title: FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 17/98 fastlagt af Rådet den 12. februar 1998 med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/.../EF om fælles regler for det indre marked for naturgas

eurovoc_concepts:
EU law
energy supply
energy transport
natural gas
single market
storage

text: C 91/46 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 3. 98 FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 17/98 fastlagt af Rådet den 12. februar 1998 med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/. /EF om fælles regler for det indre marked for naturgas (98/C 91/05) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Euro- pæiske Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2, artikel 66 og artikel 100 A, under henvisning til forslag fra Kommissionen (1), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2), i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (3), og ud fra følgende betragtninger: (1) (2) I henhold til traktatens artikel 7 A indebærer det indre marked et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital; der bør træffes foranstaltninger med henblik på den fortsatte virkeliggørelse af det indre marked; i henhold til traktatens artikel 7 C tages der hensyn til økonomier på forskellige udviklingstrin, men undtagelser skal være af midlertidig karakter og medføre de mindste forstyrrelser i fællesmarkedets funktion; (3) det er et vigtigt led i oprettelsen af det indre marked for energi, at markedet for naturgas gøres konkurrencepræget; (1) EFT C 65 af 14. 3. 1992, s. 14, og EFT C 123 af 4. 5. 1994, s. 26. (2) EFT C 73 af 15. 3. 1993, s. 31, og EFT C 195 af 18. 7. 1994, s. 82. (4) Rådets direktiv 91/296/EØF af 31. maj 1991 om transit af naturgas gennem de overordnede net (4), og Rådets direktiv 90/377/EØF af 29. juni 1990 om en fællesskabsprocedure med hensyn til gen- nemsigtigheden af prisen på gas og elektricitet til den endelige forbruger i industrien (5), udgør en første etape i virkeliggørelsen af det indre marked for naturgas; (5) der kræves nu yderligere foranstaltninger for at oprette det indre marked for naturgas; (6) (7) (8) (9) dette direktiv indskrænker hverken anvendelsen af traktaten i fuldt omfang, særlig bestemmelserne om frie varebevægelser i det indre marked og konkur- rencereglerne, eller Kommissionens beføjelser i hen- hold til traktaten; det indre marked for naturgas bør oprettes grad- vist, således at sektoren får mulighed for at tilpasse sig de nye betingelser på en fleksibel og rationel måde, og således at der tages hensyn til de forskel- lige markedsstrukturer i medlemsstaterne; oprettelsen af det indre marked inden for naturgas- sektoren bør fremme sammenkoblingen af syste- merne og deres interoperabilitet, f. eks. gennem kompatible gaskvaliteter; der bør fastsættes en række fælles regler for natur- gassektorens organisation og funktion; i overens- stemmelse med subsidiaritetsprincippet udgør disse regler alene de generelle principper, der udstikker rammerne, medens det bør overlades til medlems- staterne at fastsætte de detaljerede gennemførelses- bestemmelser, således at den enkelte medlemsstat kan bibeholde eller vælge den ordning, der egner sig bedst til de givne forhold, især med hensyn til autorisationer og tilsyn med forsyningsaftaler; (3) Europa-Parlamentets udtalelse af 17. november 1993 (EFT C 329 af 6. 12. 1993, s. 182), Rådets fælles holdning af 12. februar 1998 og Europa-Parlamentets afgørelse af. (endnu ikke offentliggjort i Tidende). (4) EFT L 147 af 12. 6. 1991, s. 37. Direktivet er senest ændret ved direktiv 95/49/EF (EFT L 233 af 30. 9. 1995, s. 86. ) (5) EFT L 185 af 17. 7. 1990, s. 16. Direktivet er senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1994. 26. 3. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 91/47 (10) den eksterne forsyning med naturgas er af særlig betydning for køb af naturgas i medlemsstater, der er meget afhængige af import; (11) selskaber i naturgassektoren skal som hovedregel kunne drive virksomhed uden at blive udsat for forskelsbehandling; (12) det kan for nogle medlemsstater være nødvendigt at pålægge forpligtelser til offentlig tjeneste af hensyn til forsyningssikkerheden og beskyttelsen af forbrugerne og miljøet, som den frie konkurrence efter deres opfattelse ikke ubetinget kan garantere alene; (13) et af midlerne til at opfylde sådanne forpligtelser til offentlig tjeneste kan være langtidsplanlægning, idet der skal tages hensyn til, at tredjeparter even- tuelt vil søge at få adgang til systemet; medlemssta- terne kan føre tilsyn med »take-or-pay«-kontrak- ter, der er indgået, for løbende at følge forsynings- situationen; (14) i henhold til traktatens artikel 90, stk. 1, skal medlemsstaterne overholde konkurrencereglerne for så vidt angår offentlige virksomheder og virk- somheder, som er indrømmet særlige eller eksklu- sive rettigheder; (15) i henhold til traktatens artikel 90, stk. 2, er virk- somheder, der har fået overdraget at udføre tjene- steydelser af almindelig økonomisk interesse, underkastet disse regler på særlige betingelser; gen- nemførelsen af dette direktiv vil få indvirkning på sådanne virksomheders aktiviteter; som anført i artikel 3, stk. 3, kan medlemsstaterne undlade at anvende artikel 4 på deres distributionsinfrastruk- tur for ikke retligt eller faktisk at hindre opfyldel- sen af de forpligtelser, der er pålagt naturgasselska- ber under hensyn til den almindelige økonomiske interesse; (16) medlemsstaterne må derfor, når de pålægger virk- somheder i naturgassektoren forpligtelser til offent- lig tjeneste, overholde de relevante regler i trakta- ten, således som de er fortolket af De Europæiske Fællesskabers Domstol; relevante bestemmelser i den nationale lovgivning om krav om autorisation til etablering eller drift af faciliteterne; sådanne krav bør imidlertid ikke bevirke, at konkurrencen mellem selskaberne i sek- toren hæmmes; (18) Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1254/96/EF af 5. juni 1996 om opstilling af et sæt retningslinjer for transeuropæiske net på energiom- rådet (1), bidrager til udviklingen af integrerede infrastrukturer for naturgassektoren; (19) de tekniske regler for driften af systemerne og de direkte linjer skal være gennemsigtige og sikre interoperabiliteten; (20) der bør fastsættes grundlæggende regler for trans- missions-, lager- og LNG-selskaber, samt for distri- butionsselskaber og leverandører; (21) det bør ligeledes fastsættes, at de kompetente myn- digheder skal have adgang til selskabernes interne regnskaber under behørig hensyntagen til fortrolig- heden; (22) regnskaberne for alle integrerede naturgasselskaber bør være så gennemsigtige som muligt; der skal føres separat regnskab for de forskellige aktiviteter, når dette er nødvendigt for at undgå forskelsbe- handling, krydssubsidiering og anden konkurrence- forvridning, idet der i de relevante tilfælde tages hensyn til, at transmission i regnskabsmæssig hen- seende omfatter forgasning; der bør ikke kræves separate regnskaber for juridiske personer som f. eks. fondsbørser herunder sådanne, hvor der handles futures, som, når der ses bort fra denne handelsaktivitet, ikke varetager nogen af et natur- gasselskabs funktioner; der kan fremlægges integre- rede regnskaber for kulbrinteproduktion og relate- rede aktiviteter som led i opfyldelsen af dette direktivs krav om regnskaber for ikke-naturgasrela- terede aktiviteter; de relevante oplysninger i artikel 23, stk. 3, skal, når det kræves, omfatte regnskabs- oplysninger om opstrømsrørledninger; (17) der bør fastlægges grundlæggende kriterier og pro- cedurer vedrørende de autorisationer, som med- lemsstaterne kan meddele til etablering eller drift af de relevante faciliteter inden for deres nationale system; disse bestemmelser bør ikke anfægte de (23) i henhold til dette direktiv skal adgangen til syste- met være åben og skal føre til en tilstrækkelig grad (1) EFT L 161 af 29. 6. 1996, s. 147. Beslutningen er ændret ved beslutning nr. 1047/97/EF. (EFT L 152 af 11. 6. 1997, s. 12). C 91/48 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 3. 98 af åbning af markederne i de forskellige medlems- stater, herunder i relevante tilfælde til en sammen- lignelig grad af åbning; åbningen af markederne må dog samtidig ikke forårsage unødig uligevægt i konkurrencesituationen for selskaberne i de for- skellige medlemsstater; (24) der bør på grund af strukturernes mangfoldighed i medlemsstaterne og hvert enkelt systems særpræg fastsættes forskellige procedurer for systemadgang, som skal forvaltes efter objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier; (25) for at gøre naturgasmarkedet konkurrencepræget skal der gives adgang til opstrømsrørledningsnet; adgangen til opstrømsrørledningsnet må dog behandles særskilt i betragtning af de særlige øko- nomiske, tekniske og operationelle karakteristika, der gør sig gældende for sådanne net; dette direk- tivs bestemmelser berører i intet tilfælde nationale beskatningsregler; være begrænsede i tid og omfang og skal indrøm- mes på gennemsigtig måde under tilsyn af Kommis- sionen; (31) der er behov for særbestemmelser for markeder og investeringer i andre områder, der endnu ikke er fuldt udviklede; undtagelser for sådanne markeder og områder skal være begrænsede i tid og omfang; af hensyn til gennemsigtigheden og ensartetheden bør Kommissionen spille en vigtig rolle i forbin- delse med indrømmelsen af disse undtagelser; (32) dette direktiv udgør endnu en fase i liberaliserin- gen; når det er blevet gennemført, vil der imidlertid fortsat være visse hindringer for handelen med naturgas mellem medlemsstaterne; der vil derfor på baggrund af de indhøstede erfaringer kunne frem- sættes forslag til forbedring af det indre marked for naturgas; Kommissionen bør følgelig aflægge beretning til Europa-Parlamentet og Rådet om gen- nemførelsen af dette direktiv — (26) der skal fastsættes bestemmelser om autorisation, etablering og anvendelse af direkte linjer; UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: (27) der skal fastsættes beskyttelsesbestemmelser og procedurer for bilæggelse af tvister; KAPITEL I ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER (28) ethvert misbrug af dominerende stilling og enhver form for aggressiv adfærd skal undgås; (29) visse medlemsstater vil kunne støde på særlige vanskeligheder under tilpasningen af deres syste- mer, og der bør derfor kunne anvendes midlerti- dige undtagelser; (30) det er en realitet på markedet, at der er indgået langsigtede »take-or-pay«-kontrakter for at sikre medlemsstaternes gasforsyning; der bør navnlig gives adgang til at indrømme undtagelser fra visse af direktivets bestemmelser for det tilfælde, at et naturgasselskab er eller måtte komme i alvorlige økonomiske vanskeligheder på grund af sine »take- or-pay«-forpligtelser; disse undtagelser må ikke undergrave direktivets målsætning om at liberali- sere det indre marked for naturgas; alle »take- or-pay«-kontrakter, der indgås eller fornys efter dette direktivs ikrafttræden, skal indgås med for- sigtighed, så de ikke er til hinder for en betydelig markedsåbning; sådanne undtagelser skal derfor Artikel 1 I dette direktiv fastsættes fælles regler for transmission, distribution, forsyning og oplagring af naturgas. Det fastlægger regler for, hvorledes sektoren for naturgas, herunder for flydende naturgas (LNG), skal organiseres og fungere, hvordan der opnås adgang til markedet, hvorledes systemerne skal drives, samt hvilke kriterier og procedurer der skal anvendes ved udstedelse af autorisa- tioner til transmission, distribution, forsyning og oplag- ring af naturgas. Artikel 2 I dette direktiv forstås ved: 1) »naturgasselskab«: enhver fysisk eller juridisk per- son, der varetager mindst e´n af følgende funktioner: produktion, transmission, distribution, forsyning, køb eller oplagring af naturgas, herunder af LNG, og som er ansvarlig for de kommercielle, tekniske og/eller vedligeholdelsesmæssige opgaver i forbin- delse med disse funktioner, men ikke er endelig kunde 26. 3. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 91/49 2) »opstrømsrørledningsnet«: enhver rørledning eller ethvert net af rørledninger, der drives og/eller er anlagt som en del af et olie- eller gasproduktionsan- læg eller anvendes til at lede naturgas fra et eller flere af sådanne anlæg til et behandlingsanlæg, en behandlingsterminal eller en endelig kystlandingster- minal 15) »integreret naturgasselskab«: et vertikalt eller hori- sontalt integreret selskab 16) »vertikalt integreret naturgasselskab«: et naturgassel- skab, der varetager to eller flere af følgende funktio- ner: produktion, transmission, distribution, forsy- ning eller oplagring af naturgas 3) »transmission«: transport af naturgas gennem andre former for højtryksrørledningsnet end opstrømsrør- ledningsnet med henblik på levering til kunder 4) »transmissionsselskab«: enhver fysisk eller juridisk person, der varetager transmissionsfunktionen 5) »distribution«: transport af naturgas via lokale eller regionale ledningsnet med henblik på levering til kunder 6) »distributionsselskab«: enhver fysisk eller juridisk person, der varetager distributionsfunktionen 7) »forsyning«: levering og/eller salg af naturgas, her- under af LNG, til kunder 8) »leverandør«: enhver fysisk eller juridisk person, der varetager forsyningsfunktionen 9) »gaslager«: et anlæg, der anvendes til oplagring af naturgas, og som ejes og/eller drives af et naturgas- selskab, med undtagelse af den del, der benyttes til produktionsformål 10) »lagerselskab«: enhver fysisk eller juridisk person, der varetager oplagringsfunktionen 11) »LNG-facilitet«: en terminal, som anvendes til fly- dendegørelse af naturgas eller losning, oplagring og forgasning af LNG 12) »system«: alle transmissionsnet og/eller distributions- net og/eller LNG-faciliteter, som ejes og/eller drives af et naturgasselskab, herunder dettes og tilknyttede selskabers faciliteter, som yder supplerende tjenester, og som er nødvendige for at give adgang til trans- mission og distribution 17) »horisontalt integreret naturgasselskab«: et selskab, der varetager mindst en af følgende funktioner: produktion, forsyning eller oplagring af naturgas, sideløbende med en ikke- naturgasrelateret aktivitet transmission, distribution, 18) »tilknyttet selskab«: en tilknyttet virksomhed efter artikel 41 i Rådets syvende direktiv 83/349/EØF af 13. juni 1983 på grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om konsoliderede regnskaber (1) og/eller en associeret virksomhed efter artikel 33, stk. 1, i nævnte direktiv og/eller et selskab, som tilhører samme selskabsdeltagere 19) »systembruger«: enhver fysisk eller juridisk person, der forsyner eller forsynes fra et system 20) »kunder«: grossister eller endelige kunder, som køber naturgas, og naturgasselskaber, der køber naturgas 21) »endelig kunde«: kunde, som køber naturgas til eget brug 22) »grossister«: såfremt medlemsstaterne anerkender sådannes eksistens, enhver fysisk eller juridisk per- son, der køber og sælger naturgas, og som ikke varetager transmission eller distribution inden for eller uden for det system, hvor den pågældende er etableret langsig- 23) »langtidsplanlægning«: naturgasselskabers tede forsyningsplanlægning og deres langsigtede planlægning af transportkapacitet med henblik på at tilfredsstille systemets efterspørgsel efter naturgas, diversificere kilderne og sikre forsyninger til kun- derne 24) »marked under opbygning«: en medlemsstat, hvor den første kommercielle forsyning i henhold til dens første langfristede aftale vedrørende naturgasforsy- ning har fundet sted for mindre end ti år siden 13) »sammenkoblet system«: flere systemer, der er ind- byrdes forbundne 25) »sikkerhed«: såvel forsynings- og leveringssikkerhed som teknisk sikkerhed. 14) »direkte linje«: en naturgasrørledning, der supplerer (1) EFT L 193 af 18. 7. 1983, s. 1. Direktivet er senest ændret det sammenkoblede system ved tiltrædelsesakten af 1994. C 91/50 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 3. 98 KAPITEL II GENERELLE REGLER FOR SEKTORENS ORGANISATION Artikel 3 2. Anvender medlemsstaterne en autorisationsordning, skal de fastsætte objektive og ikke-diskriminerende krite- rier, som skal opfyldes af det selskab, der ansøger om autorisation til at etablere og/eller drive naturgasfacilite- ter, eller som ansøger om autorisation til at levere natur- gas. De ikke-diskriminerende kriterier og procedurer for udstedelse af autorisationer skal offentliggøres. 1. Medlemsstaterne påser på grundlag af deres institu- tionelle opbygning og under behørig iagttagelse af subsi- diaritetsprincippet, at naturgasselskaber drives efter dette direktivs principper, jf. dog stk. 2, med henblik på at etablere et konkurrencepræget naturgasmarked, og afstår fra at forskelsbehandle sådanne selskaber for så vidt angår såvel rettigheder som forpligtelser. 3. Medlemsstaterne påser, at begrundelsen for at afslå en ansøgning om autorisation er objektiv og ikke-diskri- minerende, og at den meddeles ansøgeren. Begrundelsen for sådant afslag meddeles Kommissionen til orientering. Medlemsstaterne skal indføre en procedure, hvorefter ansøgeren kan påklage afslaget. 2. Medlemsstaterne kan under fuld iagttagelse af de relevante bestemmelser i traktaten, særlig artikel 90, under hensyn til den almindelige økonomiske interesse pålægge naturgasselskaber forpligtelser til offentlig tje- neste, som kan vedrøre leveringernes sikkerhed, herunder forsyningssikkerheden, deres regelmæssighed, kvalitet og pris samt miljøbeskyttelse. Sådanne forpligtelser skal være klart definerede, og de skal være gennemsigtige, ikke- diskriminerende og kontrollerbare; de skal, ligesom even- tuelle senere ændringer heraf, offentliggøres af medlems- staterne og omgående meddeles Kommissionen. Som et middel til at sikre opfyldelsen af forpligtelserne til offent- lig tjeneste i relation til forsyningssikkerheden kan de medlemsstater, som måtte ønske det, indføre langtids- planlægning, idet der skal tages hensyn til, at tredjeparter eventuelt vil søge at få adgang til systemet. 3. Medlemsstaterne kan beslutte ikke at anvende bestemmelserne i artikel 4 på distribution, for så vidt anvendelsen af disse bestemmelser retligt eller faktisk ville hindre opfyldelsen af de forpligtelser, der er pålagt natur- gasselskaber under hensyn til den almindelige økonomi- ske interesse, og for så vidt udviklingen af samhandelen ikke påvirkes i et sådant omfang, at det strider mod Fællesskabets interesse. I henhold til dette direktiv og til artikel 90 i traktaten omfatter Fællesskabets interesse bl. a. konkurrence over for privilegerede kunder. 4. Med henblik på udbygning af nyforsynede områder og en effektiv drift i almindelighed kan medlemsstaterne med forbehold af artikel 20 afslå yderligere autorisationer til at etablere og drive distributionsrørledningsnet i et bestemt område, når der allerede er etableret eller er planer om at etablere sådanne rørledningsnet i det pågæl- dende område, forudsat at den eksisterende eller fore- slåede kapacitet ikke er opbrugt. Artikel 5 Medlemsstaterne påser, at tekniske forskrifter for, hvilke mindstekrav med hensyn til konstruktion og drift, der skal opfyldes for at kunne blive tilsluttet systemet af LNG-faciliteter, gaslagre, andre transmissions- eller distri- butionsnet og direkte linjer, udarbejdes og stilles til rådighed. Disse tekniske forskrifter skal sikre, at syste- merne kan fungere sammen, og være objektive og ikke- diskriminerende. De skal meddeles Kommissionen i over- ensstemmelse med artikel 8 i Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (1). Artikel 4 TRANSMISSION, OPLAGRING OG LNG KAPTIEL III 1. I tilfælde, hvor der stilles krav om autorisation (f. eks. bevilling, tilladelse, koncession, samtykke eller godken- delse) til at etablere eller drive naturgasfaciliteter, skal medlemsstaterne eller den kompetente myndighed, som de udpeger hertil, i overensstemmelse med stk. to, tre og fire udstede autorisationer til at etablere og/eller drive sådanne faciliteter, rørledninger og tilhørende udstyr på deres område. Medlemsstaterne eller enhver kompetent myndighed, som de udpeger hertil, kan også på samme grundlag udstede autorisationer til at levere naturgas samt autorisationer til grossister. Artikel 6 Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at transmissions-, lager- og LNG-selskaberne handler i overensstemmelse med artikel 7 og 8. (1) EFT L 109 af 26. 4. 1983, s. 8. Direktivet er senest ændret ved direktiv 96/139/EF (EFT L 32 af 10. 2. 1996, s. 31). 26. 3. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 91/51 Artikel 7 Artikel 10 1. Det enkelte transmissions-, lager- og/eller LNG- selskab driver, opretholder og udbygger på almindelige økonomiske vilkår sikre, pålidelige og effektive transmis- sionsnet, gaslagre og/eller LNG-faciliteter under behørig hensyntagen til miljøet. 2. Transmissions-, lager- og/eller LNG-selskaberne må i intet tilfælde forskelsbehandle systembrugere eller katego- rier af systembrugere og må navnlig ikke begunstige deres tilknyttede selskaber. 3. Det enkelte transmissions-, lager og/eller LNG-selskab skal meddele andre transmissionsselskaber, lagerselskaber og/eller distributionsselskaber tilstrækkelige oplysninger til at sikre, at transport og oplagring af naturgas kan foregå på en måde, der er forenelig med en sikker og effektiv drift af det sammenkoblede system. Artikel 8 lager- og/eller LNG- 1. Det enkelte transmissions-, selskab skal behandle følsomme oplysninger, som det modtager under udøvelsen af sin virksomhed, fortroligt, jf. dog artikel 12 eller enhver anden lovbestemt pligt til at videregive oplysninger. forretningsmæssigt 2. Transmissionsselskaberne må ikke i forbindelse med transmissionsselskabers eller tilknyttede selskabers køb og salg af naturgas misbruge forretningsmæssigt følsomme oplysninger, som de har fået fra tredjepart i forbindelse med tildeling af eller forhandling om adgang til syste- met. KAPITEL IV DISTRIBUTION OG FORSYNING Artikel 9 1. Medlemsstaterne påser, at distributionsselskaberne handler i overensstemmelse med artikel 10 og 11. 1. Det enkelte distributionsselskab driver, opretholder og udbygger på almindelige økonomiske vilkår et sikkert, pålideligt og effektivt system under behørig hensyntagen til miljøet. 2. Distributionsselskabet må i intet tilfælde forskelsbe- handle systembrugere eller kategorier af systembrugere og må navnlig ikke begunstige sine tilknyttede selskaber. 3. Distributionsselskabet skal give eventuelle andre distributionsselskaber og/eller transmissionsselskaber og/ eller lagerselskaber tilstrækkelige oplysninger til at sikre, at gastransporten kan finde sted på en måde, der er forenelig med en sikker og effektiv drift af det sammen- koblede system. Artikel 11 1. Det enkelte distributionsselskab skal behandle forret- ningsmæssigt følsomme oplysninger, som det modtager under udøvelsen af sin virksomhed, fortroligt, jf. dog artikel 12 eller enhver anden lovbestemt pligt til at videregive oplysninger. 2. Distributionsselskaberne må ikke i forbindelse med distributionsselskabers eller dertil knyttede selskabers køb og salg af naturgas misbruge forretningsmæssigt føl- somme oplysninger, som de har fået fra tredjepart i forbindelse med tildeling af eller forhandling om adgang til systemet. KAPITEL V REGNSKABSMÆSSIG ADSKILLELSE OG GENNEMSIGTIGHED I REGNSKABERNE Artikel 12 Medlemsstaterne eller enhver kompetent myndighed, som de udpeger hertil, herunder de i artikel 21, stk. 2, og artikel 23, stk. 3, omhandlede tvistbilæggelsesmyndighe- der, skal have adgang til naturgasselskabers regnskaber, som omhandlet i artikel 13, i det omfang, det er nødven- digt, for at de kan udføre deres hverv. Medlemsstaterne og enhver udpeget kompetent myndighed, herunder tvist- bilæggelsesmyndighederne, skal behandle forretningsmæs- sigt følsomme oplysninger fortroligt. Medlemsstaterne kan indføre undtagelser fra fortrolighedsprincippet, hvis det er nødvendigt for, at de kompetente myndigheder kan udføre deres hverv. 2. Medlemsstaterne kan pålægge distributionsselskaber og/eller leverandører pligt til at levere til kunder i et givet område og/eller i en bestemt kategori. Tariffen for sådanne leveringer kan være reguleret, f. eks. for at sikre ligebehandling af de berørte kunder. Artikel 13 1. Medlemsstaterne træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at naturgasselskabers regnskaber føres i overensstemmelse med denne artikels stk. 2–5. C 91/52 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 3. 98 2. Naturgasselskaber skal, uanset ejerforhold og juridisk status, udarbejde årsregnskaber og lade disse revidere og offentliggøre i overensstemmelse med de bestemmelser i national lovgivning om aktieselskabers årsregnskaber, som er vedtaget i medfør af Rådets fjerde direktiv 78/ 660/EØF af 25. juli 1978 på grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om årsregnskaberne for visse selskabsformer (1). KAPITEL VI ADGANG TIL SYSTEMET Artikel 14 Selskaber, som ikke er retligt forpligtede til at offentlig- gøre deres årsregnskaber, skal på deres hovedsæde opbe- vare en kopi, som skal kunne konsulteres af offentlighe- den. 3. Integrerede naturgasselskaber skal for at undgå for- skelsbehandling, krydssubsidiering og konkurrencefor- vridning i deres interne regnskabsføring føre separate regnskaber for deres transmissions-, distributions- og lageraktiviteter og, hvor det er relevant, konsoliderede regnskaber for ikke-naturgasrelaterede aktiviteter, således som de ville skulle gøre, såfremt de pågældende aktivite- ter blev udført af særskilte selskaber. Disse interne regn- skaber skal omfatte en særskilt balance og en særskilt resultatopgørelse for hver aktivitet. Ved tilrettelæggelsen af systemadgangen kan medlemssta- terne vælge den ene af eller begge de ordninger, der er omhandlet i artikel 15 og artikel 16. Disse ordninger skal forvaltes efter objektive, gennemsigtige og ikke-diskrimi- nerende kriterier. Artikel 15 1. Ved forhandlet adgang træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at naturgasselska- ber og privilegerede kunder inden for eller uden for det område, som dækkes af det sammenkoblede system, kan forhandle sig til adgang til systemet med henblik på at indgå forsyningsaftaler med hinanden på grundlag af frivillige kommercielle aftaler. Parterne skal være forplig- tet til at forhandle om adgang til systemet i god tro. 2. Aftalerne om adgang til systemet skal forhandles med de pågældende naturgasselskaber. Medlemsstaterne kræ- ver, at selskaberne offentliggør deres kommercielle hoved- vilkår for brug af systemet senest et år efter dette direktivs gennemførelse og herefter en gang om året. Når artikel 16 gælder, og systemadgangen er baseret på en samlet takst for både transmission og distribution, kan transmissions- og distributionsregnskaberne slås sam- men. Artikel 16 4. Selskaberne skal i deres interne regnskaber redegøre for de regler for fordeling af aktiver, passiver, udgifter og indtægter samt afskrivning, som de følger ved udarbejdel- sen af de i stk. 3 omhandlede separate regnskaber, jf. dog de regnskabsregler, der gælder nationalt. Disse regler må kun ændres i ekstraordinære tilfælde. Sådanne ændringer skal anføres og være behørigt begrundet. De medlemsstater, der vælger en procedure med reguleret adgang, træffer de nødvendige foranstaltninger for at give naturgasselskaber og privilegerede kunder inden for eller uden for det område, som er dækket af det sammenkob- lede system, adgang til systemet på grundlag af offentlig- gjorte tariffer og/eller andre betingelser og forpligtelser for brug af det pågældende system. Denne adgangsret for privilegerede kunder kan gives ved at lade dem indgå forsyningskontrakter med andre konkurrerende naturgas- selskaber end systemets ejer og/eller operatør eller et tilknyttet selskab. 5. Årsregnskaberne skal i noterne vise alle større trans- aktioner, der er gennemført med tilknyttede selskaber. Artikel 17 (1) EFT L 222 af 14. 8. 1978, s. 11. Direktivet er senest ændret ved direktiv 94/8/EF (EFT L 82 af 25. 3. 1994, s. 33). 1. Naturgasselskaber kan nægte adgang til systemet, hvis de ikke råder over den fornødne kapacitet, eller hvis adgang til systemet ville hindre dem i at opfylde de i artikel 3, stk. 2, omhandlede forpligtelser til offentlig tjeneste, som er blevet pålagt dem, eller på grund af alvorlige økonomiske og finansielle problemer med »take- or-pay«-kontrakter under hensyn til kriterierne og proce- durerne i artikel 25 og til den løsning, medlemsstaten har 26. 3. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 91/53 valgt i medfør af artikel 25, stk. 1. Et sådant afslag skal være behørigt begrundet. 2. Medlemsstaterne kan træffe de nødvendige foranstalt- ninger til at sikre, at et naturgasselskab, som nægter adgang til systemet, fordi det ikke råder over den for- nødne kapacitet, eller der mangler sammenkobling, fore- tager de nødvendige udbygninger, for så vidt dette er rentabelt, eller en potentiel kunde er villig til at betale for dem. Såfremt medlemsstaterne anvender artikel 4, stk. 4, træffer de sådanne foranstaltninger. Artikel 18 1. Medlemsstaterne angiver privilegerede kunder, dvs. de kunder på deres område, som har rets- og handleevne til at indgå naturgasaftaler eller købe naturgas i overens- stemmelse med artikel 15 og 16, idet alle de i denne artikels stk. 2 nævnte kunder skal indbefattes. 2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltnin- ger til at sikre, at i hvert fald følgende kunder udpeges som privilegerede kunder: — gasfyrede kraftværker, uanset deres årlige forbrug; for at sikre ligevægten på deres elektricitetsmarked kan medlemsstaterne imidlertid indføre en tærskel for, hvornår kraftvarmeproducenter anses for privilege- rede kunder, idet denne tærskel ikke kan overstige det niveau, der forudses for andre endelige kunder. Kom- missionen underrettes om sådanne tærskler — andre endelige kunder, der forbruger mere end 25 mio. m3 gas om året pr. forbrugssted. 3. Medlemsstaterne sikrer, at definitionen af privilege- rede kunder som anført i stk. 1 medfører en åbning af gasmarkedet, der mindst svarer til 20 % af det samlede årlige gasforbrug på det nationale gasmarked. 4. Den i stk. 3 nævnte procentsats øges til 28 % af det samlede årlige gasforbrug på det nationale gasmarked fem år efter dette direktivs ikrafttræden og til 33 % af det samlede årlige gasforbrug på det nationale gasmarked ti år efter dette direktivs ikrafttræden. 5. Hvis definitionen af privilegerede kunder som anført i stk. 1 medfører en åbning af markedet på mere end 30 % af det samlede årlige gasforbrug på det nationale gasmar- ked, kan den berørte medlemsstat ændre definitionen af privilegerede kunder, således at åbningen af markedet reduceres til ikke under 30 % af dette forbrug. Medlems- staterne ændrer definitionen af privilegerede kunder på en afbalanceret måde, således at der ikke skabes særlige ulemper for visse typer eller kategorier af privilegerede kunder, og idet der tages hensyn til de eksisterende markedsstrukturer. 6. Medlemsstaterne træffer følgende foranstaltninger til at sikre, at åbningen af deres nationale gasmarked øges over en periode på ti år: — den i stk. 2, andet led, fastsatte tærskel for andre privilegerede kunder end gasfyrede kraftværker redu- ceres til 15 mio. m3 pr. år pr. forbrugssted fem år efter dette direktivs ikrafttræden, og til 5 mio. m3 pr. år pr. forbrugssted ti år efter dette direktivs ikrafttræ- den — den i stk. 5 nævnte procentsats øges til 38 % af det samlede årlige gasforbrug på det nationale gasmarked fem år efter dette direktivs ikrafttræden, og til 43 % af dette forbrug ti år efter dette direktivs ikrafttræ- den. 7. For markeder under opbygning starter den i denne artikel omhandlede gradvise åbning af markedet fra udløbet af den i artikel 26, stk. 2, nævnte undta- gelse. 8. Distributionsselskaber har, hvis de ikke allerede er angivet som privilegerede kunder i henhold til stk. 1, rets- og handleevne til at indgå naturgasaftaler i overensstemmelse med artikel 15 og 16 om den naturgasmængde, som forbruges af de af deres kun- der, der er angivet som privilegerede inden for deres distributionssystem, med henblik på at forsyne disse kunder. 9. Medlemsstaterne offentliggør senest den 31. januar hvert år kriterierne for den definition af privi- legerede kunder, der er omhandlet i stk. 1. Disse oplysninger sendes sammen med alle andre relevante oplysninger, der dokumenterer gennemførelsen af markedsåbningen i henhold til denne artikel, til Kom- missionen med henblik på offentliggørelse i De Euro- pæiske Fællesskabers Tidende. Kommissionen kan anmode en medlemsstat om at ændre de foretagne angivelser, hvis disse hindrer, at direktivet anvendes korrekt med hensyn til at få det indre marked for naturgas til at fungere tilfredsstillende. Hvis den pågældende medlemsstat ikke efterkommer en sådan anmodning inden tre måneder, træffes der en endelig afgørelse efter procedure I i artikel 2 i Rådets afgø- relse 87/373/EØF af 13. juli 1987 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførel- sesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (1). (1) EFT L 197 af 18. 7. 1987, s. 33. C 91/54 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 3. 98 Artikel 19 Artikel 21 1. For at undgå skævheder i forbindelse med åbningen af gasmarkederne i den i artikel 28 nævnte periode: a) må aftaler om gasforsyning i henhold til bestemmel- serne i artikel 15, 16 og 17 med en privilegeret kunde i en anden medlemsstats system ikke være forbudt, hvis kunden betragtes som privilegeret i begge syste- mer b) kan Kommissionen i tilfælde, hvor transaktioner som beskrevet i litra a) nægtes, fordi kunden kun er privilegeret i et af de to systemer, under hensyn til markedssituationen og den fælles interesse pålægge den transaktionsafvisende part at gennemføre den ønskede gasforsyning på anmodning af den medlems- stat, hvor den privilegerede kunde hører hjemme. 1. Medlemsstaterne påser, at parterne forhandler adgan- gen til systemet i god tro, og at ingen af dem misbruger deres forhandlingsposition til at forhindre et positivt udfald af forhandlingerne. 2. Medlemsstaterne udpeger en kompetent myndighed, som skal være uafhængig af parterne, til hurtigt at bilægge tvister i forbindelse med de pågældende forhand- linger. Denne myndighed skal især bilægge tvister i for- bindelse med forhandlinger og nægtelse af adgang inden for dette direktivs anvendelsesområde. Den kompetente myndighed forelægger sine konklusioner hurtigst muligt eller om muligt senest tolv uger efter, at tvisten er blevet indbragt. Indbringelse af sager for denne myndighed udelukker ikke anvendelse af retsmidler i henhold til fællesskabsretten. 2. Sideløbende med proceduren og tidsplanen i artikel 28, og senest, når halvdelen af den deri fastsatte periode er forløbet, tager Kommissionen anvendelsen af stk. 1, litra b), i denne artikel, op til revision på grundlag af markedsudviklingen og under hensyn til den fælles inte- resse. På baggrund af erfaringerne vurderer Kommissio- nen situationen og aflægger beretning om eventuelle skævheder i åbningen af gasmarkederne under hensyn til stykke 1, litra b). 3. I tilfælde af grænseoverskridende tvister er den kom- petente tvistbilæggelsesmyndighed den myndighed, hvor- under det system hører, som naturgasselskabet nægter brug af eller adgang til. Når det pågældende system dækkes af mere end e´n myndighed af denne type i grænseoverskridende tvister, skal myndighederne rådføre sig med hinanden for at sikre, at bestemmelserne i dette direktiv anvendes konsekvent. Artikel 20 Artikel 22 1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltnin- ger til at sikre: — at naturgasselskaber, der er etableret på deres område, kan forsyne de i artikel 18 i dette direktiv omhandlede kunder, via en direkte linje — at enhver af disse privilegerede kunder på deres område kan blive forsynet med gas fra naturgasselska- ber via en direkte linje. 2. I tilfælde, hvor der stilles krav om autorisation (f. eks. bevilling, tilladelse, koncession, samtykke eller godken- delse) til at etablere eller drive direkte linjer, fastlægger medlemsstaterne eller den kompetente myndighed, som de udpeger hertil, kriterierne for udstedelse af autorisatio- ner til at etablere eller drive sådanne linjer på deres område. Disse kriterier skal være objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende. Medlemsstaterne udarbejder passende og effektive meka- nismer med henblik på regulering, kontrol og gennemsig- tighed for at hindre ethvert misbrug af dominerende stilling, navnlig til skade for forbrugerne, og enhver form for aggressiv adfærd. Disse mekanismer skal tage hensyn til traktatens bestemmelser, særlig artikel 86. Artikel 23 1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltnin- ger til at sikre, at naturgasselskaber og kunder, der skal anses for privilegerede i henhold til artikel 18, uanset hvor de hører hjemme, kan få adgang til opstrømsrørled- ningsnet, herunder faciliteter, som yder tekniske tjenester i forbindelse med sådan adgang, i overensstemmelse med denne artikel, bortset fra de dele af sådanne net og faciliteter, der benyttes til lokale produktionsaktiviteter ved et felt, hvor gassen produceres. Kommissionen under- rettes om foranstaltningerne i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 29. 3. Medlemsstaterne kan gøre autorisationer til at eta- blere en direkte linje betinget af, enten at systemadgang er blevet nægtet på grundlag af artikel 17, eller at der indledes en tvistbilæggelsesprocedure i henhold til artikel 21. 2. Medlemsstaterne beslutter i overensstemmelse med de relevante retsakter, hvorledes den i stk. 1 omhandlede adgang gives. Medlemsstaterne skal have som målsætnin- ger, at der foreligger en rimelig og åben adgang, at der 26. 3. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 91/55 skabes et konkurrencepræget marked for naturgas, og at ethvert misbrug af dominerende stilling undgås, idet de tager hensyn til sikre og regelmæssige forsyninger, kapaci- tet, der er eller hurtigt kan stilles til rådighed, og beskyt- telse af miljøet. Der kan tages hensyn til følgende: a) nødvendigheden af at nægte adgang, når de tekniske specifikationer er indbyrdes uforenelige, og dette pro- blem ikke kan løses rimelig let b) nødvendigheden af at undgå vanskeligheder, som ikke kan overvindes rimelig let, og som kan være til skade for en effektiv eksisterende og planlagt fremtidig kulbrinteproduktion, herunder fra felter med marginal økonomisk rentabilitet c) nødvendigheden af at respektere behørigt dokumente- rede rimelige behov hos ejeren eller operatøren af opstrømsrørledningsnet for transport og forarbejd- ning af gas og de interesser, som alle andre potentielt berørte brugere af opstrømsrørledningsnettet eller relevante forarbejdnings- eller håndteringsfaciliteter har d) nødvendigheden af i overensstemmelse med fælles- skabslovgivningen at anvende deres love og admi- nistrative procedurer i forbindelse med tildelingen af autorisationer til produktion eller opstrømsudvikling. 3. Medlemsstaterne sikrer, at der er indført en ordning til bilæggelse af tvister, der omfatter en af parterne uafhængig myndighed, der har adgang til alle relevante oplysninger, således at tvister vedrørende adgang til opstrømsrørledningsnet kan bilægges hurtigt under hen- syn til kriterierne i stk. 2 og antallet af parter, der måtte være involveret i forhandlinger om adgang til sådanne net. I tilfælde af grænseoverskridende tvister gælder tvist- 4. bilæggelsesordningen i den medlemsstat, der har jurisdik- tion over det opstrømsrørledningsnet, hvortil der nægtes adgang. Når det pågældende net henhører under mere end en medlemsstat i grænseoverskridende tvister, skal de pågældende medlemsstater rådføre sig med hinanden for at sikre, at bestemmelserne i dette direktiv anvendes overensstemmende. KAPITEL VII AFSLUTTENDE BESTEMMELSER Artikel 24 1. Opstår der en pludselig krise på energimarkedet, eller opstår der fare for personers fysiske sikkerhed, for appa- raters eller anlægs driftssikkerhed eller systemets integri- tet, kan en medlemsstat midlertidigt træffe de nødvendige beskyttelsesforanstaltninger. 2. Sådanne foranstaltninger må ikke forstyrre den måde, hvorpå det indre marked fungerer, mere end højst nød- vendigt og må ikke have en rækkevidde, der går ud over det strengt nødvendige for at afhjælpe de pludselige vanskeligheder, der er opstået. 3. Den pågældende medlemsstat underretter omgående de øvrige medlemsstater om foranstaltningerne og under- retter samtidig Kommissionen, som kan beslutte, at med- lemsstaten skal ændre eller ophæve foranstaltningerne, for så vidt de medfører konkurrenceforvridning og påvir- ker samhandelen negativt på en måde, som strider imod den fælles interesse. Artikel 25 1. Hvis et naturgasselskab får eller forventer at få alvor- lige økonomiske og finansielle problemer på grund af sine »take-or-pay«-forpligtelser i henhold til en eller flere kontrakter om køb af gas, kan det ansøge den pågæl- dende medlemsstat eller den udpegede kompetente myn- dighed om en midlertidig undtagelse fra artikel 15 og/ eller 16. Ansøgningerne skal efter medlemsstaternes valg indgives i hvert enkelt tilfælde, enten før eller efter, at der er nægtet adgang til systemet. Medlemsstaterne kan også give naturgasselskabet mulighed for at vælge, om det vil indgive en ansøgning før eller efter, at der er nægtet adgang til systemet. Når et naturgasselskab har nægtet adgang, skal ansøgningen indgives snarest muligt. Ansøg- ningerne skal ledsages af alle relevante oplysninger om problemets art og omfang samt om de skridt, gasselska- bet har taget for at løse problemet. Hvis alternative løsninger ikke ligger inden for rimelig rækkevidde, kan medlemsstaten eller den udpegede kom- petente myndighed under hensyn til stk. 3 beslutte at indrømme en undtagelse. 2. Medlemsstaten eller den hertil udpegede kompetente myndighed skal snarest muligt underrette Kommissionen om sin afgørelse om at indrømme en undtagelse og samtidig fremsende alle relevante oplysninger angående undtagelsen. Disse oplysninger kan forelægges Kommis- sionen i sammenfattet form, således at Kommissionen kan træffe en velbegrundet afgørelse. Inden for fire uger efter modtagelsen af denne underretning kan Kommissio- nen pålægge den pågældende medlemsstat eller udpegede kompetente myndighed at ændre eller at tilbagekalde afgørelsen, hvorved der er indrømmet en undtagelse. Hvis den pågældende medlemsstat eller udpegede kompetente C 91/56 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 3. 98 myndighed ikke efterkommer dette krav inden fire uger, træffes der hurtigt en endelig afgørelse efter procedure I i artikel 2 i afgørelse 87/373/EØF. Kommissionen behandler forretningsmæssigt følsomme oplysninger fortroligt. 4. Naturgasselskaber, der ikke har fået indrømmet en i stk. 1 omhandlet undtagelse, må ikke eller må ikke længere nægte adgang til systemet på grund af »take- or-pay«-forpligtelser i henhold til en kontrakt om køb af gas. Medlemsstaterne påser, at de relevante bestemmelser i kapitel VI overholdes. 3. Medlemsstaten eller den udpegede kompetente myn- dighed og Kommissionen skal, når de træffer afgørelse om de i stk. 1 omhandlede undtagelser, navnlig tage hensyn til følgende kriterier: 5. Enhver undtagelse, der indrømmes i henhold til oven- nævnte bestemmelser, skal være behørigt begrundet. Kommissionen offentliggør afgørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. a) målsætningen om at skabe et konkurrencepræget gas- marked b) behovet for at opfylde forpligtelser til offentlig tje- neste og garantere forsyningssikkerheden 6. Kommissionen forelægger inden fem år efter dette direktivs ikrafttræden en beretning om erfaringerne med anvendelsen af denne artikel, således at Europa-Parlamen- tet og Rådet rettidigt kan overveje behovet for ændringer af denne artikel. c) naturgasselskabets stilling på gasmarkedet og den faktiske konkurrence på dette marked d) omfanget af de økonomiske og finansielle problemer for naturgasselskaberne og transmissionsselskaberne eller for de privilegerede kunder e) datoerne for underskrivelsen af og betingelserne i den eller de pågældende kontrakter, herunder i hvor høj grad der heri tages højde for markedsændringer f) bestræbelserne for at finde en løsning på problemet g) i hvilket omfang selskabet på det tidspunkt, hvor det påtog sig de pågældende »take-or-pay«-forpligtelser, under hensyn til direktivets bestemmelser med rime- lighed kunne have forudset, at der sandsynligvis ville opstå alvorlige problemer h) i hvilken grad systemet er sammenkoblet med andre systemer og graden af disses interoperabilitet, og i) de virkninger, som indrømmelse af en undtagelse vil få for den korrekte anvendelse af dette direktiv med henblik på et velfungerende indre marked for natur- gas. En afgørelse om en anmodning om undtagelse vedrørende »take-or-pay«-kontrakter, der er indgået inden dette direktivs ikrafttræden, må ikke føre til en situation, hvor det er umuligt at finde økonomisk rentable alternative afsætningsmuligheder. Under alle omstændigheder an- tages det, at gasselskabet ikke har alvorlige vanskelighe- der, så længe salget af naturgas ikke falder til under i »take-or- niveauet for minimumsaftagelsesgarantier pay«-kontrakter om køb af naturgas, eller for så vidt den pågældende »take-or-pay«-kontrakt om gaskøb kan til- passes, eller naturgasselskabet kan finde alternative afsæt- ningsmuligheder. Artikel 26 1. Medlemsstater, som ikke er direkte tilsluttet en anden medlemsstats sammenkoblede system, og som kun har en enkelt ekstern hovedleverandør, kan fravige artikel 4, artikel 18, stk. 1, 2, 3, 4 og 6, og/eller artikel 20 i dette direktiv. En leverandør med en markedsandel på over 75 % betragtes som en hovedleverandør. En sådan undta- gelse udløber automatisk i det øjeblik, hvor mindst en af disse betingelser ikke længere er opfyldt. Sådanne undta- gelser meddeles Kommissionen. 2. En medlemsstat, der kan anses for at være et marked under ombygning, og hvor gennemførelsen af dette direk- tiv volder væsentlige problemer uden forbindelse med de i artikel 25 nævnte kontraktlige »take-or-pay«-forpligtel- ser, kan fravige artikel 4, artikel 18, stk. 1, 2, 3, 4 og 6, og/eller artikel 20. En sådan undtagelse udløber automa- tisk i det øjeblik, hvor den pågældende medlemsstat ikke længere kan anses for at være et marked under opbyg- ning. Sådanne undtagelser meddeles Kommissionen. 3. Hvis gennemførelsen af dette direktiv volder væsent- lige problemer i et begrænset geografisk område i en medlemsstat, navnlig med hensyn til udvikling af trans- missionsinfrastrukturen, kan medlemsstaten med henblik på investeringsfremme og på udvikling af dette område anmode Kommissionen om en midlertidig undtagelse fra artikel 4, artikel 18, stk. 1, 2, 3, 4 og 6, og/eller artikel 20 for det pågældende område. 4. Kommissionen kan indrømme en undtagelse som nævnt i stk. 3 under hensyntagen især til følgende krite- rier: 26. 3. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 91/57 — behovet for infrastrukturinvesteringer, som ikke vil være rentable på et konkurrencepræget marked Artikel 28 — det fornødne investeringsniveau og udsigterne til et rimeligt afkast — gassystemets størrelse og udbygningsgrad i det pågæl- dende område — udsigterne for det pågældende gasmarked — det pågældende områdes eller den pågældende regions geografiske størrelse og karakteristika, og — de socio-økonomiske og demografiske faktorer. Der kan kun indrømmes en undtagelse, hvis der ikke findes nogen gasinfrastruktur i det pågældende område, eller hvis en sådan har eksisteret i mindre end ti år. Den midlertidige undtagelse må ikke indrømmes i mere end ti år efter den første gasforsyning i området. 5. Kommissionen underretter under iagttagelse af kravet om fortrolighed medlemsstaterne om disse ansøgninger, inden den træffer en afgørelse i henhold til stk. 4. Denne afgørelse samt de undtagelser, der er nævnt i stk. 1 og 2, offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Kommissionen tager anvendelsen af dette direktiv op til revision og forelægger en beretning om de erfaringer, der er gjort med det indre marked for naturgas og med gennemførelsen af de generelle bestemmelser i artikel 3, således at Europa-Parlamentet og Rådet på baggrund af de indhøstede erfaringer i god tid kan overveje mulighe- den for yderligere at styrke det indre marked for natur- gas, som skal kunne få virkning ti år efter direktivets ikrafttræden. Artikel 29 Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og admi- nistrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest to år efter den i artikel 30 fastsatte dato. De underretter straks Kommissionen herom. Når medlemsstaterne vedtager disse love og administra- tive bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne. Artikel 30 Artikel 27 Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offent- liggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. 1. Kommissionen forelægger inden udgangen af det før- ste år efter direktivets ikrafttræden Europa-Parlamentet og Rådet en beretning om de harmoniseringsbehov, der ikke er kædet sammen med bestemmelserne i dette direk- tiv. Om nødvendigt forelægger Kommissionen sammen med beretningen de harmoniseringsforslag, som er nød- vendige, for at det indre marked for naturgas kan fungere effektivt. Artikel 31 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfærdiget i Bruxelles, den. 2. Europa-Parlamentet og Rådet tager stilling til disse forslag senest to år efter, at de er forelagt. På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne Formand Formand C 91/58 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 3. 98 RÅDETS BEGRUNDELSE I. INDLEDNING 1. Kommissionen tilsendte den 24. februar 1992 Rådet et forslag, der bygger på EF-traktatens artikel 57, stk. 2, artikel 66 og artikel 100 A, om fælles regler for det indre marked for naturgas. 2. Europa-Parlamentet afgav udtalelse den 17. november 1993. Det Økonomiske og Sociale Udvalg afgav udtalelse den 27. januar 1993. 3. Kommissionen fremsendte den 11. februar 1994 et ændret forslag til Europa-Parlamen- tet og Rådet. 4. Rådet fastlagde den 12. februar 1998 sin fælles holdning i overensstemmelse med traktatens artikel 189 B. II. FORMÅL OG ANVENDELSESOMRÅDE 5. Formålet med direktivforslaget er at tage yderligere et skridt hen imod gennemførelsen af det indre marked på energiområdet ved indførelse af fælles regler for transmission, distribution, forsyning og oplagring af naturgas. Det fastlægges, hvorledes sektoren for naturgas, herunder flydende naturgas, skal organiseres og fungere, hvordan der opnås adgang til markedet, hvordan systemerne skal drives, samt hvilke kriterier og procedu- rer der skal anvendes ved udstedelse af autorisationer til transmission, distribution, forsyning og oplagring af naturgas. III. GENNEMGANG AF DEN FÆLLES HOLDNING 6. Rådet nåede til enighed om teksten til den fælles holdning på grundlag af følgende generelle principper: a) Det nyligt vedtagne direktiv om det fælles marked for elektricitet har dannet grundlag for drøftelserne. I de tilfælde, hvor nærværende direktiv adskiller sig fra direktivet om det fælles marked for elektricitet, er dette objektivt begrundet b) efter direktivforslaget indføres der konkurrence i naturgassektoren for at øge Fællesskabets konkurrenceevne og styrke forsyningssikkerheden, samtidig med at forpligtelsen til offentlig tjeneste sikres c) det indre marked for naturgas åbnes gradvis på grundlag af såvel kvalitative som kvantitative kriterier, men medlemsstaterne kan åbne deres markeder hurtigere, end det kræves i henhold til direktivet, hvis de ønsker det d) det indre marked for naturgas gennemføres ved at indføre ret til adgang til systemet og ved at gøre det muligt at etablere nye parallelle rørledninger. Medlemsstaterne kan vælge mellem enten forhandlet adgang eller reguleret adgang eller begge e) det er nødvendigt at åbne for adgang til opstrømsrørledningsnet, hvis naturgasmar- kedet skal gøres konkurrencepræget, men en sådan adgang bør ske under hensynta- gen til disse nets særlige økonomiske, tekniske og driftsmæssige kendetegn 26. 3. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 91/59 f) systemadgang og autorisationer til at etablere og/eller drive sådanne systemer bør bygge på principperne om objektivitet, gennemsigtighed og ikke-forskelsbehandling g) det er under visse omstændigheder muligt at nægte adgang til systemet, men sådanne tilfælde skal være behørigt begrundet. Hver medlemsstat udpeger en uafhængig myndighed med henblik på bilæggelse af tvister i forbindelse med adgang til systemet h) det er muligt i visse tilfælde at gøre undtagelser for at tage hensyn til særlige forhold på naturgasmarkedet; sådanne undtagelser kan bl. a. indrømmes for at undgå alvorlige økonomiske eller finansielle problemer på grund af »take-or-pay«-forplig- telser; i) det anerkendes, at der er forskelle mellem de nationale systemer; det er således også muligt at indrømme midlertidige undtagelser vedrørende nationale markeder og andre begrænsede geografiske områder, hvor der endnu ikke er tale om et udviklet naturgasmarked. 7. Rådet har med støtte fra Kommissionen enstemmigt kunnet vedtage mange af de ændringer, som Europa-Parlamentet havde anmodet om. Rådet har ordret, i substansen eller i visse tilfælde delvis, vedtaget ændringsforslag nr. 112, 113, 120, 124, 126, 129, 136, 137, 139, 142, 145, 146, 151, 154, 155, 158, 162, 169, 172, 173, 175, 179, 180, 184, 185, 186, 187, 191, 192, 196, 197, 198, 201, 202, 212, 213, 219 og 234. Kommissionen havde allerede indarbejdet disse ændringsforslag i sit ændrede forslag af 11. februar 1994 bortset fra ændringsforslag nr. 142, 175, 179, 184, 185 og 192, som Kommissionen ikke accepterede på det tidspunkt. Rådet har nøje gennemgået de øvrige ændringsforslag fra Europa-Parlamentet. Da resultatet af drøftelserne i Rådet har ført til en fuldstændig ombrydning af direktivet, har Rådet ikke skønnet det hensigtsmæssigt at vedtage de øvrige ændringsforslag


title: POSIZIONE COMUNE (CE) N. 15/98 definita dal Consiglio il 12 febbraio 1998 in vista dell'adozione della direttiva 98/.../CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del ..., sul ravvicinamento delle disposizioni legislative, regolamentari e amministrative degli Stati membri i materia di pubblicità e di sponsorizzazione a favore dei prodotti del tabacco

eurovoc_concepts:
advertising
approximation of laws
public health
sponsorship
tobacco
tobacco industry

formats: html pdf print

text: C 91/34 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 26. 3. 98 POSIZIONE COMUNE (CE) N. 15/98 definita dal Consiglio il 12 febbraio 1998 in vista dell’adozione della direttiva 98/. /CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del. , sul ravvicinamento delle disposizioni legislative, regolamentari e amministrative degli Stati membri i materia di pubblicità e di sponsorizzazione a favore dei prodotti del tabacco (98/C 91/03) IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA, (3) visto il trattato che istituisce la Comunità economica europea, in particolare l’articolo 57, paragrafo 2 e gli articoli 66 e 100 A, vista la proposta della Commissione (1), visto il parere del Comitato economico e sociale (2), deliberando secondo la procedura di cui all’articolo 189 B del trattato (3), (1) considerando che esistono divergenze fra le disposi- zioni legislative, regolamentari e amministrative degli Stati membri in materia di pubblicità e di sponsorizzazione a favore dei prodotti del tabacco; che, in quanto tale pubblicità e tale sponsorizza- zione superano le frontiere degli Stati membri, le disparità sono tali da creare ostacoli alla circola- zione dei prodotti che costituiscono il supporto materiale delle suddette attività e alla libera presta- zione dei servizi in materia, nonche´ da provocare distorsioni di concorrenza e da ostacolare in tal modo il funzionamento del mercato interno; (2) considerando che occorre eliminare tali ostacoli e, a questo scopo, ravvicinare le norme relative alla pubblicità e alla sponsorizzazione a favore dei prodotti del tabacco, pur lasciando agli Stati mem- bri la possibilità di stabilire, a determinate condi- zioni, le prescrizioni da essi ritenute necessarie per garantire la protezione della salute delle persone; (5) (6) (7) considerando che, a norma dell’articolo 100 A, paragrafo 3, del trattato, la Commissione, nelle sue proposte di cui al paragrafo 1 dello stesso articolo in materia di sanità, sicurezza, protezione dell’am- biente e protezione dei consumatori, si basa su un livello elevato di protezione; (4) considerando che, di conseguenza, la presente direttiva deve tenere debitamente conto della tutela della salute delle persone e in particolare dei gio- vani per i quali la pubblicità ha una funzione importante nella promozione del tabacco; considerando che il Consiglio ha adottato, in base all’articolo 100 A, le direttive 89/622/CEE (4) e 90/239/CEE (5), riguardanti rispettivamente l’eti- chettatura dei prodotti del tabacco e il catrame nelle sigarette, al fine di assicurare il buon funzio- namento del mercato interno; considerando che la pubblicità fatta in relazione ai medicinali ad uso umano e` contemplata dalla diret- tiva 92/28/CEE (6); che quella riguardante i pro- dotti destinati alla disassuefazione dal tabacco non rientra nell’ambito di applicazione della presente direttiva; considerando che la presente direttiva non si applica alle comunicazioni destinate esclusivamente ai professionisti coinvolti nel commercio del tabacco, alla presentazione dei prodotti del tabacco posti in vendita e l’affissione dei loro prezzi non- che´, a seconda delle strutture di vendita, alla pub- blicità destinata all’acquirente nei punti di vendita e alla vendita di pubblicazioni dei paesi terzi che non rispondono alle condizioni fissate dalla pre- sente direttiva, purche´, tuttavia, rispettino il diritto comunitario e gli obblighi della Comunità a livello internazionale; che spetta agli Stati membri, se del caso, prendere misure appropriate; (1) GU C 129 del 21. 5. 1992, pag. 5. (2) GU C 313 del 30. 11. 1992, pag. 27. (3) Parere del Parlamento europeo dell’11 febbraio 1992 (GU C 67 del 16. 3. 1992, pag. 35), confermato il 3 dicembre 1993 in base alla procedura di cui all’articolo 189 B, posizione comune del Consiglio del 12 febbraio 1998 e decisione del Parlamento europeo del. (non ancora pubblicata nella Gazzetta ufficiale). (8) considerando l’interdipendenza esistente fra tutti i mezzi di pubblicità orale, scritta, stampata, radio- (4) GU L 359 dell’8. 12. 1989, pag. 1. Direttiva modificata dalla direttiva 92/41/CEE (GU L 158 dell’11. 6. 1992, pag. 30). (5) GU L 137 del 30. 5. 1990, pag. 36. (6) GU L 113 del 30. 4. 1992, pag. 13. 26. 3. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 91/35 diffusa o televisiva e cinematografica, e che, al fine di evitare qualsiasi rischio di distorsione della con- correnza e di elusione della normativa, la presente direttiva deve riguardare tutte le forme e tutti i mezzi di pubblicità al di fuori della pubblicità televisiva, che già costituisce oggetto della direttiva 89/552/CEE del Consiglio, del 3 ottobre 1989, relativa al coordinamento di determinate disposi- zioni legislative, regolamentari e amministrative degli Stati membri concernenti l’esercizio delle atti- vità televisive (1); (9) considerando che tutte le forme di pubblicità indi- retta e di sponsorizzazione nonche´ la distribuzione gratuita producono gli stessi effetti della pubblicità diretta e che occorre pertanto disciplinarle, fatto salvo il principio fondamentale della libertà di espressione, comprese quelle forme indirette di pubblicità le quali, pur non menzionando diretta- mente il prodotto del tabacco, si servono di un nome, di un marchio, di un simbolo o di un qualsiasi altro segno distintivo utilizzato per i pro- dotti del tabacco; che tuttavia l’applicazione di tali disposizioni può essere differita dagli Stati membri, al fine di consentire l’adeguamento delle prassi commerciali e la sostituzione della sponsorizza- zione a favore dei prodotti del tabacco con altre forme di sostegno appropriate; (10) considerando che, fatta salva la disciplina della pubblicità a favore dei prodotti del tabacco, gli Stati membri mantengono la facoltà di consentire di continuare a usare, a certe condizioni, per la pubblicità dei prodotti diversi dal tabacco e dei relativi servizi, un nome che era già utilizzato in buona fede prima dell’entrata in vigore della pre- sente direttiva sia per questi prodotti o servizi che per i prodotti del tabacco; (11) considerando che la sponsorizzazione esistente di eventi o di attività, che gli Stati membri possono continuare ad autorizzare per un periodo di otto anni dopo l’entrata in vigore della presente diret- tiva che si conclude non oltre il 1o ottobre 2006 e che sarà oggetto di limitazioni volontarie e di una riduzione dei livelli di spesa nel corso del periodo transitorio, dovrebbe includere tutti i mezzi che consentano di conseguire i fini della sponsorizza- zione, quale definita nella presente direttiva; HANNO ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA: Articolo 1 Oggetto della presente direttiva e` il ravvicinamento delle disposizioni legislative, regolamentari e amministrative degli Stati membri in materia di pubblicità e di sponsoriz- zazione a favore dei prodotti del tabacco. Articolo 2 Ai fini della direttiva si intende con i termini: 1) «prodotti del tabacco»: i prodotti destinati ad essere fumati, fiutati, succhiati o masticati, che sono costi- tuiti, anche parzialmente, di tabacco; 2) «pubblicità»: ogni forma di comunicazione commer- ciale che abbia lo scopo o l’effetto, diretto o indiretto, di promuovere un prodotto del tabacco, compresa la pubblicità che, senza menzionare direttamente il pro- dotto del tabacco, mira ad eludere il divieto di pubblicità mediante l’uso dei nomi, dei marchi, dei simboli o di altri segni distintivi dei prodotti del tabacco; 3) «sponsorizzazione»: qualsiasi contributo pubblico o privato a un evento o ad un’attività che abbia lo scopo o l’effetto, diretto o indiretto, di promuovere un prodotto del tabacco; 4) «punto di vendita del tabacco»: qualsiasi luogo in cui siano messi in vendita i prodotti del tabacco. Articolo 3 1. Fatta salva la direttiva 89/552/CEE, e` vietata nella Comunità ogni forma di pubblicità o di sponsorizza- zione. Il paragrafo 1 non osta a che uno Stato membro 2. possa consentire che un nome già utilizzato in buona fede sia per prodotti del tabacco che per altri prodotti o servizi, messi in commercio o offerti da una stessa impresa o da imprese diverse, anteriormente al. (*) sia utilizzato per la pubblicità relativa agli altri prodotti o servizi. (12) considerando che, ai fini del controllo dell’applica- zione delle disposizioni nazionali adottate nel qua- dro della presente direttiva, gli Stati membri devono prevedere mezzi adeguati ed efficaci, nel rispetto della loro legislazione nazionale, Tuttavia, questo nome può essere utilizzato soltanto sotto un aspetto chiaramente distinto da quello utilizzato per il prodotto del tabacco, ad esclusione di ogni altro segno distintivo già usato per un prodotto del tabacco. (1) GU L 298 del 17. 10. 1989, pag. 23. Direttiva modificata dalla direttiva 97/36/CE (GU L 202 del 30. 7. 1997, pag. 60). 3. a) Gli Stati membri provvedono affinche´ nessun pro- dotto del tabacco rechi il nome, il marchio, il (*) Data di entrata in vigore della presente direttiva. C 91/36 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 26. 3. 98 simbolo o ogni altro segno distintivo di qualsiasi altro prodotto o servizio, a meno che tale pro- dotto del tabacco non sia già stato messo in commercio con questo nome o marchio o simbolo o ogni altro segno distintivo, alla data di cui all’articolo 6, paragrafo 1. disposizioni che consentano alle persone o alle organizza- zioni, che secondo la legislazione nazionale hanno un interesse legittimo alla soppressione di una pubblicità incompatibile con la presente direttiva, di promuovere un’azione giudiziaria contro tale pubblicità o di adire l’organo amministrativo competente per statuire sulle denunce o avviare i procedimenti giudiziari del caso. b) Il divieto di cui al paragrafo 1 non può essere eluso per alcun prodotto o servizio messo o offerto in commercio a decorrere dalla data di cui all’articolo 6, paragrafo 1, con l’utilizzo di nomi, marchi, simboli e altri segni distintivi già utilizzati per un prodotto del tabacco. A tal fine, il nome, il marchio, il simbolo e ogni altro segno distintivo del prodotto o del servizio devono essere presentati sotto un aspetto chiara- mente distinto da quello utilizzato per il prodotto del tabacco. 4. È vietata qualsiasi distribuzione gratuita che abbia lo scopo o l’effetto, diretto o indiretto, di promuovere prodotti del tabacco. 5. La presente direttiva non si applica: — alle comunicazioni destinate esclusivamente ai profes- sionisti che operano anche nel settore del commercio del tabacco; — alla presentazione dei prodotti del tabacco posti in vendita e all’affissione dei prezzi nei punti di ven- dita; — alla pubblicità destinata all’acquirente negli esercizi specializzati nella vendita dei prodotti del tabacco e negli spazi esterni di presentazione o, allorche´ si tratti di rivendite di articoli o servizi vari, nei luoghi riser- vati alla vendita dei prodotti del tabacco nonche´ nei punti di vendita che, in Grecia, sono sottoposti ad un sistema particolare di rilascio di licenze per ragioni sociali (detti periptera); — alla vendita di pubblicazioni contenenti pubblicità sui prodotti del tabacco edite e stampate in paesi terzi, laddove tali pubblicazioni non siano prevalentemente destinate al mercato comunitario. Articolo 4 Gli Stati membri provvedono affinche´ esistano mezzi adeguati ed efficaci per controllare e garantire l’applica- zione delle disposizioni nazionali adottate nel quadro della presente direttiva. Tali mezzi possono includere Articolo 5 La presente direttiva non pregiudica la facoltà degli Stati membri di stabilire, nel rispetto del trattato, prescrizioni più rigorose da essi ritenute necessarie per garantire la protezione della salute delle persone in materia di pubbli- cità o di sponsorizzazione di prodotti del tabacco. Articolo 6 1. Gli Stati membri mettono in vigore le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva non oltre il. (*). Essi ne informano immediatamente la Commissione. Quando gli Stati membri adottano tali disposizioni, que- ste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di siffatto riferimento all’atto della loro pubblicazione ufficiale. Le modalità di tale riferimento sono stabilite dagli Stati membri. 2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione il testo delle principali disposizioni di diritto interno che essi adottano nel settore disciplinato dalla presente diret- tiva. 3. Gli Stati membri possono differire l’applicazione dell’articolo 3, paragrafo 1, — di un anno per quanto riguarda la stampa scritta, — di due anni per quanto concerne la sponsorizza- zione. In casi eccezionali e per ragioni debitamente giustificate, gli Stati membri possono continuare a autorizzare la sponsorizzazione già esistente di eventi o attività organiz- zati a livello mondiale per un periodo supplementare di 3 anni che si conclude non oltre il 1o ottobre 2006, a condizione che (*) Tre anni dopo l’entrata in vigore della presente direttiva. 26. 3. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 91/37 — gli importi destinati a tale sponsorizzazione decre- Articolo 8 scano nel periodo transitorio; — siano predisposte misure di limitazione volontaria per ridurre la visibilità della pubblicità in occasione degli eventi o delle attività in questione. La presente direttiva entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee. Articolo 7 Articolo 9 La Commissione presenta, non oltre il. (*) e in seguito una volta ogni due anni, al Parlamento europeo, al Consiglio e al Comitato economico e sociale una relazione sull’applicazione della presente direttiva, in par- ticolare sull’attuazione e gli effetti dell’articolo 3, para- grafi 2 e 3 e dell’articolo 6, paragrafo 3, corredata, se necessario, di proposte volte ad adeguare la presente direttiva agli sviluppi riscontrati nella relazione. Un tale adattamento non incide sui termini di cui all’articolo 6, paragrafo 3. Gli Stati membri sono destinatari della presente diret- tiva. Fatto a. Per il Parlamento europeo Per il Consiglio Il Presidente Il Presidente (*) Tre anni dopo l’entrata in vigore della presente direttiva. C 91/38 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 26. 3. 98 MOTIVAZIONE DEL CONSIGLIO I. INTRODUZIONE 1. A seguito e in sostituzione di una prima proposta in questo settore presentata nel 1989 (1), il 15 maggio 1991 la Commissione ha presentato una proposta modificata di direttiva del Consiglio sul ravvicinamento delle disposizioni legislative, regolamentari e amministrative degli Stati membri in materia di pubblicità a favore dei prodotti del tabacco (2), basata sull’articolo 100 A del trattato che istituiva la Comunità europea. 2. L’11 febbraio 1992 (3) il Parlamento europeo ha espresso il suo parere, confermato il 3 dicembre 1993 nel quadro della procedura di codecisione di cui all’articolo 189 B del trattato. Il Comitato economico e sociale ha formulato il suo parere il 23 settembre 1992 (4). Alla luce del parere del Parlamento europeo, il 30 aprile 1992 la Commissione ha presentato una nuova proposta modificata (5). 3. Il 12 febbraio 1998 il Consiglio ha adottato la sua posizione comune ai sensi dell’articolo 189 B del trattato. II. OBIETTIVO DELLA PROPOSTA La proposta ha lo scopo di ravvicinare le divergenti disposizioni nazionali sulla pubblicità a favore dei prodotti del tabacco, basandosi su un alto livello di protezione della salute. La proposta modificata presentata dalla Commissione, che tiene conto delle discussioni in sede di Consiglio e Parlamento europeo sulla proposta iniziale — che prevedeva limitazioni della pubblicità a mezzo stampa e manifesti a favore dei tabacchi lavorati — nonche´ dell’attuale stato e dell’evoluzione prevedibile delle legislazioni nazionali in materia, mirava ad una armonizzazione completa mediante il divieto di tale pubblicità, qualunque ne sia il mezzo e/o il supporto (6). La sola eccezione (possibilità di deroga) a tale divieto concerneva la pubblicità all’interno degli esercizi di vendita di tabacco che dispongono di uno spazio interno chiuso destinato ai clienti. La sola limitazione, introdotta a seguito del parere del Parlamento, riguardava, a certe condizioni, la portata del divieto di pubblicità indiretta per quanto concerne prodotti diversi dai prodotti del tabacco commercializzati sotto la stessa marca di questi ultimi. (1) Proposta di direttiva sulla pubblicità a mezzo stampa e manifesti a favore dei tabacchi lavorati (GU C 124 del 19. 5. 1989, pag. 5). (2) GU C 167 del 27. 6. 1991, pag. 3. (3) GU C 67 del 16. 3. 1992, pag. 35. (4) GU C 313 del 30. 11. 1992, pag. 27. (5) GU C 129 del 21. 5. 1992, pag. 5. (6) Fermo restando che, nel frattempo, la pubblicità radiotelevisiva era già contemplata, per quanto concerne la prestazione di servizi tra Stati membri, dalla direttiva 89/552/CEE del Consiglio del 3 ottobre 1989 (GU L 298 del 17. 10. 1989, pag. 23) — modificata da ultimo dalla direttiva 97/36/CE del 30 giugno 1997 (GU L 202 del 30. 7. 1997, pag. 60) — il cui articolo 13 vieta qualsiasi forma di pubblicità (e di televendita) per le sigarette e altri prodotti del tabacco. 26. 3. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 91/39 III. ANALISI DELLA POSIZIONE COMUNE 1. Quadro generale Nel contesto dell’obiettivo indicato, il testo adottato dal Consiglio si limita a modifiche le quali mirano soprattutto a chiarirne e circoscriverne il campo d’applicazione e la portata e/o rispondono a preoccupazioni di carattere operativo. Queste modifiche concernono essenzialmente: a) la sponsorizzazione, espressamente contemplata; b) le specificazioni circa la portata del divieto di pubblicità indiretta mediante uso di marchi (e di altri elementi distintivi); c) la definizione di certi settori o aspetti — tra cui la questione dei punti di vendita — ai quali la direttiva non si applica e che potranno essere disciplinati sul piano nazionale; d) le condizioni particolari per l’applicazione di talune disposizioni e il controllo, specialmente per quanto concerne la pubblicità indiretta e la sponsorizzazione. 2. Contenuto del dispositivo Il presente dispositivo, la cui struttura e le cui componenti non sono fondamentalmente modificate rispetto alla proposta, comporta i seguenti ritocchi (l’articolo 1 — nuovo — e` una semplice introduzione in materia): i) Nell’articolo 2 (ex articolo 1) — definizioni: — la definizione della pubblicità non e` modificata nella sua portata: la formula più generale adottata («ogni forma di comunicazione») abbraccia il campo più ampio, e la qualificazione «commerciale» ha solo lo scopo di precisare che le comunicazioni nel contesto di attività puramente artistiche o giornalistiche non rientrano nel campo della pubblicità; — ai fini della direttiva e delle relative modalità viene introdotta una definizione di sponsorizzazione, formulata per analogia con quella della pubblicità; — la definizione dei punti di vendita del tabacco, ai fini delle eccezioni previste nell’articolo 3, secondo e terzo trattino, e` formulata in termini più generali e estesi di quella proposta. ii) Nell’articolo 3 (ex articolo 2) — disposizioni di fondo: a) Il divieto generale di ogni forma di pubblicità, nel paragrafo 1, viene esteso alla sponsorizzazione. b) Le specificazioni relative alla portata del divieto di pubblicità indiretta mediante l’uso di marchi (o di altri elementi distintivi), nei paragrafi 2 e 3 (ex paragrafi 2, 2 bis e 3), sono così modificati: — la facoltà di limitare la portata di questo divieto — prevista nel paragrafo 2 — per quanto concerne l’utilizzazione di nomi per la pubblicità di prodotti (o servizi) diversi da quelli del tabacco, in condizioni molto specifiche, rientra nella linea dell’obiettivo enunciato nel paragrafo 2 bis della propo- sta; — la disposizione del paragrafo 3, lettera a) risponde, in termini più concreti e operativi, all’obiettivo della disposizione del paragrafo 3 della proposta per quanto concerne l’utilizzazione per i prodotti del tabacco di nomi, marchi (o altri elementi distintivi) già utilizzati per altri prodotti (o servizi); C 91/40 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 26. 3. 98 — la disposizione del paragrafo 3 lettera b) — concernente qualsiasi utilizza- zione, per qualsiasi prodotto (o servizio), di nomi, marchi (o altri elementi distintivi) associati a prodotti del tabacco, in condizioni che possono favorire l’elusione del divieto di pubblicità — mira a rafforzare la portata dell’obiettivo della disposizione del paragrafo 2 della proposta che non e` stata ripresa in quanto tale perche´ si ritiene che, nella forma enunciata, essa sia coperta dal divieto enunciato al paragrafo 1 in riferimento alla defini- zione della pubblicità di cui all’articolo 2. c) La formulazione del divieto della distribuzione gratuita previsto nel paragrafo 4 e` adattata in modo da precisare l’obiettivo per analogia con la definizione della pubblicità. d) I settori non contemplati — che spetta agli Stati membri, se del caso, disciplinare — sono definiti nel paragrafo 5 (nuovo). Questo paragrafo sostituisce, con un campo più vasto, l’articolo 3 della proposta, che e` soppresso. Nel campo di queste eccezioni rientrano: — le comunicazioni tra professionisti che operano anche nel settore del commercio del tabacco e che sono destinate esclusivamente a tali professio- nisti e non al pubblico in generale (primo trattino), comunicazioni che perciò non rientrano nel campo della definizione della pubblicità ai fini della direttiva; — per quanto concerne le disposizioni relative ai punti di vendita: — in generale, quelle relative alla presentazione dei prodotti e all’affissione dei loro prezzi (secondo trattino); — in un modo più circoscritto, che va nel senso della proposta della Commissione pur tenendo maggiormente conto delle diverse strutture di vendita esistenti negli Stati membri, la pubblicità destinata all’acquirente (terzo trattino); — la vendita di pubblicazioni provenienti dai paesi terzi (terzo trattino) — in condizioni destinate a evitare distorsioni — eccezione volta a assicurare il rispetto del diritto all’informazione che rientra nella libertà d’espressione. iii) Le disposizioni proposte quanto ai mezzi di controllo dell’applicazione (articolo 4) e alla facoltà di stabilire prescrizioni più rigorose (articolo 5) sul piano nazionale sono state solo leggermente ritoccate. iv) Le disposizioni dell’articolo 6 relative al recepimento e alla messa in vigore delle disposizioni negli Stati membri sono state ritoccate in modo da permettere i necessari adeguamenti e adattamenti delle pratiche commerciali e da tener conto delle restrizioni economiche. Il termine generale previsto per il recepimento e` tre anni (paragrafo 1) ma il paragrafo 3 prevede la possibilità di differire l’applicazione — d’un anno per quanto riguarda la stampa scritta; — di due anni per quanto concerne la sponsorizzazione in generale e, in certe condizioni e entro certi limiti, d’un periodo supplementare di tre anni conclu- dentesi non oltre il 30 settembre 2006 — data alla quale tutte le disposizioni della direttiva dovranno essere applicate — per la sponsorizzazione già esistente di eventi o attività organizzati a livello mondiale. 26. 3. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 91/41 v) Sono introdotte nuove disposizioni (nuovo articolo 7) ai fini d’un controllo adeguato (mediante relazioni e eventuali proposte d’adeguamento della Commis- sione) dell’attuazione e degli effetti della direttiva, specialmente per quanto concerne le modalità relative alla pubblicità indiretta e le condizioni applicabili alla sponsorizzazione. IV. EMENDAMENTI PROPOSTI DAL PARLAMENTO EUROPEO 1. Emendamento 10, recepito dalla Commissione Questo emendamento — uno dei più sostanziali — che introduce, a certe condizioni, una limitazione del divieto di cui all’articolo 2, paragrafo 2, della proposta — e` l’unico recepito dalla Commissione nella sua proposta (articolo 2, paragrafo 2 bis). Nel testo del Consiglio (articolo 3, paragrafo 2) questo emendamento e` preso in considerazione quanto al suo obiettivo ma sotto una forma e con mezzi differenti [cfr. precedente punto III. 2 ii) b)] Questi mezzi, in particolare, tengono conto di difficoltà di realizzazione delle condizioni previste, segnatamente legate al modo di determinazione del fatturato annuale dei prodotti del tabacco d’una società (difficoltà che, al termine di un esame approfondito, sono apparse insormontabili). La disposizione adottata dal Consiglio, peraltro, non ha carattere di norma vincolante ma rappresenta una facoltà per gli Stati membri, che restano liberi di imporre prestazioni più rigorose. 2. Altri emendamenti, non recepiti dalla Commissione a) E m e n d a m e n t i a c c o l t i i n t u t t o o i n p a r t e d a l C o n s i g l i o — l’emendamento 4 (articolo 1, primo trattino) per quanto concerne la menzione della sponsorizzazione che e` ripresa con una definizione specifica, all’articolo 2, punto 3); — l’emendamento 8 (articolo 5); — l’emendamento 9 (articolo 6, nuovo paragrafo 2 bis), sotto forma più specifica e circostanziata, all’articolo 7 del testo del Consiglio. b) E m e n d a m e n t i n o n a c c o l t i c o m e t a l i d a l C o n s i g l i o Il Consiglio, seguendo in generale la Commissione e per i motivi indicati, non ha accolto gli altri emendamenti. V. CONCLUSIONE Il testo della posizione comune, che risulta da un esame e da dibattiti approfonditi e difficili in seno al Consiglio, risponde ampiamente all’obiettivo della proposta, con ritocchi che sono soprattutto destinati a chiarirne e precisarne il campo d’applicazione e la portata operativa, tenendo conto ad un tempo delle finalità di funzionamento del mercato interno, delle caratteristiche molto particolari del settore e delle esigenze della salute in un settore di cui e` una componente importante