title: REGOLAMENTO (CE) N. 441/98 DELLA COMMISSIONE del 25 febbraio 1998 recante decisione di non dare seguito alla ventottesima gara parziale di zucchero bianco effettuata nell'ambito della gara permanente prevista dal regolamento (CE) n. 1408/97

eurovoc_concepts:
award of contract
white sugar

formats: pdf print

text: 26. 2. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 56/7 REGOLAMENTO (CE) N. 441/98 DELLA COMMISSIONE del 25 febbraio 1998 recante decisione di non dare seguito alla ventottesima gara parziale di zucchero bianco effettuata nell’ambito della gara permanente prevista dal regolamento (CE) n. 1408/97 LA COMMISSIONE DELLE COMUNIT(cid:211) EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, considerando che le misure previste dal presente regola- mento sono conformi al parere del comitato di gestione per lo zucchero, visto il regolamento (CEE) n. 1785/81 del Consiglio, del 30 giugno 1981, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore dello zucchero (1), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 1599/96 (2), in particolare l’articolo 17, paragrafo 5, secondo comma, lettera b), considerando che ai sensi del regolamento (CE) n. 1408/ 97 della Commissione, del 22 luglio 1997, relativo ad una gara permanente principale per la determinazione di prelievi e/o di restituzioni all’esportazione di zucchero bianco (3), si procede a gare parziali per l’esportazione di tale zucchero; che in base alle disposizioni dell’articolo 8, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1408/97 pu(cid:149) essere deciso di non dare seguito ad una determinata gara parziale; HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 Viene deciso di non dare seguito alla ventottesima gara parziale per lo zucchero bianco effettuata ai sensi del regolamento (CE) n. 1408/97 il cui termine per la presen- tazione delle offerte (cid:138) scaduto il 25 febbraio 1998. Articolo 2 Il presente regolamento entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee. Esso (cid:138) applicabile a decorrere dal 26 febbraio 1998. Il presente regolamento (cid:138) obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 25 febbraio 1998. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione (1) GU L 177 dell’1. 7. 1981, pag. 4. (2) GU L 206 del 16. 8. 1996, pag. 43. (3) GU L 194 del 23. 7. 1997, pag. 16


title: 1999/142/EG: Beschikking van de Commissie van 25 februari 1998 betreffende door Duitsland als ontwikkelingshulp verleende steun voor de bouw van een aan Indonesië verkocht baggerschip (kennisgeving geschied onder nummer C(1998) 583) (Slechts de tekst in de Duitse taal is authentiek) (Voor de EER relevante tekst)

eurovoc_concepts:
Germany
Indonesia
State aid
building subsidy
development aid
shipbuilding

formats: html pdf print

text: L 46/52 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 20. 2. 1999 II (Besluiten waarvan de publicatie niet voorwaarde is voor de toepassing) COMMISSIE BESCHIKKING VAN DE COMMISSIE van 25 februari 1998 betreffende door Duitsland als ontwikkelingshulp verleende steun voor de bouw van een aan Indonesi(cid:137) verkocht baggerschip (kennisgeving geschied onder nummer C(1998) 583) (Slechts de tekst in de Duitse taal is authentiek) (Voor de EER relevante tekst) (1999/142/EG) DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, inzonderheid op artikel 93, lid 2, eerste alinea, Gelet op Richtl¶n 90/684/EEG van de Raad van 21 december 1990 betreffende de steunverlening aan de scheepsbouw (1), verlengd door Verordening (EG) nr. 3094/95 van de Raad van 22 december 1995 betreffende laatstel¶k de steunverlening aan de scheepsbouw (2), gew¶zigd b¶ Verordening (EG) nr. 2600/97 (3), inzonder- heid op artikel 4, lid 7, Na de belanghebbenden overeenkomstig artikel 93 van het EG-Verdrag in de gelegenheid te hebben gesteld hun opmerkingen te maken, en gezien deze opmerkingen, Overwegende hetgeen volgt: I B¶ schr¶ven van 3 januari 1996 heeft de Europese bag- gervereniging (European Dredging Association, EuDA) een klacht ingediend tegen de verkoop van drie bagger- schepen door Duitsland aan Indonesi(cid:137). De vereniging had het vermoeden dat de in samenhang met deze verkoop (1) PB L 380 van 31. 12. 1990, blz. 27. (2) PB L 332 van 30. 12. 1995, blz. 1. (3) PB L 351 van 23. 12. 1997, blz. 18. verleende steun niet verenigbaar was met Richtl¶n 90/ 684/EEG (zevende scheepsbouwrichtl¶n). Volgens de brief zou de steun een leverancier in staat hebben gesteld, in concurrentie met andere baggerondernemingen b¶ internationale aanbestedingen in Taiwan en Thailand een pr¶s onder de marktpr¶s aldaar te factureren. B¶ brief SG(94) D/6533 van 17 mei 1994 aan Duitsland had de Commissie haar goedkeuring gehecht aan het verlenen van ontwikkelingshulp in verband met de verkoop van drie baggerschepen van de Volkswerft Stral- sund aan het Indonesische overheidsbedr¶f Pengerukan („Rukindo”). Rukindo is een openbare besloten vennoot- schap, waarvan de aandelen voor 100 % in handen z¶n van het ministerie van Financi(cid:137)n. De ontwikkelingshulp werd verstrekt in de vorm van een lening van de Kre- ditanstalt f(cid:129)r Wiederaufbau. De lening dekte 90 % van de contractwaarde, met een loopt¶d van elf jaar en een rente- voet van 3,5 %. Het subsidie-equivalent van de OESO bedroeg 25,35 %. De lener was de Republiek Indonesi(cid:137), vertegenwoordigd door het ministerie van Financi(cid:137)n. In de aanmelding van het steunvoornemen van 24 maart 1994 werden de plaatsen in Indonesi(cid:137) vermeld waar de baggerschepen zouden worden gebruikt. In haar brief aan Duitsland ter goedkeuring van de steun had de Commissie gepreciseerd dat de baggerschepen alleen in Indonesi(cid:137) mochten worden gebruikt. 20. 2. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 46/53 II Nadat was gebleken dat de baggerschepen kennel¶k niet waren gebruikt in overeenstemming met de voorwaarden waarop de steun was goedgekeurd en Duitsland geen w¶zigingen had medegedeeld, verzocht de Commissie b¶ schr¶ven van 31 juli 1996 om inlichtingen over de exploi- tatie van de schepen, het voor dit project toegekende steunbedrag en de financi(cid:137)le situatie van de Indonesische onderneming. Na een term¶nverlenging deelde Duitsland de gevraagde inlichtingen b¶ brief van 6 november 1996 mede. Daarin werd bevestigd dat een van de baggerschepen buiten de Indonesische territoriale wateren, in Maleisi(cid:137), was ingezet. Van een gebruik in Taiwan of Thailand, zoals beweerd door de EuDA, werd echter niets vermeld. De Duitse regering voerde aan, dat het baggerschip niet optimaal in de Indonesische wateren kon worden ge(cid:137)x- ploiteerd omdat verscheidene grote havenbouwprojecten waarvoor het oorspronkel¶k was aangekocht, vertraging hadden opgelopen. Bovendien vond het gebruik van het baggerschip in Maleisi(cid:137) plaats in het kader van een onder- aanneming voor een Indonesische onderneming, terw¶l Rukindo zelf nooit aan internationale aanbestedingen heeft deelgenomen. Duitsland verbond zich er voorts toe, de Indonesische regering erop te attenderen dat de baggerschepen moeten worden ingezet voor de bestem- ming waarvoor z¶ oorspronkel¶k waren aangekocht. Duitsland kon geen gegevens verstrekken over de finan- ci(cid:137)le situatie van Rukindo, aangezien deze dochteronder- neming geen geverifieerde en bew¶skrachtige jaarreke- ningen heeft voorgelegd en er geen rechtstreekse leenver- houding met deze onderneming bestond. III In het licht van het antwoord van de Duitse regering kwam de Commissie tot de conclusie dat de w¶ze waarop de baggerschepen worden ge(cid:137)xploiteerd, niet in overeen- stemming is met de goedkeuring die z¶ in haar brief van 17 mei 1994 heeft gegeven, en evenmin voldoet aan de voorwaarden voor ontwikkelingssteun van artikel 4, lid 7, van de zevende scheepsbouwrichtl¶n. Op dat moment stond nog niet vast of het steunvoornemen een ontwikke- lingscomponent had. Derhalve besloot de Commissie de procedure van artikel 93, lid 2, van het EG-Verdrag in te leiden, om te onder- zoeken of de toekenning en de tenuitvoerlegging van de steun in overeenstemming waren met de goedkeuring van 17 mei 1994, en in het b¶zonder of dit steunvoornemen nog een ontwikkelingscomponent had en nog verenigbaar was met de gemeenschappel¶ke markt. Duitsland werd hiervan b¶ schr¶ven van 15 april 1997 in kennis gesteld. IV Na de bekendmaking van de inleiding van de proce- dure (1) hebben de Deense regering en de Europese baggervereniging hun standpunten bekendgemaakt. Z¶ waren van mening dat het gebruik van de baggerschepen niet verenigbaar was met de voorwaarden waarop de Commissie de steun had goedgekeurd en in str¶d was met de zevende scheepsbouwrichtl¶n. Deze standpunten werden Duitsland b¶ schr¶ven van 25 augustus 1997 medegedeeld, om het de gelegenheid te geven opmerkingen te maken. V Duitsland antwoordde b¶ schrijven van 18 juni 1997 op de inleiding van de procedure, en b¶ schr¶ven van 9 oktober 1997 op de opmerkingen van de Deense regering en de EuDA. Z¶n opmerkingen kunnen als volgt worden samengevat: De aangekochte baggerschepen waren hoofdzakel¶k bestemd voor het uitdiepen van de havenbekkens van Tanjung Priok, Batam, Bojonogara, Surabaya, Belawan, Semarang, Panjang en Ujang Padang. De uitvoering van deze werkzaamheden liep wegens financieringsproblemen vertraging op, waardoor alleen in de havens van Belawan, Tanjung Priok en Surabaya de baggerwerken tot een goed einde konden worden gebracht. Rukindo noch de Kredit- anstalt f(cid:129)r Wiederaufbau kunnen voor deze vertraging verantwoordel¶k worden gesteld. en kleppensystemen was Het baggerschip KK Aru II werd in 1995 173 dagen en in 1996 156 dagen in Maleisi(cid:137) ingezet. Wegens schade aan pompen- de werkel¶ke gebruikst¶d echter aanzienl¶k korter dan de totale duur die in de Maleisische wateren werd doorgebracht. In 1996 was de KK Aru II het enige in het buitenland ingezette schip van de vloot van PT Rukindo, die 32 baggerschepen telt. B¶ de inleiding van de procedure baseerde de Commissie zich op informatie volgens welke een baggerschip in Thailand zou z¶n ingezet. Volgens Duitsland ging het hier echter niet om een van de drie voornoemde bagger- schepen, maar om de KK Irian Jaya, dat tussen 21 april en 29 mei 1994 voor 31 dagen in Thailand was ingezet. Duitsland voerde aan, dat de baggerschepen speciaal voor de werkzaamheden in Indonesi(cid:137) waren ontworpen; z¶ hadden b¶voorbeeld een grotere diepgang nodig dan de indert¶d beschikbare baggerschepen. De schepen hadden een vaargeul van ongeveer acht meter nodig om effici(cid:137)nt te kunnen werken. Wegens deze diepgang z¶n de moge- l¶kheden om de baggerschepen in andere Indonesische havens en waterwegen in te zetten, beperkt. Om de rust- periodes zo kort mogel¶k te houden en minstens een deel van de vaste kosten (personeel, kapitaal enz. ) terug te (1) PB C 192 van 24. 6. 1997, blz. 9. L 46/54 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 20. 2. 1999 winnen, zou Rukindo gedwongen z¶n geweest de dien- sten van haar baggerschepen aan te bieden aan andere baggerondernemingen, die de schepen vervolgens buiten Indonesi(cid:137) hebben gebruikt. Dit gebruik zou evenwel niet in str¶d z¶n met het hoofddoel van de steun, namel¶k de ontwikkeling van de Indonesische verkeersinfrastructuur. Bovendien heeft de voltooiing van de werkzaamheden in het kader van nationale projecten volgens Duitsland steeds de absolute voorrang gekregen. De schepen zouden slechts t¶dens de inactieve periodes in het buitenland z¶n ingezet, toen de havenuitbreidingsprojecten vertraging hadden ondervonden. De verhuur van de baggerschepen voor gebruik in het buitenland moet worden gezien als een inspanning om de ontwikkelingssteun optimaal te teneinde door de ontvangst van deviezen benutten, aanvullend kapitaal b¶een te brengen voor het infrastruc- tuurproject. Bovendien werd dankz¶ de t¶del¶ke inzet van de schepen in buitenlandse wateren ervaring opge- daan die kan b¶dragen tot de verbetering van de effi- ci(cid:137)ntie en de versterking van het concurrentievermogen op de binnenlandse markt. Voorts heeft Duitsland beklemtoond dat Rukindo nooit rechtstreeks aan internationale aanbestedingen heeft deel- genomen en derhalve niet in onmiddell¶ke concurrentie is getreden met andere internationale baggeronderne- mingen. Rukindo heeft slechts tweemaal een aanbeste- dingsdossier aangevraagd, maar in beide gevallen niet aan de aanbesteding zelf deelgenomen. De baggerschepen z¶n slechts in het kader van onderaannemingscontracten t¶dens inactieve periodes verhuurd. Rukindo heeft de pr¶zen van de diensten van de hoofdcontractant derhalve niet rechtstreeks be(cid:139)nvloed, te meer daar deze, volgens de gebruikel¶ke procedure, slechts onderhandelingen met de verschillende baggerondernemingen heeft gevoerd nadat hem het contract was toegewezen. Ten slotte heeft Duitsland toegezegd, de noodzakel¶k maatregelen te nemen om Indonesi(cid:137) de problemen in verband met het gebruik van de baggerschepen in het buitenland te verduidel¶ken. akkoord (1). Elk afzonderl¶k voornemen tot toekenning van dergel¶ke steun moet vooraf b¶ de Commissie worden aangemeld. De Commissie gaat de b¶zondere ontwikkelingscomponent van het steunvoornemen na en vergewist zich ervan dat deze steun binnen de werkings- sfeer van genoemd akkoord valt. In het arrest van 5 oktober 1994 van het Hof van Justitie van de Europese Gemeenschappen in zaak C-400/92 (Duitsland/Commissie) werd vastgesteld, dat het onder- zoek van deze component de Commissie in staat stelt erop toe te zien dat een op artikel 4, lid 7, gebaseerde steun die tot doel heeft de pr¶s van voor bepaalde ontwik- kelingslanden bestemde schepen te drukken, gelet op het concrete gebruik dat van die steun zal worden gemaakt, wel degel¶k een ontwikkelingsdoel nastreeft en, ook al is h¶ in overeenstemming met de OESO-criteria, niet neer- komt op steun ten behoeve van een scheepswerf in een lidstaat, die aan een plafond is onderworpen (2). In dit stadium neemt de Commissie alleen een beslissing over het schip KK Aru II, daar het onderzoek over het gebruik van de schepen CD Bantang Anai en FF Bali II nog gaande is. Duitsland heeft bevestigd dat de KK Aru II niet uitsluitend in Indonesi(cid:137), maar, sinds de oplevering van het schip, meer dan 300 dagen buiten Indonesi(cid:137) werd ingezet. De exploitatie van het schip was derhalve niet in overeenstemming met de goedkeuringsbrief (3) van de Commissie en de steun werd dus verkeerd gebruikt. Het schip werd in Maleisi(cid:137) in het kader van aanbeste- dingscontracten voor commerci(cid:137)le doeleinden gebruikt. Daarb¶ moet worden bedacht, dat Maleisi(cid:137) niet op de l¶st van voor ontwikkelingshulp in aanmerking komende landen staat. een reeks argumenten naar Duitsland heeft voren gebracht volgens welke de steun nog een ontwikkelings- component zou hebben en niet verkeerd gebruikt zou z¶n. Zo zou het gebruik van de schepen buiten Indonesi(cid:137) niet in str¶d z¶n met het belangr¶kste doel, namel¶k de ontwikkeling van de Indonesische infrastructuur. In het licht van de grotere diepgang waren de mogel¶kheden beperkt om de schepen in andere Indonesische havens en waterwegen te gebruiken. De schepen werden buiten Indonesi(cid:137) ingezet om de periodes van inactiviteit te beperken en een deel van de vaste kosten te dekken. Dit gebeurde uitsluitend t¶dens perioden waarin de schepen anders niet zouden z¶n ingezet; b¶gevolg gaat het om een maatregel voor een optimaal gebruik van ontwikkelings- hulp. VI Volgens artikel 4, lid 7, van de zevende richtl¶n betref- fende de steunverlening aan de scheepsbouw in steun in de vorm van ontwikkelingshulp aan een ontwikkelings- land niet aan het door de Commissie op grond van artikel 4, lid 2, vastgestelde plafond onderworpen. Deze steun kan als verenigbaar met de gemeenschappel¶ke markt worden beschouwd wanneer h¶ in overeenstemming is met de bepalingen die de OESO-werkgroep nr. 6 heeft opgenomen in haar akkoord over de uitlegging van de artikelen 6, 7 en 8 van de OESO-Overeenkomst inzake exportkredieten voor schepen of het corrigendum op dit Het valt niet uit te sluiten dat deze argumenten zouden kunnen worden aanvaard wanneer zou kunnen worden bewezen dat het gebruik van het schip buiten Indonesi(cid:137), zowel met betrekking tot de duur als de economische betekenis, een absolute uitzondering vormde en het gevolg was van ontwikkelingen waarop de regering geen invloed had en die op het moment van de toekenning van de steun niet te voorzien waren. De KK Aru II werd sinds 1994 meer dan 300 dagen buiten Indonesi(cid:137) gebruikt. Een dergel¶ke exploitatie kan niet als uitzonderl¶k worden (1) Aan de lidstaten gerichte brieven van de Commissie SG(89) D/311 en SG(97) D/4341. (2) Jurisprudentie 1994, blz. I-4701, punt 21. (3) Brief SG(94) D/6533. 20. 2. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 46/55 beschouwd. Bovendien werd het schip op zuiver commer- ci(cid:137)le basis ingezet in een land dat niet voor ontwikke- lingshulp in aanmerking komt, en bestaat er geen duidel¶k verband tussen de exploitatie van het schip buiten Indonesi(cid:137) en het nut ervan voor de ontwikkeling van dat land. Voorts kan niet worden uitgesloten dat het intensieve gebruik van het schip buiten Indonesi(cid:137) tot aanzienl¶ke financi(cid:137)le inkomsten heeft geleid, die als dusdanig de steun overbodig zouden maken. Indien de Commissie bovendien op het t¶dstip van de aanmelding had geweten dat het schip in Maleisi(cid:137) voor commerci(cid:137)le doeleinden zou worden ge(cid:137)xploiteerd, zou z¶ de steun niet hebben goedgekeurd. Om al deze redenen is de Commissie van oordeel dat de steun onnodig is. Voorts voert Duitsland aan dat de schepen op basis van onderaannemingscontracten ter beschikking werden gesteld. Rukindo zou nooit rechtstreeks aan internationale aanbestedingen hebben deelgenomen en nooit in onmid- dell¶ke concurrentie z¶n getreden met andere internatio- nale baggerondernemingen. Rukindo zou geen recht- streekse invloed hebben uitgeoefend op de pr¶sstelling van de aan de aanbestedingsprocedure deelnemende hoofdcontractant. Duitsland zou de noodzakel¶ke maatre- gelen nemen om Indonesi(cid:137) de problemen die verbonden z¶n met het gebruik van de baggerschepen in het buiten- land, te verduidel¶ken. De Commissie is van mening dat deze argumenten irrele- vant z¶n, omdat het commerci(cid:137)le gebruik van het schip in een land dat niet voor ontwikkelingshulp in aanmer- king komt, niet aanvaardbaar is, ondanks het feit dat Rukindo niet rechtstreeks aan deze operatie heeft deelge- nomen. Voorts z¶ erop gewezen dat Duitsland niet ontkent dat de schepen onder de marktpr¶s werden aangeboden. Derhalve kan worden geconcludeerd dat het gebruik van de schepen geen ontwikkelingssteun recht- vaardigt. Om deze redenen is de Commissie van oordeel, dat de steun die werd toegekend voor de bouw van het bagger- schip KK Aru II door de Volkswerft Stralsund en de verkoop ervan aan Rukindo, verkeerd werd gebruikt. Bovendien kan de steun niet als werkel¶ke ontwikke- lingshulp in de zin van artikel 4, lid 7, van de zevende scheepsbouwrichtl¶n worden aangemerkt. De steun vervalst de mededinging op de gemeenschappel¶ke markt, of dreigt deze te vervalsen, en be(cid:139)nvloedt het handelsverkeer tussen de lidstaten in de scheepsbouw- sector ongunstig in een mate die str¶dig is met het gemeenschappel¶ke belang in de zin van artikel 92, lid 3, van het EG-Verdrag, en in het b¶zonder met artikel 4, lid 7, van de scheepsbouwrichtl¶n, HEEFT DE VOLGENDE BESCHIKKING GEGEVEN: Artikel 1 De door Duitsland voor de bouw van het baggerschip KK Aru II door de Volkswerft Stralsund en de verkoop ervan aan Rukindo verleende steun is onverenigbaar met de gemeenschappel¶ke markt, daar h¶ in str¶d met de door de Commissie verleende goedkeuring (brief SG(94) D/ 6533) is gebruikt. De steun kan niet worden beschouwd als ontwikkelingshulp in de zin van artikel 4, lid 7, van Richtl¶n 90/684/EEG. Artikel 2 Duitsland trekt de in artikel 1 genoemde steun in en zorgt voor de terugbetaling ervan. Voor de terugbetaling gelden de procedures en wettel¶ke bepalingen van het Duitse recht, waarb¶ het bedrag wordt verhoogd met rente vanaf de datum van de toekenning van de steun tot de dag van de werkel¶ke terugbetaling, welke wordt bere- kend op basis van het referentiepercentage dat wordt gehanteerd voor de berekening van regionale steunrege- lingen. Artikel 3 Duitsland deelt de Commissie binnen twee maanden na de kennisgeving van deze beschikking mee welke maatre- gelen het heeft genomen om hieraan te voldoen. Artikel 4 Deze beschikking is gericht tot de Bondsrepubliek Duits- land. Gedaan te Brussel, 25 februari 1998. Voor de Commissie Karel VAN MIERT Lid van de Commissie


title: Komisijas Lēmums (1998. gada 25. februāris) par anketu dalībvalstu ziņojumiem par to, kā īsteno Padomes Direktīvu 94/67/EK par bīstamo atkritumu sadedzināšanu (Padomes Direktīvas 91/692/EEK īstenošana) (dokuments attiecas uz EEZ)

eurovoc_concepts:
EU Member State
European Commission
dangerous substance
national implementing measure
report
waste incineration

text: 15/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 29 31998D0184 L 67/48 EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS 7. 3. 1998. KOMISIJAS LĒMUMS (1998. gada 25. februāris) par anketu dalībvalstu ziņojumiem par to, kā īsteno Padomes Direktīvu 94/67/EK par bīstamo atkritumu sadedzināšanu (Padomes Direktīvas 91/692/EEK īstenošana) (Dokuments attiecas uz EEZ) (98/184/EK) EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes Direktīvu 91/692/EEK (1991. gada 23. decembris), ar ko standartizē un racionalizē ziņojumus par to, kā īsteno dažas direktīvas, kas attiecas uz vidi (1), un jo īpaši tās 5. un 6. pantu, ņemot vērā Padomes Direktīvu 94/67/EK par bīstamo atkritumu sadedzināšanu (2), tā kā Direktīvas 94/67/EK 17. pantā ir paredzēts, ka dalībvalstīm jāsniedz Komisijai ziņojums par minētās direktīvas prasību īste- nošanu saskaņā ar Padomes Direktīvas 91/692/EEK 5. pantu; tā kā šis ziņojums ir jāsagatavo, pamatojoties uz anketu vai formu, ko izstrādājusi Komisija saskaņā ar Direktīvas 91/692/EEK 6. pantā noteikto procedūru; tā kā pirmais ziņojums attiecas uz laika posmu no 1998. gada līdz 2000. gadam ieskaitot; tā kā šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi komiteja, kura izveidota saskaņā ar minētās direktīvas 6. pantu, 1. pants Pieņem šim lēmumam pievienoto anketu, kas attiecas uz Padomes Direktīvu 94/67/EK par bīstamo atkritumu sadedzināšanu. 2. pants Dalībvalstis izmanto šo anketu kā pamatu, sagatavojot ziņojumu, kas ar Padomes Direktīvas saskaņā 91/692/EEK 5. pantu un Padomes Direktīvas 94/67/EK 17. pantu. jāiesniedz Komisijai Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm. 3. pants Briselē, 1998. gada 25. februārī Komisijas vārdā — Komisijas locekle Ritt BJERREGAARD (1) OV L 377, 31. 12. 1991. , 48. lpp. (2) OV L 365, 31. 12. 1994. , 34. lpp. 30 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 15/4. sēj. PIELIKUMS ANKETA dalībvalstu ziņojumam par Direktīvas 94/67/EK par bīstamo atkritumu sadedzināšanu transponēšanu un īstenošanu Norādes dod, atsaucoties uz informāciju, kas jau ir iesniegta Komisijai. I. TRANSPONĒŠANA VALSTS TIESĪBU AKTOS 1. a) Vai Komisija ir informēta par normatīvajiem un administratīvajiem aktiem, kas pieņemti, lai izpildītu direktīvas prasības? (Jā/Nē) b) Ja atbilde uz a) jautājumu ir “Nē”, norādiet iemeslus, kāpēc. II. DIREKTĪVAS ĪSTENOŠANA 1. a) Kādi pasākumi vispār ir veikti saskaņā ar 3. panta 1. punktu, lai novērstu vides piesārņojumu, kas rodas atkritumu sadedzināšanas iekārtu projektēšanas, uzstādīšanas un darbības rezultātā? b) Ja tāda informācija ir pieejama, norādiet atļauju skaitu, kas izdotas saskaņā ar 3. panta 1. punktu, kā arī atbilstošo iekārtu kapacitāti. 2. a) Kādas prasības vispār ir izvirzītas saskaņā ar 3. panta 4. punktu, lai saņemtu atļauju līdzsadedzināšanas veikšanai? b) Vai sešos mēnešos pēc darbības uzsākšanas ir piešķirti atbrīvojumi attiecībā uz 3. panta 3. punktā noteikto procentuālo daudzumu saskaņā ar 3. panta 4. punktu? c) Ja atbilde uz b) jautājumu ir “Jā”, norādiet iemeslus, kāpēc. d) Ja tāda informācija ir pieejama, norādiet atļauju skaitu un atļauto līdzsadedzināto atkritumu kopējo daudzumu saskaņā ar 3. panta 3. punktu. (Jā/Nē) 3. Kādi pasākumi ir veikti saskaņā ar 4. pantu, lai nodrošinātu, ka minētajā pantā izklāstītā informācija ir publiski pieejama? 4. a) Kādi pasākumi ir veikti saskaņā ar 5. pantu, lai novērstu vai mazinātu negatīvo ietekmi uz vidi, kas rodas atkritumu piegādes un saņemšanas laikā? b) Ja ir pieejami tādi dati, norādiet atbrīvojumu skaitu no 5. panta 2. un 3. punkta, kas piešķirti saskaņā ar 5. panta 4. punktu. 5. a) Vai saskaņā ar 6. panta 4. punktu ir izvirzītas citas prasības, izņemot tās, kas minētas 6. panta 2. punktā? b) Ja atbilde uz a) jautājumu ir “Jā”, sniedziet sīkāku informāciju par šādu gadījumu skaitu, norādiet, kādi nosacījumi izvirzīti katrā no tiem, kā arī norādiet veikto pārbaužu rezultātus. c) Kādi pasākumi vispār ir veikti, lai izpildītu 6. panta 3. punkta prasības? d) Kādi pasākumi vispār ir veikti saskaņā ar 6. panta 6. punktu, lai nodrošinātu, ka gaisa piesārņojums atmosfēras piezemes slānī, kas radies emisiju rezultātā, būtu neliels? (Jā/Nē) 15/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 31 6. a) Kādi pasākumi vispār ir veikti, lai izpildītu 6. panta 5. punkta un 7. panta 1. un 2. punkta prasības? b) Kādi noteikumi ir izvirzīti attiecībā uz attīrīšanas iekārtu vai mērierīču maksimālo pieļaujamo darbības apturēšanas vai traucējumu laiku saskaņā ar 12. panta 2. punktu, kā arī attiecībā uz savlaicīgu kompetento iestāžu informēšanu saskaņā ar 12. panta 1. punktu, ja ir pārsniegtas 6. panta 5. punktā un 7. panta 1. un 2. punktā noteiktās emisijas robežvērtības? c) Vai valsts tiesību aktos ir noteiktas citas piesārņojošu vielu emisijas robežvērtības nekā tās, kas paredzētas 7. pantā? (Jā/Nē) d) Ja atbilde uz c) jautājumu ir “Jā”, sniedziet sīkāku informāciju par šādas rīcības iemesliem, bet katrai piesārņojošai vielai norādiet emisijas vērtību. e) Kādi noteikumi ir izvirzīti, lai noteiktu atbilstošākās emisijas robežvērtības vai orientējošas vērtības saskaņā ar 7. panta 4. punktu? Kādi pasākumi vispār ir veikti, lai samazinātu notekūdeņu noplūdi atbilstoši 8. pantam? a) Kādi pasākumi vispār ir veikti saskaņā ar 9. pantu, lai nodrošinātu atbilstību Direktīvu 75/442/EEK un 91/689/EEK prasībām? b) Ja tāda informācija ir pieejama, norādiet, vai atkritumu sadedzināšanas rezultātā saražoto siltumu reģenerē, norādiet arī reģenerācijas veidu un lietderības koeficientus. 7. 8. 9. Kādi pasākumi vispār ir veikti, lai nodrošinātu atbilstību mērījumu prasībām saskaņā ar 10. pantu, ieskaitot III pielikuma prasības? 10. Attiecībā uz 13. panta 2. punktu norādiet, cik paziņojumu ir iesniegti par iekārtu pilnīgu slēgšanu, ietverot informāciju par sadedzināšanas jaudu, stundu skaitu un ekspluatācijas laiku


title: Rozhodnutí Komise ze dne 25. února 1998 o dotazníku pro zprávy členských států o provádění směrnice Rady 94/67/ES o spalování nebezpečných odpadů (provádění směrnice Rady 91/692/EHS)Text s významem pro EHP.

text: 15/sv. 4 CS Úřední věstník Evropské unie 29 31998D0184 L 67/48 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ 7. 3. 1998 ROZHODNUTÍ KOMISE ze dne 25. února 1998 o dotazníku pro zprávy členských států o provádění směrnice Rady 94/67/ES o spalování nebezpečných odpadů (provádění směrnice Rady 91/692/EHS) (Text s významem pro EHP) (98/184/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ: s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, s ohledem na směrnici Rady 91/692/EHS ze dne 23. pro- since 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o pro- vádění některých směrnic týkajících se životního prostředí (1), a zejména na články 5 a 6 uvedené směrnice, s ohledem na směrnici Rady 94/67/ES o spalování nebezpečných odpadů (2), vzhledem k tomu, že článek 17 směrnice 94/67/ES požaduje, aby členské státy podávaly zprávy o provádění této směrnice v sou- ladu s článkem 5 směrnice Rady 91/692/EHS; Článek 1 Přijímá se dotazník připojený k tomuto rozhodnutí, který se vztahuje ke směrnici Rady 94/67/ES o spalování nebezpečných odpadů. Článek 2 Členské státy použijí tento dotazník jako základ pro vypracování zprávy, kterou musí předložit Komisi v souladu s článkem 5 směrnice Rady 91/692/EHS a článkem 17 směrnice Rady 94/67/ES. vzhledem k tomu, že tato zpráva musí být vypracována na základě dotazníku nebo osnovy, které sestaví Komise postupem podle článku 6 směrnice 91/692/EHS; Toto rozhodnutí je určeno členským státům. Článek 3 vzhledem k tomu, že první zpráva se bude týkat období od roku 1998 do roku 2000 včetně; V Bruselu dne 25. února 1998. vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného v souladu s článkem 6 výše uve- dené směrnice, Za Komisi Ritt BJERREGAARD členka Komise (1) Úř. věst. L 377, 31. 12. 1991, s. 48. (2) Úř. věst. L 365, 31. 12. 1994, s. 34. 30 CS Úřední věstník Evropské unie 15/sv. 4 PŘÍLOHA DOTAZNÍK pro zprávu členských států o provádění směrnice 94/67/ES o spalování nebezpečných odpadů U informací, které již byly Komisi předloženy, musí být proveden odkaz. I. PROVEDENÍ VE VNITROSTÁTNÍCH PRÁVNÍCH PŘEDPISECH 1. a) Byly Komisi poskytnuty podrobné údaje o právních a správních předpisech, které byly přijaty za účelem dosažení souladu se směrnicí? (Ano/Ne) b) Pokud jste odpověděli záporně, uveďte důvod. II. UPLATŇOVÁNÍ SMĚRNICE 1. a) Jaká opatření byla obecně přijata v souladu s čl. 3 odst. 1 za účelem předcházení znečišťování životního prostředí v důsledku navržení, vybavení a provozu spalovacích zařízení? b) Jsou-li tyto informace k dispozici, uveďte počet povolení, která byla vydána v souladu s čl. 3 odst. 1, a souvisejících provozních kapacit. 2. a) Jaké požadavky ohledně udělování povolení spoluspalování byly obecně v souladu s čl. 3 odst. 4 stanoveny? b) Byly během období šesti měsíců po zahájení provozu uděleny v souladu s čl. 3 odst. 4 výjimky z procentního podílu požadovaného podle čl. 3 odst. 3? c) Pokud jste odpověděli kladně, uveďte důvod této výjimky. d) Jsou-li tyto informace k dispozici, uveďte počet povolení a celkový povolený objem odpadů, které byly spoluspalovány v souladu s čl. 3 odst. 3. (Ano/Ne) 3. Jaká opatření byla obecně přijata v souladu s článkem 4 za účelem zajištění přístupu veřejnosti k informacím ve smyslu uvedeného článku. 4. a) Jaká obecná opatření týkající se dodávky a příjmu odpadu s cílem předcházení nebo omezování negativních účinků na životní prostředí byla v souladu s článkem 5 přijata? b) Uveďte počet případných výjimek z čl. 5 odst. 2 a 3 udělených v souladu s čl. 5 odst. 4. 5. a) Byly v souladu s čl. 6 odst. 4 schváleny požadavky odlišné od požadavků stanovených v čl. 6 odst. 2? b) Pokud jste odpověděli kladně, uveďte podrobné údaje o počtu případů a u každého vyjmenujte schválené požadavky a výsledky provedených ověření. c) Jaká obecná opatření byla přijata pro zajištění souladu s čl. 6 odst. 3? d) Jaká obecná opatření v souladu s čl. 6 odst. 6 byla přijata s cílem zajistit, aby základní úroveň znečištění ovzduší emisemi nebyla významná? (Ano/Ne) 15/sv. 4 CS Úřední věstník Evropské unie 31 6. a) Jaká opatření byla obecně přijata, aby byly splněny požadavky ve smyslu čl. 6 odst. 5 a čl. 7 odst. 1 a čl. 7 odst. 2? b) Jaká opatření byla přijata v souvislosti s maximálním přípustným obdobím pro odstávky, poruchy či závady čisticího zařízení nebo měřicích přístrojů v souladu s čl. 12 odst. 2, jakož i v souvislosti s neprodleným uvědoměním příslušných orgánů v souladu s čl. 12 odst. 1, pokud došlo k překročení mezních hodnot emisí stanovených v čl. 6 odst. 5, čl. 7 odst. 1 a čl. 7 odst. 2? c) Byly ve vnitrostátních nařízeních stanoveny pro znečišťující látky mezní hodnoty emisí odlišné od hodnot podle článku 7? (Ano/Ne) d) Pokud jste odpověděli kladně, upřesněte důvody a u každé znečišťující látky uveďte hodnotu emisí. e) Jaká opatření byla přijata za účelem určení přiměřených mezních hodnot emisí a směrných hodnot v souladu s čl. 7 odst. 4? Jaká opatření byla přijata za účelem maximálního omezení vypouštění odpadních vod v souladu s článkem 8? a) Jaká opatření byla v souladu s článkem 9 přijata s cílem zajistit soulad se směrnicemi 75/442/EHS a 91/689/EHS? b) Pokud jsou tyto informace k dispozici, uveďte, zda je teplo vyrobené při spalování využito, druh využití a účinnost. 7. 8. 9. Jaká opatření byla obecně přijata s cílem zajistit soulad s požadavky týkajícími se měření v souladu s článkem 10, včetně požadavků podle přílohy III? 10. S ohledem na čl. 13 odst. 2 uveďte počet oznámení o definitivním uzavření zařízení, včetně kapacity spalování, počtu hodin a období provozu


title: Elenco dei deputati dell'ufficio di presidenza, del Parlamento, dei gruppi politici, delle commissioni e delle delegazioni interparlamentari : No 2/1997.,Jäsenluettelo : Puhemiehistö, parlamentti, puolueryhmät, valiokunnat, yhteisparlamentaariset valtuuskunnat : No 2/1997.,Ledamotsförteckning Förteckning över ledamöter i presidiet, i parlamentet, i de politiska grupperna, i utskotten, i de interparlamentariska delegationerna : No 2/1997.,Ledenlijst van het Bureau, het Parlement, de fracties, de commissies en de interparlementaire delegaties : No 2/1997.,List of Members of the Bureau, Parliament, political groups, committees and interparliamentary delegations : No 2/1997.,Lista de los diputados de la Mesa, del Parlamento, de los grupos políticos, de las comisiones y de las delegaciones interparlamentarias : No 2/1997.,Lista dos deputados da Mesa, do Parlamento, dos grupos políticos, das comissões e delegações interparlamentares : No 2/1997.,Liste des députés du bureau, du Parlement, des groupes politiques, des commissions et des délégations interparlementaires : No 2/1997.,Medlemsfortegnelse over Præsidiet, Parlamentet, de politiske grupper, udvalgene og de interparlamentariske delegationer : No 2/1997.,Mitgliederliste des Präsidiums, des Parlaments, der Fraktionen, der Ausschüsse und der interparlamentarischen Delegationen : No 2/1997.,Κατάλογος των βουλευτών του Προεδρείου, του Κοινοβουλίου, των πολιτικών ομάδων, των επιτροπών και των διακοινοβουλευτικών αντιπροσωπειών : No 2/1997.

eurovoc_concepts:
Member of the European Parliament
yearbook


title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv 95/69/EG om villkor och föreskrifter för godkännande och registrering av vissa anläggningar och mellanhänder inom fodersektorn"

eurovoc_concepts:
adjuvant
animal nutrition
health control
manufactured feedingstuffs
marketing

text: 27. 4. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 129/57 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv 95/69/EG om villkor och föreskrifter för godkännande och registrering av vissa anläggningar och mellanhänder inom fodersektorn” (1) (98/C 129/13) Den 9 september 1997 beslutade rådet att i enlighet med artiklarna 43 och 198 i EG-fördraget höra Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag. Sektionen för jordbruk och fiskeri, som har ansvarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 5 februari 1998. Föredragande var Kenneth J. Gardner. Vid sin 352:a plenarsession den 25-26 februari 1998 (sammanträdet den 25 februari 1998), antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 83 röster för, 2 emot och 4 nedlagda röster. 1. Allmänna kommentarer 2. Särskilda kommentarer 1. 1. Detta förslag är en logisk utsträckning av direkti- vets tillämpningsområde till att omfatta näringstillskott för djur. 2. 1. Kapitel I. 2 b, 6. 2 Kommittén gör samma iakttagelser som i punk- 1. 2. terna 1 och 1. 1 i R/CES 1497/97. (1) EGT C 300, 1. 10. 1997, s. 10. Bryssel den 25 februari 1998. Enligt förslaget skall varje jordbrukare och leverantör registrera mottagandet, leveransdatum och den exakta kvantiteten näringstillskott som används på anläggning- en. Detta är alltför byråkratiskt. Kommissionen eller rådet borde se över hur dessa frågor handhas i medlems- länderna. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS


title: Proposta de decisão do Conselho relativa à aprovação, em nome da Comunidade, das alterações aos Anexos II e III da Convenção de Berna relativa à conservação da vida selvagem e dos habitats naturais da Europa, decididas durante a 17º reunião da Comissão Permanente da Convenção

eurovoc_concepts:
environmental protection
protected area
protected species
standing committee (EU)
wildlife

text: C 116/24 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 16. 4. 98 Proposta de decis}o do Conselho relativa { aprova(cid:136)}o, em nome da Comunidade, das altera(cid:136)øes aos anexos II e III da Conven(cid:136)}o de Berna relativa { conserva(cid:136)}o da vida selvagem e dos habitats naturais da Europa, decididas durante a 17a. reuni}o Comiss}o Permanente da Conven(cid:136)}o (98/C 116/12) (Texto relevante para efeitos do EEE) COM(98) 100 final - 98/0068(CNS) (Apresentada pela Comiss}o em 25 de Fevereiro de 1998) O CONSELHO DA UNI]O EUROPEIA, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europea e, nomeadamente, o no. 4 do seu artigo 130R, bem como o no. 2, primeira frase, e o no. 3, primeiro pa(cid:220) r‘grafo, do seu artigo 228o. , Considerando que, em aplica(cid:136)}o do artigo 17o. da con(cid:220) ven(cid:136)}o, qualquer altera(cid:136)}o nos anexos entrar‘ em vigor relativamente {s partes contratantes, com excep(cid:136)}o das que notifiquem objec(cid:136)øes nos termos do no. 3 do mesmo artigo, tr(cid:240)s meses ap(cid:246)s a sua adop(cid:136)}o pela Comiss}o Permanente; Tendo em conta a proposta da Comiss}o, Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu, Considerando que, nos termos do artigo 17o. da conven(cid:220) (cid:136)}o, a Comunidade deve aprovar as j‘ referidas altera(cid:220) (cid:136)øes aos anexos II e III da conven(cid:136)}o, adoptadas du(cid:220) rante a 17a. reuni}o da Comiss}o Permanente, Considerando que a Comunidade Eruopeia ~ parte con(cid:220) tratante na Conven(cid:136)}o relativa { conserva(cid:136)}o da vida selvagem e dos habitats naturais da Europa, nos termos da decis}o 82/72/CEE do Conselho, de 3 de Dezembro de 1981(cid:216)(˛); DECIDE: Artigo œnico sturio, inclus}o das esp~cies Acipenser (cid:216)Puffinus A yelkouan, (cid:216)Phalacrocorax aristotelis (no Mediterr|neo) e Valencia leutourneuxi no anexo II da Conven(cid:136)}o relativa { conserva(cid:136)}o da vida selvagem e dos habitats naturais da Europa, e das esp~cies Hippospongia communis, (cid:216)Spon(cid:220) gia agaricina, (cid:216)Spongia officinalis, (cid:216)Spongia zimocca, (cid:216)Anti(cid:220) pathes sp. plur. , (cid:216)Corallium rubrun, (cid:216)Paracentrotus lividus, Homarus gammarus, (cid:216)Maja squinado, (cid:216)Palinurus elephas, Scyllarides latus, (cid:216)Scyllarides pigmaeus, (cid:216)Scyllarus arctus, Epinephelus marginatus, (cid:216)Isurus oxyrinchus, (cid:216)Lamna nasus, Mobula mobular, (cid:216)Prionace glauca, (cid:216)Raja alba, (cid:216)Sciaena um(cid:220) bra, (cid:216)Squatina squatina, (cid:216)Umbrina cirrosa (as vinte e duas esp~cies no Mediterr|neo) no anexo III da mesma con(cid:220) ven(cid:136)}o ~ aprovada em nome da Comunidade Europeia. Considerando que, durante a 17a. reuni}o da Comiss}o Permanente da Conven(cid:136)}o de Berna, que decorreu em Estrasburgo entre 1 e 5 de Dezembro de 1997, foram aditadas, devido ao apoio decisivo da Comunidade, qua(cid:220) tro novas esp~cies ao anexo II e vinte e duas novas esp~(cid:220) cies ao anexo III da conven(cid:136)}o; que a Comiss}o partici(cid:220) pou nessa reuni}o em nome da Comunidade; Considerando que duas dessas esp~cies s}o abrangidas pela Directiva 79/409/CEE do Conselho relativa { con(cid:220) serva(cid:136)}o das aves selvagen(cid:216)(ˇ) e tr(cid:240)s pela Directiva 92/43/CEE do Conselho relativa { preseva(cid:136)}o dos habi(cid:220) tats naturais e da fauna e da flora selvagens(cid:216)(—); (˛)(cid:217)JO L 38 de 10. 2. 1982, p. 1. (ˇ)(cid:217)JO L 103 de 25. 4. 1979, p. 1. (—)(cid:217)JO L 206 de 22. 7. 1992, p. 7


title: 1999/686/EG: Entscheidung der Kommission vom 25. Februar 1998 über Beihilfen, die Deutschland nach dem 26. Rahmenplan der Gemeinschaftsaufgabe "Verbesserung der regionalen Wirtschaftsstruktur" zur Förderung von Telearbeitsplätzen zu gewähren beabsichtigt (Bekanntgegeben unter Aktenzeichen K(1998) 585) (Text von Bedeutung für den EWR) (Nur der deutsche Text ist verbindlich)

eurovoc_concepts:
Germany
State aid
control of State aid
regional development
teleworking

text: 21. 10. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 271/25 II (Nicht veröffentlichungsbedürftige Rechtsakte) KOMMISSION ENTSCHEIDUNG DER KOMMISSION vom 25. Februar 1998 über Beihilfen, die Deutschland nach dem 26. Rahmenplan der Gemeinschaftsaufgabe „Verbesse- rung der regionalen Wirtschaftsstruktur“ zur Förderung von Telearbeitsplätzen zu gewähren beabsichtigt (Bekanntgegeben unter Aktenzeichen K(1998) 585) (Nur der deutsche Text ist verbindlich) (Text von Bedeutung für den EWR) (1999/686/EG) DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN — II gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf die Artikel 92 und 93, auf gestützt Wirtschaftsraum, Buchstabe a), das Abkommen insbesondere über Europäischen auf Artikel 62 Absatz 1 den nachdem den anderen Mitgliedstaaten und Beteiligten gemäß Artikel 93 Absatz 2 EG-Vertrag eine Frist zur Äußerung gesetzt wurde, in Erwägung nachstehender Gründe: I Am 30. Juli 1997 hat die Kommission ein Verfahren nach Artikel 93 Absatz 2 in bezug auf die Bestimmungen des 26. Rahmenplans der Gemeinschaftsaufgabe (des Bundes und der Länder) „Verbesserung der regionalen Wirtschaftsstruktur“ über die Beihilfeintensitäten bei der Förderung der Telearbeit (Teil II, Nummer 2. 4) eingeleitet. Die Bundesrepublik Deutschland wurde hiervon mit Schreiben SG(97) D/7104 vom 18. August 1997 in Kenntnis gesetzt. Die übrigen Mitgliedstaaten und Beteiligten wurden durch Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften (1) aufgefordert, sich zu ändern. Deutschland hat sich mit Schreiben vom 17. September 1997 geäußert. Von den anderen Mitgliedstaaten und Beteiligten sind bei der Kommission keine Äußerungen eingegangen. (1) ABl. C 341 vom 11. 11. 1997, S. 4. Die Gemeinschaftsaufgabe „Verbesserung der regionalen Wirt- schaftsstruktur“ ist die bedeutendste Regionalbeihilferegelung in Deutschland. Die einschlägigen Anwendungsbestimmungen dieser allgemeinen Regelung werden für bestimmte Zeiträume in sogenannten Rahmenplänen erlassen. Der 26. Rahmenplan, der den Zeitraum 1997 bis 2000 (2001) erfaßt, wurde der Kommission gemäß Artikel 93 Absatz 3 am 19. Februar 1997 mitgeteilt. Die Kommission hat sämtlihen mit diesem Rahmen- plan vorgenommenen Änderungen mit Ausnahme der Bestim- mungen in bezug auf die Förderung der Investitionen in Telear- beitsplätze zugestimmt. Deutschland hatte der Kommission mitgeteilt, daß der Rahmenplan erst nach Zustimmung der Kommission angewandt werde. Gemäß dem Rahmenplan kommt die Gewährung regionaler Investitionsbeihilfen zur Förderung von Investitionen in Telear- beitsplätze in Betracht, wenn sowohl das investierende Unter- nehmen als auch der Standort des Telearbeitsplatzes in einem Fördergebiet liegen. Für die Festsetzung der Beihilfehöchstinten- sität war die Region maßgeblich, in der sich der Standort des investierenden Unternehmens befindet, mit dem der Telear- beitsplatz verbunden wird. Somit würde bei Investitionen eines Unternehmens, das in einem Fördergebiet im Sinne von Artikel 92 Absatz 3 Buchstabe c) die für das Gebiet im Sinne von Artikel 92 Absatz 3 Buchstabe a) zulässige Höchstintensität anwendbar sein. Die höchstzulässige Beihilfeintensität in den nach Artikel 92 Absatz 3 Buchstabe a) geförderten ostdeut- schen Regionen beträgt 35 % brutto (50 % bei Investitionen von KMU), während sie in nach Artikel 92 Absatz 3 Buchstabe c) geförderten Gebieten in Westdeutschland 18 % brutto (28 % bei Investitionen von KMU) beträgt. L 271/26 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 21. 10. 1999 Bei der Einleitung des Verfahrens hat die Kommission festge- stellt, daß die Bestimmungen für regionale Investitionsbeihilfen vor allem zur Förderung der Schaffung von Arbeitsplätzen und zur Förderung der Einkommenserzielung/regionalen Nachfrage in benachteiligten Regionen eingeführt wurden und sich deshalb die Höchstintensitäten für Investitionsbeihilfen nach den Regionen richten sollten, in denen die Investitionen und die Telearbeit tatsächlich durchgeführt werden. Außerdem war sie der Auffassung, daß die Möglichkeit, Telearbeitsplätze in einem Gebiet im Sinne von Artikel 92 Absatz 3 Buchstabe c) in gleicher Höhe wie in einem Gebiet im Sinne von Artikel 92 Absatz 3 Buchstabe a) zu fördern, bewirken könnte, daß bei dieser Art von Investition keine Anreizwirkung zugunsten der am meisten benachteiligten Regionen erzielt werde. III Deutschland ist der Auffassung, daß Investitionen in Telear- beitsplätze vor allem in dem Gebiet ihre Nutzwirkungen entfalten, in dem das investierende Unternehmen angesiedelt ist. Deshalb sollten für derartige Investitionen stets die in dem Gebiet, in dem der Investor und nicht der Arbeitsplatz angesie- delt ist, zulässigen Beihilfeintensitäten anwendbar sein, sofern es sich in beiden Fällen um Fördergebiete handelt. Unter- nehmen, die in einem Fördergebiet im Sinne von Artikel 92 Absatz 3 Buchstabe c) angesiedelt sind und Investitionen in Telearbeitsplätze in einem Gebiet im Sinne von Artikel 92 Absatz 3 Buchstabe a) vornehmen, kämen somit auch nur für die am Unternehmensstandort anwendbare niedrigere Intensität in Betracht. Deutschland trägt ferner vor, daß dabei keine Gefahr einer Zweckentfremdung von Beihilfen aus einem Fördergebiet im Sinne von Artikel 92 Absatz 3 Buchstabe a) in ein Gebiet im Sinne von Artikel 92 Absatz 3 Buchstabe c) bestünde. Da bei den Beihilfen für Investitionen in unterschiedlichen Bundeslän- dern grundsätzlich die Zusammenarbeit und Mitfinanzierung von wenigstens zwei Bundesländern erforderlich sei, könnte die für das Fördergebiet im Sinne von Artikel 92 Absatz 3 Buch- stabe a) zuständige Behörde stets dafür Sorge tragen, daß keine Beihilfen zweckentfremdet würden, um die Schaffung von Arbeitsplätzen in dem jeweils anderen Bundesland zu fördern. Schließlich machte Deutschand geltend, daß die positiven Auswirkungen der Telearbeit hinsichtlich Innovation und Wett- bewerbsfähigkeit stets dem investierenden Unternehmen zugute kämen, während der Umfang der Investitionen am Telearbeits- platz in der Regel eher beschränkt sei. Wenn bestimmte Leistungen von Fachkräften in einem Gebiet im Sinne von Artikel 92 Absatz 3 Buchstabe a) nicht verfügbar seien, könne das in einem Gebiet im Sinne von Artikel 92 Absatz 3 Buch- stabe a) investierende Unternehmen gezwungen sein, diesen Fachkräften die Möglichkeit zu bieten, an ihrem in einem Gebiet im Sinne von Artikel 92 Absatz 3 Buchstabe c) gele- genen Wohnort zu arbeiten, um sich deren Dienste zu sichern. IV Die Bestimmung, wonach Beihilfeintensitäten für Investitionen in Telearbeitsplätze zulässig sind, die den geltenden Höchstbe- trag in der Region, wo der Telearbeitsplatz einzurichten wäre, überschreiten, kann nicht als mit dem Gemeinsamen Markt vereinbar eingestuft werden. Die zur Förderung der Regional- entwicklung in benachteiligten Gebieten im Sinne von Artikel 92 Absatz 3 Buchstabe a) zulässigen besonders hohen Beihilfe- intensitäten zielen auf eine wirksame Verbesserung einer unge- wöhnlich niedrigen Lebenshaltung und schwerwiegenden Unterbeschäftigung ab. Deshalb kommen nur Maßnahmen einer ausschließlich für Gebiete im Sinne von Artikel 92 Absatz 3 Buchstabe a) zulässigen Intensität als Investitionsbeihilfe in Betracht, die zur Hebung des Lebensstandards und zur Schaf- fung von Arbeitsplätzen in diesem Fördergebiet beitragen. Von Unternehmen in einem derartigen Fördergebiet vorgenommene Investitionen zur technischen Einrichtung und Anbindung der in einem anderen lediglich für eine Förderung nach Artikel 92 Absatz 3 Buchstabe c) in Betracht kommenden Fördergebiet gelegenen Telearbeitsplätze tragen nicht zur Beschäftigung und zur allgemeinen Hebung des Lebensstandards in der Region im Sinne von Artikel 92 Absatz 3 Buchstabe a) bei. Die Beschäfti- gung erhöht sich lediglich in dem Gebiet, wo der Arbeitnehmer ansässig ist, und die Auswirkungen auf das Pro-Kopf-BIP der Region kommen überwiegend an dem Ort zum Tragen, wo der Arbeitnehmer seine Ausgaben tätigt. Es trifft zu, daß der Zugang zu Fachkräften ein ausschlagge- bendes Moment für die Innovationsfähigkeit und Wettbewerbs- stärke von Unternehmen darstellen kann, die in Regionen im Sinne von Artikel 92 Absatz 3 Buchstabe a) investieren. Sind derartige Spezialisten auf dem örtlichen Arbeitsmarkt nicht vorhanden und nicht durch attraktive Gehälter zum Umzug zu bewegen, ist die Einrichtung von Telearbeitsplätzen eindeutig eine Option, um das investierende Unternehmen an Ressourcen anzubinden, die in entwickelteren Gebieten bereits vorhanden sind. Die Hauptauswirkung einer solchen Vorgehensweise auf das regionale Pro-Kopf-BIP und die Beschäftigungshöhe würde sich jedoch in den Regionen entfalten, wo sich der Telearbeit- nehmer befindet und keine gravierende Unterbeschäftigung herrscht, wo er aber seine Ausgaben tätigt. Diese Erwägung ist Grundlage der Empfehlung der Kommission zur Förderung der Telearbeit in benachteiligten Regionen, um die Arbeitnehmer in die Lage zu versetzen, ihre Dienste Unternehmen in entwickel- teren Regionen anzubieten, ohnen ihren Wohnort wechseln zu müssen. Dadurch könnte die Bevölkerung in den benachtei- ligten Regionen stabilisiert und das regionale Bruttoinlandspro- dukt durch das Einkommen der Telearbeitnehmer erhöht werden (1). Deutschland geht offenbar davon aus, daß die Behörden in einer Region im Sinne von Artikel 92 Absatz 3 Buchstabe a) von den Behörden derjenigen Region, in der der Arbeitsplatz anzusiedeln wäre, stets einen Beitrag zur Investitionsbeihilfe entsprechend der dort vorgenommenen Investition erwarten würden. Die fragliche Bestimmung würde deshalb Regionen im Sinne von Artikel 92 Absatz 3 Buchstabe c) in die Lage versetzen, Beihilfen zur Förderung von Telearbeitsplätzen in ihrer Region in einer Intensität zu gewähren, die nur in Regionen im Sinne von Artikel 92 Absatz 3 Buchstabe a) zulässig ist. Eine derar- tige Möglichkeit würde jedoch die Anreizwirkung schmälern, die mit einer höheren Investitionsbeihilfe zugunsten der am meisten benachteiligten Regionen beabsichtigt wird, und könnte zu einer Entwicklung beitragen, bei der hauptsächlich Investitionen in Arbeitsplätze für weniger qualifizierte Beschäf- tigte angelockt würden, während qualifiziertere Beschäftigte, die aufgrund ihrer Stellung im Arbeitsmarkt nicht auf einen (1) Siehe: Vertiefende Untersuchung zum Weißbuch, in: Soziales Europa, Beiheft 3/95. 21. 10. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 271/27 Umzug in eine weniger attraktive Gegend angewiesen sind, in den entwickelteren Gebieten verblieben. Dadurch würde vor allem Personen mit Fachkenntnissen in den Bereichen Ingeni- eurwesen, Software, Geschäftsführung und Unternehmensbera- tung mit überdurchschnittlichen Einkommen der Anreiz in benachteiligte Regionen zu ziehen, um vorenthalten, dadurch zu einer ausgewogenen sozialen und wirtschaftlichen Entwicklung dieser Regionen beitragen zu können. V Die Kommission kommt daher zu dem Ergebnis, daß die Bestimmung im 26. Rahmenplan der Gemeinschaftsaufgabe „Verbesserung der regionalen Wirtschaftsstruktur“, wonach Beihilfen für Investitionen in Telearbeitsplätze zulässig sind, deren Intensität die Höchstgrenze für Beihilfen in der Region überschreitet, in der der Arbeitsplatz einzurichten wäre, mit dem Gemeinsamen Markt nicht zu vereinbaren und damit nicht anzuwenden ist — HAT FOLGENDE ENTSCHEIDUNG ERLASSEN: Artikel 1 Der 26. Rahmenplan der Gemeinschaftsaufgabe „Verbesserung der regionalen Wirtschaftsstruktur“ ist, soweit danach Beihilfen für Investitionen in Telearbeitsplätze zulässig sind, deren Inten- sität die zulässige Höchstgrenze in der Region überschreitet, in der ein Telearbeitsplatz eingerichtet werden soll, mit dem Gemeinsamen Markt nicht vereinbar. Artikel 2 Die in Artikel 1 genannte Regelung darf nicht angewandt werden. Deutschland hat etwaige Beihilfen zurückzufordern, die möglicherweise aufgrund einer vorläufigen Anwendung der in Artikel 1 genannten Regelung bereits gewährt worden sind. Die Rückzahlung hat gemäß den Verfahren und Vorschriften des deutschen Rechts einschließlich Verzugszinsen zu erfolgen, die ab dem Tag der Gewährung der Beihilfe (einschließlich dieses Tages) zu dem Zinssatz, der bei der Beurteilung der Regionalbeihilferegelungen als Bezugszinssatz zugrunde gelegt wird, zu erheben sind. Artikel 3 Deutschland hat die Kommission innerhalb von zwei Monaten nach Bekanntmachung dieser Entscheidung über die zu deren Durchführung getroffenen Maßnahmen zu unterrichten. Artikel 4 Diese Entscheidung ist an die Bundesrepublik Deutschland gerichtet. Brüssel, den 25. Februar 1998 Für die Kommission Karel VAN MIERT Mitglied der Kommission


title: 98/184/CE: Decisão da Comissão de 25 de Fevereiro de 1998 relativa a um questionário destinado à elaboração de relatórios pelos Estados-membros sobre a aplicação da Directiva 94/67/CE do Conselho relativa à incineração de resíduos perigosos (aplicação da Directiva 91/692/CEE do Conselho) (Texto relevante para efeitos do EEE)

text: L 67/48 ‹ PT ‹ Jornal Oficial das Comunidades Europeias 7. 3. 98 DECIS (cid:5)AO DA COMISS (cid:5)AO de 25 de Fevereiro de 1998 relativa a um question ´ario destinado (cid:133) elabora(cid:135)˜ao de relat(cid:155)rios pelos Estados-membros sobre a aplica(cid:135)˜ao da Directiva 94/67/CE do Conselho relativa (cid:133) incinera(cid:135)˜ao de res(cid:146)duos perigosos (aplica(cid:135)˜ao da Directiva 91/692/CEE do Conselho) (Texto relevante para efeitos do EEE) (98/184/CE) A COMISS (cid:5)AO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta a Directiva 91/692/CEE do Conselho, de 23 de Dezembro de 1991, relativa (cid:133) normaliza(cid:135)˜ao e (cid:133) racionaliza(cid:135)˜ao dos relat(cid:155)rios sobre a aplica(cid:135)˜ao de determi- nadas directivas respeitantes ao ambiente (1), e, nomeada- mente, os seus artigos 5º e 6º, pelo comit(cid:130) institu(cid:146)do em conformidade com o disposto no artigo 6º da directiva supracitada, ADOPTOU A PRESENTE DECIS (cid:5)AO: Artigo 1º (cid:144) aprovado o question ´ario anexo (cid:133) presente decis˜ao respeitante (cid:133) Directiva 94/67/CE relativa (cid:133) incinera(cid:135)˜ao de res(cid:146)duos perigosos. Tendo em conta a Directiva 94/67/CE do Conselho rela- tiva (cid:133) incinera(cid:135)˜ao de res(cid:146)duos perigosos (2), Artigo 2º Considerando que o artigo 17º da Directiva 94/67/CE exige que os Estados-membros apresentem relat(cid:155)rios sobre a sua aplica(cid:135)˜ao, nos termos do disposto no artigo 5º da Directiva 91/692/CEE; Considerando que os referidos relat(cid:155)rios devem ser elabo- rados com base num question ´ario ou esquema concebido pela Comiss˜ao em conformidade com o procedimento enunciado no artigo 6º da Directiva 91/692/CEE; Considerando que o primeiro relat(cid:155)rio abranger ´a o per(cid:146)odo compreendido entre 1998 e 2000, inclusive; Considerando que as medidas previstas pela presente decis˜ao est˜ao em conformidade com o parecer expresso Os Estados-membros utilizar˜ao este question ´ario como base para a elabora(cid:135)˜ao do relat(cid:155)rio que s˜ao obrigados a apresentar (cid:133) Comiss˜ao nos termos do artigo 5º da Direc- tiva 91/692/CEE e do artigo 17º da Directiva 94/67/CE. Artigo 3º Os Estados-membros s˜ao os destinat ´arios da presente decis˜ao. Feito em Bruxelas, em 25 de Fevereiro de 1998. Pela Comiss ˜ao Ritt BJERREGAARD Membro da Comiss ˜ao (1) JO L 377 de 31. 12. 1991, p. 48. (2) JO L 365 de 31. 12. 1994, p. 34. 7. 3. 98 ‹ PT ‹ Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 67/49 ANEXO QUESTION (cid:1)ARIO destinado (cid:133) elabora(cid:135)˜ao de relat(cid:155)rios pelos Estados-membros sobre a transposi(cid:135)˜ao e aplica(cid:135)˜ao da Directiva 94/67/CE relativa (cid:133) incinera(cid:135)˜ao de res(cid:146)duos perigosos (cid:144) necess ´ario indicar refer(cid:136)ncias que permitam identificar as informa(cid:135)˜oes j ´a apresentadas (cid:133) Comiss˜ao. I. TRANSPOSIÇ (cid:5)AO PARA A LEGISLAÇ (cid:5)AO NACIONAL 1. a) A Comiss˜ao foi informada sobre os pormenores das disposi(cid:135)˜oes legislativas, regulamentares e adminis- trativas adaptadas para dar cumprimento (cid:133) directiva? (Sim/N˜ao) b) Se a resposta (cid:133) al(cid:146)nea a) for negativa, indique as raz˜oes. II. APLICAÇ (cid:5)AO DA DIRECTIVA 1. a) Que medidas foram adoptadas, em geral, nos termos do nº 1 do artigo 3º, para evitar a polui(cid:135)˜ao do ambiente resultante da concep(cid:135)˜ao, equipamento e explora(cid:135)˜ao das instala(cid:135)˜oes de incinera(cid:135)˜ao? b) Caso disponha dessa informa(cid:135)˜ao, indique o n ´umero de licen(cid:135)as concedidas nos termos do nº 1 do artigo 3º e a capacidade de explora(cid:135)˜ao que se lhe encontra associada. 2. a) Que requisitos foram introduzidos, em geral, para a concess˜ao de licen(cid:135)as de co-incinera(cid:135)˜ao, nos termos do nº 4 do artigo 3º? b) Foram concedidas isen(cid:135)˜oes da percentagem fixada no nº 3 do artigo 3º durante o prazo de seis meses a contar do in(cid:146)cio da explora(cid:135)˜ao previsto no nº 4 do artigo 3º? c) Se a resposta (cid:133) al(cid:146)nea c) for afirmativa, indique as raz˜oes. d) Caso disponha dessa informa(cid:135)˜ao, indique o n ´umero de licen(cid:135)as e o volume total autorizado de res(cid:146)- duos co-incinerados nos termos do disposto no nº 3 do artigo 3º (Sim/N˜ao) 3. Que medidas foram adoptadas, em geral, em conformidade com o artigo 4º, para garantir o acesso do p ´ublico (cid:133)s informa(cid:135)˜oes mencionadas nesse artigo? 4. a) Que medidas foram adoptadas, em geral, para prevenir ou reduzir os efeitos negativos no ambiente da entrega e recep(cid:135)˜ao de res(cid:146)duos, nos termos do artigo 5º? b) Caso disponha dessa informa(cid:135)˜ao, indique o n ´umero de isen(cid:135)˜oes dos n(cid:16) 2 e 3 do artigo 5º concedidas nos termos do disposto no nº 4 do artigo 5º 5. a) Nos termos do disposto no nº 4 do artigo 6º, foram autorizados requisitos distintos dos estabelecidos no nº 2 do artigo 6º? b) Se a resposta (cid:133) al(cid:146)nea a) for afirmativa, indique pormenores sobre o n ´umero de casos, especificando as condi(cid:135)˜oes autorizadas para cada um deles, bem como sobre os resultados das verifica(cid:135)˜oes efectuadas. c) Que medidas foram adoptadas, em geral, para dar cumprimento ao disposto no nº 3 do artigo 6º? d) Que medidas foram adoptadas, em geral, nos termos do disposto no nº 6 do artigo 6º, para garantir que a polui(cid:135)˜ao atmosf(cid:130)rica ao n(cid:146)vel do solo resultante das emiss˜oes n˜ao (cid:130) significativa? (Sim/N˜ao) L 67/50 ‹ PT ‹ Jornal Oficial das Comunidades Europeias 7. 3. 98 6. a) Que medidas foram adoptadas, em geral, para dar cumprimento aos requisitos previstos no nº 5 do artigo 6º e nos n(cid:16) 1 e 2 do artigo 7º? b) Quais as disposi(cid:135)˜oes adoptadas em mat(cid:130)ria de prazos m ´aximos autorizados das paragens, perturba(cid:135)˜oes ou avarias dos sistemas de depura(cid:135)˜ao ou de medi(cid:135)˜ao, em conformidade com o nº 2 do artigo 12º, bem como de informa(cid:135)˜ao imediata das autoridades competentes, nos termos do disposto no nº 1 do artigo 12º, em caso de serem excedidos os valores-limite de emiss˜ao mencionados no nº 5 do artigo 6º e nos n(cid:16) 1 e 2 do artigo 7º? c) As regulamenta(cid:135)˜oes nacionais fixaram valores-limite de emiss˜ao para os poluentes distintos dos enun- ciados no artigo 7º? d) Se a resposta (cid:133) al(cid:146)nea c) for afirmativa, indique as raz˜oes e refira o valor de emiss˜ao para cada poluente. e) Quais as disposi(cid:135)˜oes adoptadas para a determina(cid:135)˜ao de valores-limite ou valores-guia de emiss˜ao adequados em conformidade com o disposto no nº 4 do artigo 7º? (Sim/N˜ao) 7. Que medidas foram adoptadas, em geral, para minimizar as descargas de ´aguas residuais, em conformi- dade com o disposto no artigo 8º? 8. a) Que medidas foram adoptadas, em geral, nos termos do artigo 9º, para garantir a conformidade com as Directivas 75/442/CEE e 91/689/CEE? b) Caso disponha dessa informa(cid:135)˜ao, indique se o calor produzido por incinera(cid:135)˜ao (cid:130) recuperado, o tipo de recupera(cid:135)˜ao e com que resultados. 9. Que medidas foram adoptadas, em geral, para garantir o cumprimento dos requisitos de medi(cid:135)˜ao, nos termos do artigo 10º, incluindo os requisitos do anexo III? 10. Nos termos do nº 2 do artigo 13º, indique o n ´umero de notifica(cid:135)˜oes de encerramento completo de insta- la(cid:135)˜oes recebido, incluindo a capacidade de incinera(cid:135)˜ao, o n ´umero de horas e o per(cid:146)odo de explora(cid:135)˜ao


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöstä Euroopan laajuisen liikenneverkon hankkeissa"

eurovoc_concepts:
private investment
public financing
trans-European network
transport infrastructure
transport network

text: C 129/58 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 27. 4. 98 Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle – Julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöstä Euroopan laajuisen liikenneverkon hankkeissa” (98/C 129/14) Komissio päätti 16. syyskuuta 1997 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta tiedonannosta. Asian valmistelusta vastannut liikenne- ja tietoliikennejaosto antoi lausuntonsa 11. helmikuuta 1998. Esittelijä oli Lars Olof Kritz. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 25. –26. helmikuuta 1998 pitämässään 352. täysistunnossa (helmikuun 25. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 76 ääntä puolesta ja yksi vastaan. 1. Taustaa 1. 1. Yksi komission joulukuussa 1993 julkaiseman valkoisen kirjan ”Kasvu, kilpailukyky ja työllisyys” tärkeimpiä johtopäätöksiä oli, että yksityinen sektori pitäisi kytkeä mukaan Euroopan laajuisiin liikenneverk- koihin (TEN) liittyvien hankkeiden rahoitukseen ja toteutukseen. Toimintatapa nähtiin keinona tämäntyyp- pisten investointien vauhdittamiseen ja tehostamiseen. Eurooppa-neuvosto päätti Essenissä joulukuussa 1. 2. 1994 pitämässään kokouksessa antaa etusijan 14 suurelle TEN-projektille. Näin tehtiin korkean tason työryhmän tekemien ehdotusten pohjalta. Työryhmä koostui val- tion ja hallitusten päämiesten henkilökohtaisista edusta- jista, ja sen puheenjohtajana toimi komission varapu- heenjohtaja Henning Christophersen. 1. 3. Christophersenin ryhmän vuonna 1994 valitse- mien 14 tärkeimmän TEN-liikenneprojektin toteutuk- seen tarvittavien investointien kokonaismääräksi arvioi- tiin tuolloin 94 miljardia ecua, joista 40–45 miljardia ecua oli määrä investoida ajanjaksolla 1995–1999. Vuo- den 1995 lopussa tehtyjen arvioiden mukaan investoin- tien kokonaiskustannukset nousevat noin 99 miljardiin ecuun. 1. 4. Komission laatimassa Euroopan laajuisia verk- koja koskevassa vuoden 1996 vuosikertomuksessa todet- tiin, että useat suurimmista etusijalle asetuista hankkeis- ta (erityisesti rautatiehankkeista) olivat jäljessä aikatau- lusta ja että olisi epävarmaa, pystyttäisiinkö 14 hankkeen osalta keräämään tai pääsemään lähellekään ennakoitu- ja 40–45 miljardin ecun investointeja vuoteen 1999 mennessä. 1. 5. On kaksi selitystä sille, miksi monien priorisoitu- jen hankkeiden toteutus laahaa jäljessä aikataulusta. Ensinnäkin julkiset infrastruktuuri-investoinnit ovat yleisesti ottaen vähentyneet viimeksi kuluneiden vuosien aikana julkistalouden vajeiden supistamistarpeen vuok- si. Toiseksi priorisoitujen projektien toteuttamista no- peuttavaa julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyötä on ollut ennakoitua vaikeampi saada aikaan. Lisäksi tapauksissa joissain hallinnollisia, lainsäädännöllisiä tai poliittisia esteitä. Suurimmat viivästyksiä aiheuttaneet syyt liittyvät kuitenkin rahoi- tukseen. kohdattu on 2. Korkean tason asiantuntijaryhmän raportti (touko- kuu 1997) 2. 1. Julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyönä tapah- tuvaa Euroopan laajuisten liikenneverkkohankkeiden (TEN-hankkeet) rahoittamista pohtinut korkean tason asiantuntijaryhmä perustettiin syyskuussa 1996 komis- sion jäsenen Neil Kinnockin aloitteesta ja liikenneminis- terien neuvoston suostumuksella. Kinnockin alaisuu- dessa toiminut työryhmä käsitti EU:n 15 jäsenvaltion liikenneministerien henkilökohtaiset edustajat sekä ra- kennusteollisuuden, pankkisektorin, liikennevälineteol- lisuuden ja liikenteenharjoittajien omissa nimissään toimivat edustajat. Ryhmän raportti julkistettiin touko- kuussa 1997, ja se sisälsi yhteenvedot raporteista, jotka Kinnockin työryhmän nimittämät viisi alatyöryhmää olivat valmistelleet. Korkean tason asiantuntijaryhmän tavoitteena 2. 2. oli tutkia, miten julkisen ja yksityisen sektorin yhteis- työllä voidaan nopeuttaa Euroopan kilpailukyvyn ja kasvun kannalta ratkaisevan tärkeiden Euroopan laa- juisten verkkojen toteuttamista. 2. 3. Raportissa painotetaan, että julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöllä ei pyritä vain julkista rahoitusta täydentävien rahoituskanavien löytämiseen. Yhtä tärkeää on parantaa hankkeen taloudellista elinkelpoi- suutta saattamalla yhteen yksityisen ja julkisen sektorin asiantuntemus: julkisen sektorin kokemus infrastruk- tuurin hallinnasta sekä yksityisen sektorin yrittäjähenki ja liiketalouden ja rahoituksen asiantuntemus. 2. 4. Julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöllä tarkoi- tetaan yhtäältä eri julkishallinnollisten elimien ja toisaal- ta yksityisoikeudellisten oikeushenkilöiden välistä yh- teistyötä, jonka tarkoituksena on infrastruktuurihank- keen suunnittelu, rakentaminen, rahoitus ja/tai sen 27. 4. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 129/59 kunnossapito (ns. SRRK–sopimus). Ei ole kuitenkaan mielekästä määritellä ahtaasti, mitä julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyö on tai mitä sen pitäisi olla, koska jokainen projekti on omanlaisensa yhteistyösovellus hankkeen tarpeiden ja luonteen mukaisesti ja riippuen siitä, millä tavoin viranomaiset päättävät työllistää yksityistä sektoria hankkeen eri toteuttamisvaiheissa. 2. 5. Hanke on taloudellisessa mielessä elinkelpoinen, kun se tuottaa yhteiskunnalle sosioekonomista hyötyä. Liiketaloudellisesti kannattava hanke taas on sellainen, jonka tuotto on tarpeeksi korkea kattamaan kaikki kustannukset ja takaamaan sijoittajalle riittävä tuotto. Raportissa painotetaan julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöllä haettavan ratkaisua siihen keskeiseen ongel- maan, ettei käytössä ole riittävästi julkisia varoja talou- dellisesti elinkelpoisten mutta liiketaloudellisesti kan- nattamattomien hankkeiden subventoimiseksi. Rapor- tissa ei sen sijaan puututa liiketaloudellisesti kannatta- vien hankkeiden julkisen tai yksityisen sektorin myöntämän lainarahoituksen niukkuuteen. Julkisen ja saadaan yksityisen sektorin yhteistyöllä hankkeet lähemmäksi liiketaloudellisen kannattavuuden rajaa. Korkean tason asiantuntijaryhmän päätelmät ja 2. 6. suositukset voidaan tiivistää kolmen otsikon alle: – yleiset päätelmät; teisön kilpailusääntöihin. Julkisia rakennusurakoita koskevan direktiivin sekä vesi- ja energiahuollon, liiken- teen ja teletoiminnan alan hankintasopimuksia koskevan direktiivin soveltamissääntöjen selkeyttäminen tukisi julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyötä. Komission pitäisi tästä syystä antaa erityisohjeita, joiden avulla selkiytettäisiin liikenneinfrastruktuuriin liittyvien toimi- lupien myöntämismenettelyä. 2. 9. Korkean tason asiantuntijaryhmä toteaa, että kun hanke on edennyt käyttövaiheeseen, sen lainarasitus ja lainanhoitokulut ovat korkeimmillaan ja sen tuottama kassavirta on alhaisimmillaan. Tästä syystä työryhmä suositteleekin rakenteeltaan toissijaisten ja projektin käyttöönottovaiheeseen tarkoitettujen lainojen kehittä- mistä, jotta pienennettäisiin kassavirran käynnistymi- seen liittyvien epävarmuuksien aiheuttamia riskejä käyttöönoton alkuvaiheessa. 2. 10. Rahoitusinstrumenttien kehittämisessä työ- ryhmä ehdotti uutta EU-tason toimintaa oman pääoman ja erityisesti pääomalainojen rahoitukseen. Yhteisön rahoituksen tarkalla kohdistamisella voitaisiin edistää yhteisön välirahoitukseen keskittyvän rahaston perusta- mista. Tällaisella rahastolla voisi olla suuri merkitys institutionaalisten sijoittajien kiinnostuksen herättämi- seksi TEN-hankkeiden rahoitukseen. – julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyölle otollinen ympäristö; 3. Komission tiedonanto – rahoitusinstrumenttien kehittäminen. 2. 7. Yleisissä päätelmissä todetaan mm. seuraavaa: a) Julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyön pitäisi alkaa mahdollisimman varhaisessa vaiheessa hanket- ta, jotta yksityisen sektorin liiketaloudellisiin pe- riaatteisiin pohjautuva toimintatapa on mukana hankkeen alustavassa suunnittelussa ja eri suunnitte- luvaiheissa. b) Julkisen sektorin on jo varhaisessa vaiheessa määri- teltävä hankkeen tavoitteet, ja sen tulee jättää projektisuunnittelussa riittävästi liikkumatilaa yksi- tyisen sektorin näkemyksille. c) Usein paras lähestymistapa on perustaa väliaikainen työyhteenliittymä – erityisesti kun on kyse suurista rajat ylittävistä hankkeista – jotta pystytään luomaan vakaa toimintakehys, jossa eri osapuolet voivat luoda luottamukselliset suhteet yhteistoimintaa var- ten. Projektin alkuvaiheissa on suositeltavaa tukeu- tua etuyhtymän (ETEY) sääntöihin, mutta rakennusja käyttövaiheen asettamiin vaatimuksiin ne eivät enää sovellu. eurooppalaisen taloudellisen 2. 8. Pitäen tavoitteena otollisen ympäristön luomista julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyölle korkean tason asiantuntijaryhmän suositukset liittyvät julkisia hankin- toja koskeviin säännöksiin ja menettelytapoihin sekä rautateiden infrastruktuurihankkeissa sovellettaviin yh- 3. 1. Useat työryhmän suosituksista on kohdistettu komissiolle harkittavaksi ja toteutettavaksi. Komission syyskuussa 1997 julkaisemassa tiedonannossa valote- taan, miten komissiota suoranaisesti koskettavien suosi- tusten toteuttamista seurataan. Tiedonannossa myös määritellään lukuisia hankkeita, jotka komission mu- kaan soveltuvat julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyö- kentäksi. 3. 2. Julkiset hankinnat Komissio on tutkinut EU:n hankintasääntöjä 3. 2. 1. tiettyjen erityispiirteiden osalta sekä yksityisen sektorin problematiikan näkökulmasta. Tavoitteena on luoda sellainen sääntelykehys, jolle olisi luonteenomaista jous- tavuus, julkisuus, neuvotteleminen ja tarjouspyyntöme- nettelyn noudattaminen. Komission tarkoituksena on piakkoin julkaista julkisia hankintoja koskeva tiedonan- to, joka toimisi infrastruktuurihankkeisiin sovellettavan julkisia hankintoja säätelevän lainsäädännön ohjeistuk- sena. 3. 2. 2. Tässä yhteydessä erityisen mielenkiintoisia ovat erot julkisista rakennusurakoista annetun direktii- vin (93/37/ETY) (1) ja vesi- ja energiahuollon, liikenteen (1) Neuvoston 14. kesäkuuta antama direktiivi 93/37/ETY julkisten rakennusurakoiden myöntämistä kos- kevien menettelytapojen koordinoinnista (EYVL L 199, 9. 8. 1993, s. 54). TSK:n lausunto vastaavasta komission ehdotuksesta: EYVL C 106, 27. 4. 1992, s. 11. 1993 C 129/60 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 27. 4. 98 ja teletoiminnan alan hankinnoista annetun direktiivin (93/38/ETY) (1) välillä, koska molemmat direktiivit saat- tavat koskettaa laajoja liikenneinfrastruktuurihankkei- ta. Valmisteilla olevat ohjeet selventävät, kumpaa näistä direktiiveistä sovelletaan. tarkoitetun välirahoitusrahaston perustamista. Rahas- ton tulisi kerätä valtaosa tarvittavasta pääomasta ja kannustaa institutionaalisia sijoittajia osallistumaan TEN-hankkeiden rahoittamiseen. 3. 2. 3. Yksityisen sektorin kannalta toinen merkittävä kysymys on, miten sovittaa yhteen teknisiä yksityiskoh- tia koskeva mielipiteenvaihto ja tarjoajien tietosuoja hankkeen ideoinnissa ja suunnittelussa. Komission mu- kaan suunnittelun aikana esiin tulevia teknisiä innovaa- tioita voidaan suojata nykyisellä EU:n patentti- ja mallisuojalainsäädännöllä ja riittävillä tarjousasiakirjoi- hin sisällytettävillä lausekkeilla. Sama ei päde luonteel- taan epämuodolliseen, teknisiä näkökohtia koskevaan keskusteluun. 3. 3. Kilpailupolitiikka Käsillä olevan tiedonannon rinnalla on julkais- 3. 3. 1. tu erillinen asiakirja (2), jolla pyritään selventämään uusiin rautatieinfrastruktuuriprojekteihin nykyisin so- vellettavaa ohjeistusta. Komissio painottaa kuitenkin, että jokaista tapausta on tarkasteltava sen omista lähtökohdista, koska hankkeet ovat monimutkaisia ja usein luonteeltaan hyvin omintakeisia. Tästä syystä kannattaa hyvissä ajoin hyödyntää komission tarjoamia palveluita kilpailusääntöjen soveltamisesta. 3. 4. Rahoitusinstrumenttien kehittäminen Rakenteeltaan toissijaiset lainat ovat pankkilu- 3. 4. 1. ottoihin nähden yhtäläisessä etuoikeusasemassa lukuun- ottamatta pitkää maksuaikaa (20–30 vuotta) ja vapaa- vuosia. Tämän velkainstrumentin avulla kevennetään luottojen kuoletusrasitusta hajauttamalla sitä pi- demmälle juoksuajalle. Projektin käynnistysvaiheeseen tarkoitetut luotot ovat kertalyhenteisiä tai luottolimiitti- luonteisia lainoja. Komissio kehottaa Euroopan inves- tointipankkia (EIP) ja Euroopan investointirahastoa (EIR) kasvattamaan rakenteeltaan toissijaisten lainojen kokonaismäärää ja kehittämään käynnistysrahoituk- seen tarkoitettuja lainoja yhteistyössä liikepankkien kanssa. Välirahoitus (eli pääomalainat) täydentää 3. 4. 2. omaa pääomaa, ja sillä katetaan oman pääoman ja pankkilainojen välistä aukkoa. Välirahoitus lisää oman pääoman riskipuskuria, mikä edistää pankkiluototuksen saantia projekteihin. Komissio aikoo yhdessä EIP:n ja EIR:n kanssa selvittää TEN-projektien rahoitukseen (1) Neuvoston 14. kesäkuuta antama direktiivi 93/38/ETY vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoimin- nan alan hankintojen koordinoinnista (EYVL L 199, 9. 8. 1993, s. 84). TSK:n lausunto vastaavasta komission ehdotuksesta: EYVL C 106, 27. 4. 1992, s. 6. 1993 3. 5. Tuen järjestäminen EU:n tasolla 3. 5. 1. Komissio toteaa, että päävastuu infrastruktuu- rin kehittämisestä on jäsenvaltioilla. Komissio voisi kuitenkin kahdella tapaa olla aktiivisemmin toiminnassa mukana: houkuttelemalla yksityistä sektoria alusta pitäen aktiivisemmin mukaan projektien suunnitteluun saattamalla yhteen avaintoimijat erityisesti rajat ylit- tävissä hankkeissa ja toisaalta varmistamalla, että yh- teisön tarjoamat rahoitusvälineet ovat koordinoidusti käytettävissä. 3. 5. 2. Komissio hakee erilaisia menetelmiä TEN- projektien tuottamien verkottumisvaikutusten arvioimi- seksi. Projekteista saatavan hyödyn arviointi yhteisön tasolla nähdään keinoksi haarukoida TEN-hankkeisiin tarvittavan rahoituksen määrää. Komissio tutkii myös mahdollisuuksia Euroopan laajuisen tietokannan perus- tamiseksi julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöstä liikenneinfrastruktuurihankkeissa, jotta voitaisiin ana- lysoida tähän saakka kertyneitä kokemuksia. 3. 6. Mahdollisia kohteita julkisen ja yksityisen sekto- rin yhteistyölle 3. 6. 1. Komissio on pyrkinyt yksilöimään joitain tun- nettuja TEN-hankkeita, joissa voitaisiin harjoittaa julki- sen ja yksityisen sektorin yhteistyötä. On huomattava, että hankkeiden tärkeysjärjestystä ei ole tarkoitus muut- taa. Mahdolliset yhteistyöhankkeet nimetään nykyisen tärkeysjärjestyksen pohjalta. 3. 6. 2. Seuraavat hankkeet tulevat kysymykseen: – Etelän suurnopeusjuna: Madridin ja Barcelonan sekä Figuerasin ja Perpignanin väliset rataosuudet; – Pariisin, Brysselin, Kölnin, Amsterdamin ja Lontoon välisen rautatien Hollannissa sijaitseva rataosuus; – Brennerin tunneli; – Berliinin uusi lentokenttä; – Semmeringin tunneli; – Piraeuksen ja Ateenan välinen rautatieyhteys. Näiden hankkeiden osalta komissio pyrkii yhdessä EIP:n ja EIR:n kanssa erityistoimin tukemaan jäsenvaltioita, jotta ne varhaisessa vaiheessa löytäisivät yhteisymmär- ryksen julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyön raken- teesta ja rahoituspohjasta. 4. Yleisiä huomioita (2) Selvennys komission suosituksiin kilpailusääntöjen sovel- tamiseksi uusiin liikenneinfrastruktuureihin liittyviin hankkeisiin (EYVL C 298, 30. 9. 1997, s. 5). Talous- ja sosiaalikomitea on useaan otteeseen 4. 1. aiemmissa lausunnoissaan korostanut TEN-hankkeiden 27. 4. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 129/61 toteuttamisen tärkeyttä, jotta varmistettaisiin sisämark- kinoiden juohea toimivuus, lisättäisiin kilpailukykyä ja talouskasvua sekä edistettäisiin taloudellista ja sosiaalis- ta yhteenkuuluvuutta. 4. 2. Tähän mennessä TEN-hankkeet ovat edistyneet odotettua hitaammin, mihin ovat olleet syynä sitkeät rahoitusongelmat, erityisesti julkisen talouden tiukkuu- den asettamat rajoitteet, mutta myös odotettua vähäi- sempi kiinnostus julkisen ja yksityisen sektorin yhteis- työhön TEN-hankkeiden toteutuksessa. Tämä on vali- tettavaa, koska 1990-luvun alkupuolelta lähtien on oltu sitä mieltä, että tämäntyyppisen yhteistyön avulla TEN-hankkeiden toteutusta voitaisiin vauhdittaa. 4. 3. Tätä taustaa vasten komitea suhtautuu myöntei- sesti korkean tason asiantuntijaryhmän raporttiin ja komission tiedonantoon. Nämä kaksi asiakirjaa muo- dostavat kokonaisuuden, eikä niitä pidä tarkastella erillään. Erityisesti komitea arvostaa sitä, että komissio vastasi niin ripeästi työryhmän komissiolle tekemiin toimintasuosituksiin. 4. 4. Liikenneministerien neuvosto kävi laajan keskus- telun komission tiedonannosta kokouksessaan 9. lo- kakuuta 1997 ja teki siinä useita julkisen ja yksityisen sektorin koskevia päätöksiä. Komitea panee tyytyväisenä merkille neuvos- ton TEN-hankkeita tukevat rakentavat ja realistiset päätökset. TEN-hankkeissa yhteistyötä 4. 5. Perinteisesti valtio on vastannut infrastruktuuri- hankkeiden toteutuksesta, kun ne ovat tuottaneet sosio- ekonomista hyötyä ja kun valtiolla on ollut käytössään tarvittavat budjettiresurssit (eli rahaa) tällaisten hank- keiden suunnitteluun, rakentamiseen ja ylläpitoon. Yksi- tyinen sektori on perinteisesti osallistunut hankkeisiin pääosin urakoitsijana ja useimmiten rakennusvaiheessa. Yksityisen sektorin osallistuminen yhä enemmän 4. 6. mittaviin liikenneinfrastruktuurihankkeisiin tarkoittaa, että sen pitäisi julkisen sektorin rinnalla toimia – ei vain urakoitsijana – vaan myös rahoituksen ja hallinnollisten resurssien järjestäjänä sekä mahdollisesti osallistua myös kohteen ylläpitoon. 4. 7. Komitea haluaa painottaa, että julkisen sektorin rooli on edelleen ratkaiseva sellaisissakin projekteissa, joissa suuri osa yhteistyöhankkeen toteutuksesta on uskottu yksityiselle sektorille. Mittavat liikenneinfra- struktuurihankkeet eivät yleensä ole rahoituksellisesti kestävällä pohjalla, jollei julkinen sektori kanna osaa riskistä ja tue hanketta avustuksin ja takauksin. 4. 8. Julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöhankkeen onnistumiselle on ratkaisevaa siihen liittyvien riskien jakaminen julkisen ja yksityisen sektorin kesken. Riskin- jako on tärkeää, koska riskit merkitsevät todellisia kustannuksia. Periaatteessa kunkin osapuolen pitäisi joita se pystyy kussakin vastata sellaisista riskeistä, hankkeen vaiheessa parhaiten hallitsemaan. Liiketalou- dellisten riskien pitäisi yleensä olla yksityisellä sektorilla, kun taas julkiset riskit (”poliittiset riskit”) ovat julkisen sektorin eli veronmaksajien kontolla. 4. 9. On selvää, että TEN-hankkeisiin osoitettavien valtiollisten budjettivarojen riittämättömyys on lisännyt kiinnostusta julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöhön. Komitea haluaa kuitenkin korostaa, että lisärahoituska- navien hankkimisen ei pitäisi olla yhteistyöhankkeissa päällimmäisenä esillä. Yhtä tärkeää on hyödyntää yksi- tyisen sektorin liiketaloudellista, rahoituksellista, tek- nistä ja projektijohtamiseen liittyvää osaamista kustan- nustehokkuuden lisäämiseksi TEN-hankkeiden käytän- nön toteutuksessa. 4. 10. Tässä yhteydessä komitea haluaa lisätä, että niin korkean tason asiantuntijaryhmän raportissa kuin komission tiedonannossakin suhtaudutaan jonkin ver- ran ylioptimistisesti yksityisen sektorin osallistumismah- dollisuuksien lisäämiseen TEN-hankkeissa. Yksityinen sektori investoi hankkeeseen vain, kun hanke takaa sijoitukselle riittävän tuoton. 4. 11. Komitean mukaan julkisen ja yksityisen sekto- rin yhteistyöhanke vaatii onnistuakseen seuraavia te- kijöitä: – jäsenmailta vaaditaan tiukkaa poliittista sitoutumista hankkeiden loppuunsaattamiseen ja tarvittavan ra- hoituksen järjestämiseen; – yksityinen sektori on saatava hankkeeseen mukaan mahdollisimman aikaisessa vaiheessa, ts. ideointi- ja suunnitteluvaiheessa; – erityisesti rajat ylittävissä hankkeissa tarvitaan varta vasten perustettuja työyhteenliittymiä, jotka vastaa- vat hankkeiden toteutuksesta. 4. 12. Yleensä julkisen ja yksityisen sektorin yhteis- työhön perustuvaa lähestymistapaa hyödynnetään suu- rissa ja tärkeysjärjestyksessä etusijalle asetetuissa Euroo- pan laajuisiin verkkoihin liittyvissä hankkeissa. Komitea korostaa kuitenkin, että lähestymistapaa voidaan hyö- dyntää pienemmissäkin ja vähemmän näyttävissä hank- keissa. On monia esimerkkejä suunnitelluista tai toteute- tuista, mittakaavaltaan suhteellisen vaatimattomista jul- kisen ja yksityisen sektorin yhteistyöprojekteista, jotka ovat kuitenkin olleet ensiarvoisen tärkeitä paikallisesti tai alueellisesti (moottoritiehankkeet, sillat, tunnelit, lentokentät). 4. 13. Liikenneinfrastruktuurin rahoittaminen oli yksi Helsingissä (kesäkuussa 1997) järjestetyssä yleiseuroop- palaisessa liikennekonferenssissa käsitellyistä aiheista. Konferenssin loppujulistuksessa todetaan, että ”valtioi- den ja Euroopan unionin julkista rahoitusta on lisättävä, julkisen ja samoin yksityistä rahoitusta esimerkiksi C 129/62 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 27. 4. 98 yksityisen sektorin kumppanuuden avulla” (kohta IV. 5). Talous- ja sosiaalikomiteaa konferenssissa edustanut valtuuskunta kannatti näkemystä varauksetta. 5. Erityishuomioita 5. 1. Julkiset hankinnat Komitea esittää tukensa korkean tason asian- 5. 1. 1. tuntijaryhmän suositukselle, jonka mukaan komission pitäisi laatia erityinen ohjeistus, jolla selvennettäisiin julkisissa hankinnoissa noudatettavia menettelytapoja solmittaessa liikenneinfrastruktuuria koskevia sopimuk- sia. Komitea suhtautuu myönteisesti komission ilmoi- tukseen julkaista lähiaikoina kyseiset ohjeet. 5. 1. 2. Kuten joskus on ehdotettu, ohjeistuksen vaih- toehtona voisi olla liikenneinfrastruktuuri-sopimuksia koskeva julkisten hankintojen direktiivi, joka toimisi lainsäädännöllisenä kehyksenä erityisesti julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöhankkeille. Komitean mie- lestä ei ole suositeltavaa ryhtyä tällaiseen lainsäädännöl- liseen muutokseen. Erityinen julkisen ja yksityisen sekto- rin yhteistyötä ohjaava direktiivi olisi erittäin vaikea muotoilla ja vielä vaikeampi soveltaa. Lisäksi olisi välttämätöntä tehdä muutoksia nykyisiin julkisia han- kintoja koskeviin direktiiveihin ja niiden soveltamis- käytäntöön. 5. 1. 3. Komitean mielestä komission valmisteltavana olevassa ohjeistuksessa tulisi käsitellä seuraavia asioita: – julkisia rakennusurakoita ja vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien direktiivien keskinäistä suhdetta julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyön näkökulmasta; – miten erityisesti esitarjontavaiheessa voitaisiin paran- taa ja helpottaa hankintamenettelyjä ja miten neuvot- telumenettelyä sovelletaan. 5. 1. 4. Lausunnossaan aiheesta ”Vihreä kirja – Julki- set hankinnat Euroopan unionissa: tulevaisuuden kysy- myksiä” (1) komitea korostaa, että on välttämätöntä selventää käsitteiden ”toimilupa” ja ”sopimus” välistä eroa. Nämä kaksi käsitettä eroavat toisistaan tavoitteen, toimiluvan tai sopimuksen keston, rahoitusehtojen sekä niihin liittyvän vastuun kattavuuden osalta. Komitea toistaa kantanaan, että käsitteitä on selvennettävä. 5. 1. 5. Julkisen ja yksityisen sektorin välinen yhteistyö rakentuu toisaalta erilaisten julkisten ja julkishallinnol- listen yhteisöjen ja toisaalta yksityisoikeudellisten oi- keushenkilöiden välisiin pitkäaikaisiin SRRK–sopimuk- siin. Yhteistyö eroaa julkisesta hankinnasta sikäli, että se edellyttää sijoituksia yksityiseltä sektorilta. 5. 1. 6. Julkisia rakennusurakoita koskevassa direktii- vissä todetaan, että toimiluvan haltija voi välittää saa- miaan julkisia hankintaurakoita samaan konserniin (yh- teenliittymään) (direktiivin 93/37/ETY 3 artiklan 4 koh- ta) kuuluvalle yritykselle. Vesi- ja energiahuollon, liiken- teen ja teletoiminnan alan hankintoja koskeva direktiivi eisisällä vastaavaamääräystä(vrt. direktiivin93/38/ETY 13 artikla). Komitea katsoo, että toimiluvan saaneen yhteenliittymän on voitava välittää sopimuksia jäsenil- leenjulkisista rakennusurakoistaannetundirektiivin mu- kaisesti, vaikka kysymys olisikin vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alaan kuuluvista asioista. 5. 1. 7. Julkisia rakennusurakoita koskevaa direktiiviä sovelletaan teihin, siltoihin, rautateihin jne. (direktiivi 93/37/ETY, liite 2). Moottoritiehankkeissa julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyö voi käsittää myös sen, että yksityinen sektori vastaa lisäksi kohteen ylläpidosta (teiden maksullisuuden tai jälkirahoitusmenettelyn hyö- dyntäminen). Komitea katsoo kuitenkin, että valtatie- verkkoon liittyvät palvelut eivät kuulu vesi- ja energia- huollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevan direktiivin piiriin (direktiivin 93/38/ETY 2 artiklan 2 kohdan c alakohta). Valmisteilla olevilla ohjeilla pitäisi ratkaista tämä epäjohdonmukaisuus. 5. 1. 8. Tarjouskilpailu on mahdollista järjestää missä projektin vaiheessa tahansa riippuen julkisten viran- omaisten halukkuudesta hyödyntää yksityisen sektorin palveluja. Kyse voi olla pienistä palvelusopimuksista kannattavuustutkimusten tekemiseksi aina mittaviin toimilupasopimuksiin infrastruktuuriprojektin rakenta- miseksi ja/tai siihen liittyvän toiminnan harjoittamisek- si. Tarjousten tekeminen ns. neuvottelumenettelyn muo- dossa on tehty joustavammaksi vesi- ja energiahuoltoa, liikennettä ja teletoimintaa koskevassa direktiivissä kuin julkisista rakennushankkeista annetussa direktiivissä. liikenteen ja teletoiminnan Vesi- ja energiahuollon, aloilla hankintaa toteuttava yksikkö voi hyödyntää tätä menettelyä rajoituksetta (direktiivin 93/38/ETY 20 artikla), mutta rakennuttajana toimivat viranomaiset voivat turvautua neuvottelumenettelyyn vain poikkeus- tapauksissa (direktiivin 93/37/ETY 7 artikla). Komitea suosittelee, että aina kun harkitaan julkisen tarjouskil- pailun järjestämistä, hyödynnettäisiin laajemmin myös neuvottelumenettelyä. Samalla pitäisi myös harkita di- rektiivin 93/37/ETY säännösten muuttamista. 5. 1. 9. Komitea katsoo, että tarjouskilpailu projektin ideointi- ja suunnitteluvaiheessa voi saattaa yksityisen sektorin yritykset epäsuotuisaan asemaan. Tarjoukseen sisältyvien aineettomien oikeuksien suoja voi vaarantua, mikäli projektista päättävä viranomainen käyttää tarjo- uksessa esitettyjä projektin osaa koskevia innovatiivisia teknisiäratkaisujalähtökohtanatarjouskilpailunseuraa- vissa vaiheissa. Yhden tarjouskilpailuun osallistuneen yrityksen esittämät oivallukset olisivat kaikkien tarjo- ajien käytössä ilman, että keksijä saisi tästä mitään hyötyä. 5. 1. 10. Komitea haluaa mainita esimerkkinä koko julkista hankintaprosessia koskevan vaihekohtaisen oh- jeistuksen, jota Yhdistyneen kuningaskunnan valtiova- rainministeriö julkaisee ”Yksityistä rahoitusta koskevan aloitteen” (PFI) pohjalta ja jonka sisältö voidaan tiivistää seuraavasti: – ennakkokarsinta selkeiden valintakriteereiden no- (1) EYVL C 287, 22. 9. 1997, s. 92. jalla; 27. 4. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 129/63 – kolme tai neljä ehdokasta käsittävän lyhyen listan laatiminen; – kutsu tarjouskilpailuun; tarjouksessa tulee eritellä yksityiskohtaisesti toimitussisältö, ja sen tulee sisältää selvitys siitä, miten hankkeeseen sisältyvät riskit jakautuvat; – kun lyhyellä listalla olevien yritysten tarjoukset on saatu, niiden kanssa aloitetaan rinnakkaiset yksityis- kohtia koskevat neuvottelut; – valitaan parhaana pidettävä tarjous. 5. 2. Kilpailupolitiikka 5. 2. 1. Komitea suhtautuu myönteisesti hiljan (syys- kuussa 1997) julkaistuun selvennykseen uusiin liiken- neinfrastruktuuriprojekteihin kilpai- lusäännöistä. Kysymys on pääosin rautateihin liittyvistä hankkeista ja erityisesti uuden rautatieinfrastruktuurin käyttöoikeuksista ja siitä, onko uuden infrastruktuurin kapasiteettia mahdollista varata joillekin yrittäjille. sovellettavista 5. 2. 2. Yhtäältä voidaan olla sitä mieltä, että infra- struktuurin ylläpidosta vastaavalla pitäisi olla mahdolli- suus varata ainakin osa kapasiteetista sellaisille toimijoil- le, jotka osallistuvat hankkeen rahoitukseen. Toisaalta kapasiteetin varaaminen pitkäksi ajaksi sotii infrastruk- tuurin vapaan käyttöoikeuden ja kilpailun periaatteita vastaan. 5. 2. 3. Kysymystä selventääkseen komissio huomaut- taa, että kapasiteetin varaamissopimukset eivät aiheuta kilpailusääntöjen kannalta ongelmia, sikäli kuin infra- struktuurissa on tarjolla vapaata kapasiteettia. Ts. tällöin ei aiheuteta esteitä markkinoille osallistumiseen. Mikäli taasen infrastruktuuri on ruuhkainen, sellaiseen kapasiteetin varaussopimukseen, joka ratkaisevasti te- hostaa liikennepalvelujen toimivuutta, voi olla perustel- tua soveltaa 85 artiklan 3 kohdan mukaista poikkeuskoh- telua, edellyttäen että kaikki säännön soveltamiselle asetetut ehdot täyttyvät. Komitea katsoo, että tähän tärkeään asiaan tehty selvennys on luonteeltaan raken- tava. 5. 2. 4. Komitea yhtyy käsitykseen, että jokaisessa liikenneinfrastruktuurihankkeessa on omat erityispiir- teensä, jotka tekevät siitä jossain määrin ainutlaatuisen. Niinpä kilpailusääntöjen soveltaminen edellyttää ta- pauskohtaista tarkastelua, ja projektivastaavien pitäisi hyödyntää komission neuvontapalveluita hankkeen al- kuvaiheessa. Komitean mielestä kilpailusääntöjen sovel- tamista koskeva ohjeistus on välttämätöntä, vaikkakaan se ei riitä poistamaan epävarmuutta julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöhankkeisiin osallistuvilta. 5. 3. Rahoitusvälineiden kehittäminen 5. 3. 1. Komitea yhtyy korkean tason asiantuntija- ryhmän ja komission näkemykseen, että mittaviin liiken- neinfrastruktuuriprojekteihin tarvitaan tasapainoisia ra- hoituspaketteja, jotka sisältävät omaa pääomaa, raken- teeltaan toissijaisia lainoja, käyttöönottovaiheen lainoja sekä pankkilainoja. 5. 3. 2. Näistä rahoitusvälineistä tärkeimpiä ovat ra- kenteeltaan toissijaiset lainat, jotka hajauttavat lainojen (20–30 takaisinmaksuajan pitemmälle aikajänteelle vuotta) kuin mikä on asian laita pankkilainoissa (laina- aika enintään 15 vuotta). Tämäntyyppisiä lainoja EIP on jo rajoitetussa määrin tarjonnut yhteistyössä EIR:n kanssa. Komitea panee tyytyväisenä merkille, että EIP on aktivoitumassa tässä asiassa samoin kuin käyttöönot- tovaiheeseen liittyvien lainojen kehittämisessä. 5. 3. 3. Komission tarkoituksena on tutkia mahdolli- suuksia perustaa Euroopan laajuisiin verkkoihin keskit- tyvä välirahasto yhdessä EIP:n ja suurelta osin pääoman hankinnasta vastaavien institutionaalisten sijoittajien kanssa. Komitea katsoo, että tämänkaltaisia rahoitus- markkinoita on Euroopassa kehitettävä ja että komission tulisi lisätä ponnisteluja välirahaston perustamiseksi. 6. Yhteenveto ja päätelmät 6. 1. Julkisen ja yksityisen sektorin rahoitusyhteis- työtä Euroopan laajuisen liikenneverkon hankkeissa käsittelevä korkean tason asiantuntijaryhmä, jonka puheenjohtajana toimi komission jäsen Neil Kinnock, julkisti raporttinsa toukokuussa 1997. Ryhmän tavoit- teena oli tutkia, miten julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöllä voitaisiin nopeuttaa Euroopan laajuisten verkkojen rakentamista, jolla on ratkaiseva merkitys Euroopan kilpailukyvylle ja kasvulle. 6. 2. Useat työryhmän suosituksista osoitettiin komis- siolle harkintaa ja toimeenpanoa varten. Komissio julkaisemalla syyskuussa 1997 tiedonannon, vastasi jossa selvitetään, miten niiden suositusten toteutus etenee, joissa se on välittömästi mukana. Komitea esittää tukensa korkean tason asiantun- 6. 3. tijaryhmän raportille ja komission tiedonannolle. Nämä kaksi asiakirjaa muodostavat kokonaisuuden, eikä niitä voi tarkastella toisistaan erillään. 6. 4. Euroopan laajuisten verkkojen kehittyminen on tähän mennessä tapahtunut hitaammin kuin on odotettu. Tähän ovat vaikuttaneet itsepintaiset, erityisesti julkisen talouden tiukkuudesta johtuvat rahoitusongelmat, mutta myös julkisen ja yksityisen sektorin ennakoitua vähäisempi yhteistyö TEN-hankkeiden kehittämisessä. 6. 5. Valtion ryhtyessä suuriin infrastruktuurihank- keisiin yksityinen sektori on perinteisesti osallistunut niihin vain urakoitsijoina ja useimmiten rakentamisvai- heessa. Yksityisen sektorin kasvava panos merkitsee sitä, että sen tulisi toimia julkisen sektorin rinnalla, ei vain urakoitsijana, vaan osallistumalla projektin johtotehtäviin ja rahoituksen järjestämiseen ja jopa vastaamalla hankkeen valmistuttua kohteen toiminnan järjestämisestä ja sen ylläpidosta. Julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyön onnis- 6. 6. tumisen kannalta on oleellista, että projektiin liittyvät C 129/64 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 27. 4. 98 riskit jaetaan julkisen ja yksityisen sektorin välillä. Periaatteessa osapuolten tulisi vastata niistä riskeistä, joita ne parhaiten hallitsevat hankkeen kussakin vai- heessa. Yksityisen sektorin pitäisi yleensä kantaa liiketa- loudelliset riskit, kun taas julkiset riskit (”poliittiset riskit”) ovat julkisen sektorin vastuulla. 6. 7. On selvää, että TEN-hankkeisiin osoitettavien valtiollisten budjettivarojen riittämättömyys on lisännyt kiinnostusta julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöhön. Komitea korostaa, että täydentävän rahoituksen järjes- tämisen ei pitäisi olla julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyön pääasiallinen tavoite. Yhtä tärkeää on hyö- dyntää yksityisen sektorin liiketaloudellista, rahoituk- sellista, teknistä ja johtamiseen liittyvää tietotaitoa, jotta pystyttäisiin kohottamaan TEN-hankkeiden kustannus- tehokkuutta. 6. 8. Niin korkean tason asiantuntijaryhmän rapor- tissa kuin komission tiedonannossakin suhtaudutaan jonkin verran ylioptimistisesti yksityisen sektorin mah- dollisuuksiin lisätä osallistumistaan TEN-hankkeisiin. Yksityinen sektori investoi hankkeeseen vain, kun hanke takaa sijoitukselle riittävän tuoton. Komitean mukaan julkisen ja yksityisen sektorin 6. 9. yhteistyöhankkeet vaativat onnistuakseen seuraavia te- kijöitä: – jäsenmailta vaaditaan tiukkaa poliittista sitoutumista julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöhön perustu- van lähestymistavan hyödyntämiseen; – yksityinen sektori on saatava hankkeeseen mukaan mahdollisimman aikaisessa vaiheessa, ts. ideointi- ja suunnitteluvaiheessa; Bryssel, 25. helmikuuta 1998. – varsinkin rajat ylittävissä hankkeissa tarvitaan erityi- siä työyhteenliittymiä, jotka vastaavat hankkeiden toteutuksesta. 6. 10. Komission on määrä lähitulevaisuudessa julkis- taa erityinen ohjeistus, jonka tarkoituksena on selventää julkisissa hankinnoissa noudatettavia menettelytapoja solmittaessa liikenneinfrastruktuuria koskevia sopimuk- sia. Komitea pitää tärkeänä, että valmisteltavana ole- vassa ohjeistuksessa käsitellään seuraavia asioita: – julkisia rakennusurakoita sekä vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien direktiivien keskinäistä suhdetta julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyön näkökulmasta; – miten voitaisiin kehittää ja helpottaa hankintaan liittyviä menettelytapoja erityisesti esitarjontavai- heessa ja miten sovelletaan neuvottelumenettelyä. 6. 11. Komitea suhtautuu myönteisesti komission äskettäin (syyskuussa 1997) julkaisemiin uusia liiken- neinfrastruktuuriprojekteja koskevien kilpailusääntöjen selvennyksiin, joissa pääosin on kysymys rautatieinfra- struktuurin hyödyntämiseen liittyvistä käyttöoikeuksis- ta ja siitä, onko joillekin yrittäjille mahdollista varata uuden infrastruktuurin kapasiteettia. Koska jokainen projekti on jossain määrin ainutlaatuinen, komitea korostaa tapauskohtaisen tarkastelun tarpeellisuutta. 6. 12. Mittavat liikenneinfrastruktuurihankkeet edel- lyttävät tasapainoista rahoitusta, joka koostuu omasta pääomasta, rakenteeltaan toissijaisista lainoista ja pank- kilainoista. Komitea panee tyytyväisenä merkille EIP:n aktivoitumisen rakenteeltaan toissijaisten lainojen ja käyttöönottovaiheeseen tarkoitettujen lainojen kehittä- miseksi. Komitea pitää myös ensiarvoisen tärkeänä, että komissio lisää ponnisteluja välirahoitukseen erikoistu- van rahaston perustamiseksi. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS