title: Ehdotus neuvoston direktiiviksi säännöllisen ro-ro-alusliikenteen ja suurnopeuksisen matkustaja-alusliikenteen harjoittamisedellytyksistä yhteisössä

eurovoc_concepts:
approximation of laws
carriage of passengers
ferryboat
high-speed transport
transport safety

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 18. 02. 1998 KOM(1998) 71 lopull. 98/0064 (SYN) Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI SÄÄNNÖLLISEN RO-RO-ALUSLIIKENTEEN JA SUURNOPEUKSISEN MATKUSTAJA-ALUSLIIKENTEEN HARJOITTAMISEDELL YTYKSISTÄ YHTEISÖSSÄ (komission esittämä) SISÄLLYSLUETTELO PERUSTELUT JOHDANTO SÄÄDÖKSEN TARKOITUS JA SOVELTAMISALA PERUSTEET NEUVOSTON DIREKTIIVIN ANTAMISELLE DIREKTIIVIN SISÄLTÖ ERITYISHUOMIOT SÄÄDÖSOSA ETA. N SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS RAHOITUSSELVITYS VAIKUTUSTEN ARVIOINTI PERUSTELUT JOHDANTO 1. Käsitellessään neuvostossa matkustaja-alusten turvallisuutta Herald of Free Enterprise-, Scandinavian Star- ja Estoma-aluksille sattuneiden onnettomuuksien jälkeen jäsenvaltiot korostivat joka tilanteessa, että kansalaiset pitävät tällaista liikennettä lähinnä meritse tapahtuvana julkisena liikenteenä. Viimeisimmän tragedian jälkeen neuvosto ilmaisikin vakaan aikomuksensa tarjota yhteisön satamiin ja satamista matkustaville ihmisille mahdollisimman hyvät turvallisuustakuut. Neuvosto oli tietoinen kansainvälistä liikennettä harjoittaviin ro- ro-aluksiin sovellettavien turvallisuusvaatimusten eroista jäsenvaltioiden välillä ja siitä, ettei näiden sääntöjen yhdenmukaistaminen onnistuisi nopeasti (katso 6. kohta). Se pitikin laajennetun pakollisen tarkastusjärjestelmän luomista EY:n tasolla parhaana ratkaisuna päästä kansainvälisesti sovittujen turvallisuusstandardien johdonmukaiseen soveltamiseen yksittäisillä ro-ro-alusreiteillä. Neuvosto oli lisäksi sitä mieltä, että onnettomuuksien välitön ja perusteellinen tutkinta on hyödyllistä sekä väestönsuojelun että merenkulun turvallisuuden kannalta. Jotkin jäsenvaltiot ilmaisivat kielteisiä kokemuksia onnettomuuksien tutkinnasta, sillä niille ei ollut annettu mahdollisuutta osallistua niiden haluamalla tavalla sellaisten onnettomuuksien tutkintaan, jotka olivat tapahtuneet niiden satamia säännöllisesti reitillään käyttäville aluksille ja joissa niiden omien kansalaisten turvallisuus oli vaarantunut. Tämä johtuu siitä, että nykyisellään tutkintavastuu kuuluu pelkästään aluksen lippuvaltiolle, jos onnettomuus tapahtuu aluevesien ulkopuolella. Näiden syiden vuoksi neuvosto oli sitä mieltä, että ratkaisua ongelmaan on etsittävä yhteisön tasolla. 2. Edellä lueteltuihin huoliin vastaamiseksi neuvosto pyysi1 komissiota tekemään ehdotuksia neuvoston päätöksiksi 1 Ro-ro-matkustaja-alusten turvallisuudesta 22 päivänä joulukuuta 1994 annettu neuvoston päätöslauselma (94/C379/05), EYVL C 379, 31. 12. 1994, s. 8). - aiempaa pidemmälle viedystä pakollisesta ISM-säännöstön soveltamisesta kaikkeen Euroopan satamia käyttävään säännölliseen ro-ro-matkustaja- alusliikenteeseen - matkustajien pakollisesta rekisteröinnistä kaikilla Euroopan satamia käyttävillä säännöllisesti liikennöivillä ro-ro-matkustaja-aluksilla - laajennetusta pakollisesta tarkastusjärjestelmästä, johon kuuluvat operatiiviset tarkastukset kaikille Euroopan satamia käyttäville ro-ro-matkustaja-aluksille ennen uuden liikenteen aloittamista ja sen jälkeen säännöllisin väliajoin - järjestelmästä, jolla jäsenvaltiot voisivat valvoa kaikkien Euroopan satamia käyttävien ro-ro-matkustaja-alusten turvallisuutta ja johon sisältyisi oikeus tutkia merionnettomuuksia asiaa koskevien Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) päätöslauselmien mukaisesti. Järjestelmän olisi noudatettava kansainvälisiä lakeja ja siinä tulisi välttää mielivaltaista puuttumista kaupankäynnin vapauteen. Euroopan parlamentti oli asiasta samaa mieltä neuvoston kanssa. 2 Ensimmäisen vaatimuksen osalta komissio toimitti neuvostolle ja Euroopan parlamentille vuonna 1995 ehdotuksen neuvoston asetukseksi, jolla ISM-säännöstö saatettiin ennakoivalla tavalla pakolliseksi Euroopan yhteisön satamiin ja satamista liikennöiville ro-ro-aluksille. Neuvosto hyväksyi ehdotuksen neuvoston asetuksena (EY) N:o 3051/95. 3 Toisen vaatimuksen osalta komissio toimitti neuvostolle ja Euroopan parlamentille vuonna 1996 ehdotuksen neuvoston direktiiviksi matkustaja-aluksilla olevien henkilöiden rekisteröinnistä. Neuvosto hyväksyi ehdotusta koskevan yhteisen kannan 10. joulukuuta 1997. 4 Kahden muun kohdan osalta komissio on tutkinut parasta mahdollista tapaa saavuttaa neuvoston päätavoite eli tyydyttää mahdollisimman hyvin Euroopan 2 3 Päätöslauselma meriturvallisuudesta, annettu 1. 2. 1996, EY VL C 47, 19. 2. 1996, s. 27. Neuvoston asetus (EY) N:o 3051/95 ro-ro-matkustaja-alusten turvallisuusjohtamisesta, EY VL L 320, 30. 12. 1995, s. 14. 4 Yhteinen kanta (EY) N:o xxx, EYVL C xxx,. 12. 1997, s. laivamatkustajien perustellut turvallisuusodotukset ja jäsenvaltioiden perusteltu tarve varmistaa niiden satamia käyttävillä aluksilla matkustavien henkilöiden suojelu. Komissiolla oli kaksi mahdollisuutta vastata neuvoston toiveisiin. Se olisi voinut rajoittaa tällaisen meritse tapahtuvan julkisen liikenteen Euroopan yhteisön liikenteenharjoittajiin, jotka joutuvat EY:n lainsäädännön nojalla noudattamaan tiukimpia mahdollisia turvallisuusvaatimuksia, tai sitten perustaa järjestelmän, jota sovelletaan kaikkiin EY:n satamia säännöllisesti käyttäviin aluksiin niiden lippuvaltiosta riippumatta. Sisämarkkinoiden hengessä ja avoimien markkinoiden politiikkaansa kunnioittaen komissio päätyi jälkimmäiseen vaihtoehtoon. Komissio uskoo, että on asianmukaisinta välttää tekemästä mitään eroa kansainvälisen ja kotimaan laivaliikenteen välillä ja soveltaa samoja sääntöjä kaikkiin samoissa olosuhteissa liikennöiviin aluksiin ja liikenteenharjoittajiin aluksen lipusta tai liikenteenharjoittajan kansallisuudesta riippumatta. Tämän vuoksi komissio on päätynyt direktiiviin,5 jolla luodaan järjestelmä kaikkien Euroopan satamiin tai satamista säännöllisesti liikennöivien ro-ro-alusten valvomiseksi asianmukaisella tavalla. Järjestelmä perustuu mahdollisimman suurelta osin kansainvälisesti hyväksyttyihin sääntöihin ja periaatteisiin. Näitä vaatimuksia sovelletaan ennakkoedellytyksenä säännöllisen liikenteen harjoittamiselle jonkin jäsenvaltion satamaan tai satamasta. Samaa lähestymistapaa noudatettiin asetuksessa (EY) N:o 3051/95, jolla saatettiin ISM-säännöstö pakolliseksi ro-ro-aluksille. Vaikka direktiivin keskeinen lähtökohta onkin huoli turvallisuudesta, komissio ei voinut jättää huomiotta kilpailunäkökohtia. Tasapuolinen ja vääristymätön kilpailu mahdollisimman turvallisessa ympäristössä on tarpeen sekä jäsenvaltioiden satamien välillä että jokaisella yksittäisellä reitillä jäsenvaltioiden sisällä, missä jäsenvaltioiden lipun alla liikennöivät alukset kilpailevat suoraan keskenään ja kolmansissa maissa rekisteröityjen alusten kanssa. Koska säännöllistä liikennettä EY:n satamiin tai satamista harjoittavat suurnopeuksiset matkustaja-alukset toimivat suorassa kilpailussa tai yhdessä ro-ro-matkustaja-alusten kanssa, komission mielestä 5 Tällainen direktiiviehdotus sisältyy komission lainsäädäntöohjelmaan vuodelle 1997. tätä direktiiviä tulisi soveltaa myös näihin aluksiin. Neuvosto noudatti vastaavaa lähestymistapaa ja asetti suurnopeuksiset matkustaja-alukset samaan asemaan ro-ro- kanssa hyväksyessään alusten turvallisuussäännöistä ja -standardeista. 6 neuvoston direktiivin matkustaja-alusten 4. Kansainvälisesti sovittujen standardien ja periaatteiden täytäntöönpanemiseksi kaikilla matkustaja-aluksilla komissio vetoaa lähinnä jäsenvaltioihin niiden isäntävaltion ominaisuudessa. Tässä direktiivissä pidetään isäntävaltiona jokaista jäsenvaltiota, jonka satamaa käyttää säännöllistä liikennettä harjoittava ro-ro-alus tai suurnopeuksinen matkustaja-alus. Isäntävaltion käsite perustuu tiettyihin satamavaltion velvollisuuksiin, jotka lankeavat joillekin jäsenvaltioille jo nykyään niiden kansallisen lainsäädännön perusteella. Tässä direktiivissä lueteltujen isäntävaltion velvollisuuksien täyttämiseksi satamavaltio asettaa kaikille ro-ro-aluksille ja suurnopeuksisille matkustaja-aluksille niiden lipusta riippumatta tiettyjä velvoitteita, jotka muodostavat edellytyksen säännöllisen liikenteen harjoittamiselle jonkin yhteisön jäsenvaltion satamaan tai satamasta. Isäntävaltioina toimivat jäsenvaltiot voivat siten varmistaa, että tällaista liikennettä harjoittavat alukset todellakin noudattavat kansainvälisiä sitovia vaatimuksia ja tämän direktiivin mukaisesti esitettyjä EY:n vaatimuksia. 4 5. Ennen kuin aluksella aletaan harjoittaa säännöllistä liikennettä isäntävaltion satamaan tai satamasta, isäntävaltiolle on todistettava, että aluksella noudatetaan kansainvälisiä standardeja sekä erityisiä EY:n vaatimuksia, jotka koskevat ro-ro- matkustaja-aluksia tai suurnopeuksisia matkustaja-aluksia, niiden miehistöä ja johtoa. Noudattamisen valvomista ei voida jättää pelkästään lippuvaltiolle, sillä isäntävaltiolla on velvollisuus suojella riittävässä määrin kyseistä säännöllistä liikennettä (jota voidaan pitää sen järjestämän julkisen liikenteen jatkeena) käyttävien kansalaistensa turvallisuutta. Asiaa ei voida myöskään jättää pelkästään satamavaltion valvonnan varaan, sillä se perustuu satunnaistarkastuksiin eikä yllä kaikkien sitovien vaatimusten perusteelliseen valvontaan (katso 8. kohta). 6 Yhteinen kanta (EY) N:o 33/97, annettu 17. 6. 1997, EYVL C 293, 26. 9. 1997. - 6- <!#" 6. Ehdotetulla direktiivillä ei puututa kansainväliseen oikeuteen perustuviin lippuvaltioiden oikeuksiin ja velvoitteisiin, jotka koskevat niiden lipun alla purjehtivia ja lauttaliikennettä harjoittavia aluksia. Sillä pyritään ainoastaan varmistamaan, että silloin kun tällaista liikennettä harjoitetaan EY:n satamiin ja satamista, kaikkiin liikenteenharjoittajiin sovelletaan samoja turvallisuusstandardeja niiden kansallisuudesta ja alusten lipusta riippumatta. Tätä varten kaikille yhteisön satamia säännöllisesti käyttäville aluksille asetetaan välillisesti joitakin SOLAS-yleissopimuksen vaatimuksia täydentäviä vaatimuksia. Niillä saatetaan kansainvälistä liikennettä harjoittavien, EY:n ulkopuolisten maiden lippujen alla purjehtivien alusten toimintaedellytykset samanlaisiksi kuin EY- maiden lippujen alla purjehtivilla aluksilla ja vältetään matkan luonteen mukaan vaihtelevat tarkastusmenettelyt. Nykyisellään EY:n lainsäädännössä erotetaan EY- maiden lippujen ja kolmansien maiden lippujen alla purjehtivat alukset, kun on kyse velvoitteesta käyttää vain hyväksyttyjä laitoksia säädettyjen tehtävien jakamisessa sekä näiden alusten suunnittelua, rakentamista ja kunnossapitoa koskevien standardien soveltamisessa. Tällä direktiivillä poistetaan kyseinen erottelu ro-ro- alusten ja suurnopeuksisten matkustaja-alusten osalta. Säätämällä HSSC-ohjeisiin (yhdenmukainen tarkastus- ja todistusjärjestelmä) perustuvasta yhdenmukaistetusta tarkastusmenettelystä komissio aikoo saattaa kansainvälisillä reiteillä liikennöivät ro-ro-alukset ja suurnopeuksiset matkustaja- alukset samaan asemaan kotimaanreiteillä liikennöiviin aluksiin nähden. Komissio haluaa korostaa, että ehdottaessaan tässä direktiivissä lisävaatimuksia (joista on sovittu kansainvälisesti IMO:ssa ja joita järjestö voimakkaasti suosittelee) se pyrkii vaikuttamaan tiettyyn kapeaan alaan Euroopassa ja saattamaan kaikki liikenteenharjoittajat samaan asemaan sekä varmistamaan kyseisen alan turvallisuuden mahdollisimman korkean tason. Sen aikomuksena ei ole laajentaa sitovien säännösten soveltamisalaa sellaisiin matkustaja-aluksiin, jotka eivät liikennöi kansainvälisillä reiteillä. Komissio muistaa, että antaessaan direktiivin matkustaja-alusten turvallisuussäännöistä ja -standardeista neuvosto vaati yhteisöä varmistamaan SOLAS-vaatimusten yhdenmukaisen tulkinnan IMO:n puitteissa. IMO ei saavuttane näin kunnianhimoista tavoitetta ennen vuotta 2005 yleissopimuksen muuttamisen edellyttämien menettelyjen vuoksi. 7- 7. Komissio tuo esiin, että kansainvälisen oikeuden mukaan voitaisiin pitää oikeutettuna, että satamavaltio asettaisi tiettyjä velvoitteita toisen valtion lipun alla purjehtiville aluksille. Tässä yhteydessä viitataan IMO:n meriturvallisuuskomitean kiertokirjeeseen MSC 606, joka koskee satamavaltion suostumusta SOLAS- yleissopimuksesta myönnettäviin vapautuksiin. Kiertokirjeessä suositellaan, että lippuvaltioiden tulisi pyrkiä ratkaisemaan vapautuksen tarkoituksenmukaisuutta koskevat erimielisyydet yhdessä satamavaltion kanssa ennen liikenteen aloittamista muun kuin lippuvaltion satamaan tai satamasta. Turvallisuuden vuoksi tämän IMO:n suosituksen periaatetta on sovellettava kaikkiin ro-ro-aluksiin ja suurnopeuksisiin matkustaja-aluksiin, jotka liikennöivät säännöllisesti yhteisön satamaan ja satamasta. 8. Nyt ehdotetulla direktiivillä saavutetaan tärkeä neuvoston ilmaisema tavoite eli varmistetaan, että alukset täyttävät jäsenvaltioita tyydyttävällä tavalla kaikki vaaditut turvallisuutta koskevat edellytykset ennen säännöllisen liikenteen aloittamista niiden satamiin ja satamista ja että näiden edellytysten noudattamista valvotaan myöhemminkin säännöllisin väliajoin. Tätä tavoitetta ei voitaisi saavuttaa muuttamalla satamavaltioiden suorittamaa valvontaa koskevaa direktiiviä. 7 On tärkeää korostaa, että kyseisellä direktiivillä perustettu satamavaltioiden suorittaman valvonnan järjestelmä täydentää yhteisön alueella SOLAS-, MARPOL- ja ILO-yleissopimuksiin8 sisältyviä satamavaltioiden suorittamaa valvontaa koskevia määräyksiä. Kansainväliset oikeudelliset puitteet perustuvat tarkastusten "ilmeisten syiden" käsitteeseen eivätkä ne tarjoa kattavaa oikeusperustaa aluksen kunnon järjestelmälliseksi arvioimiseksi tai tarkastusten suorittamiseksi ennen säännöllisen liikenteen aloittamista. Lisäksi tämän järjestelmän mukaiset tarkastukset rajoittuvat ulkovaltioiden lipun alla purjehtiviin aluksiin. Vaikka satamavaltioiden suorittama valvonta tunnustetaan tehokkaaksi ja 7 Direktiivi 95/2l/EY, annettu 19 päivänä kesäkuuta 1995, alusturvallisuutta, saastumisen ehkäisemistä ja alusten asumis- ja työskentelyolosuhteita koskevien kansainvälisten standardien soveltamisesta yhteisön satamia käyttäviin ja jäsenmaiden lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä purjehtiviin aluksiin (satamavaltioiden suorittama valvonta), EYVL L 157, 7. 7. 1995, s. 1. 8 Satamavaltioiden suorittamaa valvontaa koskevalla direktiivillä pannaan itse asiassa täytäntöön yhteisön alueella IMO:n päätöslauselmassa A. 787 (19) esitetty satamavaltioiden suorittaman valvonnan järjestelmä. arvokkaaksi keinoksi, sillä on rajoituksia, joihin nyt ehdotetulla direktiivillä pyritään puuttumaan. Ehdotuksen mukaan satamavaltioille annetaan satamavaltioiden suorittamasta valvonnasta annettuun direktiiviin perustuvien aluksen pysäyttämistä koskevien valtuuksien lisäksi oikeus estää alusta liikennöimästä niin kauan kuin se ei täytä säännöllisen liikenteen harjoittamiselle asetettuja edellytyksiä. Satamavaltioiden suorittama valvonta on jälkikäteen tapahtuvaa ja sen avulla voidaan ainoastaan pysäyttää alus satamassa, jos siinä havaitaan pysäyttämisen oikeuttava puute. Näin ollen sen avulla voidaan vaikuttaa ainoastaan puutteiden korjaamiseen. Sen sijaan ennen liikenteen aloittamista tehtävillä tarkastuksilla on ennalta ehkäisevä vaikutus, joten ne tarjoavat varmemman ja asioihin paremmin vaikuttavan lähestymistavan, sillä niiden avulla varmistetaan, että vaatimusten noudattamatta jättäminen tulee esiin ja tilanne korjataan ennen liikenteen aloittamista kyseisellä aluksella. Direktiivillä ei rajoiteta tai muuteta jäsenvaltioiden oikeuksia ja velvoitteita tarkastaa ro-ro-aluksia satamavaltion tai isäntävaltion ominaisuudessa neuvoston direktiivin 95/21/EY säännösten mukaisesti. Kyseisessä direktiivissä säädetty laajennettu tarkastusjärjestelmä on kuitenkin otettava huomioon asianmukaisella tavalla. Laajennettu tarkastusjärjestelmä ja yksityiskohtaisempi, vapaaehtoisiin suosituksiin perustuva vuosittainen tarkastus säännöllistä liikennettä harjoittaville matkustaja-aluksille on jo sisällytetty EY:n satamavaltioiden valvontajärjestelmään. 9 Nämä tarkastusohjeet eivät kuitenkaan mahdollista matkustaja-aluksen perusteellista tarkastusta, sillä satamavaltioiden suorittama tarkastus ei saa haitata aluksen toimintaa. Ohjeissa korostetaan lähinnä hälytyslaitteiden testausta, paloharjoituksia ja toimintaa koskevia vaatimuksia. Lisäksi on syytä pitää mielessä, että EY:n satamavaltioiden valvontajärjestelmän puitteissa jäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on velvollisuus tarkastaa vuosittain ainoastaan 25 % kyseisen valtion satamiin tulevista aluksista niiden lipusta riippumatta. Tämä merkitsee sitä, että tällaisen laajennetun satamavaltioiden valvonnan tehokasta täytäntöönpanoa ei voida varmistaa kaikkien jäsenvaltion satamaa säännölliseen liikenteeseen käyttävien ro-ro-alusten ja suurnopeuksisten 9 Neuvoston direktiivin 95/21/EY 7 artikla ja liite V. matkustaja-alusten osalta. Lisäksi on huomattava, että tämän direktiivin soveltamisala eroaa satamavaltioiden suorittamaa valvontaa koskevan direktiivin 7 artiklassa kaavaillusta soveltamisalasta. Viimeksi mainitussa direktiivissä viitataan kansainvälisiä matkoja tekeviin matkustaja-aluksiin (joko 7 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa säännöllisessä liikenteessä tai pelkästään aluksen luokan perusteella 7 artiklan 1 kohdassa mainitun liitteen V mukaisesti). Tätä direktiiviä on kuitenkin tarkoitus soveltaa ro-ro-aluksiin (matkustaja-alusten alaluokka) ja säännöllistä kansainvälistä tai kotimaanliikennettä harjoittaviin suurnopeuksisiin matkustaja-aluksiin (joita ei määritellä satamavaltioiden suorittamaa valvontaa koskevassa direktiivissä). Edellä mainittujen syiden ja kattavuuden vuoksi tällä direktiivillä säädetään, kuten neuvosto on vaatinut, erityisestä tarkastusjärjestelmästä, jossa otetaan myös huomioon tällaisiin aluksiin sovellettavat satamavaltion suorittamaa valvontaa koskevat ohjeet. Tarkastusten turhan päällekkäisyyden välttämiseksi ja pitäen mielessä, että satamavaltioiden suorittama laajennettu tarkastus ei ole niin yksityiskohtainen ja kattava kuin tämän ehdotuksen tarkastusjärjestelmä, komissio katsoo, että jäsenvaltiot voisivat pidättyä soveltamasta laajennettua tarkastusjärjestelmää tämän direktiivin kattamiin ja sitä noudattaviin aluksiin. Pidättymällä vuosittaisista laajennetuista tarkastuksista satamavaltion tarkastajat voivat keskittyä työssään standardien alle jäävien alusten havaitsemiseen, mikä on myös satamavaltioiden suorittamaa valvontaa koskevan direktiivin päätavoite. Toisaalta komissio on tietoinen siitä, että joidenkin jäsenvaltioiden on lisättävä pätevien tarkastajiensa määrää varmistaakseen uusien tarkastusvaatimusten tehokkaan noudattamisen. Koska tarkoituksena on suojella lukuisien tätä liikennemuotoa käyttävien kansalaisten henkeä, lisärasite ei liene jäsenvaltioille kohtuuton. 9. Ehdotetulla direktiivillä pyritään myös kehittämään ISM-säännöstöä koskevan asetuksen lähestymistapaa. Vaikka ISM-säännöstössä annetaan jokaiselle lippuvaltiolle keinot varmistaa, että sen lipun alla purjehtivilla aluksilla noudatetaan turvallisuusjohtamista koskevia kansainvälisiä standardeja, säännöstön soveltaminen 10 on todennäköisesti tehottomampaa, jos aluksella liikennöivä yritys on sijoittautunut muualle kuin lippuvaltioon. ISM-säännöstöä koskevassa asetuksessa käsitellään yhtiön velvollisuuksia, kun taas ehdotetussa direktiivissä korostetaan isäntävaltion sekä välillisesti myös asianomaisen lippuvaltion tarvetta valvoa tehokkaasti, että ro-ro-alukset ja suurnopeuksiset matkustaja-alukset sekä niiden miehistö noudattavat sitovia kansainvälisiä vaatimuksia. Velvollisuus todistaa, että alus vastaa liikennöinnille asetettuja edellytyksiä, kuuluu liikenteenharjoittajalle eikä isäntävaltiolle. Tällaisten todisteiden esittämisen ei pitäisi olla kohtuuton taakka korkeatasoisille liikenteenharjoittajille komission marraskuussa 1997 käynnistämän10 ja Euroopan laivanvarustamoiden tukeman, merikuljetusten laatuun huomiota kiinnittävän kampanjan (Quality Shipping) yhteydessä. 10 Komission jäsenen Neil Kinnockin ilmoitus IMO. n 20. edustajainkokouksessa Lontoossa 17. marraskuuta 1997. - II - SÄÄDÖKSEN TARKOITUS JA SOVELTAMISALA 10. Ehdotetun direktiivin päätavoitteina on päästä yhteisesti sovittujen periaatteiden avulla käytännössä yhdenmukaisempaan kansainvälisten turvallisuusvaatimusten tulkintaan, varmistaa näiden vaatimusten ja muiden asiaan liittyvien EY-säädösten tehokas soveltaminen sekä ro-ro-aluksilla ja suurnopeuksisilla matkustaja-aluksilla jäsenvaltioiden satamiin ja satamista harjoitettavaan säännölliseen liikenteeseen sovellettavien edellytysten avoimuus kaikkien osapuolten osalta - isäntävaltion ja lippuvaltion hallinnon sekä yhtiöiden. Ehdotetun direktiivin tarkoituksena on - luetella kaikki meriturvallisuuteen liittyvät edellytykset, jotka yrityksen tai välillisesti sen lippuvaltion, jonka lipun alla kyseiset alukset purjehtivat, on täytettävä voidakseen harjoittaa ro-ro-aluksella tai suurnopeuksisella matkustaja- aluksella säännöllistä liikennettä Euroopan satamiin tai satamista - luoda järjestelmä EY:n satamiin tai satamista säännöllisesti liikennöiviin ro-ro- aluksiin tai suurnopeuksisiin matkustaja-aluksiin sovellettavien vaatimusten, operatiiviset edellytykset mukaan lukien, noudattamisen todentamiseksi ja tarkastamiseksi ennen liikenteen aloittamista ja myöhemminkin säännöllisin väliajoin - varmistaa isäntävaltioiden osallistuminen EY:n satamiin tai satamista säännöllisesti liikennöiville ro-ro-aluksille tai suurnopeuksisille matkustaja- aluksille sattuneiden merionnettomuuksien tutkintaan - välttää tarpeettomia satamavaltioiden suorittamia laajennettuja tarkastuksia sellaisten alusten osalta, jotka ovat osoittaneet noudattavansa tämän direktiivin vaatimuksia - helpottaa säännöllisen liikenteen käynnistämistä yhteisön sisällä sellaisilla aluksilla, joiden on osoitettu noudattavan direktiivin vaatimuksia, sekä tällaisten alusten siirtämistä muille reiteille, joilla toimintaedellytykset ovat samanlaiset. 12 11. Tämän direktiivin soveltamisala rajoittuu ro-ro-aluksiin ja suurnopeuksisiin matkustaja-aluksiin, joilla harjoitetaan kansainvälistä tai kotimaanliikennettä EY:n satamiin tai satamista, riippumatta siitä, minkä lipun alla ne purjehtivat, kunhan liikenne on säännöllistä. Direktiivissä on tarkoitus käsitellä myös tällaisen liikenteen harjoittamiseen liittyvien yhtiöiden, miehistöjen ja lippuvaltioiden velvollisuuksia. Direktiivissä ehdotetaan eräiden IMO:n päätöslauselmiin sisältyvien periaatteiden ja vaatimusten saattamista pakollisiksi, jotta varmistettaisiin tärkeiden turvallisuusratkaisujen toteuttaminen yhteisön satamiin tai satamista säännöllisesti liikennöivillä ro-ro-aluksilla ja suurnopeuksisilla matkustaja-aluksilla. IMO:n päätöslauselmiin sisältyvien keskeisten vaatimusten pakollinen soveltaminen tällä kapealla alalla on komission mielestä perusteltua, koska riittävät turvallisuutta ja onnettomuuksien tutkintaa koskevat standardit ovat tarpeellisia. On riittävästi näyttöä siitä, että lippuvaltioiden erilaiset tulkinnat kansainvälisistä turvallisuusstandardeista aiheuttavat epävarmuutta ja epäjohdonmukaisuutta, jotka puolestaan heikentävät eri maiden viranomaisten myöntämien SOLAS-todistusten automaattisen vastavuoroisen tunnustamisen arvoa. Edellä sanottu koskee tulkintaeroja sekä EY:n jäsenvaltioiden välillä että EY:n jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välillä. Ehdotetussa direktiivissä säädetään, että keskeisiä turvallisuussääntöjä tulisi arvioida yhteisesti kaikkien niiden osapuolten kesken, jotka pyrkivät soveltamaan käytännössä yhteisesti hyväksyttyjä turvallisuusstandardeja. Ehdotettu direktiivi on suunniteltu syrjimisen välttämiseksi EY:n jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden lipun alla purjehtivien alusten välillä. Komission näkemyksen mukaan on tarpeen varmistaa väestönsuojelun korkea taso kaikilla ro-ro-matkustaja- aluksillaja suurnopeuksisilla matkustaja-aluksilla, jotka liikennöivät EY:n satamiin ja satamista, niiden lipusta riippumatta. Aikomuksena ei siis ole sulkea pois EY:n ulkopuolisten valtioiden lipun alla purjehtivia aluksia edellyttäen, että ne täyttävät tarpeelliset turvallisuusvaatimukset. Lippuvaltioita ja jäsenvaltioita satamavaltion tai rannikkovaltion ominaisuudessa kannustetaan osallistumaan tarkastusjärjestelmään. - 13 Ehdotetulla direktiivillä on myönteisiä vaikutuksia yhtiöihin, jotka harjoittavat säännöllistä liikennettä, sillä ne saavat etukäteen tietoonsa ne edellytykset, jotka niiden ja alusten on täytettävä voidakseen liikennöidä säännöllisesti EY:n satamiin ja satamista. Turvallisuuden kannalta ne päätyvät samaan asemaan samalla reitillä liikennöivien kilpailijoidensa kanssa kansallisuudesta tai aluksen lipusta riippumatta. Direktiivissä ei säädetä, että alus, jonka isäntävaltio on vahvistanut täyttävän edellytykset säännöllisen liikenteen harjoittamiseksi tiettyyn satamaan ja satamasta, voisi automaattisesti liikennöidä myös jollain toisella säännöllisellä reitillä EY:n satamiin ja satamista. Sen sijaan siinä todetaan, että aiemmin annettu vahvistus vaatimusten noudattamisesta on otettava huomioon, kun samalla aluksella aiotaan aloittaa liikenne vastaavilla reiteillä, jotta vältyttäisiin turhalta kaikkien menettelyiden toistolta. 12. Ehdotettu direktiivi nojautuu täysin merionnettomuuksien tutkintaa koskevaan kansainvälisesti hyväksyttyyn IMO:n säännöstöön, ja sillä pyritään luomaan mekanismi, jolla poistettaisiin esteet, jotka nykyään voivat vielä haitata isäntävaltion osallistumista välittömään ja perusteelliseen merionnettomuuden tutkintaan. Nykyisin isäntävaltion mahdollisuus osallistua merialueensa ulkopuolella sellaisen onnettomuuden tutkintaan, jossa uhreina on myös sen omia kansalaisia, riippuu kokonaan lippuvaltion tai rannikkovaltion hyvästä tahdosta. Tämä tilanne muuttuisi jonkin verran nyt ehdotetun direktiivin myötä. Ehdotettu direktiivi ei vaikuta EY:n ulkopuolisten lippuvaltioiden oikeuksiin suorittaa tutkintaa omien sääntöjensä mukaisesti. Siinä säädetään kuitenkin, että ennen kuin yhtiö voi aloittaa säännöllisen laivaliikenteen, lippuvaltion on annettava oikeudellinen hyväksyntänsä sille, että isäntävaltio saa osallistua täysipainoisesti onnettomuuden tutkintaan, vaikka onnettomuus sattuisi isäntävaltion sisävesien tai aluevesien ulkopuolella. Kun on kyse onnettomuuksista, jotka sattuvat kolmannen maan aluevesillä, komissio tunnustaa, että tällä direktiivillä ei voida täysin varmistaa isäntävaltion mahdollisuutta osallistua kolmannen maan lipun alla purjehtivalle alukselle 14- sattuneen onnettomuuden tutkintaan. Tämä johtuu siitä, että jos sekä rannikkovaltio että lippuvaltio ovat EY:n ulkopuolisia valtioita, osallistuminen voi riippua siitä, miten hyvin asianomainen rannikkovaltio noudattaa merionnettomuuksien tutkintaa koskevan säännöstön periaatteita. Lisäksi komissio tiedostaa täysin, että isäntävaltioiden perusteltua ja oikeutettua osallistumista yhteisössä ja siihen kuuluvilla vesialueilla tapahtuvien merionnettomuuksien uhrien tutkintaan ei tulisi rajoittaa pelkästään ro-ro-aluksiin ja suurnopeuksisiin matkustaja-aluksiin. Ottaen huomioon neuvoston muodollisen pyynnön turvata jäsenvaltioiden edut kaiken niiden satamia käyttävän säännöllisen lauttaliikenteen yhteydessä sekä IMO:n äskettäin hyväksymän merionnettomuuksien tutkintaa koskevan säännöstön, komissio pitää tätä direktiiviä ensiaskeleena kohti säännöstön yleisempää soveltamista. Tämän direktiivin soveltamisesta saatavan kokemuksen perusteella komissio aikoo tarkastella aikanaan läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, miten voitaisiin varmistaa säännöstön tehokas täytäntöönpano kaikkien yhteisön kannalta merkityksellisillä vesillä tapahtuvien laivaonnettomuuksien ja vaaratilanteiden yhteydessä, aluksen tyypistä tai lipusta riippumatta, ja mitkä jatkotoimet ovat tarpeen yhteisön tasolla tavoitteeseen pääsemiseksi. 13. Ehdotetulla direktiivillä velvoitetaan yhtiöt toimimaan suoraan yhteistyössä lippuvaltion viranomaisten kanssa, ja siinä vaaditaan, että jäsenvaltioiden on tiedotettava kolmansille maille niistä vaatimuksista, joita yhtiöille asetetaan, jos nämä haluavat aloittaa liikennöimisen tai jatkaa liikennöintiä tällä kuljetusalalla Euroopassa. Komissio katsoo, että tämä on tarpeen riittävän yhteistyön aikaansaamiseksi EY:n ulkopuolisten lippuvaltioiden kanssa, jotta varmistetaan, että niiden lipun alla purjehtivat alukset voivat liikennöidä EY. n satamiin ja satamista keskeisten turvallisuusvaatimusten mukaisesti. Jos yhtiöt eivät kykene lippuvaltion yhteistyön puutteen vuoksi osoittamaan, että ne noudattavat vaatimuksia, niiden on ehkä siirryttävä sellaisen valtion lipun alle, joka tukee EY:n tasolla perustettua turvallisuusjärjestelyä. 15 14. a) Mitkä ovat suunnitellun toimintaehdotuksen tavoitteet suhteessa yhteisön PERUSTEET NEUVOSTON DIREKTIIVIN ANTAMISELLE velvoitteisiin ja mikä on ongelman laajuus yhteisössä (esimerkiksi kuinka monia jäsenvaltioita asia koskee ja miten tilanne on tähän mennessä ratkaistu) ? Yhteisön velvoitteena tässä asiassa on meriliikenteen turvallisuuden parantaminen kuten perustamissopimuksen 84 artiklan 2 kohdassa ja 75 artiklan 1 kohdan c alakohdassa määrätään. Ehdotetun toiminnan tavoitteena on luoda yhdenmukaiset toimintaedellytykset ro-ro-alusliikenteen ja suurnopeuksisen matkustaja- alusliikenteen harjoittamiselle EY:n satamiin ja satamista sekä soveltaa näitä edellytyksiä käytännössä, saada aikaan yhtenäiset turvallisuusstandardit ja varmistaa jäsenvaltioiden riittävä osallistuminen tällaisille aluksille sattuneiden onnettomuuksien tutkintaan. Ottaen huomioon direktiivin soveltamisalan, sellaisena kuin se määritellään 3 artiklan 1 kohdassa, direktiivi vaikuttaa noin 500:aan säännöllisesti liikennöivään ro-ro- alukseen ja suurnopeuksiseen matkustaja-alukseen, jotka käyttävät noin 275 :tä Euroopan satamaa. 11 Tällaista yhteisön satamiin tai satamista suuntautuvaa meriliikennettä käyttää miljoonia eurooppalaisia ja lukuisia muiden maiden kansalaisia. 12 Asia koskee lähes kaikkia jäsenvaltioita sekä lippuvaltioina että isäntävaltioina. Eri valtioilla on käytössä erilaisia standardeja erityisesti kansainvälisen liikenteen osalta, koska kansainväliset yleissopimukset jättävät kansallisille viranomaisille laajan tulkintavaran ja toimintavapauden sekä monia mahdollisuuksia poikkeuksiin. Tämä vuorostaan johtaa vaihtelevaan turvallisuustasoon samalla reitillä, jolla alukset kilpailevat eri edellytyksin ja siten myös erilaisin kustannuksin. Tämän vuoksi on ensiarvoista soveltaa yhteistä menettelyä arvioitaessa Euroopan tärkeimpien matkustaja- alusreittien turvallisuustekijöitä. Tähän päästään selkeästi laadittujen edellytysten avulla, jolloin liikenteenharjoittajat tietävät etukäteen, mitä ehtoja heidän ja heidän 11 Vuoden 1996 alustilastoihin perustuvassa komission yksiköiden analyysissä yksilöitiin 549 alusta, jotka liikennöivät 277:stä satamasta. 12 Edellä mainittu analyysi osoitti, että kyseiset alukset kuljettivat 141 818 786 matkustajaa. -16 alustensa on täytettävä, jos he haluavat liikennöidä EY. n satamiin ja satamista. Samaan tavoitteeseen tähdätään myös erityisellä turvallisuusjärjestelyllä, jolla valvotaan jatkuvasti sääntöjen noudattamista. Yhteiset turvallisuus- ja valvontavaatimukset ovat siis tarpeen tietyn yhteisen turvallisuustason saavuttamiseksi ja sen takaamiseksi, että kilpailu yhteisön vesialueilla tapahtuu samalta lähtöviivalta riippumatta liikenteenharjoittajien kansallisuudesta tai alusten lippuvaltiosta ja ilman erottelua kansainvälisen ja kotimaanliikenteen välillä. Kuten johdannon 8. kappaleessa todettiin, näitä suunniteltuja tavoitteita ei voida saavuttaa pelkästään muuttamalla satamavaltioiden suorittamaa valvontaa koskevaa direktiiviä. 14. b)Onko toimivalta suunnitellussa toiminnassa yksinomaan yhteisöllä vai jakautuuko se yhteisön ja jäsenvaltioiden kesken? Suunniteltu toiminta ei kuulu yhteisön yksinomaisen toimivallan piiriin. 16. c) Mikä on tehokkain ratkaisu, kun otetaan huomioon toisaalta yhteisön ja toisaalta jäsenvaltioiden käytettävissä olevat keinot? Kun otetaan huomioon meritse tapahtuvan matkustajaliikenteen sisämarkkinaulottuvuus, tehokkain ratkaisu on luoda yhteisön tasolla yhteiset turvallisuus-ja tarkastusvaatimukset. 17. d) Mitä todellista lisäarvoa saadaan ehdotetulla yhteisön toiminnalla ja mitkä ovat toiminnasta pidättymisen kustannukset? Yhteisön kannalta on erittäin keskeistä soveltaa ja pitää yllä mahdollisimman korkeatasoisia kansainväliseen oikeuteen perustuvia turvallisuusstandardeja tällä Euroopan meriliikenteen kapealla erityisalalla eli EYn satamiin ja satamista säännöllisesti liikennöivillä ro-ro-aluksilla ja suurnopeuksisilla matkustaja-aluksilla. Yhteisön tasolla on jo hyväksytty asianmukaiset laivanrakennusta koskevat säännöt, jotka kattavat myös ro-ro-alukset ja suurnopeuksiset matkustaja-alukset. Näin ei kuitenkaan ole kansainvälisen liikenteen kohdalla, jossa kansainväliset yleissopimukset antavat mahdollisuuden huomattaviinkin poikkeuksiin ja erilaisiin tulkintoihin turvallisuusstandardien soveltamisessa. Euroopan ja monien muidenkin 17 maiden kansalaiset pitävät tällaista liikennettä meritse tapahtuvana julkisena liikenteenä. Heillä on oikeus odottaa samaa turvallisuustasoa alustyypistä tai kuljetusmuodosta riippumatta. Sen vuoksi tällä direktiivillä ehdotetaan yhdenmukaista turvallisuustasoa, joka perustuu kansainvälisesti hyväksyttyjen periaatteiden mukaisiin vaatimuksiin ja joka on edellytyksenä säännöllisen liikenteen harjoittamiselle EY:n satamiin ja satamista. Lisäksi ehdotetaan erityistä tarkastusjärjestelmää, jolla varmistetaan sääntöjen noudattaminen ennen liikennöimisen aloittamista sekä myöhemminkin säännöllisin väliajoin. Toimista pidättymisen kustannuksia olisivat matkustajien turvallisuuden riittämätön suojelu, mistä seuraisi lukuisia kuolonuhreja vaativien onnettomuuksien jatkuva riski, yhteisön alueella toimivien liikenteenharjoittajien kannalta kohtuuttoman monimutkaisen ja epävarman tilan jatkuminen sekä kilpailun vääristyminen. Viimeaikaiset Euroopan vesialueilla tapahtuneet suuronnettomuudet, joissa on kuollut yhteensä lähes 2 000 ihmistä, ovat lisäosoitus EY. n tason toiminnan tarpeesta. 18. e) Mitä toimintamuotoja yhteisöllä on käytettävissään (suositukset, taloudellinen tuki, sääntely, vastavuoroinen tunnustaminen jne. )? Kansainvälisiä neuvotteluja ro-ro-alusten ja suurnopeuksisten matkustaja-alusten rakentamista ja niillä liikennöimistä koskevan täysin yhdenmukaisen lainsäädännön aikaansaamiseksi ei saada päätökseen kohtuullisessa ajassa. Samoin esimerkiksi sellaisen välineen kuin johdonmukaista onnettomuuksien tutkintaa ja kaikkien asianomaisten osapuolten tutkintaan osallistumista koskevan säännöstön soveltaminen on jätetty kokonaan yksittäisten lippuvaltioiden harkinnan varaan. Silloinkin kun olemassa on riittävät ja sitovat kansainväliset säännöt, pääongelmaksi muodostuu sovittujen sääntöjen johdonmukainen ja tehokas täytäntöönpano. Kansainvälisten yleissopimusten mukaisesti luotuun satamavaltioiden suorittamaa valvontaa koskevaan järjestelmään sisältyvien puutteiden vuoksi tällaisten alusten turvallisuustason järjestelmällistä valvontaa ja arviointia ei voida varmistaa riittävällä tavalla pelkästään muuttamalla direktiiviä 95/21/EY. Tätä kuljetusmuotoa käyttävien matkustajien yhtenäisen ja tehokkaan suojelun takaamiseksi on tarpeen ottaa käyttöön sitovia toimenpiteitä joko direktiivin tai asetuksen muodossa. Näin 18 varmistetaan vaaditun turvallisuustason jatkuva valvonta ja arviointi sekä jäsenvaltioiden oikeus osallistua yhteisön kannalta merkityksellisillä vesillä sattuvien onnettomuuksien tutkintaan. Säätämällä laaja-alaisesta yhteisön järjestelmästä valvottavissa olevan säädöksen muodossa vältetään toisistaan poikkeavat kansalliset toimenpiteet. 19. f)Olisiko tarpeen säätää yhtenäinen asetus vai onko yleistavoitteet asettava ja täytäntöönpanon jäsenvaltioille jättävä direktiivi riittävä? Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti direktiivi on riittävä keino, sillä sen avulla vahvistetaan yhteisön tasolla sovellettavat yhteiset vaatimukset sen varmistamiseksi, että ro-ro-aluksilla ja suurnopeuksisilla matkustaja-aluksilla EY:n satamiin ja satamista harjoitettavaan säännölliseen liikenteeseen sovelletaan yhdenmukaisella tavalla kansainvälisesti sovittuja sääntöjä ja että näiden sääntöjen noudattamista valvotaan. Samalla täytäntöönpanon tekniset ja käytännön näkökohdat jätetään kunkin jäsenvaltion valittaviksi. Näin direktiivillä jätetään kunkin jäsenvaltion vastuulle päättää sen sisäiseen järjestelmään parhaiten sopivista keinoista. -19 DIREKTIIVIN SISÄLTÖ 20. Ehdotetussa direktiivissä vaaditaan jäsenvaltioita tarkastamaan, että ro-ro-alukset ja suurnopeuksiset matkustaja-alukset, joilla aiotaan harjoittaa säännöllistä liikennettä niiden satamiin tai satamista, noudattavat kaikkia kyseisen liikenteen harjoittamiselle asetettuja ehtoja. Tarkastamiseen sisältyy kaikkien lippuvaltioiden myöntämien asiankuuluvien todistusten kelpoisuuden tarkastus ja aluksen tarkastus ennen liikenteen aloittamista. Isäntävaltio kutsuu toisen isäntävaltion (muut isäntävaltiot) sekä mahdollisesti lippuvaltion - jos tämä ei ole isäntävaltio - seuraamaan tarkastusta. 21. Yhtiöiden on osoitettava todisteet vaatimusten noudattamisesta, ja niiden on toimitettava aluksensa tarkastukseen hyvissä ajoin ennen aiotun liikenteen aloittamispäivää. Aluksella ei saa aloittaa säännöllistä liikennettä ennen kuin isäntävaltio on vahvistanut yhtiölle, että aluksen on todettu olevan kaikkien kyseisen säännöllisen liikenteen harjoittamiselle asetettujen vaatimusten mukainen. Vahvistus annetaan kirjallisesti ja siihen on kirjattava, kuka päätöksen on tehnyt ja mahdollisesti millä ehdoilla. Yhtiöillä on oikeus valittaa isäntävaltion päätöksestä estää tiettyä alusta harjoittamasta säännöllistä liikennettä. Jos EY:n sisäiseen säännölliseen liikenteeseen liittyy useampi kuin yksi isäntävaltio, asianomaisten isäntävaltioiden on koordinoitava direktiiviin perustuvien velvollisuuksiensa täyttämistä. Direktiiviin sisällytetään siirtymäsäännöksiä nykyään säännöllistä liikennettä harjoittavien alusten velvollisuudesta osoittaa noudattavansa direktiiviä. 22. Isäntävaltion vahvistus, että alus täyttää vaaditut toimintaedellytykset, pysyy voimassa niin kauan kun yhtiö ja sen omistama alus täyttävät kyseiset toimintaedellytykset. Isäntävaltiolla on kuitenkin oikeus tehdä myöhemmin yllätystarkastuksia, ja sillä on satamavaltioiden suorittamaa valvontaa koskevan direktiivin nojalla aina oikeus tarkastaa alus, jos sillä on tähän ilmeiset syyt. 23. Vahvistus, että yhtiö voi harjoittaa aluksella säännöllistä liikennettä riippuu siitä, hyväksyykö lippuvaltio isäntävaltion oikeuden suorittaa kyseiselle alukselle sattuneen merionnettomuuden tutkinta tai osallistua siihen. - 2 0- 24. Ehdotetussa direktiivissä luetellaan kaikki ehdot, jotka yhtiön on täytettävä, ja esitetään periaatteet, joita isäntävaltioina toimivien jäsenvaltioiden on noudatettava. Siinä täsmennetään joukko erityisiä vaatimuksia sen varmistamiseksi, että kansainvälisiä standardeja sovelletaan yhdenmukaisesti. 21 - ERITYISHUOMIOT 1 artikla Tässä artiklassa määritellään direktiivin tarkoitus: luoda edellytykset säännöllisen ro-ro-alusliikenteen ja suurnopeuksisen matkustaja-alusliikenteen turvalliselle harjoittamiselle EY:n satamiin ja satamista sekä antaa jäsenvaltioille oikeus osallistua täysipainoisesti tällaisen liikenteen yhteydessä sattuneiden merionnettomuuksien tutkintaan. 2 artikla Tähän artiklaan sisältyvät direktiivin avainsanojen määritelmät. Direktiivissä > pyritään varmistamaan termien johdonmukaisuus kansainvälisessä oikeudessa kuten SOLAS-yleissopimuksessa sekä meriturvallisuutta koskevassa EY:n lainsäädännössä käytettyjen määritelmien kanssa. 3 artikla Tässä artiklassa määritellään direktiivin soveltamisala. Siinä selitetään, mihin laivoihin ja aluksiin direktiivin säännöksiä sovelletaan. Direktiiviä sovelletaan kaikkiin kansainvälisiin ja kotimaan matkoihin merialueilla, jos ro-ro-alus kulkee yli 20 meripeninkulman päässä rantaviivasta. Jäsenvaltiot voivat soveltaa sitä myös sellaisiin ro-ro-aluksiin, jotka harjoittavat kotimaanliikennettä alle 20 meripeninkulman päässä rantaviivasta. Näin vältytään tarpeelta säätää erikseen tiettyjen alusten vapauttamisesta direktiivin vaatimuksista silloin, kun olisi kohtuutonta tai epäkäytännöllistä vaatia niitä noudattamaan kaikkia direktiivin yleisiä säännöksiä. 4 artikla Tässä artiklassa säädetään pelisäännöt, joita kaikkien isäntävaltioina toimivien jäsenvaltioiden on noudatettava varmistaakseen, että yhtiöt ja alukset noudattavat 5 ja 6 artiklan säännöksiä, jos ne harjoittavat tai aikovat ryhtyä harjoittamaan säännöllistä liikennettä näiden valtioiden satamiin ja satamista. Tässä artiklassa myös luetellaan syyt, joiden perusteella aluksia voidaan estää 22 harjoittamasta säännöllistä liikennettä, ja vahvistetaan periaate, joka koskee isäntävaltioiden yhteistyötä sekä tiedottamista yhtiöille niiden oikeuksista ja velvoitteista. 5 artikla Tässä artiklassa säädetään yleisistä vaatimuksista, jotka kaikkien ro-ro-alusten ja suurnopeuksisten matkustaja-alusten on täytettävä. Artiklan 1 kohdassa vahvistetaan tarve pitää mukana voimassa oleva todistus. Todistusten asianmukaisen tason varmistamiseksi ja kilpailun vääristymisen välttämiseksi siinä asetetaan kaikille ro-ro-aluksille ja suurnopeuksisille matkustaja- aluksille niiden lipusta riippumatta samat velvoitteet, jotka EY:n lainsäädännön perusteella koskevat jo jonkin jäsenvaltion lipun alla purjehtivia aluksia ja kotimaanliikennettä harjoittavia aluksia. Pyörää ei tarvitse keksiä uudestaan sen varmistamiseksi, että pakolliset tarkastukset suoritetaan yhdenmukaisella tavalla, sillä IMO:n päätöslauselman A. 746 (18) nojalla hallituksia kehotetaan jo nykyään tekemään tarkastukset päätöslauselman liitteenä olevien ohjeiden mukaisesti. Tämä menettelytapa ei haittaa vuoden 1998 yhdenmukaista tarkastus- ja todistusjärjestelmää koskevan pöytäkirjan ratifioimista. Artiklan 2 kohdassa käsitellään näiden laivojen ja alusten rakentamista, kunnossapitoa ja varustamista koskevia vaatimuksia. Sen varmistamiseksi, että aluksen runko, pää- ja apukoneisto sekä sähköiset ja automaattiset laitteet eivät vaaranna aluksen turvallisuutta, nämä on rakennettava, pidettävä kunnossa ja tarkastettava hyväksytyn laitoksen säännöissä määrättyjen luokitusstandardien mukaisesti. Nämä hyväksytyt laitokset määritellään tarkasti neuvoston direktiivissä 94/57/EY13 ammatillisesti tehokkaiksi, luotettaviksi ja kykeneviksi valvomaan asianmukaisesti sitä, miten hyvin niiden luokittelemat alukset noudattavat turvallisuutta ja ympäristönsuojelua koskevia standardeja. 13 Neuvoston direktiivi alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia seka merenkulun viranomaisten asiaan liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista, EYVI. L 319, 12. 12. 1994, s. 20. -23 Kaikkiin laivoihin ja aluksiin on asennettava matkanrekisteröintilaite, jonka toimintavaatimukset ja tekniset ominaisuudet IMO on vahvistanut. Tällaista laitetta ei voitu vielä saattaa pakolliseksi SOLAS-yleissopimuksen nojalla syistä, joihin EY:n jäsenvaltiot eivät voi vaikuttaa. Artiklan 3 kohdassa varmistetaan, että tiettyjä alueellisia aluksen vakavuutta koskevia vaatimuksia, kuten vuonna 1996 tehtyyn Tukholman sopimukseen sisältyviä, sovelletaan yhdenmukaisesti kaikkiin samalla alueella liikennöiviin ro-ro- aluksiin niiden lipusta riippumatta ja tekemättä eroa kansainvälisen ja kotimaanliikenteen välillä. 6 artikla Tässä artiklassa säädetään yhtiöiden velvoitteista. Artiklan 1 kohdassa vaaditaan yhtiöitä esittämään tarvittavat todisteet pelisääntöjen noudattamisesta. Artiklan 2 kohdassa säädetään, että yhtiö ei saa vastustaa isäntävaltioiden osallistumista 9 artiklassa tarkoitettuun onnettomuuden tutkintaan. Artiklan 3 kohdassa säädetään, että yhtiön on hankittava jokaiselle kolmannen i valtion lipun alla purjehtivalle alukselle kyseisen valtion viranomaisten hyväksyntä ja varmistettava siten välillisesti näiden yhteistyö, sillä ennakkoehtona säännöllisen liikenteen aloittamiselle EY:n satamiin ja satamista on EY:n isäntävaltioiden asettamien vaatimusten täyttäminen. -24 7 artikla Tämä artikla sisältää direktiivin keskeisimmät säännökset, sillä siinä säädetään menettelyistä ja yksityiskohtaisista ohjeista, joita isäntävaltioiden tulee noudattaa valvoessaan direktiivin vaatimusten noudattamista. Artiklan 1-3 kohdassa säädetään perusteellisesta alkutarkastuksesta, joka edeltää säännöllisen liikenteen aloittamista aluksella EY:n satamaan ja satamasta tai joka tehdään 1 vuoden kuluessa direktiivin voimaantulosta niille aluksille, jotka jo harjoittavat tällaista liikennettä. Samanlainen tarkastus tehdään joka kerran, kun alukset toimintaedellytykset muuttuvat. Tarkastusmenettelyn turhaa toistamista pyritään välttämään sellaisten alusten osalta, joiden on vahvistettu noudattavan direktiivin vaatimuksia ja jotka siirtyvät harjoittamaan vastaavanlaista liikennettä toisella reitillä. Artiklan 4 kohdassa otetaan käyttöön yllätystarkastusten periaate. Artiklan 5 kohdassa vapautetaan alkutarkastuksen ja yllätystarkastukset menestyksellisesti läpäisseet alukset satamavaltioiden suorittamaa valvontaa koskevan direktiivin mukaisesta laajennetusta tarkastusmenettelystä rajoittamatta kuitenkaan satamavaltion oikeutta tarkastaa alus, jos sillä on ilmeiset syyt tähän. Alus voidaan myös pysäyttää satamavaltioiden suorittamaa valvontaa koskevan järjestelmän nojalla. 8 artikla Tässä artiklassa esitetään menettelyt, joita yksittäisissä tarkastuksissa on noudatettava, sekä tarkastusryhmän ammattipätevyyttä ja kokoonpanoa koskevat vaatimukset. Pääperiaatteita ovat isäntävaltioiden yhteistyö, lippuvaltion osallistuminen ja tarve välttää aluksen tarpeetonta seisottamista. Artiklassa ehdotetaan tarkkaan määriteltyjä toimia sen varalta, että aluksessa havaitaan puutteita tai että isäntävaltiot ovat eri mieltä vaatimusten täyttämisestä. 9 artikla Tässä artiklassa velvoitetaan jäsenvaltiot varmistamaan oman lainsäädäntönsä avulla, että niillä ja muilla jäsenvaltioilla on mahdollisuus osallistua niiden satamiin -25 tai satamista liikennöiville ro-ro-aluksille tai suurnopeuksisille matkustaja-aluksille sattuneiden onnettomuuksien tutkintaan. Ollessaan mukana tutkinnassa niiden on noudatettava merionnettomuuksien uhrien tutkintaa koskevan IMO:n säännöstön periaatteita. 10 artikla Tässä artiklassa luetellaan joukko lisätoimenpiteitä, jotka voivat tukea 5-7 artiklan säännösten johdonmukaista ja tehokasta soveltamista. Tämän vuoksi - satamavaltioiden suostumista koskevan IMO:n meriturvallisuuskomitean kiertokirjeen MSC 606 tehokasta soveltamista ei voida jättää pelkästään lippuvaltioiden harkinnan varaan (ks. johdannon 7. kohta) - IMO:n tunnusnumeroa koskevaan IMO. n päätöslauselmaan A. 600 ( 15) sisältyvät suositukset satamavaltioille, jotka ovat jo pakollisia kansainvälistä liikennettä harjoittavien vähintään 100 bruttorekisteritonnin alusten osalta, ja navigointiohjausta koskeva IMO:n päätöslauselma A. 795 (19) on tarkoitus saattaa pakolliseksi kaikkien tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien ro-ro- alusten osalta - kaikki saatavilla olevat tiedot aluksesta, miehistöstä, aluksen toimintaedellytyksistä tai -rajoituksista, pakollisten ja luokkatarkastusten sekä erityistarkastusten tulokset ja satamavaltioiden suorittamaan valvontaan ja erityistarkastuksiin liittyvät valvonta-asiakirjat olisi annettava saataville - on luotava selkeät ja yritysystävälliset menettelyt tämän direktiivin vaatimusten noudattamisen toteamiseksi - viranomaisten olisi tehtävä tiivistä yhteistyötä yhtiöiden kanssa integroidun varasuunnitelmajärjestelmän rakenteen hyväksymiseksi aluksilla sattuvien hätätilanteiden varalta, kuten IMO:n päätöslauselmassa A. 852 (20) suositellaan - on tarpeen luoda asianmukaiset yhteydet isäntävaltion ja paikallisviranomaisten välille toimintarajoitusten käsittelemiseksi. 11 artikla - 2 6- Artiklan 1 kohdassa ilmaistaan komission sitoumus perustaa avoin järjestelmä uuden direktiivin velvoitteiden jatkuvan seurannan varmistamiseksi. Tätä varten ehdotetaan kaikkien osapuolten käytettävissä olevaa tietokantaa. On aiheellista selvittää, onko Pariisin yhteisymmärryspöytäkirjan (SIREN AC/C A AM) nojalla perustettu tietojen vaihto- ja varastointijärjestelmä tehokkain tapa täyttää tämä vaatimus. Artiklan 2 kohdalla pyritään varmistamaan, että isäntävaltiot tiedottavat asianmukaisesti kolmansille maille EY:n satamiin ja satamista liikennöiville ro-ro- aluksille ja suurnopeuksisille matkustaja-aluksille asetetuista ehdoista, jotta ne voivat luoda tarvittavat järjestelyt lippunsa alla purjehtivien yhtiöiden avustamiseksi EY:n vaatimusten täysimääräisessä noudattamisessa. 12 artikla Tässä artiklassa mainitaan neuvoston direktiivin 93/75/ETY14 12 artiklan nojalla perustettu komitea ja kuvataan myös noudatettavaa menettelyä silloin, kun direktiivissä viitataan komiteamenettelyihin. 14 Neuvoston direktiivi 93/75/ETY, annettu 13 päivänä syyskuuta 1993, vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavia aluksia koskevista vähimmäisvaatimuksista niiden ollessa matkalla yhteisön merisatamiin tai poistuessa niistä, EYVL L 247, 5. 10. 1993, s. 19. -27 13 artikla Tässä artiklassa annetaan komissiolle mahdollisuus muuttaa tätä direktiiviä 12 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti sen varmistamiseksi, että tämän direktiivin antamisen jälkeen voimaan tulleita kansainvälisten yleissopimusten tai yhteisön säädösten myöhempiä muutoksia sekä tällä direktiivillä perustetun järjestelmän kannalta tärkeiksi katsottuja IMO:n päätöslauselmia sovelletaan tämän direktiivin tarkoitusta varten. 14 ja 15 artikla Näissä artikloissa vahvistetaan ne toimenpiteet, joita kunkin jäsenvaltion on noudatettava tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi. 16 ja 17 artikla Ei huomautuksia. - 2 8- Liitteet Liitteessä 1 vahvistetaan yksityiskohtaiset vaatimukset, jotka yhtiöiden on täytettävä, kuten 6 artiklan 1 kohdassa säädetään. Tässä yhteydessä yhtiöiden tulee tukeutua asiaa koskeviin IMO:n päätöslauselmiin, joissa kehotetaan niitä täyttämään tietyt velvollisuudet lauttaliikenteen turvallisen toiminnan takaamiseksi. Liitteessä 2 luetellaan ne syyt, joiden perusteella voidaan 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen syiden lisäksi estää yhtiötä harjoittamasta aluksellaan säännöllistä liikennettä. Liitteissä 3 ja 5 annetaan tarkat ohjeet 7 artiklassa vaadittuja tarkastuksia suorittaville tarkastajille. Liitteessä 4 luetellaan ne yhtiöitä ja direktiivin mukaisesti tarkastettuja aluksia koskevat tiedot, jotka isäntävaltioiden on kerättävä 10 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua tietokantaa varten. Liitteessä 6 täsmennetään päteviä tarkastajia koskevat vaatimukset. - 2 9- EHDOTUS: NEUVOSTON DIREKTIIVI SÄÄNNÖLLISEN RO-RO-ALUSLIIKENTEEN JA SUURNOPEUKSISEN MATKUSTAJA-ALUSLIIKENTEEN HARJOITTAMISEDELLYTYKSISTÄ YHTEISÖSSÄ EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, erityisesti sen 84 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen,13 noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa esitettyä menettelyä, yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa, ottaa huomioon talous-ja sosiaalikomitean lausunnon,16 sekä katsoo, että yhteisen liikennepolitiikan osana on toteutettava lisätoimenpiteitä meritse tapahtuvan matkustajaliikenteen turvallisuuden parantamiseksi, yhteisö on vakavasti huolissaan ro-ro-aluksille sattuneista merionnettomuuksista, joissa on kuollut paljon ihmisiä; ro-ro-matkustaja-aluksia ja suurnopeuksisia matkustaja-aluksia Euroopassa käyttävillä henkilöillä on oikeus odottaa asianmukaista turvallisuustasoa, ja heidän on voitava luottaa sellaiseen, ro-ro-matkustaja-alusten turvallisuudesta 22 päivänä joulukuuta 1994 antamassaan päätöslauselmassa17 neuvosto kehotti komissiota tekemään ehdotuksia pakolliseksi tarkastusjärjestelmäksi ja ro-ro-alusten turvallisuutta edistävän valvontajärjestelmän perustamiseksi, 15 16 17 EYVLC 379, 31. 12. 1994, s. 8. -30 tämä direktiivi kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutta asettaa niiden satamia käyttäville aluksille tiettyjä SOLAS-yleissopimusta tiukempia vaatimuksia, erityisesti meritse tapahtuvan matkustajaliikenteen sisämarkkinaulottuvuus huomioon ottaen yhteisön tason toiminta on tehokkain tapa asettaa yhteinen turvallisuuden vähimmäistaso yhteisön alueella liikennöiville aluksille, suhteellisuusperiaate huomioon ottaen neuvoston direktiivi on tarkoituksenmukainen oikeudellinen väline, sillä se luo puitteet turvallisuusstandardien yhtenäiselle ja sitovalle soveltamiselle jäsenvaltioissa mutta jättää kullekin jäsenvaltiolle oikeuden päättää, mitkä täytäntöönpanokeinot sopivat parhaiten sen sisäiseen järjestelmään, alusten turvallisuus on pääasiassa lippuvaltioiden vastuulla, mutta jäsenvaltiot voivat varmistaa, että niiden lipun alla purjehtivat lautat ja suurnopeuksiset alukset noudattavat riittäviä turvallisuusvaatimuksia; jäsenvaltioiden ainoa mahdollisuus varmistaa niiden satamiin ja satamista säännöllisesti liikennöivien tai säännöllisen liikennöinnin aloittamista kaavailevien alusten turvallisuus näiden lipusta riippumatta on vaatia ehtona säännöllisen liikenteen harjoittamiselle niiden satamista, että kyseiset alukset noudattavat turvallisuutta koskevia sääntöjä, tämä direktiivi osoitetaan isäntävaltion ominaisuudessa toimiville jäsenvaltioille, ja nämä velvollisuudet perustuvat täsmällisiin satamavaltion velvollisuuksiin täysin vuonna 1982 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen (UNCLOS) mukaisesti, yhteisön tason toiminta on paras tapa varmistaa joidenkin IMO:n piirissä sovittujen periaatteiden pakollinen noudattaminen ja välttää samalla kilpailun vääristyminen yhteisön eri satamien sekä ro-ro-alusten ja suurnopeuksisten matkustaja-alusten välillä, turvallisuuden parantamiseksi ja kilpailun vääristymien välttämiseksi yhteisiä turvallisuusvaatimuksia tulisi soveltaa sekä säännöllistä kansainvälistä että säännöllistä kotimaanliikennettä harjoittaviin ro-ro-aluksiin ja suurnopeuksisiin matkustaja-aluksiin niiden lipusta riippumatta sellaisilla merialueilla, joilla 31- direktiivin soveltaminen on kiistatta tarkoituksenmukaista, mutta samalla jäsenvaltioille tulisi jättää mahdollisuus laajentaa soveltamisalaa myös muilla alueilla purjehtiviin aluksiin, mikäli tämä on tarkoituksenmukaista, yhtiöiden tulisi saada tietää etukäteen kaikki turvallisuuteen liittyvät ehdot, jotka niiden on täytettävä voidakseen harjoittaa liikennettä ro-ro-aluksilla ja suurnopeuksisilla matkustaja-aluksilla yhteisön alueella; ro-ro-aluksilla ja suurnopeuksisilla matkustaja-aluksilla liikennöiviä yhtiöitä, joiden on todettu noudattavan direktiivin vaatimuksia, ei tulisi estää harjoittamasta säännöllistä liikennettä yhteisön alueella, ja niille olisi tiedotettava asianmukaisesti liikenteen harjoittamista koskevista edellytyksistä, tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltion velvoitteisiin ja oikeuteen tarkastaa aluksia alusturvallisuutta, saastumisen ehkäisemistä ja alusten asumis- ja työskentelyolosuhteita koskevien kansainvälisten standardien soveltamisesta yhteisön satamia käyttäviin ja jäsenmaiden lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä purjehtiviin aluksiin (satamavaltioiden suorittama valvonta) 19 päivänä kesäkuuta 1995 annetun direktiivin 95/21/EY18 5 artiklan säännösten nojalla, jäsenvaltioiden tulisi toimia yhteistyössä isäntävaltiota koskevien velvollisuuksiensa täyttämiseksi, on tarpeen yksilöidä yhdenmukaiset vaatimukset lippuvaltioiden suorittamille tarkastuksille ja myöntämille todistuksille; jäsenvaltiot saattavat kokea tarpeelliseksi antaa nämä tehtävät ainoastaan hyväksytyille laitoksille, jotka täyttävät alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia sekä merenkulun viranomaisten asiaan liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista 22 päivänä marraskuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/57/EY>9 vaatimukset, 18 EYVL L 157, 7. 7. 1995, s. 1. 19 EYVL L 319, 12. 12. 1994, s. 20. 32 kaikkien EY:n satamiin ja satamista liikennöivien ro-ro-alusten olisi vastattava rakennusvaiheessa ja koko käyttöajan asiaankuuluvia luokittelustandardeja, jotka koskevat rungon vahvuutta, pää- ja apukoneistoa sekä sähköisiä ja automaattisia laitteita, ja ne olisi varustettava matkanrekisteröintilaitteella, joka on kansainvälisten vaatimusten mukainen, alueellisia vakavuutta koskevia vaatimuksia tulee soveltaa yksiselitteisesti kaikkiin alueella purjehtiviin ro-ro-aluksiin niiden lipusta tai matkan luonteesta riippumatta, voidakseen harjoittaa säännöllistä liikennettä EY:n satamiin ja satamista yhtiöiden on todistettava noudattavansa direktiivin vaatimuksia ja taattava, että jäsenvaltiot voivat osallistua täysipainoisesti mahdollisten onnettomuuksien tutkintaan merionnettomuuksien tutkintaa koskevan IMO:n säännöstön mukaisesti. sitä, noudattavatko ro-ro-alukset ja suurnopeuksiset matkustaja-alukset vaatimuksia, on tarpeen valvoa yksityiskohtaisin isäntävaltioiden suorittamin tarkastuksin, jotka perustuvat yhdenmukaistettuihin menettelyihin ja yksityiskohtaisiin ohjeisiin ja jotka pätevä tarkastajaryhmä suorittaa ennen tämän direktiivin vaatimusten mukaisen liikenteen aloittamista ja myöhemmin säännöllisin väliajoin, vaatimusten noudattamisen valvomisesta yhtiöille aiheutuvan taakan keventämiseksi olisi otettava asianmukaisesti huomioon alusten toiminta-aikataulu ja huolto- ohjelma sekä vastaavilla reiteillä liikennöimistä koskeva vahvistus vaatimusten noudattamisesta; isäntävaltioiden tarkastukset täysin tyydyttävästi läpäisseitä aluksia ei pitäisi velvoittaa direktiivin 95/21/EY mukaisiin laajennettuihin tarkastuksiin, jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että niiden sisäinen oikeusjärjestelmä antaa niille ja mahdollisesti muille asianomaisille jäsenvaltioille mahdollisuuden olla osallisena tai toimia yhteistyössä onnettomuuden tutkinnassa merionnettomuuksien tutkintaa koskevan IMO:n säännöstön mukaisesti, ja tällaisten tutkinnan tulokset olisi julkistettava asiaankuuluvalla tavalla pitäen mielessä, miten suurta yleistä mielenkiintoa matkustajaliikenneonnettomuudet herättävät, 33- joukko jäsenvaltioiden toteuttamia lisätoimenpiteitä on asianmukainen keino sekä isäntävaltioita että yhtiöitä koskevien vaatimusten johdonmukaiseksi ja tehokkaaksi täytäntöönpanemiseksi, komission tulee varmistaa tämän direktiivin täytäntöönpanon riittävä seuranta ja se, että kaikki tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluviin aluksiin liittyvät tiedot ovat komission perustaman avoimen tietokannan avulla kaikkien niiden osapuolten saatavilla, joiden etuihin kyseisillä aluksilla liikennöiminen vaikuttaa, on tarpeen varmistaa, että kaikki EY:n satamiin ja satamista tapahtuvassa liikenteessä osallisina olevat valtiot täyttävät samat ro-ro-alusten ja suurnopeuksisten matkustaja-alusten turvallista toimintaa sekä merionnettomuuksien tutkintaa koskevat vaatimukset; nämä vaatimukset eivät saa olla ristiriidassa Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen kanssa, ja jäsenvaltioiden olisi tiedotettava tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvilla ro-ro- aluksilla ja suurnopeuksisilla matkustaja-aluksilla harjoitettavassa liikenteessä osallisina oleville kolmansille maille niistä yhteisön lainsäädännön ehdoista, joita säännöllistä liikennettä EY:n satamiin ja satamista harjoittaville yrityksille asetetaan, jäsenvaltioiden edustajista koostuvan komitean on tarpeen auttaa komissiota tämän direktiivin tehokkaassa soveltamisessa; vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavia aluksia koskevista vähimmäisvaatimuksista niiden ollessa matkalla yhteisön merisatamiin tai poistuessa niistä 13 päivänä syyskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/75/ETY20 12 artiklalla perustettu komitea voi vastata tästä tehtävästä, ja kyseinen komitea voi mukauttaa joitakin direktiivin säännöksiä, jotta otetaan huomioon SOLAS-yleissopimuksen myöhemmin voimaan tulevat muutokset ja varmistetaan joihinkin IMO:n päätöslauselmiin tehtyjen muutosten yhdenmukainen täytäntöönpano, 20 EYVLL 247, 5. 10. 1993, s. 19. -34 ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tarkoitus Tämän direktiivin tarkoituksena on säätää ro-ro-aluksilla ja suurnopeuksisilla matkustaja-aluksilla EY:n satamiin ja satamista harjoitettavan liikenteen turvallisuutta koskevista edellytyksistä ja jäsenvaltioiden oikeudesta suorittaa tällaisessa liikenteessä sattuneiden merionnettomuuksien tai vaaratilanteiden tutkinta taikka osallistua tällaiseen tutkintaan. 2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä ja sen liitteissä tarkoitetaan: a) 'ro-ro-aluksella' meriliikenteeseen tarkoitettua matkustaja-alusta, joka on suunniteltu siten, että maantie- tai raideajoneuvojen ajokuormaus ja -purkaminen on mahdollista ja joka kuljettaa enemmän kuin kaksitoista matkustajaa, b) 'sùurnopeuksisella matkustaja-aluksella' vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksessa, sellaisena kuin se on muutettuna tämän direktiivin antamispäivänä, olevan X luvun 1 säännössä määriteltyä suurnopeusalusta, joka kuljettaa enemmän kuin kaksitoista matkustajaa, c) vuoden 1974 'SOLAS-yleissopimuksella' kansainvälistä yleissopimusta ihmishengen turvallisuudesta merellä sekä siihen liittyviä pöytäkirjoja ja siihen tehtyjä muutoksia, jotka ovat voimassa tämän direktiivin antamispäivänä, d) 'suurnopeuksisia aluksia koskevalla säännöstöllä' IMO:n meriturvallisuuskomitean 20 päivänä toukokuuta 1994 antamaan päätöslauselmaan MSC 36 (63) sisältyvää, suurnopeuksisten alusten turvallisuutta koskevaa kansainvälistä säännöstöä, sellaisena kuin se on muutettuna tämän direktiivin antamispäivänä, 35 e) 'säännöllisellä liikenteellä' ro-ro-alusten tai suurnopeuksisten matkustaja-alusten tekemien matkojen sarjaa, joka palvelee liikennettä kahden tai useamman saman sataman välillä joko 1. julkaistun aikataulun mukaan tai 2. niin säännöllisesti ja tiheään, että matkat muodostavat tunnistettavan järjestelmällisen sarjan, f) 'merialueella' matkustaja-alusten turvallisuussäännöistä ja -standardeista annetun neuvoston direktiivin 98/. /EY 4 artiklan 2 kohdan mukaista merialuetta, g) 'todistuksilla' ro-ro-alusten osalta joko SOLAS-yleissopimuksen määräysten tai matkustaja-alusten turvallisuussäännöistä ja -standardeista annetun neuvoston direktiivin 98/. /EY mukaisesti myönnettyä matkustaja-aluksen turvallisuuskirjaa, suurnopeuksisten matkustaja-alusten osalta suurnopeuksisten matkustaja-alusten turvallisuuskirjaa ja suurnopeuksisia aluksia koskevan säännöstön mukaisesti myönnettyä lupaa liikennöidä suumopeuksisilla aluksilla sekä lisäksi asianmukaisia varusteluettelolta ja tarvittaessa vapautustodistuksia. h) 'vapautustodistuksella' 1974 SOLAS-yleissopimuksen I A/12 (a)(vi) säännön nojalla myönnettyä todistusta, i) 'lippuvaltion hallinnolla' sen valtion toimivaltaisia viranomaisia, jonka lipun alla ro-ro-alus tai suurnopeuksinen matkustaja-alus on oikeutettu purjehtimaan, j) 'isäntävaltiolla' jäsenvaltiota, jonka satamaan tai jonka satamasta ro-ro-alus tai suurnopeuksinen matkustaja-alus harjoittaa säännöllistä liikennettä, k) 'kansainvälisellä matkalla' merimatkaa jäsenvaltion satamasta kyseisen jäsenvaltion ulkopuoliseen satamaan tai päinvastoin, 1) 'kotimaanmatkalla' merimatkaa jäsenvaltion satamasta joko samaan tai toiseen saman jäsenvaltion alueella sijaitsevaan satamaan, m) 'hyväksytyllä laitoksella' laitosta, joka on hyväksytty alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia sekä merenkulun viranomaisten asiaan 36 liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista 22 päivänä marraskuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/57/EY 4 artiklan mukaisesti, n) 'yhtiöllä' yhtiötä, joka harjoittaa liikennettä yhdellä tai useammalla ro-ro- aluksella, joille on myönnetty vaatimustenmukaisuusasiakirja neuvoston direktiivin (EY) N:o 3051/95 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti, tai yhtiötä, joka harjoittaa liikennettä suurnopeuksisella matkustaja-aluksella, jolle on myönnetty vaatimustenmukaisuusasiakirja 1974 SOLAS-yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna tämän direktiivin antamispäivänä, IX/4 säännön mukaisesti, - o) 'merionnettomuuksien tutkintaa koskevalla säännöstöllä' IMO:n 27 päivänä marraskuuta 1997 antamallaan päätöslauselmalla A. 849 (20) hyväksymää merionnettomuuksien ja merillä sattuneiden vaaratilanteiden tutkintaa koskevaa säännöstöä, p) 'erityisellä tarkastuksella' 7 artiklassa täsmennettyä isäntävaltion suorittamaa tarkastusta, q) 'pätevällä tarkastajalla' julkisen sektorin työntekijää tai muuta henkilöä, jonka jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on asianmukaisesti valtuuttanut suorittamaan todistusten myöntämiseen liittyviä tarkastuksia ja katsastuksia ja joka täyttää liitteessä 6 täsmennetyt pätevyyttä ja riippumattomuutta koskevat vaatimukset, r) 'puutteella' asioiden tilaa, joka ei vastaa tämän direktiivin vaatimuksia. 3 artikla Soveltamisala Tätä direktiiviä sovelletaan lippuvaltiosta riippumatta kaikkiin ro-ro- aluksiin ja suurnopeuksisiin matkustaja-aluksiin, jotka liikennöivät säännöllisesti jonkin jäsenvaltion satamaan tai satamasta, silloin kun nämä kansainväliset tai kotimaanmatkat tapahtuvat luokkaa A olevilla merialueilla. - 3 7- 2. Jäsenvaltio voi soveltaa tätä direktiiviä myös sellaisiin ro-ro-aluksiin ja suurnopeuksisiin matkustaja-aluksiin, jotka tekevät kotimaanmatkoja muilla kuin 1 kohdassa mainituilla merialueilla, mikäli tämä on tarkoituksenmukaista. Näissä olosuhteissa , kyseessä olevia säänöjä tulee soveltaa kaikkiin ro-ro aluksiin tai suurnopeuksisiin matkustaja-aluksiin, jotka toimivat samojen ehtojen mukaisesti ilman syrjintää lipun, kansalaisuuden tai yrityksen kotipaikan perusteella. - 3 8- 4 artikla Soveltaminen 1. Kunkin isäntävaltion on varmistettava edellytyksenä ro-ro-aluksella tai suurnopeuksisella matkustaja-aluksella tapahtuvan säännöllisen liikenteen harjoittamiselle niiden satamaan tai satamasta, että yhtiöt, jotka harjoittavat tai aikovat harjoittaa tällaista liikennettä, noudattavat 6 artiklan säännöksiä ja että niiden alukset täyttävät 5 artiklan vaatimukset. 2. Isäntävaltion, joka 7 artiklan 1 kohdan säännösten mukaisen tarkastuksen perusteella toteaa, että 1 kohdan vaatimuksia noudatetaan, on vahvistettava tämä yhtiölle kirjallisesti eikä se saa tähän direktiiviin perustuvien syiden vuoksi estää yhtiötä harjoittamasta kyseistä säännöllistä liikennettä aluksellaan. 3. Isäntävaltion tulee estää yhtiötä harjoittamasta satamaansa tai satamastaan suuntautuvaa säännöllistä liikennettä ro-ro-aluksella tai suurnopeuksisella matkustaja-aluksella, - jos 5 ja 6 artiklassa mainitut edellytykset eivät täyty - jos lippuvaltio ei ole kuullut sitä myönnettyjen vapautusten tarkoituksenmukaisuudesta, kuten 10 artiklan 1 kohdassa mainitaan - jos 7 artiklassa mainitun erityistarkastuksen yhteydessä havaittuja puutteita ei korjata sitä tyydyttävällä tavalla 8 artiklan 6 kohdan säännösten mukaisesti - tai muiden^liitteessä 2 lueteltujen syiden vuoksi. 4. Kun isäntävaltiot ovat päättäneet 3 kohdan säännösten mukaisesti estää yhtiötä liikennöimästä aluksella, niiden on perustellulla päätöksellä tiedotettava yhtiölle asiasta ja tämän valitusoikeudesta. Valitus ei aiheuta päätöksen voimaantulon automaattista lykkäämistä. 39 5. Isäntävaltioiden, joiden alueen kautta sama säännöllinen liikenneyhteys kulkee, on pidettävä yhteyttä keskenään soveltaessaan tämän artiklan säännöksiä. 5 artikla Ro-ro-alusten ja suurnopeuksisten matkustaja-alusten täytettävät säännökset 1. Ro-ro-alusten ja suurnopeuksisten matkustaja-alusten on: a) kuljetettava mukanaan voimassa olevia todistuksia, jotka on myöntänyt lippuvaltion hallinto tai sen puolesta toimiva hyväksytty laitos b) läpikäytävä tarkastus todistusten myöntämiseksi asiaankuuluvien menettelyiden sekä yhdenmukaiseen tarkastus- ja todistusjärjestelmään liittyvistä tarkastusohjeista annettuun lMO:n päätöslauselmaan A. 746 (18) liitettyjen ohjeiden mukaisesti, sellaisina kuin ne ovat tämän direktiivin antamishetkellä, tai saman tavoitteen saavuttamiseksi tarkoitettujen menettelyiden mukaisesti. 2. Ro-ro-alusten ja suurnopeuksisten matkustaja-alusten on: a) oltava hyväksytyn laitoksen säännöissä tai lippuvaltion hallinnon samanarvoisiksi hyväksymissä säännöissä täsmennettyjen luokitusstandardien mukaisia niiden rungon rakentamisen ja kunnossapidon, koneiston sekä sähköisten ja hallintalaitteiden osalta, b) oltava varustettu matkanrekisteröintilaitteella (voyage data recorder, VDR), jonka tarkoituksena on antaa tietoja mahdollisen onnettomuuden tutkintaa varten. Matkanrekisteröintilaitteen on vastattava 27 päivänä marraskuuta 1997 annettuun lMO:n päätöslauselmaan A. 861 (20) sisältyviä laitteen ominaisuuksia koskevia standardeja ja oltava lEC-standardissa nro 619% määrättyjen testausstandardien mukainen. Ennen tämän direktiivin - 4 0- antamista rakennetuille ro-ro-aluksille ja suurnopeuksisille matkustaja-aluksille asennettavien matkanrekisteröintilaitteiden osalta voidaan kuitenkin myöntää vapautuksia joidenkin vaatimusten noudattamisesta. Nämä vapautukset ja edellytykset vapautusten myöntämiseksi on hyväksyttävä 12 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 3. Erityisten alueellisella tasolla hyväksyttyjen ja komissiolle neuvoston direktiivin 83/189/ETY mukaisesti ilmoitettujen vakavuutta koskevien vaatimusten kattamalla alueella purjehtivien ro-ro-alusten on noudatettava näitä vaatimuksia ja niihin liittyviä yhteisiä tulkintoja, joista voidaan päättää 12 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 6 artikla Yhtiöiden täytettävät säännökset 1. Yhtiöiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että tämän direktiivin liitteessä 1 säädettyjä vaatimuksia noudatetaan, ja niiden on osoitettava kyseiseen säännölliseen liikenteeseen liittyvälle isäntävaltiolle 10 artiklan 5 kohdan menettelyiden mukaisesti noudattavansa tämän kohdan ja 5 artiklan vaatimuksia. 2. Yhtiöt eivät saa estää isäntävaltioita tai muita jäsenvaltioita, joita asia koskee merkittävässä määrin, osallistumasta täysipainoisesti merionnettomuuksien tutkintaa koskevassa säännöstössä määriteltyjen merionnettomuuksien tai vaaratilanteiden tutkintaan tai tekemästä tähän liittyvää yhteistyötä taikka saamasta tällaiseen onnettomuuteen tai vaaratilanteeseen joutuneen aluksen matkanrekisteröintilaitteen tallentamia tietoja. 3. Yhtiöiden on ilmoitettava isäntävaltioille muun kuin jäsenvaltion lipun alla purjehtivan aluksen osalta, että kyseisen lippuvaltion hallinto on hyväksynyt yhtiön sitoumuksen täyttää isäntävaltioiden asettamat vaatimukset, jotka ovat edellytyksenä säännöllisen liikenteen -41 harjoittamiselle yhteen tai useaan niiden satamaan taikka yhdestä tai useasta niiden satamasta. 7 artikla Vaatimusten noudattamista koskevien todisteiden tarkastaminen 1. Kunkin isäntävaltion on tarkastettava 5 artiklan ja 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimitettujen todisteiden voimassaolo ja suoritettava alkutarkastus liitteen 3 ohjeiden mukaisesti varmistuakseen, että ro-ro-alus tai suurnopeuksinen matkustaja-alus täyttää kaikki edellytykset, joita on asetettu säännöllisen liikenteen harjoittamiselle yhteen tai useaan sen satamaan taikka yhdestä tai useasta sen satamasta. 2. 5 artiklan ja 6 artiklan 1 kohdan vaatimusten noudattamista osoittavien todisteiden voimassaolon tarkastaminen ja 1 kohdassa mainittu alkutarkastus on suoritettava joko ennen kuin aluksella aletaan harjoittaa säännöllistä liikennettä tai 12 kuukauden kuluessa 15 artiklan 1 kohdassa mainitusta päivämäärästä, jos aluksella kyseisenä päivämääränä jo harjoitetaan säännöllistä liikennettä jäsenvaltioiden satamiin tai satamista. Jos ro-ro-alus tai suurnopeuksinen matkustaja-alus, jolla harjoitetaan säännöllistä liikennettä, jonka osalta asianomaiset isäntävaltiot ovat vahvistaneet yhtiölle tämän noudattavan säännöllisen liikenteen harjoittamiselle asetettuja edellytyksiä, aiotaan siirtää liikennöimään toiselle säännöllisen liikenteen reitille, jossa osallisena on jokin toinen isäntävaltio, tämän isäntävaltion on otettava mahdollisimman tarkasti huomioon kyseiselle alukselle aiemmin annetut vahvistukset. Edellyttäen, että tämä jälkimmäinen isäntävaltio katsoo aiemmat vahvistukset riittäviksi ja että säännöllisen liikenteen harjoittamisolosuhtcet ovat samat, se voi vapauttaa kyseisen aluksen ennen uudella reitillä säännöllisen liikenteen aloittamista tehtävästä erityisestä alkutarkastuksesta. 42- 3. Isäntävaltioiden on suoritettava erityistä alkutarkastusta varten annettujen liitteen 3 ohjeiden mukainen erityistarkastus myös joka kerta, kun ro-ro- alukselle tai suurnopeuksiselle matkustaja-alukselle tehdään merkittäviä korjauksia tai muutoksia, jos aluksen johto tai lippuvaltio vaihtuu tai jos alus siirretään toiseen luokkaan. 4. Alkutarkastusten lisäksi todistusten voimassaoloaikana on suoritettava kaksi yllätystarkastusta liitteen 3 ohjeiden mukaisesti. Ainakin toisen näistä yllätystarkastuksista on tapahduttava ro-ro-aluksen tai suurnopeuksisen matkustaja-aluksen säännöllisen matkan aikana. 5. Isäntävaltion (isäntävaltioiden) on vapautettava ro-ro-alukset ja suurnopeuksiset matkustaja-alukset, jotka ovat läpäisseet tässä artiklassa tarkoitetut erityistarkastukset asianomaista isäntävaltiota (asianomaisia isäntävaltioita) tyydyttävällä tavalla, neuvoston direktiivin 95/21/EY 7 artiklan 4 kohdassa mainituista laajennetuista tarkastuksista sekä sellaisista laajennetuista tarkastuksista, joiden perusteena on alusten kuuluminen selvästi neuvoston direktiivin 95/21/EY 7 artiklan l kohdassa tarkoitettuun ja liitteen V 3 kohdassa mainittuun matkustaja-alusluokkaan. 8 artikla Erityistarkastuksiin liittyvät menettelyt 1. Jos kaksi isäntävaltiota tai useampia on osallisina saman aluksen erityistarkastuksessa, niiden on toimittava yhteistyössä keskenään. Erityistarkastukset suorittaa ryhmä, joka muodostuu asianomaisen isäntävaltion (asianomaisten isäntävaltioiden) pätevistä tarkastajista. Erityisessä alkutarkastuksessa ryhmään on kuuluttava myös hyväksytyn laitoksen tarkastaja. Tämän ryhmän tulee arvioida ammatillisen harkintansa perusteella ja liitteen 5 ohjeet huomioon ottaen, miten hyvin ro-ro-alus tai suurnopeuksisen matkustaja-alus vastaa 5 artiklan ja 6 artiklan 1 kohdan vaatimuksia. Ryhmän on raportoitava puutteista isäntävaltioiden hallinnoille. -43 2. Jos yhtiöt niin vaativat, isäntävaltioiden on kutsuttava lippuvaltion - jos tämä ei ole isäntävaltio - hallinto olemaan edustettuna tämän direktiivin säännösten nojalla tehtävässä erityistarkastuksessa. 3. Suunnitellessaan alkutarkastusta isäntävaltioiden on otettava asianmukaisella tavalla huomioon aluksen toiminta-aikataulu ja kunnossapito-ohjelma. 4. Erityistarkastuksissa tehdyt havainnot on kirjattava raporttiin, jonka muodosta päätetään 12 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 5. Jos isäntävaltioiden välillä vallitsee sitkeä erimielisyys 5 artiklan ja 6 artiklan 1 kohdan vaatimusten noudattamisesta, jonkin alkutarkastuksessa osallisena olevista isäntävaltioista tulee ilmoittaa komissiolle viipymättä erimielisyyden syyt. Jollei komissiolle ilmoiteta kuukauden kuluessa asianomaisten isäntävaltioiden päässeen asiasta yhteisymmärrykseen, se aloittaa toimenpiteet päätöksen tekemiseksi 12 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 6. Jos puutteita havaitaan, isäntävaltioiden on vaadittava yhtiötä toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet puutteiden korjaamiseksi välittömästi tai selkeästi määritellyn ja kohtuullisen ajan kuluessa, jos ne eivät aiheuta välitöntä vaaraa aluksen, miehistön ja matkustajien turvallisuudelle. Puutteiden korjaamisen jälkeen asianomaisten isäntävaltioiden on tarkastettava, että puutteet on korjattu niitä täysin tyydyttävällä tavalla, ja jollei näin ole, niiden on estettävä alusta liikennöimästä, kuten 4 artiklan 3 kohdassa säädetään. 9 artikla Onnettomuuksien tutkinta 1. Jäsenvaltioiden on määriteltävä sisäisen oikeusjärjestelmänsä puitteissa oikeudellinen asema, joka antaa niille ja muille jäsenvaltioille, joita asia - 4 4- huomattavassa määrin koskee, mahdollisuuden suorittaa merionnettomuuden tai merellä sattuneen vaaratilanteen tutkinta tai osallistua siihen, mikäli osallisena on niiden satamiin tai satamista säännöllisellä matkalla oleva ro-ro-alus tai suurnopeuksinen matkustaja- alus, jota kohtaan jäsenvaltioilla on velvollisuuksia tämän direktiivin nojalla. 2. Tällaisia tutkimuksia suorittavien, niihin osallistuvien tai niissä yhteistyössä toimivien jäsenvaltioiden on varmistettava, että tutkinta saatetaan päätökseen mahdollisimman tehokkaasti ja nopeasti ottaen huomioon merionnettomuuksien tutkintaa koskeva säännöstö. 3. Tällaista tutkintaa koskevat raportit on julkistettava ja niistä on ilmoitettava komissiolle. 10 artikla Liitännäistoimenpiteet 1. Jäsenvaltioiden, jotka myöntävät tai tunnustavat vapautustodistuksen. on työskenneltävä yhdessä asianomaisen isäntävaltion tai lippuvaltion hallinnon kanssa ratkaistakseen vapautusten asianmukaisuutta koskevat erimielisyydet ennen erityistä alkutarkastusta. 2. Jäsenvaltioiden on luotava tarkoituksenmukaiset rannikolta käsin toimivat navigointiohjausjärjestelmät ja muut tiedotuspalvelut ro-ro-alusten ja suurnopeuksisten matkustaja-alusten avustamiseksi niiden vastuulla olevan säännöllisen liikenteen tai sen osan turvallisessa harjoittamisessa. 3. Ro-ro-alukset ja suurnopeuksiset matkustaja-alukset, joilla harjoitetaan säännöllistä liikennettä jäsenvaltioiden satamiin tai satamista, on varustettava tunnusnumerolla IMO:n päätöslauselmalla A. 600 (15) hyväksytyn laivoja koskevan IMO:n tunnusnumerojärjestelmän mukaisesti. -45 4. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava säännöllisesti komissiolle ajan tasalle saatetut liitteessä 4 luetellut tiedot kaikkien niiden ro-ro-alusten ja suurnopeuksisten matkustaja-alusten osalta, joilla liikennöidään säännöllisesti niiden satamiin tai satamista. Jos säännöllisessä liikenteessä on osallisina useita isäntävaltioita, tiedot voi toimittaa yksi näistä isäntävaltioista. 5. Jäsenvaltioiden on luotava ja pidettävä voimassa kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti asiaankuuluvat menettelyt - todisteiden tarkastamiseksi ja 7 artiklassa mainitun alkutarkastuksen järjestämiseksi nopeasti - yhtiöiden estämiseksi 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti harjoittamasta säännöllistä liikennettä ro-ro-aluksilla ja suurnopeuksisilla matkustaja- aluksilla yhteen tai useaan niiden satamaan taikka yhdestä tai useasta niiden satamasta - yhtiöiden valitusoikeuden takaamiseksi 4 artiklan 4 kohdan säännösten mukaisesti. 6. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yhtiöt, jotka harjoittavat säännöllistä liikennettä ro-ro-aluksilla tai suurnopeuksisilla matkustaja-aluksilla yhteen tai useaan niiden satamaan taikka yhdestä tai useasta niiden satamasta, voivat pitää yllä ja toteuttaa yhdistettyä varasuunnitelmajärjestelmää aluksilla sattuvien hätätilanteiden varalta. Tähän tarkoitukseen niiden tulee käyttää yhdistetyn varajärjestelmän rakennetta koskevista ohjeista annetun IMO:n edustajainkokouksen päätöslauselman A. 852 (20) tarjoamia puitteita. Jos säännöllisessä liikenteessä on osallisina isäntävaltioina useita jäsenvaltioita, niiden on yhdessä laadittava suunnitelma eri reiteille. 7. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lippuvaltion hallinto on ottanut niiden isäntävaltioina ilmaisemat näkemykset täysipainoisesti huomioon ennen luvan myöntämistä liikenteen harjoittamiseen suurnopeuksisella aluksella suurnopeuksisia aluksia koskevan säännöstön 1. 9. 3 kohdan -46 mukaisesti. Niiden on varmistettava, että ihmishenkien, luonnonvarojen ja rannikolla harjoitettavan toiminnan suojelemiseksi tarvittavat, paikallisten erityistilanteiden edellyttämät toiminnan rajoitukset otetaan käyttöön tai pidetään voimassa, ja niiden on toteutettava toimenpiteitä näiden rajoitusten noudattamisen valvomiseksi. 11 artikla Tukitoimenpiteet 1. Komissio vastaa sellaisen tietokannan perustamisesta ja ylläpitämisestä, johon sisältyvät kaikki jäsenvaltioiden 10 artiklan 4 kohdan säännösten mukaisesti toimittamat tiedot. Tietojen on oltava kaikkien asianomaisten lippuvaltioiden hallintojen ja isäntävaltioiden saatavilla. Samoin tietojen on oltava 12 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti määritettävin ehdoin tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvasta ro-ro-aluksesta tai suurnopeuksisesta matkustaja-aluksesta vastaavan yhtiön saatavilla sekä muiden sellaisten osapuolten käytettävissä, joiden etuihin kyseisellä ro-ro- aluksella tai suurnopeuksisella matkustaja-aluksella liikennöiminen olennaisesti vaikuttaa. 2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava kolmansille maille, joilla on joko lippuvaltion velvollisuuksia tai isäntävaltion velvollisuuksia vastaavia velvollisuuksia sellaisen tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvan ro- ro-alusliikenteen ja suurnopeuksisen matkustaja-alusiiikenteen osalta, jota harjoitetaan jäsenvaltion sataman ja kolmannen maan sataman välillä, niistä vaatimuksista, joita tässä direktiivissä asetetaan säännöllistä liikennettä yhteisön satamaan tai satamasta harjoittaville yhtiöille. 12 artikla Sääntelykomitea 47 Komissiota avustaa direktiivin 93/75/ETY 12 artiklan 1 kohdan nojalla perustettu komitea. Komitea toimii kyseisen artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 13 artikla Muutosmenettely Tätä direktiiviä voidaan muuttaa 12 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti sen liitteiden mukauttamiseksi niin, että otetaan huomioon tässä direktiivissä mainittujen yleissopimusten ja yhteisön säädösten oleelliset muutokset, uusien yhteisön säädösten voimaantulo sekä tällä direktiivillä säädetyn järjestelmiin luomisen tai parantamisen kannalta tärkeiksi katsotut IMO:n päätöslauselmat. 14 artikla Seuraamukset Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän direktiivin nojalla annettujen kansallisten säännösten rikkomisesta aiheutuvista seuraamuksista ja toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että seuraamuksia sovelletaan. Säädettyjen seuraamusten tulee olla tehokkaita, oikein mitoitettuja ja ennalta estäviä. 15 artikla Voimaansaattaminen 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait. asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2000 ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Edellä olevan 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan säännöksiä on alettava soveltaa viimeistään [30] kuukautta IEC-standardin n:o 61996 julkaisemispäivän jälkeen [tai 1 päivään tammikuuta 2002 mennessä sen mukaan, kumpi päivämäärä on myöhäisempi]. 48 2. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten tällainen viittaus tehdään. 3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tämän direktiivin soveltamisalalla antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. Komissio ilmoittaa niistä muille jäsenvaltioille. 16 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan sinä päivänä, kun se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 17 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille ja komissiolle. 49 LIITE 1 YHTIÖIDEN TÄYTETTÄVÄT ERITYISVAATIMUKSET (6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut) Yhtiöiden on varmistettava, että niiden ro-ro-aluksilla ja suurnopeuksisilla matkustaja- aluksilla - aluksen päällikkö saa ennen liikenteen aloittamista käyttöönsä asiaankuuluvat tiedot rannikolta käsin toimivista navigointiohjausjärjestelmistä ja muista tiedotuspalveluista, joiden tarkoituksena on auttaa häntä liikennöimään turvallisesti, ja että hän osallistuu jäsenvaltioiden perustamiin navigointiohjaus- ja tiedotusjärjestelmiin, - sovelletaan IMO:n meriturvallisuuskomitean kiertokirjeen MSC 699, Revised Guidelines for Passenger Safety Instructions, 2-6 kohdan määräyksiä - on helposti tavoitettavassa paikassa aluksen työjärjestelyt osoittava taulu, josta ilmenevät ainakin a) palveluaikajärjestelyt merellä ja satamassa sekä b) työtuntien enimmäismäärä tai vaadittu lepotuntien vähimmäismäärä - ei rajoiteta aluksen päällikön oikeutta tehdä päätöksiä, jotka hän ammatillisen harkintansa perusteella katsoo tarpeellisiksi turvallisen navigoinnin ja toiminnan kannalta erityisesti vaikeissa sääoloissa ja kovan merenkäynnin yhteydessä - aluksen päällikkö pitää kirjaa navigointitoimista ja tilanteista, joilla on merkitystä navigoinnin turvallisuuden kannalta - havaituista ulkosivun ovien ja niihin liittyvien runkolevyjen vaurioista tai vääntymisestä, jotka voivat heikentää aluksen rakennetta, ja mahdollisista puutteista näiden ovien sulkujärjestelmissä ilmoitetaan välittömästi sekä lippuvaltion hallinnolle että isäntävaltiolle ja että ne korjataan välittömästi näitä tyydyttävällä tavalla 50 on saatavilla ajan tasalla oleva matkasuunnitelma ennen ro-ro-aluksen tai suurnopeuksisen matkustaja-aluksen lähtöä matkalleen. Matkasuunnitelmaa laadittaessa on otettava täysimääräisesti huomioon matkasuunnittelua koskevista ohjeista annetun IMO:n meriturvallisuuskomitean päätöslauselman nro. (70) ohjeet. matkustajille tiedotetaan vanhuksille ja vammaisille tarjolla olevista palveluista ja avustaja että nämä tiedot ovat tarjolla myös heikkonäköisille sopivassa muodossa. -51 LIITE 2 LISÄSYYT ESTÄÄ YHTIÖTÄ LIIKENNÖIMÄSTÄ RO-RO-ALUKSELLA TAI SUURNOPEUKSISELLA MATKUSTAJA-ALUKSELLA (4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut) Todettu seuraavien säädösten velvoitteiden noudattamatta jättäminen: • Neuvoston direktiivi 93/75/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna, tai • Neuvoston direktiivi 94/58/EY, sellaisena kuin se on muutettuna, tai • Neuvoston asetus (EY) 3051/95, sellaisena kuin se on muutettuna. -52 LIITE 3 OHJEET ERITYISTARKASTUKSIA VARTEN (7 artiklassa tarkoitetut) 1. Erityisessä alkutarkastuksessa on varmistettava, että erityisesti lastausta, aluksen vakavuutta, paloturvallisuutta, matkustajien enimmäismäärää, pelastusvälineitä ja vaarallisten aineiden kuljettamista koskevia lakisääteisiä vaatimuksia noudatetaan, ja tarkastukseen on tämän toteamiseksi sisällyttävä mahdollisuuksien mukaan ainakin: - hätägeneraattorin käynnistys - hätävalaistuksen tarkastus - radiolaitteiston hätävoimanlähteen tarkastus - kaiutinlaitejärjestelmän testaus - paloharjoitus, johon sisältyy osoitus kyvystä käyttää palomiehen varusteita - hätäpalopumpun käyttö siten, että kaksi paloletkua on kytkettynä pääpaloputkistoon - kattiloiden polttoaineensaannin, pää- ja apukoneiston sekä ilmanvaihdon kaukokäyttöisen hätäpysäytysjärjestelmän testaus - palopeltien kaukokäyttöisen ja paikallisen sulkujärjestelmän testaus - paloilmaisin- j a hälytysj ärj estelmän testaus - palo-ovien sulkeutumisen testaus - pilssivesipumpun käyttö - vesitiiviiden laipio-ovien sulkeutuminen sekä paikallisesti että kaukokäyttöisesti - sen osoittaminen, että miehistön avainhenkilöt tuntevat vaurionvalvontakaavion 53 - ainakin yhden valmiusveneen ja yhden pelastusveneen laskeminen veteen, niiden kuljetus- ja ohjausjärjestelmän käynnistys ja testaus sekä niiden nostaminen vedestä säilytysasentoon aluksen kannelle - kaikkien pelastusveneiden ja valmiusveneiden inventaarin tarkastus - aluksen ohj auslaitteiden j a apuohj auslaitteiden testaus. Tähän erityiseen alkutarkastukseen on sisällyttävä sen tarkastaminen, että aluksen runko, koneisto sekä sähköiset ja hallintalaitteet on rakennettu ja pidetään kunnossa hyväksytyn laitoksen säännöissä täsmennettyjen luokitusstandardien mukaisesti. Myöhemmissä erityistarkastuksissa on tarkastettava, että näitä standardeja noudatetaan edelleen. Erityistarkastukseen on, aina kun se on tarkoituksenmukaista, sisällyttävä 1 kohdassa mainitut testit, ja sen yhteydessä on tarkastettava aluksen suunniteltu kunnossapitojärjestelmä. Erityistarkastuksessa on keskityttävä siihen, miten hyvin miehistö tuntee turvallisuus- ja hätätilannemenettelyt, kunnossapidon, turvallisen miehityksen, työskentelykäytännöt, matkustajien turvallisuuden, komentosiltamenettelyt sekä lastiin ja ajoneuvoihin liittyvät toiminnot ja miten tehokkaasti miehistö toimii näissä asioissa. On myös tarkastettava miehistön kyky ymmärtää ja tarvittaessa antaa käskyjä ja ohjeita sekä raportoida yhteisellä aluksen lokikirjaan merkityllä työkielellä. Todisteet siitä, että miehistön jäsenet ovat osallistuneet menestyksellisesti erityiseen koulutukseen, on tarkastettava etenkin seuraavilta osin: - koulutus väkijoukon hallinnassa - perehdyttäminen menettelyihin - turvallisuuskoulutus niille miehistön jäsenille, jotka antavat matkustajatilassa oleville matkustajille suoraa turvallisuusapua, erityisesti vanhuksille ja vammaisille hätätilanteessa - kriisinhallintaa ja ihmisten käyttäytymistä koskeva koulutus. - 5 4- Erityistarkastukseen on sisällyttävä väsymyksen arviointi ja arviointi siitä, aiheuttavatko työvuorojärj estelyt kohtuutonta väsymystä erityisesti vahtihenkilöstölle. Vahtivuoroluetteloja, joiden on oltava esillä, käytetään sen tarkastamista varten, noudatetaanko lepoajan vähimmäismäärää. 3. Tarkastettaessa miehistön jäsenten pätevyystodistuksia on kolmansien valtioiden myöntämät todistukset hyväksyttävä ainoastaan, jos ne vastaavat neuvoston direktiivin 94/58/EY 9 artiklan 3 kohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna, ja jos nämä valtiot on mainittu IMO:n valkoisella listalla. 4. Liite 5 sisältää luettelon päteville tarkastajille tarkoitetuista ohjeista erityistarkastuksia varten. 55- LIITE 4 KOMISSIOLLE ILMOITETTAVAT TIEDOT (10 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut) Aluksen nimi Lippu Omistaja Yhtiö IMO:n tunnusnumero Luokitussymbolit, merkit ja merkinnät sekä rekisterinumero yhtiön rekisterikirjassa Tiedot lakisääteisistä todistuksista (päivämäärät, voimassaoloaika, vapautukset) Lippuvaltion ja luokituslaitosten tarkastusraportit Erityistarkastusraportit Miehistön pätevyys Toimintaraj oitukset Raportit puutteista ja neuvoston direktiivin 95/21/EY nojalla tehdyistä pysäytyksistä -56 LIITE 5 OHJEET TARKASTAJILLE ERITYISTARKASTUKSIA VARTEN (8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut) 1. Tiedot matkustajista. Mitä keinoja käytetään sen varmistamiseksi, että laivalle virallisesti hyväksyttyä matkustajamäärää ei ylitetä. Onko matkustajia koskevien tietojen rekisteröintijärjestelmä sääntöjen mukainen ja tehokas? Miten tieto matkustajien kokonaismäärästä välitetään aluksen päällikölle ja miten mahdolliset risteily matkailijat, jotka eivät poistu aluksesta, lasketaan paluumatkan matkustajamäärään? 2. Lastausta ja vakavuutta koskevat tiedot. Onko aluksella luotettavat syväyksen osoittimet ja käytetäänkö niitä (mikäli niitä edellytetään kyseiseltä alukselta)? Onko toteutettu toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että alusta ei ylikuormata ja että sovellettava osastoimislastiviiva ei jää veden alle? Onko lastaus- ja vakavuusarviointi suoritettu vaaditulla tavalla? Punnitaanko tavarankuljetusajoneuvot ja muu lasti, mikäli näin edellytetään tehtävän, ja välitetäänkö tiedot alukselle lastaus- ja vakavuusarviointia varten? Ovatko vaurionvalvontakaaviot aina nähtävissä ja onko aluksen miehistölle jaettu vaurioiden valvontaa koskevia tiedotteita? 3. Meriturvallisuus. Millaista menettelyä käytetään sen varmistamiseen ennen laiturista lähtöä, että alus on valmis turvallista matkaa varten? Tähän tulisi sisältyä raportointimenettely sen varmistamiseksi, että kaikki aluksen ulkosivun vesitiiviit ja säätiiviit ovet on suljettu. Suljetaanko kaikki ajoneuvokannen ovet ennen kuin alus lähtee laiturista tai pidetäänkö ne auki vain sen aikaa, että keulavisiiri saadaan suljettua? Lisäksi on tarkastettava aluksen keula-, perä- ja sivuovien sulkemisjärjestelyt sekä merkkivalojen ja tv-valvonnan järjestäminen ovien tilan osoittamiseksi komentosillalle. Ongelmista merkkivalojen ja erityisesti ovien katkaisimien toiminnassa on otettava selvää ja raportoitava. 4. Turvallisuustiedotukset. Tavanomaisten turvallisuustiedötusten esitysmuoto sekä hätätilannemenettelyjä koskevien ohjeiden esillepano asianmukaisella 57- kielellä (asianmukaisilla kielillä). Toistetaanko tavanomaiset turvallisuustiedotukset matkan alussa kaikissa julkisissa tiloissa, mukaan lukien avoimilla kansilla, joille matkustajilla on pääsy? 5. Lokikirjan merkinnät. Varmistetaan, että muun muassa keula- ja peräovien sekä muiden vesitiiviiden ja säätiiviiden ovien sulkemista, vesitiiviiden osastoimisovien käyttöharjoitusta ja ohjauslaitteen testausta koskevat merkinnät tehdään lokikirjaan. Samoin tarkastetaan, että syväys, varalaita ja vakavuus sekä miehistön yhteinen työkieli kirjataan. 6. Vaaralliset tavarat. On tarkastettava, että vaarallisia tai saastuttavia tavaroita kuljetetaan asiaa koskevien säännösten mukaisesti ja erityisesti että vaarallisista tai saastuttavista tavaroista annetaan ilmoitus sekä laaditaan lastiluettelo ja varastointikaavio, josta ilmenee niiden sijainti aluksella, että kyseisen lastin kuljettaminen matkustaja-aluksilla on sallittua ja että vaaralliset ja saastuttavat tavarat merkitään, varastoidaan, kiinnitetään ja erotellaan asianmukaisesti. Onko vaarallisia tai saastuttavia tavaroita kuljettavat ajoneuvot kiinnitetty asianmukaisesti? Jos kuljetetaan vaarallisia tai saastuttavia tavaroita, onko niitä koskevasta lastiluettelosta tai varastointikaaviosta käytettävissä jäljennös maissa? Onko aluksen päällikkö tietoinen direktiivin 93/75/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna, mukaisista ilmoitusvaatimuksista ja noudatettavista hätätilannemenettelyjä koskevista ohjeista sekä annettavasta ensiavusta vaarallisiin tavaroihin tai merta saastuttaviin aineisiin liittyvän vaaratilanteen yhteydessä. Onko ajoneuvokansien tuuletus jatkuvassa käytössä ja lisätäänkö tuuletustehoa silloin, kun ajoneuvojen moottorit ovat käynnissä, ja onko komentosillalla nähtävissä, että ajoneuvokannen tuuletus on toiminnassa? 7. Rahdinkuljetusajoneuvojen kiinnittäminen. Miten rahdinkuljetusajoneuvoi kiinnitetään - esimerkiksi vierimisesteiden avulla vai vaijerein? Onko vahvoja kiinnityskohtia riittävästi? Rahdinkuljetusajoneuvojen kiinnitysjärjestelyt vaikeiden sääolojen vallitessa tai sellaisten varalta. Mahdollisten linja-autojen ja moottoripyörien kiinnitystapa. Onko aluksella lastin kiinnittämistä koskeva opas? 58 8. Ajoneuvokannet. Vahditaanko tai valvotaanko tv-ruudun välityksellä keskeytyksettä erityislasti- ja ro-ro-lastitiloja, jotta huomataan ajoneuvojen siirtyminen vaikeissa sääoloissa ja matkustajien luvaton tunkeutuminen kyseisiin tiloihin? Pidetäänkö palo-ovet ja sisäänkäynnit suljettuina ja onko esillä ilmoituksia, joissa kielletään matkustajia menemästä ajoneuvokannelle aluksen ollessa liikkeellä? 9. Vesitiiviiden ovien sulkeminen. Noudatetaanko aluksen toimintaohjeissa määrättyä, vesitiiviitä osastoimisovia koskevaa toimintalinjaa? Järjestetäänkö vaadittuja harjoituksia? Pidetäänkö komentosillalta käytettävä vesitiiviiden ovien hallintamekanismi mahdollisuuksien mukaan "paikallisesti" hallittavana? Pidetäänkö ovet suljettuina huonon näkyvyyden ja muiden vaaratilanteiden yhteydessä? Opastetaanko miehistöä käyttämään ovia oikein, ja ovatko he tietoisia ovien vääränlaisen käytön vaaroista? 10. Palon to rj un tapa rtiot. Olisi vahvistettava, että aluksella on tehokas palontorjuntapartio, jotta alkavat tulipalot voidaan havaita nopeasti. Tämän olisi katettava erityistilat, joissa ei ole kiinteää palonhavaitsemis- ja palohälytysjärjestelmää sen vuoksi, että näitä tiloja vahditaan 8 kohdassa tarkoitetulla tavalla. 11. a) Viestintä hätätilanteessa. On varmistettava, että hälytysluettelon mukaisesti riittävä määrä miehistön jäseniä on valmiita avustamaan matkustajia hätätilanteessa ja että he ovat helposti tunnistettavissa ja kykenevät kommunikoimaan matkustajien kanssa hätätilanteessa ottaen huomioon asianmukainen ja riittävä yhdistelmä seuraavia tekijöitä: a) kyseisellä reitillä pääasiassa matkustavien ihmisten kansallisuuden kannalta sopiva kieli tai sopivat kielet b) todennäköisyys, että englannin kielen perussanaston taitaminen yksinkertaisten ohjeiden antamista varten voi auttaa kommunikoimaan apua tarvitsevan matkustajan kanssa riippumatta siitä, onko kyseisellä matkustajalla ja miehistön jäsenellä yhteistä kieltä -59 c) mahdollinen tarve kommunikoida hätätilanteessa muin keinoin (esimerkiksi näyttämällä mallia, käsimerkein tai kiinnittämällä huomiota ohjeiden, kokoontumispaikkojen, pelastusvälineiden tai evakuointireittien sijaintiin, jos suullinen kommunikaatio on epäkäytännöllistä) d) miten laajasti kattavia turvallisuusohjeita on jaettu matkustajille heidän äidinkielellään tai -kielillään e) kielet, joilla tiedotukset hätätilanteessa tai harjoituksessa lähetetään tärkeiden ohjeiden antamiseksi matkustajille ja matkustajia avustavien miehistön jäsenten työn helpottamiseksi. 11. b) Miehistön jäsenten yhteinen työkieli. On tarkastettava, että aluksella on vahvistettu tietty työkieli miehistön tehokkaan toiminnan varmistamiseksi turvallisuusasioissa ja että työkieli on kirjattu aluksen lokikirjaan. 12. Turvallisuusvarusteet. Pidetäänkö pelastus- ja palontorjuntavälineet. mukaan lukien palo-ovet ja muut helposti tarkastettavat rakenteelliset paloturvallisuustekijät kunnossa? Ovatko palonhallintakaaviot aina esillä tai onko miehistön jäsenille jaettu vastaavat tiedot sisältäviä tiedotuslehtisiä? Onko pelastusliivit varastoitu asianmukaisesti, ja ovatko varastoidut lasten pelastusliivit helposti tunnistettavissa? On myös tarkastettava, että ajoneuvojen lastaus ei estä käyttämästä ajoneuvokannella mahdollisesti sijaitsevia palontorjuntalaittcita. hätäkatkaisimia, myrskyventtiilien hallintalaitteita jne. 13. Navigointi- ja radiolaitteet. On tarkastettava, että radio- ja viestintälaitteet, mukaan lukien hätäradiopoijut (Emergency Position Indicating Radio Beacon. EPIRB) toimivat. 14. Täydentävä hätävalaistus. On tarkastettava, että aluksella on täydentävä hätävalaistus, mikäli säännöksissä niin edellytetään, ja että puutteista pidetään kirjaa. 15. Pelastautumisreitit. Onko pelastautumisreitit merkitty sovellettavien vaatimusten mukaisesti ja onko ne valaistu sekä pää- että hätävoimanlähteen avulla? Toimenpiteet, joilla ajoneuvot pidetään pois pelastautumisreiteiltä silloin 60 kun nämä kulkevat ajoneuvokannen kautta. Ovatko uloskäynnit avoimia? Etenkin verovapaiden kauppojen uloskäynnit ovat toisinaan liiallisten tavaroiden tukkimia. 16. Toimintakäsikirja. Onko toimintakäsikirja jaettu aluksen päällikölle ja kullekin päällystön jäsenelle ja onko niitä myös muiden miehistön jäsenien saatavilla? Onko käytössä tarkastusluetteloita merelle lähtöön valmistautumiseksi ja muita toimintoja varten? 17. Konehuoneen puhtaus. Konehuone on pidettävä puhtaana ottaen huomioon kunnossapitomenettelyt. 18. Jätehuolto. Onko jätteiden käsittely ja hävittämien järjestetty tyydyttävästi? 19. Suunniteltu kunnossapito. Kaikilla yhtiöillä tulisi olla yksityiskohtaiset pysyvät määräykset ja suunniteltu kunnossapitojärjestelmä, joka kattaa kaikki turvallisuuteen liittyvät tekijät, kuten keula- ja perä- ja sivuovet sekä niiden sulkujärjestelmät, konehuoneen kunnossapidon ja turvalaitteet. Räikkien näiden tekijöiden säännöllistä tarkastamista varten olisi oltava suunnitelma, jotta turvallisuusstandardit pidetään mahdollisimman korkealla tasolla. Käytössä olisi oltava menettelyt puutteiden kirjaamiseksi ja sen vahvistamiseksi, että ne on korjattu asianmukaisesti. Näin aluksen päällikkö ja yhtiön hallinnosta nimetty henkilö rannalla ovat tietoisia puutteista ja saavat ilmoituksen puutteiden korjaamisesta tietyn ajan kuluessa. Säännölliseen keulan sisä- ja ulko-oven sulkujärjestelmän toiminnan testaukseen tulisi sisältyä osoittimien, seurantalaitteiden, keulavisiirin ja sisäoven välisessä tilassa olevien mahdollisten valumaputkien sekä erityisesti sulkumekanismien ja niihin liittyvien hydraulisten järjestelmien tarkastus. 20. Matkanteko. Matkan aikana olisi arvioitava matkustajamäärän mahdollista liiallisuutta, istuinpaikkojen riittävyyttä sekä matkatavaroiden ja istuinpaikkaa vailla olevien matkustajien aiheuttamaa tungosta käytävillä, portaissa ja hätäuloskäyntien edessä. On myös tarkastettava, että matkustajat poistuvat ajoneuvokannelta ennen kuin alus lähtee liikkeelle ja että he pääsevät sinne vasta juuri ennen satamalaituriin tuloa. 61 - TARKASTAJIEN PÄTEVYYTTÄ JA RIIPPUMATTOMUUTTA KOSKEVAT LIITE 6 VAATIMUKSET (2 artiklan q kohdassa tarkoitetut) 1. Tarkastajan on oltava jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen valtuuttama voidakseen suorittaa 7 artiklassa tarkoitettuja erityistarkastuksia. Tarkastajalta vaaditaan joko: - että hän on toiminut vähintään vuoden ajan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen palveluksessa lippuvaltion tarkastajana tehtävänään vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen mukaisten katsastusten suorittaminen ja todistuskirjojen myöntäminen - ja a) että hänellä on merikapteenin pätevyyskirja, joka oikeuttaa hänet toimimaan sellaisen aluksen päällikkönä, jonka vetoisuus on vähintään 1 600 GT (ks. STCW, sääntö II/2), tai b) että hänellä on konepäällikön pätevyyskirja, joka oikeuttaa hänet toimimaan sellaisen aluksen konepäällikkönä, jonka pääkoneiston teho on vähintään 3 000 KW (ks. STCW, sääntö III/2), tai e) että hän on suorittanut laivainsinöörin, koneinsinöörin tai muun merenkulkuun liittyvän insinöörin tutkinnon ja että hän on työskennellyt tutkinnon mukaisessa tehtävässä vähintään viisi vuotta. - Edellä a ja b alakohdassa mainituilla tarkastajilla on oltava vähintään viisi vuotia meripalvelusta joko kansi- tai koneosaston päällystötehtävissä; tai: - alaan liittyvä korkeakoulututkinto tai vastaava koulutus jäsenvaltiossa, ja - tutkinto jäsenvaltion oppilaitoksesta, jossa koulutetaan merenkuluntarkastajia, ja - työskentelyä vähintään kahden vuoden ajan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen palveluksessa lippuvaltion tarkastajana tehtävänään vuoden 1974 62 SOLAS-yleissopimuksen mukaisten katsastusten suorittaminen ja todistuskirjojen myöntäminen. 3. Tarkastajien tulee kyetä kommunikoimaan sekä suullisesti että kirjallisesti merenkulkijoiden kanssa sillä kielellä, jota merellä yleisimmin käytetään. 4. Tarkastajilla tulee olla riittävät tiedot vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen määräyksistä ja tämän direktiivin keskeisistä menettelyistä. 5. Erityistarkastuksia suorittavilla tarkastajilla ei saa olla taloudellisia sidoksia tarkastuksen kohteena olevaan yhtiöön tai mihinkään muuhun yhtiöön, joka harjoittaa säännöllistä liikennettä asianomaiseen jäsenvaltioon ja jäsenvaltiosta, eikä tarkastettaviin ro-ro-aluksiin tai suurnopeuksisiin matkustaja-aluksiin, eivätkä he saa työskennellä sellaisten valtiosta riippumattomien organisaatioiden palveluksessa tai puolesta, jotka suorittavat alusten lakisääteisiä tai luokitustarkastuksia tai myöntävät näitä koskevia todistuskirjoja. -63 ETA:N SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS N:o(. )/9. tehty ETA-sopimuksen liitteen XIII (Liikenne) muuttamisesta ETA:N SEKAKOMITEA, joka ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on tarkistettuna mainitun sopimuksen tarkistamisesta tehdyllä pöytäkirjalla, jäljempänä 'sopimus', ja erityisesti sen 98 artiklan, sekä katsoo, että sopimuksen liitettä XIII on muutettu ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 8/96,' ja neuvoston direktiivi N:o (98/. /EY), annettu (. päivänä. kuuta 1998), säännöllisen ro-ro- alusliikenteen ja suurnopeuksisen matkustaja-alusliikenteen harjoittamisedellytyksistä yhteisössä2 on sisällytettävä sopimukseen, ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA: 1 artikla Lisätään 56 kohdan c alakohdan (Neuvoston asetus (EY) N:o 3051/95) jälkeen seuraava alakohta: "56. d 395 L. : Neuvoston direktiivi (98/. /EY), annettu (. päivänä. kuuta 1998). säännöllisen ro-ro-alusliikenteen ja suurnopeuksisen matkustaja-alusliikenteen harjoittamisedellytyksistä yhteisössä. (EYVL L. ,. 1998, s. )" 2 artikla Neuvoston direktiivin 98/. /EY islanniksi ja norjaksi laaditut tekstit, jotka on liitetty tämän päätöksen asianomaisiin kielitoisintoihin, ovat todistusvoimaisia. 3 artikla 1 EYVL L 102, 25. 4. 1996, s. 51. 2 EYVL L. ,. 1998, s. Tämä päätös tulee voimaan. päivänä. kuuta 19. , jos sopimuksen 103 artiklan 1 kohdan mukaiset ilmoitukset on tehty ETA:n sekakomitealle. 4 artikla Tämä päätös julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA- täydennysosassa. Tehty Brysselissä. 199. ETA:n sekakomitean puolesta Puheenjohtaja -65 RAHOITUSSELVITYS 1. TOIMENPITEEN NÏMI Ehdotus neuvoston direktiiviksi säännöllisen ro-ro-alusliikenteen ja suurnopeuksisen matkustaja-alusliikcnteen harjoittamiscdcllytyksistä yhteisössä 2. BUDJETTIKOHTA Osa A (ks. 10 kohta) Osa B: B2-702 (ks. 7 kohta) 3. OIKEUSPERUSTA Meriliikenteen turvallisuus: perustamissopimuksen 84 artiklan 2 kohta yhdessä 75 artiklan 1 kohdan e alakohdan kanssa. 4. TOIMENPITEEN KUVAUS 4. 1 Toimenpiteen yleistavoite Yhteisen pakollisen järjestelmän luominen säännöllisen ro-ro-alusliikenteen ja suurnopeuksisen matkustaja-alusliikenteen valvomiseksi ja onnettomuuksien tutkimiseksi. 4. 2 Toimenpiteen kesto ja sen uusimista tai voimassaolon jatkamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt voimassa toistaiseksi 5. MENOJEN JA TULOJEN LUOKITUS 5. 1 Ei-pakollinen 5. 2 Jaksottamattomat määrärahat: Jaksotetut määrärahat: 6. MENO-/TULOLAJI osa A osa B - 6 6- Menot sellaisen tietokannan kehittämiseksi, johon kerätään tietoja säännöllistä lauttaliikennettä yhteisön alueella harjoittavista yhtiöistä ja niiden aluksista. Tietokannan käytöstä aiheutuvat hallinnolliset menot (tietojen päivittäminen). 7. RAHOITUSVAIKUTUKSET osaan B (toimintamäärärahat) 7. 1 Toimenpiteen kokonaiskustannusten laskutapa (yksittäisten ja yhteenlaskettujen kustannusten välinen suhde) Kokonaiskustannukset muodostuvat laitemenoista ja tietokannan käyttämiseen tarvittavan ohjelmiston kehittämiskustannuksista. 7. 2 Kustannusten jakautuminen eri tekijöiden kesken Maksusitoumukset miljoonina ecuina (nykyhinnoin) Erittely vuosin n+1 n+2 n+3 n+4 n+5 ja - Yhteensa myoh. vuodet Laitteet 0,25 0,10 0,050 0,035 0,035 0,035 0. 505 Ohjelmistot 0,50 0,25 0,075 0,075 0,075 0,075 1. 050 Yhteensa 0,75 0,35 0,125 0,110 0,110 0. 110 1. 555 8. PETOSTENVASTAISET TOIMENPITEET Menettelyiden soveltaminen jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kutsumiseksi komitean kokouksiin. 9. KUSTANNUSTEHOKKUUSANALYYSI 9. 1 Määrälliset erityistavoitteet ja kohderyhmä -67 Euroopan kansalaisten hengen suojelemisen tehostaminen toimenpitein, joilla vähennetään riskejä, joille he altistuvat matkustaessaan säännöllisesti liikennöivillä ro-ro-aluksilla ja suurnopeuksisilla matkustaja-aluksilla yhteisön alueella. Tähän päästään varmistamalla, että kaikkiin aluksiin sovelletaan samaa pakollista tarkastusjärjestelmää ennen säännöllisen liikenteen aloittamista. Tarkastusten tulosten pitäisi olla kaikkien asianomaisten osapuolten saatavilla mahdollisimman sopivassa muodossa, esim. helposti ajan tasalla pidettävän ja helposti käytettävän tietokannan välityksellä. Näin varmistetaan kussakin jäsenvaltiossa säännöllisen ro-ro-alusliikenteen harjoittamiselle asetettujen ehtojen täysi avoimuus ja selkeys. 9. 2 Toimenpiteen perustelut Jäsenvaltioiden avustaminen täytäntöönpanossa antamalla niiden käyttöön tietolähde, joka on tarpeen direktiivin vaatimusten yhdenmukaisen soveltamisen kannalta. Tarvittavien tietojen toimittaminen komissiolle yhdenmukaisella tavalla, jotta se voi arvioida direktiivin tehokkuutta ja jotta komitea voi tehdä päätöksiä luotettavien ja täydellisten tietojen perusteella. 9. 3 Toimenpiteen seuranta ja arviointi Toimenpiteen seuranta ja arviointi toteutetaan analysoimalla tietokantaan kerättyjä, jäsenvaltioiden hallintojen toimittamia tietoja, jotka perustuvat jäsenvaltioiden tekemiin kyselytutkimuksiin, ja raportoimalla vuosittain meriturvallisuuskomitealle. Toiminnan määrällisessä arvioinnissa (tuotosindikaattorit) käytetään vuosittain tarkastettujen alusten lukumäärää ja vaikutusten arvioimisessa tavoitteisiin nähden (vaikutusindikaattorit) jäsenvaltioiden päätösten määrää ja perusteluja estää alusta liikennöimästä säännöllisesti niiden satamiin ja satamista. Tarvittaessa tätä seurantaa ja arviointia täydennetään selvitysryhmien avulla, joiden tehtävänä on arvioida syitä estää aluksia liikennöimistä jäsenvaltioiden satamiin ja satamista. 68 Arviointituloksia käytetään raportoitaessa komitealle ja ehdotettaessa mahdollisesti tarvittavia muutoksia direktiivin täytäntöönpanon parantamiseksi. 10. HALLINTOMENOT (TALOUSARVION III JAKSON A OSA) Tarvittavien hallinnollisten resurssien todellinen käyttö riippuu komission vuosittaisesta resurssienjakopäätöksestä, ottaen huomioon budjettivallan käyttäjän hyväksymän henkilöstömäärän ja lisämäärärahat. 10. 1 Vaikutus toimien määrään Toimi Toiminnan Lahde Kesto hallinnoimiseen osoitettava henkilosto Vakinaiset Väli Kyseisen PO:n tai Lisii- toimet aikaiset toimet yksikon nykyiset resurssit henkiloresurssit Virkamiehet tai vali- aikaiset A B C Muu henkilöstö Yhteensä 1 - 1 l - 1 1 1 - 2 10. 2 Lisähenkilöstön taloudelliset vaikutukset kokonaisuudessaan 3 vuotta toistaiseksi - - - - ECUA Maarat Laskutapa Virkamiehet Vaiiaikainen henkilosto -69 MUU h e n k i l o s to (budjettikohta ilmoitettava) Yhteensa 10. 3 Muiden hallintomenojen kasvu toiminnan seurauksena ECUA Budjettikohta Maarat Laskutapa A 2510 A 1 30 20 000 12 000 * ** Yhteensa 32 000 * Meriturvallisuuskomitea kokoontuu jo nykyisin keskustellakseen muihin meriturvallisuutta koskeviin direktiiveihin liittyvistä asioista. Tähän ehdotukseen liittyvien asioiden käsittelyyn arvioidaan tarvittavan lisäksi yksi päivän mittainen kokous vuodessa (matkakulujen arvioidaan olevan 20 000 ecua). ** Virkamatkat: Ehdotuksen seurantaan EU:n sisällä arvioidaan tarvittavan kuusi virkamatkaa. (Arvioidut vuosittaiset kulut ovat 12 000 ecua). Tarvittavat varat voidaan siirtää virkamatkabudjetin muista kohdista. 70 VAIKUTUSTEN ARVIOINTI EHDOTUKSEN VAIKUTUS YRITYSTOIMINTAAN JA ERITYISESTI PIENIIN JA KESKISUURIIN YRITYKSIIN (PK-YRITYKSET) EHDOTUKSEN NIMI Ehdotus neuvoston direktiiviksi säännöllisen ro-ro-alusliikenteen ja suurnopeuksisen matkustaja-alus liikenteen harjoittamisedellytyksistä yhteisössä ASIAKIRJAN VIITENUMERO: KOM(95) 302 lopullinen, 12. 7. 1995 Ehdotus 1. Miksi yhteisön lainsäädäntö on tarpeen tällä alalla ja mitkä ovat sen päätavoitteet, kun otetaan huomioon toissijaisuusperiaate? Yhteisön velvoitteena on saavuttaa korkea meriturvallisuuden taso (perustamissopimuksen 84 artiklan 2 kohta yhdessä 75 artiklan 1 kohdan c alakohdan kanssa). Ehdotuksen päätavoitteena on asettaa yhdenmukaiset edellytykset säännöllisen ro-ro-alusliikenteen ja suurnopeuksisen matkustaja- alusliikenteen turvalliselle harjoittamiselle EY:n satamiin ja satamista sekä soveltaa näitä edellytyksiä käytännössä, saavuttaa yhtenäiset turvallisuusstandardit ja varmistaa jäsenvaltioiden riittävä osallistuminen tällaisille aluksille sattuneiden merionnettomuuksien tutkintaan. Toissijaisuusperiaatteeseen viitaten on jäsenvaltioiden vastuulla päättää niiden sisäiseen järjestelmään parhaiten sopivista täytäntöönpanokeinoista sen varmistamiseksi, että direktiivin vaatimuksia sovelletaan käytännössä ja että niiden noudattamista valvotaan yhdenmukaisella tavalla. On jäsenvaltioiden vastuulla päättää, onko syytä, ja jos niin missä laajuudessa, ulottaa tämän direktiivin vaatimukset koskemaan myös sellaista kotimaanliikennettä harjoittaviin ro-ro-aluksiin ja suurnopeuksisiin matkustaja- 71 - aluksiin, jonka yhteydessä nämä eivät kulje yli 20:tä meripeninkulmaa kauempana lähimmästä rantaviivasta. Tämä asia jätetään jäsenvaltioiden ratkaistavaksi toissijaisuusperiaatteen mukaisesti, jotta vähennetään vaikutusta asianomaisiin yrityksiin (ks. jäljempänä kohta 5). Vaikutus yritystoimintaan 2. Mitä yrityksiä ehdotus koskee ? Yritystoiminnan alat Yritysten koko Ovatko yritykset keskittyneet yhteisön tietylle maantieteelliselle alueelle ? - - Se yritystoiminnan ala, johon tämä ehdotus vaikuttaa, sisältää varustamot, jotka harjoittavat säännöllistä liikennettä ro-ro-aluksilla ja suurnopeuksisilla matkustaja-aluksilla jäsenvaltioiden satamiin ja satamista. Monet näistä yrityksistä ovat pieniä tai keskisuuria, varsinkin niistä, jotka harjoittavat kotimaanliikennettä suppealla maantieteellisellä alueella ja liikennöivät enimmäkseen alle 20 :n meripeninkulman päässä rannikosta. Toisaalta varsinkin kansainvälisillä reiteillä liikennöi ro-ro-aluksilla ja suurnopeuksisilla matkustaja-aluksilla joukko suuryrityksiä, kuten P&O ja Stena Sealink Irlanninmerellä ja Finmare Adrianmerellä (92 aluksen voimin). Jäsenvaltioiden toimittamat tiedot osoittavat, että kansainvälisillä ja kotimaanreiteillä liikennöivien ro-ro-alusten ja suurnopeuksisten matkustaja- alusten kokonaismäärä on muutamia tuhansia, ja erityisen tiheää tällainen liikenne on Ranskassa, Italiassa, Espanjassa ja Kreikassa. Alan yritykset eivät ole keskittyneet millekään tietylle maantieteelliselle alueelle, vaan säännöllistä liikennettä ro-ro-aluksilla ja suurnopeuksisilla matkustaja- aluksilla harjoitetaan kaikissa jäsenvaltioissa, joilla on rannikkoa. Käytössä olevien alusten määrä vaihtelee yleensä suhteessa rannikon pituuteen, satamien lukumäärään, aluevesillä sijaitsevien saarien määrään ja kansainvälisten matkojen - 7 2- osalta suhteessa naapurimaihin suuntautuvien merimatkojen kysyntään (esimerkkeinä liikenne Englannin kanaalin yli sekä Itämeren ja Välimeren lauttaliikenne). Mitä yritysten on tehtävä noudattaakseen ehdotusta? Yhtiöiden on varmistettava ja todistettava, että ro-ro-alukset ja suurnopeuksiset matkustaja-alukset, joilla ne aikovat harjoittaa säännöllistä liikennettä, ovat kansainvälisissä yleissopimuksissa ja asiaa koskevassa yhteisön lainsäädännössä vahvistettujen turvallisuusstandardien mukaisia. Tätä varten yhtiöiden on annettava niiden jäsenvaltioiden viranomaisten, joiden satamiin ja satamista ne haluavat liikennöidä säännöllisesti, tarkastaa alukset ennen liikenteen aloittamista. Myöhemmin säännöllisin väliajoin tehtävin erityistarkastuksin valvotaan, että alukset vastaavat edelleen direktiivin vaatimuksia. Vastavuoroisesti alukset, jotka vastaavat säännöllisen liikenteen harjoittamiselle asetettuja edellytyksiä, voidaan vapauttaa laajennetuista satamavaltion suorittamista tarkastuksista, joista säädetään neuvoston direktiivissä 95/21/EY. Lisäksi yhtiöiden on varmistettava, että asianomaisille jäsenvaltioille annetaan täysi oikeus osallistua kaikkien sellaisten merionnettomuuksien tutkintaan, joissa niiden alus on osallisena aluksen lipusta ja onnettomuuspaikasta riippumatta. Tällaisten tutkimusten helpottamiseksi ro-ro-aluksia ja suurnopeuksisia matkustaja-aluksia vaaditaan pitämään mukanaan matkatietojen rekisteröintilaitetta (musta laatikko), joka vastaa Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) hyväksymiä standardeja. Mitkä ovat ehdotuksen todennäköiset talousvaikutukset työllisyyteen? - investointeihin ja uusien yritysten perustamiseen? yritysten kilpailukykyyn? -73 Ehdotuksella ei odoteta olevan vaikutusta työllisyyteen yhtiöissä, jotka harjoittavat säännöllistä liikennettä ro-ro-aluksilla ja suurnopeuksisilla matkustaja-aluksilla. Ehdotuksella on todennäköisesti huomattava ja myönteinen vaikutus yritysten kilpailuasetelmiin. Luomalla yhdenmukainen tarkastusjärjestelmä, jota sovelletaan kaikkiin samalla reitillä jäsenvaltioiden satamiin ja satamista säännöllisesti liikennöiviin aluksiin, kaikki liikenteenharjoittajat voivat kilpailla keskenään samoista lähtökohdista. Kun otetaan lisäksi huomioon, että meritse tapahtuva kabotaasiliikenne vapautuu koko yhteisössä ensi vuosikymmenen loppua kohti, tällaisella kansainvälisten ja yhteisön omien turvallisuusstandardien täytäntöönpanon ja noudattamisen valvonnan yhdenmukaistamisella vältetään kilpailun vääristymistä. Ehdotuksella odotetaan olevan myönteinen vaikutus investointeihin ja uusien yritysten perustamiseen, sillä se edistää ja jouduttaa matkatietojcn rekisteröintilaitteiden kehittämistä ja valmistusta, koska nämä laitteet tulevat aluksilla pakollisiksi. Laitteiden asentaminen aluksille tarjoaa myös uusia työtilaisuuksia laivanrakennus- ja -kunnostusalalla ja siihen liittyvässä (sähköteknisessä) teollisuudessa. 5. Sisältyykö ehdotukseen toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on ottaa huomioon pienten ja keskisuurten yritysten erityistarpeet (muihin ryhmiin verrattuna lievemmät tai erilaiset vaatimukset tms. )? Edellä olevassa 3 kohdassa selitettyjen syiden vuoksi direktiivin soveltamisala on rajattu säännölliseen liikenteeseen kansainvälisillä ja sellaisilla kotimaanreiteillä. joilla alus kulkee yli 20:n meripeninkulman päässä rannikosta. On jäsenvaltioiden vapaasti päätettävissä, pitäisikö vaatimuksia soveltaa osittain tai täysimääräisesti sellaisilla kotimaanreiteillä liikennöiviin aluksiin, jotka kulkevat alle 20:n meripeninkulman päässä rannikosta. Useimmat pienet ja keskisuuret yritykset toimivat juuri tällaisessa liikenteessä. Yleisesti katsotaan, että tämän luokan alusten turvallisuus katetaan riittävässä määrin voimaan tulevalla neuvoston - 7 4- direktiivillä matkustaja-alusten turvallisuussäännöistä ja -standardeista. Siinä säädetään joukosta yksityiskohtaisia ja yhdenmukaisia turvallisuusvaatimuksia kotimaanliikennettä harjoittaville matkustajalaivoille ja suurnopeuksisille matkustaja-aluksille, ja vaatimusten noudattamista valvotaan yhdenmukaisella tarkastus- ja todistusjärjestelmällä. Kuuleminen 6. Luettelo ehdotuksen valmistelussa kuulluista tahoista ja niiden esittämien kantojen pääpiirteet European Community Shipowners Association (E. C. S. A. ): Ro-ro-aluksilla ja suurnopeuksisilia matkustaja-aluksilla liikennöivät yhtiöt ilmaisivat lähinnä huolensa siitä, että ehdotus saattaisi aiheuttaa lisätarkastuksia ja lisää todistusmenettelyjä, mutta ne myönsivät ehdotuksen huomattavat edut yhtiöille, joiden alukset vastaavat täysin kansainvälisiä ja yhteisön turvallisuusstandardeja. Ehdotetulla tarkastusjärjestelmällä taattaisiin lisäksi se, että liikenteenharjoittajat voivat olla varmoja täytettävistä ehdoista, ja se helpottaisi alusten siirtämistä toisille samanlaisille säännöllisen liikenteen reiteille yhteisön alueella tarvitsematta muuttaa alusta, sen laitteistoa tai miehistöä yksittäisten jäsenvaltioiden erilaisten vaatimusten -vuoksi, kuten nykyään näyttää olevan. Lisäksi yhtiöt pitävät merkittävänä etuna korkeatasoisille liikenteenharjoittajille sitä, että tämän direktiivin vaatimukset täyttävät alukset vapautettaisiin yllättäen ja satunnaisesti tehtävistä satamavaltion laajennetuista tarkastuksista. Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (F. S. T. ) 75 FST antoi täyden tukensa komission aloitteelle ja korosti, että miehistöä koskevien vaatimusten ja kansainvälisesti sovittujen sosiaalisäännösten noudattamiseen on kiinnitettävä mahdollisimman paljon huomiota. - 7 6- ISSN 1024-4492 KOM(98) 71 lopullinen ASIAKIRJAT FI 07 11 06 Luettelonumero : CB-CO-98-075-FI-C ISBN 92-78-30981-8 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg n