tarefa transmitiriam as traduço˜es respectivas aos serviços da Comissa˜o mencionados no ponto 6. 2. 5. 2, para difusa˜o. 6. 2. 7. Futuramente, à luz do alargamento da Unia˜o Europeia, a Comissa˜o poderia procurar outras soluço˜es, no âmbito da questa˜o mais geral do regime linguı´stico da Comunidade, em funça˜o, nomeadamente, das conse- quências em termos de custos relativos e de competitivi- dade da indu´ stria europeia. 6. 3. 1. A soluça˜o da patente comunita´ria à la carte parece ser defendida nalguns cı´rculos empresariais pro- fissionais, que sublinham a necessidade de dispor de um sistema «flexı´vel». 6. 3. 2. Na realidade — sem prejuı´zo da possibilidade aberta ao requerente de optar, numa determinada fase do processo, por uma patente europeia (ver 6. 4 a seguir) — a soluça˜o da patente comunita´ria à la carte parece contradito´ria com exigências fundamentais do mercado u´nico, sendo, pois, de rejeitar firmemente. 6. 4. Possibilidade de converter um pedido de patente comunita´ria num pedido de patente europeia Como se fez notar, 6. 4. 1. importa dissociar este problema da hipo´ tese da patente comunita´ria à la carte, embora, em determinados aspectos, os efeitos pra´ticos pudessem ser similares. 6. 4. 2. Na perspectiva de uma Comunidade que se prepara para um futuro alargamento, parece razoa´vel consentir ao requerente de uma patente comunita´ria que transforme o seu pedido — antes da conclusa˜o do processo de concessa˜o — num pedido de patente europeia, que, a ser concedida, daria lugar a uma série de patentes nacionais, para os paı´ses designados. 6. 4. 3. No entanto, consideraço˜ es ana´logas às ja´ teci- das no ponto anterior quanto à patente comunita´ria à la carte levam a que na˜o pareça compatı´vel com as exigências do mercado u´nico a possibilidade de transformar uma patente comunita´ria, uma vez conce- dida, numa patente europeia, ou seja, numa série de patentes nacionais. 6. 4. 4. Ta˜o-pouco parece realista a possibilidade de transformar um pedido de patente europeia num pedido de patente comunita´ria, salvo no caso de uma patente europeia que designasse todos os Estados-Membros da Unia˜o. 6. 4. 5. Por conseguinte, merece aprovaça˜o a possibili- dade de transformar um pedido de patente comunita´ria em pedido de patente europeia se o pedido de transfor- maça˜o preceder a concessa˜o da patente. 6. 5. Assuntos jurisdicionais Sobre a delicada questa˜o das competências dos tribunais nacionais e dos o´rga˜os comunita´rios, parece razoa´vel tomar como ponto de partida o sistema previsto no regulamento sobre a marca comunita´ria em matéria de contrafacça˜o e de validade das marcas comunita´rias (2). (1) Cf. «Regulamento de execuça˜o da Convença˜o sobre a Patente Europeia», cap. I. (2) Regulamento (CE) n4 40/94 do Conselho, de 29 de Dezem- bro de 1996, sobre a marca comunita´ria — JO L 11 de 14. 1. 1994, p. 1. C 129/14 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 27. 4. 98 Para a patente comunita´ria poderia prever-se um sistema similar, com algumas correcço˜ es que contemplassem a especificidade da patente comunita´ria e, nomeadamente, a elevada qualificaça˜o — na˜o so´ jurı´dica como também técnica — que deve exigir-se a uma instância competente para declarar a nulidade de uma patente com efica´cia em todo o territo´rio da Unia˜o. Nesta perspectiva, a soluça˜o que se pode imaginar é a seguinte: 6. 5. 1. Os Estados-Membros designam, no seu territo´ - rio, um nu´mero reduzido de tribunais nacionais — nunca mais de cinco por Estado (1) — competentes para conhecer, em primeira instância: 6. 5. 1. 1. patentes comunita´rias; de todas as acço˜es por contrafacça˜o de 6. 5. 1. 2. facça˜o de patentes comunita´rias; de todas as acço˜ es declarativas de na˜o contra- 6. 5. 1. 3. de todas as acço˜ es «reconvencionais» em matéria de validade de uma patente comunita´ria intenta- das pelo (presumido) contrafactor no âmbito de uma acça˜o principal de contrafacça˜o. No atinente à questa˜o supra, propo˜em-se seguidamente, a tı´tulo de alternativa, duas soluço˜es, ambas inspiradas no critério de, por um lado, permitir que o juiz da contrafacça˜o também decida em matéria de validade e de, por outro, atribuir uma efica´cia limitada a tal decisa˜o (no intuito de evitar consequências irrepara´veis em caso de ma´ decisa˜o). Segundo uma primeira soluça˜o, a eventual decisa˜o desfavora´vel à validade da patente comunita´ria na˜o teria o efeito de declarar a sua nulidade com efica´cia geral (erga omnes). Pelo contra´rio, o efeito seria apenas o de declarar a patente em causa insusceptı´vel de invocaça˜o contra o alegado contrafactor de maneira circunscrita a essa causa e a esse tipo especı´fico de contrafacça˜o (alegada). (Esta primeira soluça˜o teria a vantagem de clarificar imediatamente e com efeito imediato a validade ou invalidade da patente, mas — tendo apenas efica´cia inter partes — poderia ocasionar uma proliferaça˜o de litı´gios com terceiros sobre a mesma patente. ) escolhidos em conformidade Em alternativa, poderia prever-se que os tribunais com o nacionais, ponto 6. 5. 1, fossem competentes para declarar a invali- dade de uma patente comunita´ria (quando a acça˜o fosse intentada por via reconvencional) com efica´cia erga omnes, mas com a indicaça˜o de que tal declaraça˜o ficaria pendente de confirmaça˜o de nulidade em sede (1) O nu´mero indicado (5) é arbitra´rio. Considera-se, todavia, preferı´vel indicar um nu´mero preciso (ainda que arbitra´rio), em vez de recorrer à formulaça˜o demasiado genérica do artigo 914 do regulamento sobre a marca comunita´ria, ou seja «um nu´mero ta˜o limitado quanto possı´vel». Quanto à ideia de designar em cada Estado-Membro um u´ nico Tribunal de Primeira Instância é soluça˜o que parece penalizar, sobretudo, as PME por muito ligadas à realidade regional. pro´pria. (Esta segunda soluça˜o teria a vantagem de evitar a proliferaça˜o das acço˜ es em juı´zo — porque a decisa˜o teria efica´cia erga omnes — mas a desvantagem de na˜o ser imediatamente eficaz, na pendência de confirmaça˜o por via de recurso. ) 6. 5. 2. Os tribunais nacionais na˜o seriam, pois, compe- tentes para anular as patentes comunita´rias com efeito erga omnes (salvo, evidentemente, se fosse escolhida a alternativa formulada pelo u´ltimo para´grafo do ponto 6. 5. 1. 3). Tal competência seria conferida exclusi- vamente: 6. 5. 2. 1. Em primeira instância, a uma Divisa˜o de Anulaça˜o do IEP ou, de preferência, a um novo tribunal especializado; Em segunda instância, a uma vara especiali- 6. 5. 2. 2. zada do Tribunal de Primeira Instância da Comunidade Europeia (TPI). 6. 5. 3. A vara especializada do TPI funcionaria como segunda instância para as acço˜es por contrafacça˜o intentadas perante os tribunais nacionais. Contra as deciso˜ es da vara especializada do 6. 5. 4. TPI seria possı´vel um u´ltimo recurso, limitado a questo˜es de direito, para o Tribunal de Justiça da Comunidade Europeia. 6. 5. 5. Em qualquer circunstância, os tribunais nacio- nais competentes, nos termos do precedente ponto 6. 5. 1, poderiam, sempre que o considerassem oportuno, conce- der providências de urgência a favor do titular da patente, com efica´cia em todo territo´ rio da Unia˜o. 6. 6. Papel dos institutos nacionais 6. 6. 1. No âmbito do sistema integral imaginado, os institutos nacionais continuariam a desempenhar o papel que exercem actualmente em matéria de patentes nacionais e patentes europeias. 6. 6. 2. Caber-lhes-ia ainda um papel activo de difusa˜o e promoça˜o do sistema de patentes e do patrimo´ nio de conhecimento que este representa, patentes comunita´rias incluı´das, especialmente nas relaço˜es com as PME — nomeadamente mercê de um reforço geral da cooperaça˜o com as organizaço˜es representativas de PME, microem- presas e empresas do sector do artesanato nos Estados- -Membros, das associaço˜es profissionais, dos consulto- res de empresas e dos inventores independentes. Para essa funça˜o de promoça˜o e difusa˜o, 6. 6. 3. receberiam contribuiço˜ es financeiras adequadas do o´rga˜o comunita´rio competente, eventualmente sob a forma de uma percentagem das taxas de manutença˜o das patentes comunita´rias. 6. 7. Questo˜ es relacionadas com as taxas 6. 7. 1. No sistema de patente comunita´ria, com base num regulamento comunita´rio (2), na˜o teria sentido uma (2) Cf. ponto 6. 1. 27. 4. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 129/15 chave de repartiça˜o das taxas entre os Estados-Membros, como previsto em CPC/APC (1). 6. 9. Harmonizaça˜o complementar eventual a nı´vel comunita´rio Ao contra´rio e por princı´pio, as taxas pagas 6. 7. 2. pelos utilizadores do sistema deveriam permanecer no operador do pro´prio sistema, isto é, no IEP, integrado nos o´rga˜os comunita´rios, ressalvada compensaça˜o adequada que este prestasse aos institutos nacionais pela actividade indicada em 6. 6. Ademais, para tornar atractivo o sistema da 6. 7. 3. patente comunita´ria, importa prever que as taxas de manutença˜o da patente fossem de valor sensivelmente inferior ao das taxas de manutença˜o em vigor de uma patente europeia que abranja toda a Comunidade. 6. 8. Condiço˜ es preferenciais para as PME A` semelhança do que se passa nos Estados 6. 8. 1. Unidos, conviria prever, também no sistema de patente comunita´ria, um regime de taxas reduzidas (por exem- plo, 50 %) para as PME [definidas em conformidade com a Recomendaça˜o 96/280/CE da Comissa˜o (2)] bem como para as universidades e os institutos de investigaça˜o sem fins lucrativos. 6. 8. 2. No que se refere mais concretamente às PME, incluindo as microempresas e as empresas do sector do artesanato, convém aplicar-lhes uma polı´tica enérgica, a fim de apoiar e reforçar a sua capacidade de inovaça˜o. Para esse efeito, seria necessa´rio, além da reduça˜o das taxas, formar, nas organizaço˜ es representativas (associaço˜es profissionais, câmaras de comércio, etc. ) consultores incumbidos de informar directamente as empresas e de as acompanhar nos trâmites seguidos pela inovaça˜o até à concessa˜o da patente e à comercializaça˜o. Essa medida poderia inscrever-se no 54 programa-quadro de investigaça˜o e desenvolvimento tecnolo´gico. (1) Cf. artigo 204 «Obrigaço˜es financeiras e receitas». (2) NT: Recomendaça˜o 96/280/CE da Comissa˜o, de 3 de Abril de 1996, relativa à definiça˜o de pequenas e médias empresas — JO L 107 de 3. 4. 1996, p. 4. Bruxelas, 25 de Fevereiro de 1998. 6. 9. 1. P a t e n t e a b i l i d a d e d o s p r o g r a m a s d e c o m p u t a d o r 6. 9. 1. 1. O Comité regista que, em termos gerais, os programas de computador sa˜o protegidos, através dos pela Directiva direitos 91/250/CEE (3). (copyright), autor de 6. 9. 1. 2. De resto, considera oportuno alterar a alı´- nea c) do n4 2 do artigo 524 da CPC, que exclui da protecça˜o por patente os programas de computador, mas frisa que as «invenço˜ es ligadas aos suportes lo´gicos», para poderem beneficiar de patente, deveriam constituir «soluça˜o para um problema técnico». 6. 9. 2. D i r e i t o d e u t i l i z a ç a˜ o a n t e r i o r Convém ainda considerar a oportunidade de harmonizar o direito de utilizaça˜o anterior. 6. 9. 2. 1. Seria de definir em termos pertinentes e harmonizados em que limites um terceiro que tivesse começado a utilizar de boa fé uma invença˜o (ou que tivesse efectuado preparativos sérios para a utilizar comercialmente) pudesse continuar tal uso a despeito da concessa˜o da patente comunita´ria a outra pessoa. 6. 9. 3. I n v e n ç o˜ e s d o s a s s a l a r i a d o s 6. 9. 3. 1. O Comité na˜o considera que as diferenças observadas na legislaça˜o entre os Estados-Membros em matéria de invenço˜es de assalariados justifiquem harmonizaça˜o a nı´vel comunita´rio. Em obediência ao princı´pio de subsidiarie- 6. 9. 3. 2. dade, o Comité opina que a matéria deve continuar a ser regida pelas diferentes legislaço˜ es nacionais. 6. 9. 4. N e c e s s i d a d e d e h a r m o n i z a ç a˜ o n o d o m ı´ n i o d a b i o t e c n o l o g i a Urge adoptar a directiva relativa à harmonizaça˜o do direito de patentes no domı´nio da biotecnologia a fim de evitar que as empresas europeias sejam fortemente penalizadas em relaça˜o aos seus concorrentes na˜o europeus (especialmente, os dos EUA). (3) Directiva 91/250/CEE do Conselho, de 14 de Maio de 1991, relativa à protecça˜o jurı´dica dos programas de computador — JO L 122 de 17. 5. 1991, p. 42. O Presidente do Comité Econo´ mico e Social Tom JENKINS