title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheista: - "Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin annetun asetuksen N:o 19/65/ETY muuttamisesta" ja - "Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 17 muuttamisesta"

eurovoc_concepts:
ESC opinion
EU Member State
competition policy
economic policy
single market

text: C 116/22 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 28. 4. 1999 1. 4. Ehdotetulla lainsäädännöllä tuskin saavutettaisiin missään tapauksessa sille asetettua tavoitetta eli vähennettäi- siin veronkiertoa. Jos jäsenvaltio ottaa käyttöön lähdeveron, tästä kertyvät tulot ohjautuvat sen omaan valtionkassaan, jos se taas päättää ilmoittaa veronmaksajan kotijäsenvaltiolle veronmaksajalle maksetuista korkotuloista, veron perii lähdeverojärjestelmän, eikä yksikään käytä luonnollisesti valitsevat kotijäsenvaltio. Tällöin kaikki ilmoitusjärjestelmää. ‘Rinnakkaiselon malli‘ on siten pelkkä myytti. jäsenvaltiot 1. 4. 1. Tästä seuraa, että 20 prosentin vähimmäisvero on myös enimmäisvero, sillä veronmaksajien kotijäsenvaltiot eivät edelleenkään saa tietoonsa näille maksettuja korkotuloja. Siten niistä ei voida periä korkeampaa veroa, joka useimmiten perittäisiin ilmoitusmallia sovellettaessa. ” Perustelu Itsestään selvä. A¨ änestyksen tulos Jaa-ääniä: 72, ei-ääniä: 40, tyhjiä: 8. Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheista: – – ”Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltami- sesta sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin annetun asetuksen N:o 19/65/ETY muuttamisesta”, ja ”Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan täytäntöönpa- nosta annetun asetuksen N:o 17 muuttamisesta” (1999/C 116/06) Neuvosto päätti 4. marraskuuta 1998 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainituista ehdotuksista. Asian valmistelusta vastannut ”yhtenäismarkkinat, 11. helmikuuta 1999. Esittelijä oli Giacomo Regaldo. tuotanto ja kulutus” -jaosto antoi lausuntonsa Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 24. helmikuuta 1999 pitämässään 361. täysistunnossa seuraavan lausunnon äänin 118 puolesta ja kahden pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto Komissio on hyväksynyt tiedonannon(1) yhteisön kil- 1. 1. pailusääntöjen soveltamisesta vertikaalisiin rajoituksiin. Sen taustana on vihreästä kirjasta(2) järjestetyn kuulemismenettelyn yhteydessä saatujen vastausten (227 kirjallista kommenttia) analysointi. Ensisijaisena tavoitteena on määritellä alalle uusi yhteisön politiikka, jolla voidaan korjata nykyisen politiikan puutteet. 1. 2. Komitea korostaa ennen kaikkea tehokkaan politiikan tarvetta, sillä vertikaaliset rajoitukset ovat erittäin tärkeä tekijä yhteisön kilpailupolitiikassa; ne edistävät huomattavalla tavalla (1) EYVL C 365, 26. 11. 1998, s. 3. (2) EYVL C 296, 29. 9. 1997. yritysten kilpailukykyä, markkinoiden yhdentymistä, taloudel- lista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta sekä kuluttajien hyvin- vointia. Sellaiset vertikaaliset sopimukset kuin talouden eri 1. 3. tasoilla toimivien yritysten väliset, tavaroiden toimittamista ja/tai hankkimista koskevat sopimukset ja yhdenmukaistetut menettelytavat (vertikaaliset rajoitukset) ovat osoittautuneet pohjimmiltaan kilpailukykyä edistäviksi. Koska tuotantopro- ja sessit muuttuvat lisääntyvät, on kuitenkin tarpeen ajanmukaistaa vertikaalisia rajoituksia koskevat nykyiset säännöt. ja jakelumuodot kehittyvät jatkuvasti 28. 4. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 116/23 Komission ehdottamat uudet säännöt uudistavat perus- joka perustuu muodollisiin 1. 4. teellisesti nykyistä politiikkaa, oikeuskriteereihin ja erillisiin alakohtaisiin sääntöihin. – Taloudellisten vaikutusten analysointiin perustuvan 1. 5. uuden politiikan pääpiirteet ovat seuraavat: – – – Ehdotetaan vain yhtä ryhmäpoikkeusasetusta, jota sovelle- taan kaikkiin loppu- ja välituotteita sekä palveluita koske- viin vertikaalisiin rajoituksiin muutamaa ryhmäpoikkeuk- sien piiriin kuulumatonta perusrajoitusta (kiellettyjen sopi- musehtojen luettelo, ns. black clauses) lukuun ottamatta. Ehdotetaan yhtä tai kahta markkinaosuuksien raja-arvoa, jotta voidaan luoda yhteys ryhmäpoikkeuksien ja yritysten markkinavahvuuden välille. Luodaan puitteet, joiden avulla tulisi voida erottaa raja- arvon alittavat oletettavasti lainmukaiset sopimukset raja- arvon ylittävistä sopimuksista. Viimeksi mainitut saattavat edellyttää tapauskohtaisia tutkimuksia. – Asetuspuitteita täydennetään suuntaviivoilla, joilla tarken- netaan markkinavoiman raja-arvon ylittämisessä noudatet- tavaa poliittista linjaa, määrätään mahdollisuudesta peruut- taa ryhmäpoikkeus raja-arvojen alittuessa sekä annetaan yrityksille entistä tarkemmat kriteerit ja ohjeet myös markkinaosuusrajan laskemista. ehdotus perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan täytäntöönpanosta annetun ensimmäisen neuvoston ase- tuksen N:o 17(2) 4 artiklan 2 kohdan muuttamiseksi siten, että komissio voi myöntää takautuvasti poikkeuksen vertikaalisille tehdään välittömästi. sopimuksille, ilmoitus kun 1. 7. Hyväksymällä edellä mainitut asetukset neuvosto antaa uudet valtuudet, joiden pohjalta komissio voi aloittaa seuraa- vien asiakirjojen hyväksymiseen tähtäävät toimet: – – uusi ehdotus komission asetukseksi, jota sovelletaan kaik- kiin vertikaalisiin rajoituksiin kaikilla jakelun aloilla, auto- alaa lukuun ottamatta, sekä muihin, muiden asetusten ja komission tiedonantojen kattamiin vertikaalisiin rajoituk- siin tiedonannossa määriteltyjen linjausten mukaisesti asetusta täydentävillä suuntaviivoilla tarkennetaan komis- sion politiikkaa asetettujen raja-arvojen ylittyessä ja anne- taan mahdollisuus ryhmäpoikkeuksen kumoamiseen. 1. 8. Uuden asetuksen tullessa voimaan seuraavat nykyiset ryhmäpoikkeusasetukset eivät ole enää voimassa: yksinmyynti- sopimusten ryhmiä koskeva asetus (ETY) N:o 1983/83(3), yksinostosopimusten ryhmiä koskeva asetus (ETY) N:o 1984/83(4) ja luvakesopimusten ryhmiä koskeva asetus (ETY) N:o 4087/88(5). – Uudella politiikalla hajautetaan yhteisön kilpailusääntöjen täytäntöönpanoa kansallisille tuomioistuimille ja kilpailu- viranomaisille. 1. 9. Komissio hyväksynee uuden asetuksen ja suuntaviivat kuulemismenettelyn päätyttyä. Ne astunevat voimaan vuoteen 2000 mennessä. – Ehdotetaan poikkeuksen saaneiden sopimusten keston rajoittamista niiden luonteen perusteella. 2. Yleistä – Asetetaan vielä määrittelemätön siirtymäkausi, jotta uuden asetuksen voimaantuloon mennessä tehdyt sopimukset voidaan mukauttaa. 1. 6. Komissio ehdottaa uuden politiikan tehostamiseksi tiettyjä toisiinsa liittyviä toimia, joista komitealta pyydetään lausuntoa: 2. 1. Komission tiedonannossa yhteisön kilpailusääntöjen soveltamisesta vertikaalisiin rajoituksiin korostetaan, että vih- reässä kirjassa esitettyjen toimintavaihtoehtojen analysointi osoitti, ettei niiden avulla voida löytää tyydyttäviä ratkaisuja nykyisen politiikan ongelmiin, joita ovat liian kahlitseva ja muodollinen sääntely, yritysten markkinavahvuuden huomiot- ta jättäminen ja liian suppeat ryhmäpoikkeukset. – tiedonanto, jossa määritellään uuden politiikan linjat, jotka koskevat yhteisön kilpailusääntöjen soveltamista vertikaali- siin rajoituksiin 2. 2. Komission tiedonannossa ehdotetaan nykyisen politii- kan uudistamista siten, että perustaksi otetaan joustava lähesty- jossa otetaan huomioon sopimusten taloudelliset mistapa, – muutosehdotus neuvoston asetukseen N:o 19/65/ETY(1) perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisek- si komissiolle annettujen valtuuksien laajentamiseksi kos- kemaan sopimus- ja menettelytaparyhmiä sekä hajauttami- sen toteuttamiseksi (1) EYVL 36, 6. 3. 1965. (2) EYVL 13, 21. 2. 1962, muutettu asetuksella N:o 59; EYVL 52, 10. 7. 1962 ja asetuksella N:o 118/63/ETY; EYVL 162, 7. 11. 1963 sekä asetuksella (ETY) N:o 2822/71; EYVL L 285, 29. 12. 1971. (3) EYVL L 173, 30. 6. 1983, s. 1, muutettu viimeksi asetuksella (EY) N:o 1582/97, EYVL L 214, 6. 8. 1997, s. 27. (4) EYVL L 173, 30. 6. 1983, s. 5, muutettu viimeksi asetuksella (EY) N:o 1582/97, EYVL L 214, 6. 8. 1997, s. 27. (5) EYVL L 359, 28. 12. 1988, s. 46. C 116/24 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 28. 4. 1999 vaikutukset, sekä pyritään yhdenmukaistamaan valvontame- nettelyitä. Tämän ehdotuksen tulisi muuttaa radikaalisti aiem- paa lähestymistapaa. Ehdotus on periaatteessa myönteinen joita komitea myös siksi, että se noudattaa suuntauksia, ehdotti vertikaalisia rajoituksia käsittelevästä vihreästä kirjasta antamassaan lausunnossa(1). 2. 3. Komitea suositti lausunnossaan liiallisen jäykkyyden poistamista ja vertikaalisen yhteistyön analysoinnin joustavoit- tamista, jolloin ryhmäpoikkeusjärjestelmää voitaisiin soveltaa dynaamisesti markkinatilanteen muutoksiin sopeutuviin jake- lumuotoihin ja sillä voitaisiin taata solmittaville sopimuksille riittävä oikeusvarmuus. Lausunnossa korostettiin markkinoi- den rakenteen merkitystä vertikaalisten rajoitusten vaikutusten arvioinnin kannalta. Siinä tunnustetaan välimiesmenettelyn asema kilpailun toimivuuden ja markkinoiden yhdentymisen välttämättömänä ehtona. Tämä asema tulisi taata sekä kulutta- jien että väliportaan tasolla. Uudessa politiikassa otetaan komitean suositusten 2. 4. lisäksi huomioon myös muita komitean erittäin tärkeitä ehdo- tuksia: on välttämätöntä tarkastella samalla tavalla samantapai- sia taloudellisia tilanteita, joilla on markkinoihin vastaavia horisontaalisia tai vertikaalisia vaikutuksia, vaikka tilanne voi oikeudelliselta rakenteeltaan kulloinkin olla erilainen; on välttämätöntä muuttaa yhteisön kilpailupolitiikkaa vertikaalis- ten rajoitusten osalta sekä muutoksen ”tulee liittyä nykyisen normi- ja säädösjärjestelmän ajantasaistamiseen ja uudistami- seen eikä sen hylkäämiseen”. Lopuksi komitea esitti niiden talous- ja oikeustieteellisten teorioiden osittaista hylkäämistä, joihin 85 artiklan tulkinta aiemmin perustui etenkin ryhmä- poikkeuksien laajentamiseen liittyvien sääntöjen osalta. 2. 5. Komitea huomauttaa, että komissio aikoo muuttaa 85 artiklan nykyistä laajaa tulkintaa (jonka mukaan sellaiset vertikaaliset sopimukset, joissa on poikkeuslausekkeita tai muita rajoituksia taloudellisten toimijoiden vapaudelle, ovat kiellettyjä) ja perustaa asiakirjansa markkinavahvuuden käsit- teeseen, joka on suhteessa toistaalta ryhmäpoikkeusten sovel- lusalan laajentamiseen ja toisaalta sopimusten ilmoitusmenet- telyn yksinkertaistamiseen. On kuitenkin muistutettava, että tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan erityisesti yksin- myyntiä koskevat vertikaaliset sopimukset eivät kuulu auto- maattisesti 85 artiklan 1 kohdan sovellusalaan. si, joka vastaa niiden kaupallisia vaatimuksia. Lisäksi se vähentää tarvetta mukauttaa sopimuksia yksittäisten ryhmä- poikkeusten vaatimuksiin. Komitea kannattaa uuden ryhmä- poikkeuksen laajentamista siten, että se kattaa yhä usempia myyjän tekemiä toimia. Se kattaa jälleenmyytävien ja jalostetta- vien tavaroiden toimittamisen ja hankkimisen, palvelujen ja välituotteiden myymisen ja lopputuotteiden jälleenmyynnin. Komitea arvostaa erityisesti sitä, että tavaroita ja hyödykkeitä voidaan jalostaa toisin kuin aiemmin, jolloin sallittiin pelkkä jälleenmyynti. 3. 1. 1. Komitea toivoo, että ehdotuksen johdanto-osan pe- rustelukappaleissa tai ryhmäpoikkeuksille ehdotetuissa suunta- viivoissa annetaisiin enemmän tietoja toiminnan laajuudesta. Komitea kannattaa vähittäismyynnin parissa toimivien pk- yritysten yhteenliittymien välisten vertikaalisten sopimusten ottamista ryhmäpoikkeusten piiriin. Asia tuli esiin jo komitean aiemmassa lausunnossa. Komitea huomauttaa lisäksi, että markkinoiden 3. 1. 1. 1. dynamiikan kannalta näitä yhteenliittymämuotoja ei tulisi rajoittaa koskemaan ainoastaan pk-yrityksiä. Poikkeuksia tulisi soveltaa myös sopimuksiin, joiden osapuolet eivät kuulu komission varsinaiseen pk-yritysmääritelmään mutta jotka ovat verrattavissa pk-yrityksiin todelliselta markkinavoimal- taan. Komitea huomauttaa, että vertikaalisten sopimusten 3. 1. 2. määritelmä ei kata [eikä sen ole tarkoitettukaan kattavan(2)] tavaroita ja palveluita koskevia agentuurisopimuksia. Komitea toivoo, että komissio selkiyttäisi kantaansa kauppaedustajiin, jotka eivät ole mukana päämiehen liiketoiminnassa(3). Uuden politiikan mukaan markkinaosuus on määräävä 3. 2. tekijä soveltamatta ryhmäpoikkeuksen soveltamisen tai jättämisen määrittelyssä. Tavoitteena on tarjota yrityksille, joilla ei ole markkinavahvuutta, mahdollisuus oikeusvarmuu- teen, kun markkinaosuus jää alle raja-arvon. Komitea toteaa, että raja-arvojen käyttöönoton perusteena on myös tarve välttää tilannetta, jossa yritykset, joilla on markkinavoimaa, hyötyvät poikkeuksista, jolloin vaarana on, että niiden talou- dellinen voima vaikuttaa kielteisesti kilpailuun ja haittaa kulut- tajia. 3. Erityistä 3. 2. 1. Komitea huomauttaa, että 3. 1. Myyntisopimuksia koskevat poikkeukset: ryhmäpoik- keuksien laajentaminen antaa valikoivaa jakelua koskevia sopimuksia, yksinostosopimuksia ja luvakesopimuksia tekevil- le mahdollisuuden joustoon sellaisen sopimuksen solmimisek- – suuri markkinaosuus ei tarkoita samaa kuin suuri markki- navahvuus. Komission tulisi liittää suuntaviivoihinsa sellai- set tekijät (esim. mahdollisuus markkinoilta sulkemiseen), joita voidaan pitää osoituksena siitä, että suuri markkina- osuus heijastelee todellista markkinavahvuutta. (1) EYVL C 296, 29. 9. 1997. (2) Ks. vihreä kirja vertikaalisista rajoituksista, tiivistelmän s. i. (3) Yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytännön ja komission mukaan 85 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta, jos kauppaedustaja on mukana päämiehen liiketoiminnassa. 28. 4. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 116/25 – – komissiolla on valta peruuttaa ryhmäpoikkeuksesta saatava etu. komissio voi soveltaa myös 86 artiklaa, kun kyseessä on yhden tai useamman yrityksen määräävä markkina-asema. Komitea teki tämän huomion jo vihreän kirjan vaihtoeh- don III kohdalla viitaten teknologiasiirtojen ryhmäpoik- keusten erityisjärjestelmään(1). 3. 6. Komitea toteaa, että uusi, yhteen laajaan ryhmäpoik- keusasetukseen perustuva politiikka mitätöi nykyiset alakohtai- set sopimukset. Näin käy erityisesti olut- ja polttoainealalla, lukuun ottamatta autoalaa. Tämä ei kuitenkaan tarkoita välttämättä sitä, että sopimusten hyväksymisen perusteena olevat erityispiirteet olisivat hävinneet. Nämä erityispiirteet tulisi ottaa huomioon suuntaviivoissa, kun uusi asetus pannan täytäntöön. Lisäksi olisi tarpeen tullen säilytettävä erilliset asetukset. 3. 3. Komitea on yleisesti samaa mieltä siitä, että markkina- osuuden perusteella ilmaistavan raja-arvon tulee olla ehtona ryhmäpoikkeuksen laajentamiselle myynnin yhteydessä. Komi- tea muistuttaa kuitenkin komissiota, että markkinaosuuksien arviointi myynnin ryhmäpoikkeuksissa vaatii huolellisuutta. Laskemisessa tarvitaan asianmukaisia tietoja, jotta voidaan taata, että osapuolet turvautuvat ryhmäpoikkeuksiin. Komitea kannattaa näin ollen IV jakson 5 kohdassa esitettyjä ohjeita ja ehdottaa, että: Komitea toteaa, että komissio pyrkii tasapainoon mark- 3. 7. kinavaikutuksien analysointiin perustuvan suuntauksen ja riittävän oikeusvarmuuden tason välillä. Kun seuraavan poik- keuksia koskevan yleisasetuksen perustaksi otetaan (mer- kittävän) markkina-aseman määrittelyä käsittelevä komission tiedonanto(2), siihen tulee liittää suuntaviivat, joissa tulisi käsitellä perusteellisesti ja selkeästi markkinaosuuksien laske- miseen ja asetettujen raja-arvojen ylittämiseen annettuja oh- jeita. a) komissio antaa ohjeet suuntaviivoissaan b) komissio tarjoaa vaikeuksissa olevien toimijoiden käyttöön pikaista neuvontaa. 3. 4. Komitea ihmettelee, mihin raja-arvojen valinta perus- tuu. Ensimmäinen raja-arvo olisi käytännössä 10 % vähämerki- tyksellisille sopimuksille, toinen raja-arvo ulottuisi 20 prosent- tiin, kolmas olisi 20–40 % ja neljäs yli 40 %. 3. 4. 1. Komissio ehdottaa, että valinta tehdään 25–35 pro- sentin raja-arvojärjestelmän ja kahden raja-arvon eli 20 %:n ja 40 %:n järjestelmän välillä. Yhden raja-arvon järjestelmä, jossa raja olisi 25–35 % markkinaosuudesta, on varmasti yksinkertainen ja selkeä verrattuna kahden raja-arvon järjes- telmään, joka olisi monimutkainen ja kaavamaisuutta lisäävä ja jolla voisi olla odotettua päinvastainen vaikutus yritysten oikeusvarmuuteen: ilmoitusten vähentämisen sijaan se saattaisi lisätä niitä. 3. 4. 2. markkinaosuudesta. Komitea suosittaa yhtä raja-arvoa, joka olisi 30 % 3. 8. Komitea toteaa, että markkinaosuuksien raja-arvon käyttämisestä on etuja. Raja-arvon alittuessa vertikaalisilla rajoituksilla ei oleteta olevan merkittäviä kielteisiä vaikutuksia kilpailuun, joten ne noudattavat 85 artiklan 1 kohtaa vakavim- pia rajoituksia lukuun ottamatta (esimerkiksi jälleenmyyntihin- nan määrääminen ja jälleenmyynnin rajoittaminen, jotka määritellään kiellettyjen sopimusehtojen luettelossa). Tämän tyyppisille sopimuksille taataan siis oikeusvarmuus. 3. 9. Komitea korostaa kuitenkin haittoja, joita jakelualan pk-yrityksille voi aiheutua tällaisesta noudatusoletuksesta. Sil- loin kun jakeluketju on keskittynyt yhden myyjän ympärille, jolla on viimeisessä analyysissä määrätyn raja-arvon alittava markkinaosuus, kyseiset myyntisopimukset – jotka eivät sisällä perustavan laatuisia rajoituksia – jäävät valvonnan ulkopuolel- le. On vaarana, että tämä heikentää jakelualan pk-yritysten asemaa. Kun jätetään huomioimatta oikeudenmukaisuusnäkö- kohta, se saattaa myös johtaa siihen, että komissiolle esitetään lukuisia valituksia. Asian korjaamiseksi komitea toivoo, että komissio sisällyttää asetukseen sopimusehdon, jolla voidaan rajata kyseisessä tapauksessa myyjän valtaa suhteessa jakelua- lan pk-yrityksiin tai joka ainakin antaa näille pk-yrityksille suojakeinot. 3. 5. Markkinaosuuksien laskemiseen ja sekä tuotteiden ja palvelujen että maantieteellisten seikkojen kannalta mer- kittävän markkina-aseman määrittämiseen sovellettavien yk- sinkertaisten ja helppokäyttöisten kriteerien määrittelyn puut- teellisuus saattaa aiheuttaa oikeudellista epävarmuutta, jolloin vaarana on menettelyiden vaikeutuminen sen sijaan, että niitä yksinkertaistettaisiin, mihin komission uudessa politiikassa pyritään. 3. 10. Komitea arvostaa sitä, että markkinaosuusrajan ylit- täminen ei sisällä lainvastaisuusolettamaa. Komitea kannatta myös suuntaviivoja, jotka koskevat 85 artiklan 1 kohdan sovellusalaan kuuluvaa kolmea vaihtoehtoa (puuttumatto- muustodistus, poikkeus tai kielto), komission politiikkaa 85 ar- tiklan 3 kohdan osalta ja sen politiikkaa edun epäämisestä. Komitea olisi halunnut nähdä ainakin luonnoksen näistä suuntaviivoista ennen lausunnon laatimista. (1) EYVL C 102, 24. 4. 1995. (2) EYVL C 312, 14. 10. 1997, s. 13. C 116/26 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 28. 4. 1999 että 3. 10. 1. Komissio toteaa, että sen on todistettava sopimuk- sen rikkovan 85 artiklan 1 kohtaa. Komitea on kuitenkin sitä mieltä, julistetaan pätemättömäksi silloin, kun kyseessä ei ole raja-arvon ylitys, päätöksen tulisi astua voimaan ex nunc eikä ex tunc. Tämä tarkennus ei tule selkeästi esiin muutoksista, joita komissio esittää nykyisiin asetuksiin. sopimus mahdollisesti kun 3. 11. Komitea kannattaa ryhmäpoikkeusten ns. valkoisen listan poistamista ja toivoo, että suuntaviivoissa annetaan ohjeet hyväksyttävistä sopimusehdoista. Komitea toteaa, että komission politiikka, jossa annetaan luettelo automaattisesti yleisten poikkeusten ulkopuolelle jäävistä vakavimmista rajoi- tuksista (kielletyt sopimusehdot), luo uuden lähestymistavan. Sitä voidaan pitää myönteisenä, sillä se muuttaa nykyistä kahlitsevaa näkemystä, jossa ryhmäpoikkeukset ovat suhteessa tiettyihin sopimusehtolausekkeisiin. Komitea toteaa tyytyväi- senä, että komissio on hyväksynyt sen esittämän ehdotuksen ja on sitä mieltä, että jälleenmyynnin enimmäis- tai suositus- hintojen määräämiseen liittyvät lausekkeet ovat tietyin ehdoin kilpailusääntöjen mukaisia. Komission hyväksymien kansallis- ten säädösten tulisi sen tähden jäädä voimaan uudessa järjes- telmässä. Komitea on kuitenkin huolissaan luetteloon sisälty- 3. 12. vien sopimusehtojen lukumäärästä sekä niiden tulkinnan ja soveltamisen vaikeaselkoisuudesta. Tämä saattaa aiheuttaa yrityksille vaikeuksia sopimusten määrittämisessä ja saada ne turvautumaan ilmoitusmenettelyyn oikeusvarmuuden takaa- miseksi. Esimerkiksi tiedonannon(1) V jakson 3 kohta, jossa rajoitetaan myyntiä sopimusalueen ulkopuolella, on huolestut- tava, sillä se muuttaa huomattavasti alueellisen yksinoikeuden tähänastista tulkintaa, ja sen soveltamisen selitystä olisikin tarkennettava. Komission tulisi myös selventää kilpailun kieltä- viin lausekkeisiin yhdistettyjen sitovien lausekkeiden lailli- suutta. Epäilyksiä herättää lisäksi komission tulkinta yksin- 3. 12. 1. myyntisopimuksista, jotka mahdollistavat samalla yksinoston ja joita pidetään asiakirjassa vahingollisina markkinoiden yh- dentymisen kannalta, vaikka ne ovat tähän asti kuuluneet poikkeusten piiriin (ks. tuomio Grundig-Consten 1966)(2). 3. 12. 2. Myös komitean mielestä passiivisen jälleenmyynnin kieltämistä koskeva lainsäädäntö tulisi yksinmyyntisopimusten osalta säilyttää. Samalla on kuitenkin tärkeää todeta aktiivista jälleenmyyntiä koskevien rajoitusten merkitys. Mikäli ei ole varmaa, että yritys saa vaivojensa palkaksi jonkinlaisen yksinoi- keuden markkinoiden tai asiakkaiden suhteen, on selvää, ettei se halua ryhtyä vaikeaan tehtävään uuden tuotteen tuomiseksi tietyille markkinoille. Näyttää siltä, että komissio aikoo vastai- suudessakin sallia aktiivista myyntiä koskevista rajoituksista sopimisen yksinmyyjän alueella. Komitea toivoo, että komissio sallii tavaran toimittajan ja myyjän samalla sopivan siitä, että ainoastaan kyseinen myyjä saa myydä tavaraa aktiivisesti toimittajan määrittelemille asiakkaille. 3. 13. Komitea huomauttaa, että kestoaika on jätetty avoi- meksi ja että erityyppisille sopimuksille aiotaan määrittää eri kestoaika. Tämä näyttää tarkoittavan sitä, että hylätään nykyi- set säännöt, joiden mukaan kestoaika on viisi vuotta ja se voidaan uusia kymmeneksi vuodeksi, sillä yritysten katsotaan tarvitsevan sen verran aikaa investointiensa asianmukaiseen suunnitteluun. Koska komissiolla ja tulevaisuudessa jäsenval- tioiden viranomaisilla on mahdollisuus peruuttaa ryhmäpoik- keus ongelmien ilmaantuessa, sopimusten keston rajoittami- sessa tulee ottaa huomioon, erityisesti olut- ja polttoainealalla, paljonko aikaa tarvitaan ennen kuin investoinnit alkavat tuottaa. 3. 13. 1. Komitea ihmettelee, miten komissio aikoo toimia silloin, kun kyseessä ovat innovatiiviset vertikaaliset sopimuk- set ja silloin, kun toimittaja omistaa tilat. Tekstissä viitataan jälleen kerran tuleviin suuntaviivoihin. Komitea huomauttaa, että asetuksen 19/65/ETY 1 ar- 3. 14. tiklaan ehdotetun muutoksen mukaista uutta säännöstä sovel- letaan ”talouden eri tasoilla toimivan kahden tai useamman yrityksen välisten sopimusten ryhmiin”. Koska markkinat ovat dynaamiset ja koska mukana on monitahoisia tuotanto- ja jalostusprosesseja, komitea pohtii, eikö olisi parempi poistaa viittaus talouden eri tasoihin ja keskittyä sen sijaan kyseessä olevan sopimuksen taloudellisiin päämääriin. Komitea kannattaa täydentävien toimenpiteiden osal- 3. 15. ta 4 artiklan 2 kohdan tarkistusta, jotta poikkeus voidaan myöntää takautuvasti markkinaosuusrajan ylittäville sopimuk- sille, joista ei ole tehty ilmoitusta. Komitea myöntää, että uudistus saattaa helpottaa erillisten ilmoitusten paineita, mutta muistuttaa komissiolle, ettei se kuitenkaan sulje pois mahdolli- suutta, että raja-arvon ylittävät osapuolet tekevät ilmoituksen heti sopimuksen solmimisen jälkeen välttääkseen myöhempää opportunistista riitauttamista. (1) EYVL C 365, 26. 11. 1998, s. 3. (2) Heinäkuun 13. päivänä 1966 annettu tuomio, tuomioistuimen oikeustapauskokoelma 1966, s. 458. 3. 15. 1. Komitea onkin huolestunut siitä, että kun markki- naosuusraja ylittyy, yksittäisille ilmoitushakemuksille ei taata päätöstä kohtuullisessa ajassa. Ei ole myöskään varmaa, että vastaukseksi saadaan mitään muuta kuin kirje ilmoituksen vastaanotosta. Kuten lausunnossa mainitaan, komitea toivoo 28. 4. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 116/27 menettelyä, jossa määrätään aikarajat kuten vastustusmenette- lyssä. Toinen vaihtoehto on sulautumien valvontaa koskevaan asetukseen(1) sisältyvät aikarajat. Komitea odottaa, että komis- sio tekee tämänsuuntaisen muutoksen menettelyiden yleisen uudistuksen yhteydessä. Komission tulisi myös valmistautua käsittelemään 3. 15. 2. ilmoituksia, joiden tekijöinä olevat osapuolet ovat riitauttavat poikkeuksen. Oikeusistuimet ovat käsitelleet aiemmin nämä asiat takautuvan poikkeuksen puuttuessa. Tärkein täydentävä toimenpide liittyy yhteisön kilpai- 3. 16. lusääntöjen toimeenpanon hajauttamiseen kansallisille viran- omaisille. Komitea toteaa, että uusi politiikka antaa näille viranomaisille mahdollisuuden kumota omalla alueellaan ryhmäpoikkeuksen edut ja soveltaa 85 artiklan 1 kohtaa markkinaosuusrajojen ylittyessä. Komitea korostaa, että uusi suuntaus muuttaa perinpohjaisesti nykyistä lähestymistapaa, jossa ainoastaan komissiolle varataan oikeus soveltaa 85 artik- lan 3 kohtaa kokonaisuudessaan. 3. 16. 1. Vaikka komitea kannattaa periaatteessa kilpailupo- litiikan toimeenpanon hajauttamiseen tähtääviä komission toimia, se haluaa kuitenkin korostaa tällaisen lähestymistavan vaaroja EU:n kilpailupolitiikan yhtenäisyydelle ja johdonmu- kaisuudelle. Toimivallan palauttaminen jäsenvaltioiden viran- omaisille saattaa olla yritysten kannalta vahingollista, jos jäsenvaltioiden hallinto- ja oikeuskäytännöissä on eroja, jotka vaarantavat lainsäädännön yhdenmukaisen soveltamisen yhte- näismarkkinoilla ja heikentävät menettelyn tehokkuutta. Ko- mission tulisi antaa selkeät säännöt menettelystä, jotta voitai- siin välttää eri jäsenvaltioiden erilaisista teollisuus- ja kilpailu- politiikan lähestymistavoista johtuva lainsäädännön hajanai- suus. Lisäksi komissiolla tulee olla oikeus ryhtyä oikeustoimiin kansallisia viranomaisia vastaan oikeudellisen ja ammatillisen valvonnan perusteella. Olisi ryhdyttävä toimiin myös rajatylitt- ävien tapausten sääntelemiseksi, sillä toisin kuin komissiolla, jäsenvaltioiden kartelliviranomaisilla ei ole toimivaltaa asiassa. jonka mukaan Euroopassa tulisi saada kaikki Periaatteen, palvelut samasta pisteestä (one-stop-shop), pitäisi olla aina ensisijalla myös silloin, kun toimeenpanoa hajautetaan. Toi- saalta pääasiassa yhdestä jäsenvaltioista kotoisin olevien osa- puolien välisiä vähämerkityksisiä sopimuksia tulisi siirtää yhä useammin kyseisen jäsenvaltion kilpailuviranomaisille, jolloin komissio voisi keskittyä sopimuksiin, joilla on yhteisönlaajuis- ta merkitystä. 3. 17. Komitea kannattaa komission aikomusta ottaa jakelua koskevissa vertikaalisissa sopimuksissa huomioon taloudelli- nen konteksti. Komitea pohtii kuitenkin, tuleeko kaikkien vakavimpien rajoitusten, myös niiden, jotka alittavat markki- naosuuden raja-arvon, kuulua kiellettyjen sopimusehtojen luet- teloon, sillä näiden sopimusten vaikutukset ovat rajalliset silloin, kun ne eivät kuulu laajempaan sopimusverkkoon ja kun ei ole vaaraa kyseisten markkinoiden sulkemisesta. Komitea on sitä mieltä, että tuomioistuimen kanta tapauksessa Delimitis – Henninger Brau (1991)(2) osoittaa, että tuomioistuin suhtautuu 85 artiklan 1 kohdan perusteella joustavasti vakavimpiin rajoituksiin silloin, kun kyseessä ovat vähämerkityksiset sopi- mukset, joilla on suppeat taloudelliset vaikutukset. Komitean mielestä komission tulisi lisäksi tarkistaa kantaansa 85 artiklan 3 kohtaan. 3. 18. Komitea pitää myönteisenä ja askeleena oikeaan suuntaan komission valmiutta hyväksyä vertikaaliset rajoituk- set, jotka eivät kuulu 20 prosentin raja-arvon alittaviin vaka- vimpiin vertikaalisiin rajoituksiin, mikäli valitaan kahden markkinaosuusrajan järjestelmä. Tämä osoittaa, että komissio käyttää taloudellisia kriteerejä ryhmäpoikkeusten soveltami- sessa markkinaosuuksien alarajoilla. 3. 19. Jos valituksi tulee yhden raja-arvon järjestelmä, komi- tea suosittaa, että komissio käyttäisi samaa periaatetta, joka voitaisiin esittää suuntaviivoissa. 3. 20. Komitea ehdottaa lisäksi, että komissio tutkisi uudel- leen, taloudellisiin kriteereihin perustuvan vertikaalisia sopi- muksia koskevan uuden lähestymistapansa mukaisesti, kaik- kien vakavimpien rajoitusten kiellettyjen sopimusehtojen luet- telon käyttöä kaikissa vähämerkityksisissä vertikaalisissa sopi- muksissa, myös niissä, joiden raja-arvo on alle 10 % vähämerkityksisten sopimusten ilmoittamisessa. Komitea kannattaa komission aikomusta käyttää pe- 3. 21. ehdotetaan. ruuttamismekanismia, Ryhmäpoikkeuksiin sisältyvän turvamekanismin ja edun epää- miseen liittyvien mahdollisuuksien välillä tulee olla tarkka tasapaino. tiedonannossa kuten 3. 22. Komitea tukee edelleenkin, kuten vertikaalisista rajoi- tuksista antamassaan aiemmassa lausunnossa(3), kiellettyjen sopimusehtojen erotteluperiaatetta. 4. Loppuhuomiot 4. 1. Komitea toteaa, että komission olisi pitänyt esittää uuden politiikan peruselementin muodostavat suuntaviivat yhdessä uuden laajan asetuksen kanssa ennen asetuksen 19/65/ETY ja 17/62 muutoksia. Lukuun ottamatta lausunnon yleis- 4. 2. ja erityishuo- mioissa esitettyjä näkemyksiä, erityisesti markkinaosuusrajan käyttämisestä kriteerinä, komitea kannattaa 30 prosentin raja- arvon sisältävän uuden asetuksen antamista. (1) EYVL L 275/90, s. 13. (2) I oikeustapauskokoelma – 935 (1991). (3) EYVL C 296, 29. 9. 1997. C 116/28 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 28. 4. 1999 4. 3. Tämä edistäisi asetuksen laajaa soveltamista antamalla komissiolle mahdollisuuden keskittyä ainoastaan tapauksiin, joissa markkinavahvuus saattaa vaarantaa huomattavasti kil- pailusääntöjen noudattamista. Kiellettyjen sopimusehtojen luettelon osalta huolestus- 4. 4. ta herättää tiedonannon V jakson 3 kohta, joka muuttaa huomattavasti alueellisen yksinoikeuden tähänastista tulkintaa, kuten kohdassa 3. 11 todettiin. 4. 5. Kuten kohdassa 3. 12 mainittiin, komitea korostaa, että komission tulisi ottaa sopimusten keston rajoittamisessa huomioon, paljonko aikaa tarvitaan ennen kuin investoinnit alkavat tuottaa. Bryssel 24. helmikuuta 1999. 4. 6. Komitea tukee näiden huomioiden valossa komission aloitetta ja toivoo, että komissio ottaa huomioon tässä lausun- nossa esitetyt näkemykset laatiessaan suuntaviivat ja uuden laajan ryhmäpoikkeusasetuksen, joista komitealta pyydetään aikanaan lausuntoa. 4. 7. Komitealla on silloin mahdollisuus nähdä, miten ko- missio aikoo säädellä vertikaalisia sopimuksia tarkoin määritel- lyissä puitteissa, joiden tulee olla yksinkertaiset, avoimet, antaa oikeusvarmuus ja edistää pk-yrityksiä, jotta odotettavissa olevat edut koituisivat kuluttajien hyödyksi. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Oikeudenmukainen maksu infrastruktuurin käytöstä: Vaiheittainen lähestymistapa liikenneinfrastruktuurin yhtenäiseen hinnoitteluun Euroo- pan unionissa Valkoinen kirja” (1999/C 116/07) Euroopan komissio päätti 31. heinäkuuta 1998 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon valkoisesta kirjasta aiheesta ”Oikeudenmukainen maksu infrastruktuurin käytöstä: Vaiheittainen lähestymistapa liikenneinfrastruktuurin yhtenäiseen hinnoitteluun Euroopan unionissa”. Asian valmistelusta vastannut ”liikenne, energia, perusrakenteet, tietoyhteiskunta” -jaosto antoi lausun- tonsa 9. helmikuuta 1999. Esittelijä oli Dethmer H. Kielman. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 24. –25. helmikuuta 1999 pitämässään 361. täysistunnossa (helmi- kuun 24. päivän istunnossa) seuraavan lausunnon äänin 117 puolesta 2:n äänestäessä vastaan. 1. Johdanto 1. 1. 1. Järjestelmän tehokkuutta heikentävät infrastruktuu- rin hinnoittelujärjestelmien suuret erot liikennemuotojen ja jäsenvaltioiden välillä. Käsiteltävänä oleva valkoinen kirja seuraa vuonna 1. 1. 1993 julkaistua valkoista kirjaa, jonka aiheena oli yhteisön liikennepolitiikan tuleva kehitys(1), sekä vihreää kirjaa vuodelta 1995 aiheena ”Kohti oikeudenmukaista ja tehokasta liikenteen hinnoittelua”(2). Valkoisessa kirjassa komissio esittelee yhteisön yhdenmukaistetun lähestymistavan liikennemaksuihin ”käyttä- jä maksaa” –periaatteen mukaisesti, jolloin komission mukaan liikennejärjestelmän tehokkuus ja kestävyys lisääntyvät. (1) EYVL C 352, 30. 12. 1993, s. 11. (2) EYVL C 56, 24. 2. 1997, s. 31. Infrastruktuurikustannusten veloitusta 1. 1. 2. koskevien lähestymistapojen erilaisuus aiheuttaa useita erilaisia ongelmia, joita ei erikseen voida käsitellä riittävän tehokkaasti. 1. 2. Siksi komission mielestä merkittäviä kaupallisia kulje- tustoimintoja koskevien hinnoittelujärjestelmien asteittainen ja jatkuva yhdenmukaistaminen ”käyttäjä maksaa” periaatteeseen perustuen on välttämätöntä koko Euroopan unionin alueella


title: PREGUNTA ESCRITA n. 439/98 del Niels SINDAL a la Comisión. Ayudas estatales

eurovoc_concepts:
France
State aid
control of State aid
motor vehicle industry
restriction on competition

formats: html pdf print

text: 2. 10. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 304/105 Respuesta del Sr. Monti en nombre de la Comisio·n (10 de marzo de 1998) La Comisio·n quisiera indicar que el re·gimen especial relativo a la venta intracomunitaria de productos libres de impuestos constituye una excepcio·n a la normativa fiscal general. Cuando expire el periodo transitorio, las ventas en aeropuertos y a bordo de aviones y transbordadores estara·n sujetas a las disposiciones generales de imposicio·n relativas al IVA y a los impuestos especiales. Por lo que respecta al IVA, esto significa que los art(cid:14)·culos en venta a bordo de aviones y transbordadores se gravara·n en el Estado miembro de salida y los productos en venta en los aeropuertos, en el Estado miembro en cuyo territorio se encuentre el aeropuerto. Por lo que respecta a los impuestos especiales, en general, los art(cid:14)·culos se gravara·n en el Estado miembro en cuyo territorio se consuman. Debe subrayarse que, cuando el Consejo decidio· suprimir las ventas libres de impuestos en el territorio comunitario, no tuvo en cuenta que habr(cid:14)·a que adaptar las disposiciones relativas a la imposicio·n. (98/C 304/157) PREGUNTA ESCRITA E-0439/98 de Niels Sindal (PSE) a la Comisio·n (24 de febrero de 1998) Asunto: Ayudas estatales ¿Que· reflexiones se hace la Comisio·n sobre la cuestio·n de si autorizar o no las ayudas estatales con las que el Gobierno france·s trata de estimular a la empresa automovil(cid:14)·stica japonesa Toyota a invertir en Francia? Respuesta del Sr. Van Miert en nombre de la Comisio·n (13 de marzo de 1998) Las autoridades francesas au·n no han transmitido a la Comisio·n el proyecto de ayudas estatales relacionadas con la inversio·n de la empresa Toyota en Valenciennes. Cuando la Comisio·n lo reciba, se basara· en las directrices comunitarias sobre las ayudas estatales al sector del automo·vil para examinarlo. Este examen pretende asegurar la transparencia de los flujos de ayuda e impone una disciplina estricta en la concesio·n de las subvenciones con el fin de limitar al ma·ximo las distorsiones de la competencia en la industria comunitaria. Tiene en cuenta, al mismo tiempo, las necesidades de desarrollo regional y las caracter(cid:14)·sticas del sector automovil(cid:14)·stico, que en Europa se caracteriza por un exceso de capacidad de produccio·n. Se hace llegar a Su Sen(cid:152)or(cid:14)·a y a la Secretar(cid:14)·a general del Parlamento un resumen de las directrices en vigor para el sector automovil(cid:14)·stico durante el per(cid:14)·odo 1998-2000. (98/C 304/158) PREGUNTA ESCRITA E-0440/98 de Alexandros Alavanos (GUE/NGL) a la Comisio·n (24 de febrero de 1998) Asunto: Inundaciones en islas del mar Egeo Las recientes precipitaciones que afectaron a islas del mar Egeo (Lesbos, Santorini, etc. ) han provocado la pe·rdida de vidas humanas e importantes dan(cid:152)os en su red de carreteras (provinciales y comarcales), industrias, edificios, viviendas y explotaciones e infraestructuras agrarias. Ante los grandes problemas creados, ¿puede indicar la Comisio·n: Si tiene intencio·n de facilitar fondos de ayuda urgente con cargo a los cre·ditos del presupuesto comunitario 1. previstos para las cata·strofes naturales; Que· posibilidad existe de que el marco comunitario de apoyo financie intervenciones para reparar los dan(cid:152)os 2. y construir sistemas de proteccio·n frente a las inundaciones?


title: WRITTEN QUESTION No. 419/98 by Günter LÜTTGE to the Commission. Exemption from competition for certain services pursuant to Directive 96/67/EC on groundhandling

eurovoc_concepts:
airport
application of EU law
market access
provision of services
services company
transport infrastructure

text: C 323/36 FI Euroopan yhteiso¤jen virallinen lehti 21. 10. 98 (98/C 323/44) KIRJALLINEN KYSYMYS E-0417/98 komissiolle esitta¤ja¤(t): Freddy Blak (PSE) (24. helmikuuta 1998) Aihe: Tyo¤tto¤myyden torjunta Voiko komissio ilmoittaa, kuinka paljon EU-varoja ka¤yteta¤a¤n tyo¤tto¤myyden torjuntaan kaupan alan eri sektoreilla? Mitka¤ pa¤a¤osastot hallinnoivat na¤ita¤ varoja, ja mita¤ arviointikriteereita¤ hankkeiden priorisoinnissa ka¤yteta¤a¤n? Komission ja¤senen Pa·draig Flynnin komission puolesta antama vastaus (6. toukokuuta 1998) Euroopan sosiaalirahasto (ESR) on yhteiso¤n ta¤rkein va¤line henkilo¤sto¤resurssien kehitta¤misessa¤ ja tyo¤markkinoi- den toiminnan parantamisessa koko yhteiso¤n alueella. Rahaston toiminta ei ole alakohtaisesti rajoittunutta, vaan rahaston tehta¤va¤kentta¤ kattaa monenlaista toimintaa, jolla pyrita¤a¤n parantamaan ihmisten tyo¤llistetta¤vyytta¤ paikallisilla tyo¤markkinoilla kouluttamalla heita¤ ta¤ytta¤ma¤a¤n avoimena olevia tyo¤paikkoja tai mahdollistamalla se, etta¤ he voivat ka¤ytta¤a¤ uusia tyo¤llisyysmahdollisuuksia. Paikalliset viranomaiset voivat kuitenkin sovitun yhteiso¤n tukikehyksen puitteissa ja ESR:sta annetun asetuksen mukaisesti ehdottaa erityisia¤ ohjelmia, joilla edisteta¤a¤n paikallista tyo¤llisyyskehitysta¤ tietylla¤ alalla. Yli puolet ESR:sta henkilo¤sto¤resurssien kehitta¤miseen vuosina 1994(cid:151)1999 varatuista varoista ka¤yteta¤a¤n toimiin, jotka on suunnattu yleisesti tyo¤markkinoilta syrja¤ytyneille tai syrja¤ytymisvaarassa oleville. Na¤ita¤ kokonaisma¤a¤ria¤ ei kuitenkaan ole mahdollista eritella¤ aloittain. Vaikka ESR osaltaan auttaa tyo¤markkinoille eri tavoin liittyvia¤ ihmisia¤ ylla¤pita¤ma¤a¤n tai parantamaan tyo¤llistetta¤vyytta¤a¤n, myo¤s muut rakennerahastot, kuten Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto (EMOTR), kalatalouden ohjauksen rahoitusva¤line (KOR) ja Euroopan aluekehitysrahasto (EAKR), tukevat ja kehitta¤va¤t tyo¤llisyysmahdollisuuksia. Ta¤ma¤ tapahtuu investoimalla infrastruktuuriin ja tuotantokyvyn kehitta¤miseen seka¤ maaseutualueisiin ja maatiloihin. Rakennerahastojen tukeen oikeutettujen projektien ma¤a¤ritta¤misessa¤ ka¤ytetyt kriteerit esiteta¤a¤n ta¤ydenta¤vissa¤ suuntaviivoissa. Ta¤ma¤ tapahtui viimeksi va¤litarkistuksen yhteydessa¤ (1). (1) Yhteiso¤n rakenteelliset toimet ja tyo¤llisyys, KOM(96) 109, lopullinen. Selvitys toimenpiteista¤ taantuvilla teollisuusalueilla (tavoite 2) toiselle ohjelmakaudelle 1997(cid:151)1999, 29. 4. 1996. Ensisijaiset tavoitteet rakennerahasto-ohjelmien tarkistamisesta vuoden 1999 loppuun (cid:151) komission suuntaviivat, 30. 5. 1997. (98/C 323/45) KIRJALLINEN KYSYMYS E-0419/98 komissiolle esitta¤ja¤(t): Gu¤ nter Lu¤ ttge (PSE) (24. helmikuuta 1998) Aihe: Tiettyjen asematasopalvelujen sulkeminen kilpailun ulkopuolelle maahuolintapalveluja koskevassa direktiivissa¤ 96/67/EY Maahuolintapalveluja koskevan direktiivin 96/67/EY (1) liitteen 5. 1 › 5. 3 kohdan alaviitteessa¤ ma¤a¤ra¤ta¤a¤n, etta¤ tietyt asematasopalvelut suljetaan kilpailun ulkopuolelle, jos lennonjohtopalvelu huolehtii niista¤. Onko komissio sita¤ mielta¤, etta¤ tapauksessa lentoasemien maahuolintapalveluja koskevan Saksan lainsa¤a¤da¤nno¤n ma¤a¤ra¤yksia¤ ei voida myo¤ska¤a¤n soveltaa na¤ihin palveluihin, silla¤ ne eiva¤t periaatteessa kuulu direktiivin soveltamisalaan ja siten direktiivia¤ ei ta¤lta¤ osin tarvitse panna ta¤yta¤nto¤o¤n? ta¤ssa¤ Tieta¤a¤ko¤ komissio, miten ja¤senvaltiot tulkitsevat direktiivia¤ ja miten komissio aikoo varmistaa yhtena¤isen soveltamisen? (1) EYVL L 272, 25. 10. 1996, s. 36


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 406/98 του Phillip WHITEHEAD προς την Επ τροπή. Καθεστώτα καθορισμένων ποσοτήτων

eurovoc_concepts:
United Kingdom
bread
disclosure of information
fact-finding mission
intra-EU trade
quantitative restriction

text: 9. 10. 98 EL Epi·shmh Efhmeri·da tvn Eyrvpai¤kv· n Koinoth·tvn C 310/59 H Epitroph· ejakoloyuei· na parakoloyuei· thn kata·stash, idi·vw prokeime·noy na ejasfalistei· o·ti ta paliosi·dera poy e·xoyn molynuei· me radienergoy·w oysi·ew den eisa·gontai apo· tiw xv· rew thw Kentrikh·w kai Anatolikh·w Eyrv· phw h· thw prv· hn Sobietikh·w Env· sevw. H Epitroph· den e·xei katastei· apode·kthw plhroforiv· n gia thn sygkekrime·nh peri·ptvsh sthn opoi·a anafe·retai to Ajio·timo Me·low toy Koinoboyli·oy. (1) EE L 159 thw 29. 6. 1996. H odhgi·a ayth·, thw opoi·aw oi diata·jeiw ua teuoy·n se isxy· prin thn 13h Mai(cid:143)oy 2000, katargei· tiw prohgoy·menew odhgi·ew. (98/C 310/75) GRAPTH ERVTHSH E-0406/98 ypobolh·: Phillip Whitehead (PSE) prow thn Epitroph· (24 Febroyari·oy 1998) Ue·ma: Kauestv· ta kauorisme·nvn posoth·tvn Poia kra·th me·lh e·xoyn kauestv· w kauorisme·nvn posoth·tvn to opoi·o e·xei apotele·sei antikei·meno dierey·nhshw kai gia poio lo·go ektima· h Epitroph· o·ti h y·parjh kauestv· tow kauorisme·nvn posoth·tvn sth bretanikh· agora· a·rtoy synista· apeilh· gia to diakoinotiko· empo·rio; Apa· nthsh toy k. Monti ej ono·matow thw Epitroph· w (23 Aprili·oy 1998) H Epitroph· sygkentrv· nei tiw plhrofori·ew poy apaitoy·ntai gia thn apa·nthsh sthn erv· thsh poy te·uhke. De ua paralei·cei na gnvstopoih·sei to syntomo·tero to apote·lesma tvn ereynv· n thw. (98/C 310/76) GRAPTH ERVTHSH E-0407/98 ypobolh· : Mark Watts (PSE) prow thn Epitroph· (24 Febroyari·oy 1998) Ue·ma: Asfa·leia tvn aeroskafv· n to e·tow 2000 Oi kybernh·tew aeroskafv· n apeiloy·n me pagko·smio mpoy¤kota·z gia to e·tow 2000, foboy·menoi o·ti to «Sfa·lma thw Xilieti·aw» (Millenium Bug) ua apodiorganv· sei ta systh·mata ypologistv· n xa·rh sta opoi·a petoy·n ta aeroska·fh kai prolamba·nontai oi sygkroy·seiw. Ektima· h Epitroph· o·ti ta kra·th me·lh, oi tri·tew xv· rew, oi aeroporike·w etairi·ew kai oi arxe·w thw aeroploi(cid:143)aw energoy·n me ton epibeblhme·no epitaktiko· ryumo· prokeime·noy na apotre·coyn thn ptv· sh h· th sy·gkroysh aeroskafv· n to e·tow 2000; Apa· nthsh toy k. Kinnock ej ono· matow thw Epitroph· w (17 Aprili·oy 1998) H Epitroph· symmeri·zetai tiw anhsyxi·ew toy Ajio·timoy Me·loyw toy Eyrvpai¤koy· Koinoboli·oy sxetika· me ta problh·mata poy ua mporoy·san na proky·coyn endexome·nvw apo· thn allagh· thw hmeromhni·aw kai ejeta·zei to ue·ma ayto· sthn anakoi·nvsh· thw «To Pro·blhma toy (cid:201)toyw 2000 gia toyw Ypologiste·w» (1). Skopo·w thw anakoi·nvshw ei·nai na gi·nei mia apo·peira na ejasfalisuei· plh·rhw epi·gnvsh toy ue·matow kai na apokatastauei· apotelesma- tikh· sy·ndesh me o·lew tiw epoptike·w arxe·w stoyw tomei·w thw ene·rgeiaw, tvn metaforv· n kai tvn thlepikoinvniv· n, kauv· w kai stiw xrhmatagore·w kai a·lloyw oikonomikoy·w kla·doyw. Epeidh· ypa·rxei o·ntvw h anhsyxi·a o·ti h allagh· hmeromhni·aw mporei· na dhmioyrgh·sei problh·mata sthn asfa·leia tvn aeroporikv· n metaforv· n, h Epitroph· eje·dvse mia egky·klio to Deke·mbrio toy 1997 prow o·la ta kra·th me·lh gia na dieykrinisuei· se poiew ene·rgeiew pro·keitai na probei· ka·ue kra·tow me·low h· e·xei h·dh probei·. Paremferei·w epistole·w esta·lhsan stiw ky·riew organv· seiw aeropori·aw kai aerolime·nvn (IATA, AEA, ERA, ACE, ACI)


title: WRITTEN QUESTION No. 411/98 by Giuseppe RAUTI to the Commission. Safety regulations for flights over inhabited areas

eurovoc_concepts:
air safety
air traffic
civil aviation
competence of the Member States
military aircraft
national law
residential area
safety standard

text: 21. 10. 98 FI Euroopan yhteiso¤jen virallinen lehti C 323/35 On lisa¤ksi muistutettava, etta¤ olisi noudatettava apteekeilla joissakin ja¤senvaltioissa olevaa la¤a¤kkeiden yksinmyyntioikeutta, jonka yhteiso¤jen tuomioistuin on todennut tuomiossaan yhteiso¤n lainsa¤a¤da¤nno¤n mukaisek- si (4). Niiden ja¤senvaltioiden, jotka haluavat kielta¤a¤ la¤a¤kkeiden myynnin internetissa¤, on siis toteutettava alueellaan tarvittavat toimenpiteet saattaakseen asiaa koskevan yhteiso¤n lainsa¤a¤da¤nno¤n voimaan ta¤ysima¤a¤ra¤isena¤. Komis- sio on tietoinen siita¤, etta¤ internetin koko maailman kattavan luonteen vuoksi ta¤ma¤ ongelma ylitta¤a¤ yhteiso¤n rajat eika¤ sita¤ voida sen vuoksi ratkaista tehokkaasti kuin tehostetulla kansainva¤lisella¤ yhteistyo¤lla¤. Komissio osallistui ta¤ma¤n vuoksi kokouksiin, joissa ja¤senvaltiot laativat osuutensa yleissopimusluonnokseen, joka hyva¤ksyttiin Maailman terveysja¤rjesto¤n (WHO) 50:nnessa¤ yleiskokouksessa. (1) EYVL L 22, 9. 2. 1965. (2) EYVL L 113, 30. 4. 1992. (3) EYVL L 144, 4. 6. 1997. (4) Asia C-369/88, Delattre, tuomio 21. 3. 1991, Kok. 1991, s. I-1498. (98/C 323/43) KIRJALLINEN KYSYMYS E-0411/98 komissiolle esitta¤ja¤(t): Giuseppe Rauti (NI) (24. helmikuuta 1998) Aihe: Turvallisuusma¤a¤ra¤ykset lennetta¤essa¤ asuttujen seutujen ylla¤ Kun parhaillaan saadaan yksityiskohtaisia tietoja Italian Dolomiiteilla tapahtuneesta onnettomuudesta, jossa kuoli kaksikymmenta¤ matkailijaa: italialaisia, saksalaisia, belgialaisia ja puolalaisia ja jonka aiheutti › kaikkia mahdollisia turvallisuusma¤a¤ra¤yksia¤ rikkonut › amerikkalainen sotilaslentokone, kysyja¤ tiedustelee, aikooko komissio tarkastella uudelleen asuttujen seutujen yla¤puolella matalalla tapahtuvia lentoja koskevia turvallisuus- ma¤a¤ra¤yksia¤ tiukentaakseen niita¤. Kysyja¤ tiedustelee lisa¤ksi, onko ta¤llaisten ma¤a¤ra¤ysten katsottava koskevan ta¤ysima¤a¤ra¤isesti myo¤s sotilaslentoja, koulutuslentoja ja eri puolilla Euroopan unionia sijaitsevien amerikkalais- ten sotilastukikohtien lentokoneita. Kysyja¤ pyyta¤a¤, etta¤ ta¤ma¤ kysymys otetaan Euroopan parlamentin tyo¤ohjelmaan Strasbourgissa 16. (cid:151)20. helmikuuta pidetta¤va¤lle istuntojaksolle, jonka aikana on ma¤a¤ra¤ keskustella myo¤s liikennetta¤ koskevista sa¤a¤nno¤ista¤, jotta kysymysta¤ voidaan ka¤sitella¤ niin kiireellisena¤ kuin on aiheellista. Komission ja¤senen Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus (8. huhtikuuta 1998) Kunkin ja¤senvaltion kansallisissa siviili-ilmailusa¤a¤nno¤ksissa¤ annetaan tyydytta¤va¤t sa¤a¤nno¤kset ja ma¤a¤ra¤ykset va¤himma¤islentokorkeudesta, jota siviililentokoneiden on noudatettava. Sotilaslentokoneisiin sovelletaan eri sa¤a¤nno¤ksia¤ ja ma¤a¤ra¤yksia¤, ja yleensa¤ ma¤a¤ritella¤a¤n erikseen alueet, joilla voidaan harjoitella matalalla lenta¤mista¤. Ja¤senvaltiot antavat mainitut sa¤a¤nno¤kset ja ma¤a¤ra¤ykset seka¤ ma¤a¤ritteleva¤t alueet, joilla matalalla lenta¤minen on sallittua. Na¤in ollen ei ole olemassa mita¤a¤n erityisia¤ sa¤a¤nto¤ja¤ tai ma¤a¤ra¤yksia¤ va¤himma¤islentokorkeudesta asutuilla alueilla. Parlamentin ja¤senta¤ muistutetaan siita¤, etta¤ Euroopan parlamentti ka¤sitteli asiaa ja antoi sita¤ koskevan pa¤a¤to¤slauselman 19. helmikuuta 1998


title: PERGUNTA ESCRITA n. 374/98 do Deputado Nuala AHERN à Comissão. Avaliação da prática de "recuperação fictícia" utilizada por empresas obrigadas por contrato a utilizar serviços de reprocessamento

eurovoc_concepts:
EU Member State
fuel reprocessing
irradiated fuel
plutonium
radioactive waste
uranium
waste management
waste recycling

text: 9. 10. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 310/55 Resposta dada pelo Comissa·rio Kinnock em nome da Comissa(cid:152)o (3 de Abril de 1998) A Comissa(cid:152)o na(cid:152)o tem conhecimento do sistema de pre·mios ou da decisa(cid:152)o ministerial belga deste tipo referidos pelo Senhor Deputado. A Comissa(cid:152)o abordara· esta questa(cid:152)o com as autoridades belgas a fim de clarificar a situa(cid:231)a(cid:152)o. (98/C 310/69) PERGUNTA ESCRITA E-0370/98 apresentada por Nuala Ahern (V) a‘ Comissa(cid:152)o (24 de Fevereiro de 1998) Objecto: Apresenta(cid:231)a(cid:152)o do quarto relato·rio do Grupo de Trabalho Permanente para a Seguran(cid:231)a do Transporte de Materiais Radioactivos na UE Quando tenciona a Comissa(cid:152)o apresentar o quarto relato·rio do Grupo de Trabalho Permanente para a Seguran(cid:231)a do Transporte de Materiais Radioactivos na Unia(cid:152)o Europeia ao Parlamento, ao Conselho de Ministros e ao Comite· Econo·mico e Social? Que crite·rios segue a D-G XVII para estabelecer a composi(cid:231)a(cid:152)o do grupo de trabalho? Qual o nu·mero de peritos pertencentes a organiza(cid:231)o(cid:152)es de defesa ambiental na(cid:152)o governamentais fazem parte do grupo de trabalho? Que consultas realiza o grupo de trabalho, no a(cid:136)mbito da sua actividade, com organiza(cid:231)o(cid:152)es de defesa ambiental e institutos de investiga(cid:231)a(cid:152)o na(cid:152)o governamentais? Resposta dada pelo Comissa·rio Papoutsis em nome da Comissa(cid:152)o (27 de Mar(cid:231)o de 1998) Um projecto de comunica(cid:231)a(cid:152)o que abrange o quarto relato·rio do grupo de trabalho permanente para a seguran(cid:231)a do transporte de materiais radioactivos sera· apresentado brevemente a‘ Comissa(cid:152)o para adop(cid:231)a(cid:152)o e distribui(cid:231)a(cid:152)o a‘s institui(cid:231)o(cid:152)es. A composi(cid:231)a(cid:152)o do grupo de trabalho baseia-se na resolu(cid:231)a(cid:152)o do Parlamento, de 22 de Janeiro de 1982 (1), que insta a Comissa(cid:152)o a criar um grupo de trabalho especial em mate·ria de transporte de substa(cid:136)ncias radioactivas e de res(cid:14)·duos radioactivos reunindo representantes da Comissa(cid:152)o e peritos nacionais. Subsequentemente, a Comissa(cid:152)o decidiu dar satisfa(cid:231)a(cid:152)o aos pedidos do Parlamento e convidou os Estados-membros a designar os seus peritos para o grupo. Todos os peritos designados representam as autoridades competentes e as suas organiza(cid:231)o(cid:152)es de apoio te·cnico. Nenhum perito representa Organiza(cid:231)o(cid:152)es Na(cid:152)o Governamentais (ONG). No entanto, as preocupa(cid:231)o(cid:152)es manifestadas pelas ONG te(cid:136)m sido submetidas a‘ aprecia(cid:231)a(cid:152)o dos peritos do grupo de trabalho permanente. (1) JO C 40 de 15. 02. 1982. (98/C 310/70) PERGUNTA ESCRITA E-0374/98 apresentada por Nuala Ahern (V) a‘ Comissa(cid:152)o (24 de Fevereiro de 1998) Objecto: Avalia(cid:231)a(cid:152)o da pra·tica de «recupera(cid:231)a(cid:152)o fict(cid:14)·cia» utilizada por empresas obrigadas por contrato a utilizar servi(cid:231)os de reprocessamento Que avalia(cid:231)a(cid:152)o faz a Comissa(cid:152)o da freque(cid:136)ncia do recurso a‘ pra·tica de «recupera(cid:231)a(cid:152)o fict(cid:14)·cia» (uma opera(cid:231)a(cid:152)o que visa alegadamente recuperar material reutiliza·vel mas que equivale de facto a‘ elimina(cid:231)a(cid:152)o de res(cid:14)·duos) por parte de empresas contratualmente obrigadas a utilizar os servi(cid:231)os de reprocessamento de (a) BNFL em Sellafield, (b)UKAEA Technology em Dounreay e (c) COGEMA em La Hague?


title: Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om: - »Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om ændring af forordning nr. 19/65/EØF om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af aftaler og samordnet praksis«, og - »Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om ændring af forordning nr. 17, første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikler 85 og 86«

text: C 116/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28. 4. 1999 1. 4. Hvorom alting er, har det ikke sandsynligheden for sig, at denne lovgivning i noget nævneværdigt omfang vil realisere sin erklærede målsætning: at nedbringe skatteunddragelser. Hvor en medlemsstat opkræver kildeskat, vil provenuet heraf blive indbetalt til statskassen i denne medlemsstat; hvis den i stedet valgte at oplyse den medlemsstat, hvor den skattepligtige har bopæl, om de udbetalte renter, ville sidstnævnte medlemsstat opkræve skat heraf. Under sådanne omstændigheder vil alle medlemsstater naturligvis vælge at indføre en kildeskat, og ingen ville vælge informationsmuligheden. “Sameksistensmodellen” er derfor en illusion. 1. 4. 1. Resultatet af dette er, at minimumsskatten på 20 % også vil blive maksimumsskatten, eftersom de medlemsstater, hvor de skattepligtige har bopæl, vil forblive uvidende om eksistensen af udbetalte renteindtægter, som derfor vil unddrage sig dé højere skattesatser, som i de fleste tilfælde var blevet opkrævet, hvis man i stedet havde anvendt informationsmetoden. « Begrundelse Giver sig selv. Afstemningsresultat Imod: 72, for: 40, hverken for eller imod: 7. Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om: — »Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om ændring af forordning nr. 19/65/EØF om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af aftaler og samordnet praksis«, og — »Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om ændring af forordning nr. 17, første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikler 85 og 86« (1999/C 116/06) Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 4. november 1998 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om de ovennævnte emner. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Giacomo Regaldo til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 11. februar 1999. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 361. plenarforsamling af 24. -25. februar 1999, mødet den 24. februar 1999, følgende udtalelse med 118 stemmer for og 2 hverken for eller imod: 1. Indledning Kommissionens meddelelse(1) om anvendelse af EU’s 1. 1. konkurrenceregler på vertikale begrænsninger er baseret på en gennemgang af de bidrag (227 skriftlige kommentarer), som Kommissionen modtog under høringen i forbindelse med grønbogen(2). Hovedsigtet er fastlæggelse af en ny EU-politik på dette område, der kan rette op på manglerne i den nuværende konkurrencepolitik. 1. 2. politisk indsats, ØSU peger først og fremmest på behovet for en effektiv idet vertikale begrænsninger er et vigtigt (1) EFT C 365 af 26. 11. 1998, s. 3. (2) EFT C 296 af 29. 9. 1997. element i EU’s konkurrencepolitik, som bidrager afgørende til at forbedre virksomhedernes konkurrenceevne, markedsinte- grationen, den økonomiske og sociale samhørighed og forbru- gernes vilkår. 1. 3. Vertikale aftaler såsom aftaler eller samordnet praksis mellem virksomheder i hvert sit omsætningsled om levering og/eller køb af varer til videresalg eller forarbejdning eller om afsætning af tjenesteydelser (i det følgende benævnt »vertikale begrænsninger«) har i tidens løb vist sig at kunne gavne konkurrencen. På baggrund af de stadige ændringer af produk- tionsprocesserne og udviklingen i distributionsstrukturerne, herunder fremkomsten af nye distributionsformer, er der brug for en ajourføring af de nuværende regler om vertikale begrænsninger. 28. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 116/23 1. 4. Kommissionens forslag til nye regler indebærer en gennemgribende reform af den nuværende ordning, som bygger på formalistiske, juridiske kriterier og sektorspecifikke regler. 1. 5. De vigtigste elementer i den nye politik, som tager udgangspunkt i en analyse af dens økonomiske konsekvenser, er følgende: — én enkelt gruppefritagelsesforordning, der skal gælde for alle vertikale begrænsninger vedrørende færdigprodukter, mellemprodukter og tjenesteydelser, bortset fra et begræn- set antal »hardcore«begrænsninger, som ikke er omfattet af gruppefritagelsen (sort liste); — der foreslås én eller to markedsandelstærskler for at sammenkæde gruppefritagelserne med virksomhedernes markedsstyrke; — der oprettes en »sikkerhedszone«, så det bliver muligt at skelne mellem aftaler under tærsklen, som formodes at være lovlige, og aftaler over tærsklen, som kan kræve en nærmere undersøgelse; — bestemmelserne følges op med nogle retningslinjer, som dels skal præcisere den politik, der skal følges, når markeds- andelen ligger over tærsklen, dels give mulighed for tilbagekaldelse af gruppefritagelsen i tilfælde, hvor marked- sandelen ligger under tærsklen, dels give virksomhederne mere præcise kriterier og retningslinjer for selve beregnin- gen af markedsandelen; — et forslag til ændring af artikel 4, stk. 2, i Rådets forordning nr. 17(2), første forordning om anvendelse af bestemmel- serne i traktatens artikler 85 og 86, således at Kommissio- nen får mulighed for med tilbagevirkende kraft at fritage vertikale aftaler, når anmeldelsen sker på et senere tids- punkt. 1. 7. På grundlag af de nye beføjelser, som overdrages af Rådet i henhold til ovennævnte forordninger, kan Kommissio- nen påbegynde arbejdet med vedtagelsen af: — det nye forslag til forordning, der skal omfatte alle vertikale begrænsninger i alle distributionssektorer, bortset fra bil- branchen, samt andre vertikale relationer, der er omfattet af andre forordninger og kommissionsmeddelelser efter de retningslinjer, der redegøres for i meddelelsen; — et sæt retningslinjer, der skal ledsage forordningen og præcisere Kommissionens politik over og under tærsklerne samt definere de tilfælde, hvor der er mulighed for gruppefritagelse. 1. 8. Med den nye forordning vil de nugældende gruppefrita- [forordning gelsesforordninger om eneforhandlingsaftaler (EØF) nr. 1983/83(3)], eksklusive købsaftaler [forordning (EØF) nr. 1984/83(4)] og franchiseaftaler [forordning (EØF) nr. 4087/88(5)] bortfalde. 1. 9. Den nye forordning og retningslinjerne skal vedtages af Kommissionen efter høringsperioden og træde i kraft senest i år 2000. — den nye politik går i retning af større decentralisering, idet håndhævelsen af EU’s konkurrenceregler lægges ud til nationale domstole og konkurrencemyndigheder; 2. Generelle bemærkninger — det foreslås at indføre en differentieret tidsbegrænsning for fritagne aftaler, som skal fastsættes i forhold til aftalernes art; — der indføres en overgangsperiode — som fastlægges senere — så de eksisterende aftaler kan tilpasses de nye regler. 2. 1. Kommissionens meddelelse om anvendelse af konkur- rencereglerne på vertikale restriktioner fastslår efter en gen- nemgang af de forskellige løsningsforslag i grønbogen, at disse ikke kan fjerne manglerne ved den nuværende usmidige og formalistiske regulering, hvor der ikke tages hensyn til markedsstyrken, og hvor mulighederne for gruppefritagelse er for begrænsede. 1. 6. Med henblik på iværksættelsen af den nye politik foreslår Kommissionen et sæt foranstaltninger, som ØSU nu høres om: — en meddelelse om den nye politik for anvendelsen af EU’s konkurrenceregler på vertikale begrænsninger; — et forslag til ændring af forordning 19/65/EØF(1) med henblik på decentralisering og udvidelse af Kommissionens beføjelser vedrørende anvendelsen af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af aftaler og samordnet praksis; (1) EFT 36 af 6. 3. 1965. 2. 2. Forslaget, der fremlægges i Kommissionens meddelelse, sigter mod at ændre den nuværende politik i mindre formali- stisk retning, så der tages hensyn til aftalernes økonomiske virkning og tilstræbes en forenkling af tilsynsprocedurerne. En sådan strategi vil være et brud med tidligere praksis og må i (2) EFT 13 af 21. 2. 1962, ændret ved forordning nr. 59; EFT 58 af 10. 7. 1962, ved forordning nr. 118/63/EØF; EFT 162 af 7. 11. 1963, og ved forordning (EØF) nr. 2822/71, EFT L 285 af 29. 12. 1971. (3) EFT L 173 af 30. 6. 1983, s. 1, senest ændret ved forordning (EF) nr. 1582/97 (EFT L 214 af 6. 8. 1997, s. 27). (4) EFT L 173 af 30. 6. 1983, s. 5, senest ændret ved forordning (EF) nr. 1582/97 (EFT L 214 af 6. 8. 1997, s. 27). (5) EFT L 359 af 28. 12. 1988, s. 46. C 116/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28. 4. 1999 princippet hilses velkommen, også fordi den ligger på linje med de ideer, som ØSU fremsatte i sin udtalelse om grønbogen om vertikale restriktioner(1). 2. 3. I denne udtalelse gik ØSU ind for større smidighed og opfordrede Kommissionen til at behandle de vertikale aftaler med den nødvendige fleksibilitet, således at gruppefritagelserne bliver gearede til distributionsformer, der afspejler dynamiske tilpasninger til skiftende markedsforhold, samtidig med at virksomhederne får den nødvendige retssikkerhed ved indgåel- sen af sådanne aftaler. ØSU understregede endvidere, at markedsstrukturerne er afgørende, når man skal vurdere de vertikale begrænsningers virkninger, og at voldgift spiller en afgørende rolle for konkurrencen og markedsintegrationen. Denne rolle bør understøttes såvel på forbrugerplan som i mellemleddene. 2. 4. I den nye politik er der ikke blot taget hensyn til ovennævnte anbefalinger, men også til andre synspunkter, som ØSU tillægger stor betydning. Her tænkes bl. a. på understregningen af, at sammenlignelige økonomiske relatio- ner med ækvivalente horisontale eller vertikale virkninger på markedet bør betragtes under én og samme synsvinkel, også selv om deres juridiske strukturer kan være forskellige i visse henseender, samt på nødvendigheden af at underkaste EU’s politik for vertikale begrænsninger en drastisk ændring, som »skal bestå i en ajourføring og modernisering af det nuværende lov- og forordningskompleks, som ikke blot må opgives«. Endelig påpegede ØSU, at det er nødvendigt delvist at gå bort fra de økonomiske og juridiske teorier, der hidtil har dannet grundlag for fortolkningen af artikel 85, ikke mindst i forbin- delse med gruppefritagelsesforordningerne. 2. 5. ØSU noterer sig nu, at Kommissionen ønsker at ændre den nuværende brede fortolkning af artikel 85 (som forbyder de fleste vertikale aftaler, der indeholder eksklusive klausuler eller andre begrænsninger af virksomhedernes handlefrihed). Den tilstræber at basere forslaget på begrebet markedsstyrke kombineret dels med en udvidelse af anvendelsesområdet for gruppefritagelser dels med en forenkling af anmeldelsesproce- duren. Der skal i denne forbindelse mindes om, at Domstolen i sin retspraksis konsekvent har fastslået, at vertikale aftaler, herunder især eneforhandlingsaftaler, ikke automatisk er om- fattet af artikel 85, stk. 1. 3. Særlige bemærkninger 3. 1. Fritagelse for distributionsaftaler: en bredere gruppefri- tagelse for aftaler om selektiv distribution, eksklusive købsafta- ler og franchiseaftaler vil give parterne større frihed til at indgå aftaler, som imødekommer deres kommercielle behov, og mindske behovet for at tilpasse sådanne aftaler til kravene i individuelle gruppefritagelser. ØSU bifalder, at den nye gruppefritagelse udvides til at omfatte en bredere vifte af aktiviteter, herunder levering og/eller køb af varer til videresalg eller forarbejdning, afsætning af tjenesteydelser og mellempro- dukter samt færdigprodukter til videresalg. Det hilses især velkomment, at den gamle mere restriktive ordlyd »med henblik på videresalg« udvides med udtrykket »eller forarbejd- ning«. 3. 1. 1. ØSU så gerne, at der i betragtningerne eller de nye retningslinjer for gruppefritagelse gives flere holdepunkter for afgrænsningen af disse aktiviteter. ØSU glæder sig over, at gruppefritagelsen også vil omfatte vertikale aftaler inden for sammenslutninger af SMV-detailhandlere, hvilket ØSU opfordrede til i ovennævnte udtalelse. 3. 1. 1. 1. lyset af ØSU understreger endvidere, at det markedets dynamik er nødvendigt ikke at begrænse fritagelsen til sammenslutninger mellem SMV. Den bør også omfatte aftaler mellem parter, som falder uden for Kommissionens præcise definition af SMV, men som ikke desto mindre svarer til SMV, hvad angår reel markedsstyrke. i 3. 1. 2. ØSU påpeger, at definitionen af vertikale aftaler ikke dækker [hvilket åbenbart er tilsigtet(2)] handelsagentaftaler vedrørende varer og tjenesteydelser. ØSU håber, at Kommissio- nen benytter denne lejlighed til at afklare sin holdning med hensyn til handelsagenter, der ikke er ansat i den virksomhed, de repræsenterer(3). 3. 2. I den nye politik foreslås det at anvende markedsande- len som afgørende kriterium for, om gruppefritagelse finder anvendelse eller ej, med det prisværdige mål at give virksom- heder uden markedsstyrke garanti for retssikkerhed under markedsandelstærsklen. ØSU bemærker, at indførelsen af tærskler også har til formål at forhindre virksomheder med en stærk markedsposition i at nyde godt af gruppefritagelse, fordi deres økonomiske styrke kan hæmme konkurrencen og skade forbrugernes interesser. 3. 2. 1. ØSU påpeger dog følgende: — Stor markedsandel er ikke ensbetydende med stor markeds- styrke. Kommissionen bør i sine retningslinjer medtage faktorer som f. eks. afskærmning af markedet, hvilket kan betragtes som bevis for, at en stor markedsandel afspejler reel markedsstyrke. (1) EFT C 296 af 29. 9. 1997. (2) Jf. grønbogen om vertikale begrænsninger, Resumé, s. ii. (3) Ifølge Domstolens retspraksis og Kommissionen finder artikel 85, stk. 1, slet ikke anvendelse, hvis agenten er ansat i den virksomhed, han repræsenterer. 28. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 116/25 — Kommissionen har fortsat bemyndigelse til at tilbagekalde gruppefritagelsen. — Kommissionen kan også anvende artikel 86, hvis en enkelt virksomhed eller en sammenslutning af virksomheder dominerer markedet. Dette spørgsmål har ØSU tidligere i taget op i sine bemærkninger til grønbogen, nærmere bestemt i forbindelse med gruppefri- tagelsesordningen for teknologioverførselsaftaler(1). løsningsforslag III 3. 6. ØSU noterer, at den nye regulering, der skal baseres på en generel gruppefritagelsesforordning, skal afløse de nuværende sektorspecifikke forordninger, nærmere bestemt for øl og benzin, bortset fra biler. Men dette betyder ikke nødvendigvis, at de særlige forhold, som begrundede deres indførelse, er bortfaldet. Retningslinjerne skal sikre, at der ved anvendelsen af den nye generelle forordning tages hensyn til disse særlige forhold; om nødvendigt må de specifikke forordninger opretholdes. ØSU er generelt enigt 3. 3. i, at der er behov for en markedsandelstærskel som betingelse for en bredere gruppefri- tagelse inden for distribution. ØSU understreger dog, at det kræver stor omhu at indføre en vurdering af distributionsvirks- omhedernes markedsandel i forbindelse med gruppefritagelse, da der må gives passende retningslinjer for beregningen af markedsandelen for at sikre, at parterne anvender gruppefrita- gelsen. ØSU bifalder derfor vejledningen i afsnit IV, punkt 5, og foreslår at: ØSU erkender, at Kommissionen tilstræber en balance 3. 7. mellem på den ene side en strategi baseret på analyse af indvirkningen på markedet og på den anden side et rimeligt retssikkerhedsniveau. I tråd hermed bør Kommissionens med- delelse om definition af relevante markeder(2), der danner grundlag for den nye generelle gruppefritagelsesforordning, ledsages af mere detaljerede og klarere retningslinjer for beregningen af markedsandelen og reguleringen af de tilfælde, hvor tærsklerne overskrides. a) Kommissionen giver en sådan vejledning i sit forslag til retningslinjer og b) stiller hurtig rådgivning til rådighed for aktører, som kommer i vanskeligheder. 3. 4. ØSU savner nærmere oplysninger om, på hvilket konkret grundlag valget af tærskler er foretaget. I forslaget nævnes som mulighed en tærskel på 10 % for »de minimis«- aftaler, en anden på højst 20 %, en tredje på mellem 20 og 40 % og en fjerde tærskel for markedsandele på over 40 %. Kommissionen foreslår, at der vælges mellem et 3. 4. 1. system med én tærskel på 25-35 % eller to tærskler på henholdsvis 20 % og 40 %. Et system med en markedsandel- stærskel på 25-35 % vil sikkert have den fordel, at det vil være enklere og klarere end et system med to tærskler, som utvivlsomt vil være kompliceret med risiko for at havne i en ny formalisme. Det kunne også stik imod hensigten svække virksomhedernes retssikkerhed og få anmeldelsernes antal til at stige i stedet for at falde. 3. 4. 2. andelen. ØSU anbefaler en enkelt tærskel på 30 % af markeds- 3. 5. Mangelen på præcise og let anvendelige kriterier for beregningen af markedsandelen og afgrænsningen af det relevante marked både for produkter og tjenesteydelser og i geografisk henseende kan svække retssikkerheden med risiko for at gøre procedurerne tungere, skønt Kommissionen netop sigter mod en forenkling. 3. 8. ØSU fremhæver fordelene ved at anvende markedsan- delstærskler. Under den fastsatte tærskel formodes det, at vertikale aftaler ikke har nogen væsentlig negativ nettoindvir- kning på markedet, og at de følgelig er forenelige med artikel 85, stk. 1, bortset fra »hardcore«begrænsninger (såsom faste udsalgspriser og begrænsninger af videresalg, der er opført på den sorte liste). Dermed skabes der retssikkerhed for denne type aftaler. ØSU peger dog på de ulemper, som en sådan formod- 3. 9. ning om forenelighed kan få for SMV’er i distributionsleddet. Når et distributionsnet hører under en leverandør, hvis marked- sandel ligger under den tærskel, som senere skal fastsættes, vil de pågældende distributionsaftaler — medmindre de indehol- der »hardcore«-begrænsninger — falde uden for enhver kon- trol. Dette kan svække distributions-SMV’ernes position og give anledning til indgivelse af et stort antal klager til Kommis- sionen, bortset fra at det vil være uretfærdigt. ØSU opfordrer derfor Kommissionen til at indføje klausuler, som i det nævnte tilfælde begrænser leverandørernes magtposition i forhold til distributions-SMV’erne, eller som i det mindste giver sidstnævnte effektiv beskyttelse. 3. 10. ØSU bifalder forsikringen om, at en overskridelse af markedsandelstærsklen ikke giver anledning til formodning om ulovlighed, ligesom det støtter ikke bare indførelsen af retningslinjer vedrørende de tre situationer (negativattest, individuel fritagelse og forbud), der er omfattet af artikel 85, stk. 1, men også Kommissionens politik efter artikel 85, stk. 3, samt dens politik for tilbagekaldelse af gruppefritagelsen. ØSU håber, at det får forelagt udkastet til de nævnte retningslinjer, inden det skal udarbejde sin udtalelse om Kommissionens meddelelse. (1) EFT C 102 af 24. 4. 1995. (2) EFT C 312 af 14. 10. 1997, s. 15. C 116/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28. 4. 1999 3. 10. 1. Kommissionen har bekræftet, at den har bevisbyr- den, hvis en aftale menes at krænke artikel 85, stk. 1. ØSU er dog af den opfattelse, at en aftale ikke bør kunne erklæres ugyldig med tilbagevirkende kraft, hvis en sådan afgørelse ikke er begrundet i en overskridelse af markedsandelstærsklen. Dette synes ikke at fremgå klart af de ændringer af de nuværende forordninger, som Kommissionen foreslår. eller anden form for markeds- eller kundeeksklusivitet til gengæld. Så vidt ses, vil Kommissionen stadig tillade, at der aftales begrænsninger i det aktive salg på en eneforhandlers territorium, men ØSU ønsker samtidig Kommissionens tilken- degivelse af, hvorvidt en aftale mellem en leverandør og en forhandler om, at forhandleren alene skal varetage et aktivt salg (aktiv kundepleje) overfor nærmere af leverandøren bestemte kunder, kan tillades. ØSU hilser ophævelsen af den såkaldte hvide liste 3. 11. velkommen og forventer, at retningslinjerne vil indeholde nærmere bestemmelser om acceptable begrænsninger. ØSU bemærker, at Kommissionens nye fremgangsmåde med opstil- ling af en liste over »hardcore«-begrænsninger (sort liste), som automatisk udelukkes fra gruppefritagelsen, introducerer en ny strategi, der må hilses velkommen, fordi den bryder med den nuværende restriktive fremgangsmåde med gruppefritagel- ser for bestemte begrænsninger. ØSU noterer med tilfredshed, at Kommissionen har imødekommet dets anmodning og anerkendt, at maksimale eller vejledende udsalgspriser på visse betingelser er forenelige med konkurrencereglerne. Nationale bestemmelser, som Kommissionen hidtil har accepteret, bør derfor fortsat være lovlige under den nye ordning. ØSU bemærker, at varigheden ikke fastlægges: der 3. 13. påtænkes begrænset varighed, alt efter hvilken aftaletype der er tale om. Dette ser ud til at indebære, at man opgiver de nuværende regler, som tillader en femårig periode med mulig- hed for forlængelse til ti år, der af virksomhederne anses for nødvendig for at kunne planlægge investeringerne forsvarligt. Da Kommissionen og i fremtiden tillige eventuelt de nationale myndigheder måske får beføjelse til at tilbagekalde fritagelser, hvis der opstår vanskeligheder, bør enhver begrænsning af aftalernes varighed afspejle det tidsspand, som er nødvendigt for at opnå afkast af investeringerne, specielt i sektorerne øl og detailsalg af benzin. 3. 12. ØSU er dog bekymret over det store antal begræns- ninger, der er opført på den sorte liste, og den vanskelige fortolkning og anvendelse af dem, som ikke vil gøre det lettere for virksomhederne at udforme deres aftaler. Der er derfor en risiko for, at de vil ty til anmeldelsesproceduren for at opnå retssikkerhed. Eksempelvis er det meget foruroligende, at der i meddelelsen(1) (kapitel V, afsnit 3) bebudes forbud mod at pålægge en forhandler salgsbegrænsninger uden for det geografiske område, som aftalen vedrører. Dette indebærer en væsentlig ændring af den hidtidige fortolkning af eneforhand- ling. Derfor bør et sådant forbud afgrænses bedre. Kommissio- nen bør også afklare lovligheden af bindinger, der kombineres med konkurrencebegrænsende forpligtelser. 3. 12. 1. Endvidere kan der stilles spørgsmålstegn ved Kom- missionens fortolkning af eneforhandlingsaftaler kombineret med eksklusivt køb, der i forslaget betragtes som skadelige for markedsintegrationen, skønt sådanne aftaler hidtil har været omfattet af gruppefritagelsen (jf. dom i Grundig-Consten-sagen fra 1966)(2). ØSU er enig i, at den tidligere retsstilstand hvad 3. 12. 2. angår forbudet mod passivt videresalg i eneforhandlingsaftaler skal opretholdes. Samtidig er det dog vigtigt at erkende betydningen af at tillade begrænsninger i det aktive videresalg. Det er oplagt, at en virksomhed ikke ønsker at påtage sig den vanskelige opgave at introducere et nyt produkt på et givent marked, såfremt virksomheden ikke er sikker på at opnå en (1) EFT C 365 af 26. 11. 1998, s. 3. (2) Dom af 13. juli 1966, Sml. 1966, s. 429. 3. 13. 1. ØSU er ikke klar over, hvorledes Kommissionen har tænkt sig at reagere i tilfælde af innovative, vertikale aftaler, eller i tilfælde hvor leverandørerne ejer lokalerne. Også her henvises der i dokumentet til fremtidige retningslinjer. 3. 14. ØSU bemærker, at den nye bestemmelse, jf. ændrin- forordning 19/65/EØF, skal gælde for gen af artikel 1 i »kategorier af aftaler, der er indgået mellem to eller flere virksomheder i hvert sit omsætningsled«. På baggrund af markedets dynamik og kompleksiteten og integreringen af visse produktions- og forarbejdningsprocesser mener ØSU, at det måske ville være bedre at slette omtalen af omsætningsled og i stedet sætte fokus på det økonomiske sigte med den aftale, som søges fritaget. 3. 15. Med hensyn til de ledsagende foranstaltninger udtryk- ker ØSU også tilfredshed med revisionen af artikel 4, stk. 2, om fritagelse med tilbagevirkende kraft for ikke-anmeldte aftaler, som overskrider markedsandelstærsklen. ØSU er enig i, at en sådan reform kan være med til at nedsætte antallet af individuelle anmeldelser, men henleder dog Kommissionens opmærksomhed på, at dette ikke udelukker muligheden for, at virksomheder, som overskrider tærsklen, alligevel vil foretræk- ke at anmelde aftalen umiddelbart efter dens indgåelse for at undgå efterfølgende opportunistiske tvister. 3. 15. 1. ØSU ser derfor fortsat med bekymring på, at individuel anmeldelse i tilfælde, hvor markedsandelstærsklen overskrides, skal forelægges Kommissionen, uden at der består en sikkerhed for, at der træffes en afgørelse inden for en rimelig tidsfrist, eller sikkerhed for et andet resultat end en administrativ skrivelse. Som nævnt i udtalelsen ser ØSU gerne 28. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 116/27 en proceduremæssig mekanisme med indbyggede tidsgrænser, f. eks. en ikkeindsigelsesprocedure. En anden mulig løsnings- model kunne være de tidsgrænser, som er indbygget i forord- ningen om fusionskontrol(1). ØSU ser frem til en sådan ændring som led i en mere generel procedurereform fra Kommissionens side. 3. 15. 2. Kommissionen bør også forberede sig selv på at kunne håndtere anmeldelse fra parter, som strides om retten til fritagelse. Sådanne tilfælde er tidligere blevet behandlet ved domstolene, da der ikke har eksisteret fritagelser med tilbagevirkende kraft. 3. 16. Med hensyn til den vigtigste ledsageforanstaltning, nemlig overdragelsen til nationale myndigheder af gennemfø- relsen af EU’s konkurrenceregler, bemærker ØSU, at den nye politik giver de nationale myndigheder beføjelse til at trække gruppefritagelser på deres område tilbage og at bringe artikel 85, stk. 1, i anvendelse ud over markedsandelstærsklen. ØSU ønsker at understrege, at den nye indfaldsvinkel udgør et radikalt skift forhold til den nuværende, som tillægger Kommissionen eneansvaret for den fuldstændige gennemfø- relse af artikel 85, stk. 3. i 3. 16. 1. Selv om ØSU grundlæggende bakker op om Kom- missionens bestræbelser på at decentralisere konkurrencepoli- tikkens iværksættelse, ønsker det samtidig at pege på de risici, som en sådan indfaldsvinkel indebærer med hensyn til EU-konkurrencepolitikkens ensartethed og konsekvens. For virksomhederne kan en uddelegering af beføjelser til nationale myndigheder virke skadelig, hvis forskellene i officiel og juridisk praksis i medlemsstaterne kommer til at udgøre en fare for ensartet gennemførelse af lovgivningen i det indre marked og lægger hindringer i vejen for procedurernes effekti- vitet. Kommissionen bør nedfælde klare procedureregler, som forhindrer en lovgivningsmæssig opsplitning, der kan blive resultatet, hvis der anlægges forskellige indfaldsvinkler til industri- eller konkurrencepolitikken i de forskellige medlems- stater. Desuden bør Kommissionen være beføjet til at tage skridt over for de nationale myndigheder med henblik på at sikre, at juridiske og branchemæssige krav er overholdt. Der bør også nedfældes regler om grænseoverskridende undersø- gelser, da de nationale monopolmyndigheder i modsætning til Kommissionen ikke har beføjelser på dette felt. Dette princip om »one-stop-shop« i Europa bør altid topprioriteres, også selv om der bliver tale om decentraliseret gennemførelse. Desuden vil en øget uddelegering af mindre aftaler, som primært involverer parter, der er hjemmehørende i én medlemsstat, til den pågældende medlemsstats konkurrencemyndigheder, være med til at lette Kommissionens arbejdsbyrde og sætte denne i stand til at koncentrere sin indsats om aftaler af EU- omspændende betydning. idet det antages, de ikke er et led i et bredere net af aftaler, og at der ikke består nogen fare for afskærmning af det relevante marked. ØSU vurderer, at EFDomstolens ræsonnement i Delimitis/Henninger Brau-sagen (1991)(2) tyder på, at den indtager en lempelig holdning til »hardcore«-begrænsninger, når der er tale om mindre aftaler med ringe økonomiske virkninger i henhold til artikel 85, stk. 1, og mener, at Kommissionen bør tage sin holdning til artikel 85, stk. 3, op til ny vurdering. 3. 18. ØSU anser det for et skridt i den rigtige retning, at Kommissionen er indstillet på at anse »ikke-hardcore« vertikale begrænsninger under en 20 %’s tærskel for acceptable, hvis systemet med to markedsandelstærskler vedtages. Dette viser, at Kommissionen lægger en økonomisk tankegang til grund for gennemførelsen af gruppefritagelser, når der er tale om mindre markedsandele. 3. 19. ØSU henstiller, at hvis man lægger sig fast på et system med én markedsandelstærskel, bør Kommissionen fastholde dette princip, om nødvendigt i retningslinjerne. 3. 20. ØSU henstiller tillige, at Kommissionen i overens- stemmelse med sin nye, økonomisk baserede indfaldsvinkel til vertikale aftaler tager et yderligere skridt med henblik på at revurdere brugen af black-listning af »hardcore«- begrænsninger, for alle mindre vertikale aftalers vedkommen- de, herunder aftaler under 10 %’s tærsklen, jf. meddelelsen om aftaler af ringe betydning (»bagatelaftaler«). alle 3. 21. ØSU udtrykker tilfredshed med, at Kommissionen er indstillet på at benytte den tilbagekaldelsesmekanisme, der lægges op til i meddelelsen. Der skal findes en omhyggelig balance mellem den beskyttelse, som er indbygget i gruppefri- tagelsen, og de muligheder, der ligger i tilbagekaldelsesproce- duren. 3. 22. ØSU støtter ligesom i sin tidligere udtalelse om vertikale begrænsninger(3) princippet om forbudte klausulers adskillelighed (»severability«). 4. Afsluttende bemærkninger 4. 1. ØSU bemærker, at retningslinjerne, som er et nøgleele- ment i den nye politik, bør forelægges af Kommissionen sammen med den nye generelle forordning forud for enhver ændring af forordningerne (EØF) 19/65 og 17/62. 3. 17. ØSU udtrykker tillige tilfredshed med Kommissionens vilje til at tage højde for den økonomiske sammenhæng, som vertikale distributionsaftaler indgår i. Det tvivler derfor på, at alle »hardcore«-begrænsninger, herunder også dem, der falder under en lav markedsandelstærskel, bør sættes på den sorte liste på grund af sådanne aftalers ringe økonomiske virkning, Når bortses fra de punkter, som fremføres under 4. 2. ovennævnte generelle og særlige bemærkninger, især med hensyn til brugen af markedsandelskriteriet, godkender ØSU indførelsen af den nye forordning med en enkelt 30 %’s tærskel. (1) EFT L 257/90, s. 13. (2) Sml. - 935 (1991). (3) EFT C 296 af 29. 9. 1997. C 116/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28. 4. 1999 4. 3. Dette vil fremme en bred anvendelse af forordningen, således at Kommissionen kun behøver at koncentrere sig om de tilfælde, hvor markedskræfterne kan udgøre en fare for overholdelsen af konkurrencereglerne. 4. 4. Med hensyn til de begrænsninger, der foreslås opført på den sorte liste, er det som nævnt ovenfor i punkt 3. 11 meget foruroligende, at der i kapitel V, afsnit 3, anføres en begrænsning, som væsentligt ændrer den hidtidige fortolkning af eneforhandling. Som anført i punkt 3. 12 understreger ØSU, at Kommis- 4. 5. sionen ved fastlæggelsen af en tidsbegrænsning for aftalerne bør tage hensyn til det tidsspand, som er nødvendigt for at opnå afkast af investeringerne. I lyset af disse kommentarer godkender ØSU Kommis- 4. 6. sionens initiativ og opfordrer den til at tage hensyn til de synspunkter, som er fremsat i denne udtalelse med hensyn til fastlæggelsen af retningslinjerne og den nye generelle forord- ning om gruppefritagelser, hvorom ØSU snart anmodes om at udtale sig. 4. 7. ØSU vil da få lejlighed til at følge, hvorledes Kommis- sionen agter at regulere vertikale aftaler inden for en klart defineret retsramme baseret på enkelhed, gennemsigtighed, retssikkerhed og fremme af SMV, således at de ventede fordele fuldt ud kan komme forbrugerne til gode. Bruxelles, den 24. februar 1999. Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens hvidbog “Fair betaling for brug af infrastruktur: En model for trinvis indførelse af fælles afgiftsbestemmelserfor transportinfrastrukturen i EU”« (1999/C 116/07) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 31. juli 1998 under henvisning til EFtraktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Transport, Energi, Infrastruktur og Informations- samfundet , som udpegede Dethmer H. Kielman til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 9. februar 1999. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 361. plenarforsamling af 24. -25. februar 1999, mødet den 24. februar 1999, følgende udtalelse med 117 stemmer for, mens 2 stemte hverken for eller imod. 1. Indledning 1. 1. Den foreliggende hvidbog er en opfølgning af Kommis- sionens hvidbog fra 1993 om »Den fælles transportpolitiks fremtidige udvikling«(1) og grønbogen fra 1995 »Mod fair og effektiv prissætning på transportområdet«(2). I hvidbogen foreslår Kommissionen en harmoniseret, fælles tilgang til opkrævning af transportafgifter på grundlag af brugerbetalings- princippet, hvilket efter Kommissionens opfattelse vil gøre transportsystemet mere effektivt og bæredygtigt. (1) EFT C 352 af 30. 12. 1993, s. 11. (2) EFT C 56 af 24. 2. 1997, s. 31. 1. 1. 1. De nuværende systemer til beregning af infrastruktu- rafgifter er kendetegnet ved store forskelle, dels fra den ene transportform til den anden, dels fra medlemsstat til medlemsstat, og disse forskelle underminerer transportsystem- ets effektivitet. 1. 1. 2. Den uensartede håndtering af infrastrukturafgifter er kilde til en lang række problemer, som ikke kan løses tilfredsstillende hver for sig. 1. 2. På den baggrund mener Kommissionen, at der er behov for en gradvis, progressiv harmonisering af afgiftssyste- merne, som bygger på brugerbetalingsprincippet, dækker hele EU og omfatter alle vigtige erhvervsmæssige transportaktivi- teter


title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om: - "Förslag till rådets förordning (EG) om ändring och rättelse av rådets förordning (EG) nr 2200/96 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker", och - "Förslag till rådets förordning (EG) om ändring av förordning (EG) nr 2202/96 om att inrätta ett system med stöd till producenter av vissa citrusfrukter"

eurovoc_concepts:
citrus fruit
common organisation of markets
fruit
producer organisation
production aid
vegetable

text: C 116/34 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 28. 4. 1999 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om: — ”Förslag till förord- ning (EG) nr 2200/96 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker”, och förordning (EG) om ändring och rättelse av rådets rådets — ”Förslag till rådets förordning (EG) om ändring av förordning (EG) nr 2202/96 om att inrätta ett system med stöd till producenter av vissa citrusfrukter” (1999/C 116/08) Den 18 december 1998 beslutade rådet att i enlighet med artiklarna 43 och 198 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslagen. Sektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling, miljö, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 5 februari 1999. Föredragande var José Bento Gonçalves. Vid sin 361:a plenarsessionen den 24-25 februari 1999 (sammanträdet den 24 februari) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 63 röster för och 5 nedlagda röster. 1. Inledning 3. Särskilda kommentarer Ovannämnda två förslag till 1. 1. förordning innebär i huvudsak att slutsatserna från jordbruksministrarnas möte den 22-26 juni 1998 genomförs. Det första förslaget innehåller dessutom två förbättringar av redaktionell eller teknisk art av den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker, förbättringar som är en följd av samlade erfarenheter. 2. Allmänna kommentarer 2. 1. Direktförsäljning 2. 1. 1. Ekonomiska och sociala kommittén undrar vilka konsekvenserna blir av de föreslagna ändringarna för produ- centorganisationernas funktion och ekonomi när deras med- till konsumenterna, lemmar får möjlighet att sälja direkt utanför den egna anläggningen. 2. 1. 2. Kommissionen nämner i sitt förslag inte något om hur producenternas direktförsäljningar till konsumenten skall övervakas. 2. 2. Gratis fördelning Kommittén anser att producentorganisationerna på 2. 2. 1. ett effektivt sätt bör kompenseras för alla transport-, sorterings- och packningskostnader när produkter som återtagits från marknaden fördelas gratis. Bryssel den 24 februari 1999. ”Förslag till rådets förordning (EG) om ändring och 3. 1. rättelse av rådets förordning (EG) nr 2200/96 om den gemen- samma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker” 3. 1. 1. Artikel 11. 1 c. 3 första strecksatsen 3. 1. 1. 1. ande utformning, utan någon ändring. Kommittén föreslår att texten behåller sin nuvar- Kommittén kan endast godta detta ändringsförslag 3. 1. 1. 2. om det i texten tydligt framgår att en producent inte i något fall får sälja mer än 25 % av den egna anläggningens produktion utanför sin egen organisation. 3. 1. 2. ”Förslag till rådets förordning (EG) om ändring av förordning (EG) nr 2202/96 om att inrätta ett system med stöd till producenter av vissa citrusfrukter” 3. 1. 3. Kommittén stöder kommissionens förslag. 4. Sammanfattning Kommittén stöder dessa förslag förutsatt att kommis- 4. 1. sionen beaktar de kommentarer som kommit till uttryck. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: QUESTION ECRITE no 360/98 de Mihail PAPAYANNAKIS à la Commission. Sécurité et santé au travail des travailleurs ayant une relation de travail à durée déterminée

eurovoc_concepts:
Greece
approximation of laws
disclosure of information
national implementing measure
occupational health
occupational safety
social partners
temporary employment

text: 9. 10. 98 FR Journal officiel des Communaute·s europe·ennes C 310/53 travail charge·s d(cid:146)examiner des aspects spe·cifiques de la cre·ation et de la croissance des entreprises a‘ haute technologie, afin d(cid:146)identifier des proble‘mes et des bonnes pratiques et de de·finir les actions possibles, notamment au niveau communautaire. Le re·sultat de cet exercice sera de·battu lors d(cid:146)un forum re·unissant des dirigeants europe·ens d(cid:146)entreprises a‘ haute technologie qui se tiendra a‘ Vienne en novembre 1998. En outre, dans le cadre du programme d(cid:146)innovation (troisie‘me activite· du quatrie‘me programme cadre › de·ci- sion du Parlement et du Conseil no 1110/94/E) (2), la Commission a lance·, en coope·ration avec le Fonds europe·en d(cid:146)investissement, le projet pilote I-TEC, visant a‘ attirer du capital risque vers les phases initiales de projets innovateurs a‘ haute technologie. I-TEC aide les gestionnaires de fonds de capital risque a‘ acque·rir une capacite· durable d(cid:146)e·valuer et de ge·rer ce type de projet. Ces efforts seront poursuivis dans le cinquie‘me programme cadre, notamment par la mise en (cid:156)uvre du programme horizontal «innovation et participation des PME». En outre, il sera accorde· une attention particulie‘re aux PME dans la proposition de la Commission concernant le cinquie‘me programme cadre pour des actions de recherche, de de·veloppement technologique et de de·mons- tration (1998-2002) (3). Il est pre·vu dans ce contexte un programme spe·cifique de RDT sur «l(cid:146)innovation et la participation des PME». Outre les entreprises a‘ haute technologie, il sera accorde· une attention particulie‘re aux PME n(cid:146)ayant pas de capacite·s de recherche approprie·es. Par ailleurs, la Commission entend accorder une place importante aux besoins des petites et moyennes entreprises a‘ haute densite· technologique dans les prochaines propositions de re‘glements des Fonds structurels. (1) JO L 6 du 10. 1. 1997. (2) JO L 126 du 18. 5. 1994. (3) Doc. COM(98) 8 final. (98/C 310/66) QUESTION E· CRITE E-0360/98 pose·e par Mihail Papayannakis (GUE/NGL) a‘ la Commission (24 fe·vrier 1998) Objet: Se·curite· et sante· au travail des travailleurs ayant une relation de travail a‘ dure·e de·termine·e Aux termes de la directive 91/383/CEE (1) sur la se·curite· et la sante· au travail des travailleurs ayant une relation de travail a‘ dure·e de·termine·e ou une relation de travail inte·rimaire, les E· tats membres sont tenus de mettre en vigueur les dispositions le·gislatives, re·glementaires et administratives ne·cessaires pour se conformer a‘ la pre·sente directive au plus tard le 31 de·cembre 1992. Les autorite·s grecques se sont-elles › et, dans l(cid:146)affirmative, a‘ quelle date › conforme·es a‘ la directive pre·cite·e? Dans la ne·gative, la Commission est-elle dispose·e a‘ prendre ses responsabilite·s pour faire respecter les dispositions vise·es par la directive? (1) JO L 206 du 29. 7. 1991, p. 19. Re·ponse donne·e par M. Flynn au nom de la Commission (2 avril 1998) Les mesures nationales de mise en (cid:156)uvre de la directive 91/383/CE comple·tant les mesures visant a‘ promouvoir l(cid:146)ame·lioration de la se·curite· et de la sante· au travail des travailleurs ayant une relation de travail a dure·e de·termine·e ou une relation de travail inte·rimaire (1) ont e·te· communique·es a‘ la Commission par les autorite·s grecques en date des 29 mars 1996, 18 juin 1996 et 14 janvier 1997. En accord avec l(cid:146)article 10, paragraphe 4 de la directive 91/383/CE, la Commission pre·pare actuellement le rapport sur la mise en (cid:156)uvre de cette directive, en tenant compte des mesures nationales de transposition et du rapport que les E· tats membres sont oblige·s de transmettre a‘ la Commission tous les cinq ans concernant la mise en (cid:156)uvre pratique des dispositions de la pre·sent directive, en indiquant les points de vue des partenaires sociaux. (1) JO L 206 du 29. 7. 1991


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 428/98 van Spalato BELLERE' aan de Commissie. Vertegenwoordigingen van de Commissie

eurovoc_concepts:
Commission Delegation
administrative check
appointment of staff
civil servant
diplomatic profession

text: C 304/100 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 2. 10. 98 mensen die in eenzelfde beweging een informatiesysteem moderniseren zodat noch de millenniumbug noch de euro meer een probleem vormen. Loskoppeling van de kosten van deze twee aanpassingen zou derhalve uiterst moeilijk en niet erg kosteneffectief zijn. Trouwens, de aanpassing van de informatiesystemen aan het jaar 2000 is in de Commissie al in 1996 van start gegaan en werd in 1997 en 1998 voortgezet. De kosten hiervoor waren grotendeels opgenomen in de algemene begrotingsposten voor onderhoud en modernisering van computertoe- passingen. De precieze kosten kunnen dus niet worden becijferd. (1) COM(98)102. (98/C 304/150) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0427/98 van Esko Seppa¤nen (GUE/NGL) aan de Commissie (24 februari 1998) Betreft: Uitgaven voor pensioenen van personeel in dienst van de Gemeenschap In de communautaire begroting zijn de toekomstige uitgaven voor pensioenen van personeel in dienst van de Gemeenschap niet opgenomen. De lidstaten moeten deze pensioenen in de toekomst echter wel uitbetalen. Hoe hoog schat de Commissie de niet opgenomen pensioenuitgaven en op welke wijze kan er in toekomstige begrotingen meer rekening mee worden gehouden? Antwoord van de heer Liikanen namens de Commissie (2 april 1998) De Commissie vestigt de aandacht van het geachte Parlementslid op artikel 83 van het Statuut van de ambtenaren van de Europese Gemeenschappen. In dit artikel is enerzijds bepaald dat de uitbetaling van de uitkeringen door de lidstaten gezamenlijk wordt gewaarborgd en ten laste van de begroting van de Gemeenschappen komt, en voorts dat de ambtenaren en andere personeelsleden voor een derde in de financiering van de pensioenregeling bijdragen (de bijdrage is momenteel vastgesteld op 8,25 % van het salaris), waarbij de ingehouden bedragen ontvangsten voor de begroting vormen. De problematiek van de actuarie¤le last van de pensioenen voor de communautaire begroting, die een financie¤le verplichting is, heeft het voorwerp uitgemaakt van een verzoek vanwege de Rekenkamer waarbij de Commissie werd gevraagd deze last voortaan in de balans van de Gemeenschappen op te nemen. Deze maatregel, die moet worden gerealiseerd vanaf het begrotingsjaar 1997 (per 31 december 1997), is bijzonder zwaar en ingewikkeld doordat hij nog nooit eerder werd genomen, en enerzijds gegevens van elk van de instellingen en organen vereist die aan de communautaire pensioenregeling deelnemen, en anderzijds een specifieke bevoegdheid. Hierom heeft de Commissie een gespecialiseerd bedrijf gevraagd deze last te kwantificeren in het ruimere kader van een actuarie¤le studie die ook andere kwesties omvat die samenhangen met de problematiek van de communautaire pensioenregeling, en met name het evenwicht hiervan op lange termijn. Omdat de resultaten van deze studie evenwel pas aan het einde van de maand september 1998 worden verwacht, heeft de Commissie zich ertoe verbonden voor de financie¤le balans per 31 december 1997 een indicatieve raming van het bedrag van deze actuarie¤le schuld op te nemen. Het geachte Parlementslid zal derhalve de gevraagde informatie aantreffen in de publicatie van de jaarrekening en de financie¤le balans die samenhangen met de verrichtingen van de begroting van het begrotingsjaar 1997, waaraan momenteel wordt gewerkt. (98/C 304/151) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0428/98 van Spalato Bellere· (NI) aan de Commissie (24 februari 1998) Betreft: Vertegenwoordigingen van de Commissie In vele landen van de wereld en bij de internationale instellingen wordt de Europese Unie vertegenwoordigd door de Commissie, die daartoe hoge ambtenaren aanstelt met de rang van ambassadeur