text: C 129/48 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 4. 98 I 3. 5. 3. stk. 4 bebudes en ændring af direk- tiv 70/156/EØF, for at målene for perioden efter 2015 kan opfyldes. Derfor skal der foretages en regulering, som kan give garanti for, at de højere mål nås, hvorimod de krav, der gælder indtil år 2005, er baseret på princippet om producentansvar, idet den negative værdi anvendes som incitament for at fremme en forebyggende indsats. 3. 5. 4. En sådan blandet strategi rejser visse spørgsmål. Desuden må man overveje, om der ikke bør skelnes mellem biler produceret før dette direktivs ikrafttræden (for hvilke den sanktion, der ligger i en negativ værdi, får tilbagevirkende kraft), og biler produceret efter 1999. Et interessant eksempel i denne forbindelse er den svenske bestemmelse om producentansvar, som kun gælder nye køretøjer og først træder i kraft, når den nye lovgivning er på plads. Bruxelles, den 25. februar 1998. Tom JENKINS Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg om En europæisk-asiatisk samarbejdsstrategi inden for miljø« (98/C 129/11) Kommissionen besluttede den 14. oktober 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Eksterne Forbindelser, Handels- og Udviklingspolitik, som udpegede Joop Koopman til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 10. februar 1998. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 352. plenarforsamling af 25. og 26. februar 1998, mødet den 25. februar 1998, med 92 stemmer for, 6 imod og 5 hverken for eller imod, følgende udtalelse. 1. Baggrund 1. 1. Miljøsituationen 1. 1. 1. billede af den miljømæssige forringelse i Sydasien, Østasien og Sydøstasien (1). Kommissionen tegner i sin meddelelse et mørkt landene i 1. 1. 2. Vandforureningen betragtes som Asiens mest akutte miljøproblem. Denne form for forurening er skyld i meget høj dødelighed og sygelighed, især blandt børn. I store områder er der mangel på ferskvand. I Singapore er der allerede kronisk vandmangel (2), og Indien er ved at komme i samme situation. Luftforureningen skaber også alvorlige sundhedsproble- mer. Emissionerne af luftforurenende partikler og svovl- dioxid er blandt de højeste i verden. Asiens andel af drivhusemissionerne udgjorde 20 % i 1985 og forventes at stige til 25-30 % inden år 2000 (3). (1) EU opererer med følgende klassifikation: Sydasien — Afghanistan, Bangladesh, Bhutan, Indien, Maldiverne, Nepal, Pakistan og Sri Lanka. Østasien — Kina, (Hong Kong), Korea, Macao, Taiwan og Japan. Sydøstasien — ASEAN-landene (Sammenslutningen af Stater i Sydøstasi- en), som består af Brunei, Indonesien, Malaysia, Filippiner- ne, Singapore, Thailand og Vietnam + ansøgerlandene Cambodja, Laos og Myanmar. (2) Mindre end 1 000 kubikmeter pr. person om året. Den dårlige vandforsyning er begyndt at få konsekvenser for den økonomiske udvikling og for sundheden. (3) Nepal og Bhutan forbruger mindre end 20 kg olieækvivalent pr. indbygger om året i modsætning til Kina, Thailand, Malaysia og Singapore, som forbruger over 600 kg. De tilsvarende tal for Europa og USA er henholdsvis 4 000 kg og 8 000 kg. 27. 4. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 129/49 1. 1. 3. Affaldsforvaltningen er forbundet med store problemer og vil fortsat frembyde en stor helbredsrisiko, navnlig for den fattige befolkning, og øge omkostninger- ne i forbindelse med fremtidig oprensning, da den økonomiske vækst og urbaniseringsgraden forventes at forblive høj. Forringelsen af jordbunden er betydelig i hele Asien, hovedsagelig fordi landbrugerne søger at holde sig selvforsynende med fødevarer. Skovrydningen har nået et sådant omfang, at traditionel- le eksportører såsom Filippinerne og Thailand praktisk taget har udtømt deres skovressourcer. Indien, som tidligere var selvforsynende er blevet en betydelig impor- tør. Endelig er det nødvendigt at nævne tabet af biologisk mangfoldighed. Den biologiske mangfoldighed er alvorligt truet i skovene i Sri Lanka, det østlige Himalaya og i det sydlige Indien. Det fremgår af Kommissionens meddelelse, at næsten trefjerdedele af de naturlige leve- og voksesteder i regionen er gået tabt eller er blevet uigenkaldeligt ødelagt. miljøstyring, økonomisk samarbejde gennem Europæi- ske Erhvervsfremme- og Innovationscentre (EBIC), som er oprettet i samarbejde med medlemsstaternes lokale handelskamre og erhvervssammenslutninger og via et teknologivindue (TW), som udelukkende beskæftiger sig med miljøet (Det Regionale Institut for Miljøteknolo- gi — RIET), »Asia-Invest Programme«, »European Community Investment Partners«, Fællesskabets gene- relle præferenceordning (GSP) og endelig Den Europæi- ske Investeringsbanks (EIB) udlånsaktiviteter, som i øjeblikket centrerer sig om energi og transport. 1. 3. 3. Herudover bør der nævnes en række initiativer, der har til formål at skabe bedre forbindelser og fremme partnerskaber mellem EU og grupper af asiatiske lande. I 1996 offentliggjorde Kommissionen sin meddelelse: Nye impulser til befordring af forbindelserne mellem Den Europæiske Union og ASEAN (1). I fælleserklærin- gen fra EU/ASEAN-ministermødet i februar 1997 henvi- ses der til beslutningen om at oprette en uformel miljøarbejdsgruppe. Samme sted blev der dagen efter afholdt det første ASEM (2)-møde. I sluterklæringen herfra blev der henvist til de fremskridt, der var gjort med oprettelsen af det asiatisk-europæiske center for miljøteknologi i Thailand, som stats- og regeringschefer- ne havde truffet beslutning om i marts 1996. 1. 2. A˚ rsager 1. 3. 4. bilaterale miljøforbindelser med asiatiske lande. EU’s medlemsstater opretholder en lang række 1. 2. 1. Meddelelsen fremhæver tre faktorer, som ligger til grund for denne miljøsituation: manglende institutio- nel kapacitet til at tackle miljøproblemer, Asiens store og voksende befolkning og den medfølgende industriali- sering og urbanisering. Af Asiens befolkning på 2,8 mia. , over halvdelen af jordens befolkning, lever 700 mio. i absolut fattigdom. Størstedelen af disse er koncentreret i Sydasien. Befolkningen forventes at vokse med næsten to procent om året og med dobbelt så meget i de store byer, hvor størstedelen af den industrielle udvikling stadig foregår. 1. 3. Eksisterende europæisk-asiatisk miljøsamarbejde 1. 3. 1. På fællesskabsplan er der allerede indgået en række aftaler med de asiatiske lande. Kommissionen har anslået sine 1994-forpligtelser til 130 mio. ecu. 40 % af midlerne blev allokeret til tropeskove, 30 % til landområder og ca. 8 % til henholdsvis ferskvand og styrkelse af institutionerne. Biologisk mangfoldighed, bymiljø og forureningskontrol fik tilsammen tildelt ca. 5 % af de disponible midler. 1. 3. 2. EU støtter en række programmer, hvortil der anvendes særlige kanaler og værktøjer, bl. a. program- mer, som henhører under det videnskabelige og teknolo- giske samarbejde, samarbejdsprogrammet EU/Kina om Følgende finansieringskilder kan nævnes: offentlig ud- viklingshjælp, erhvervsfremmeprojekter, egne midler blandt større virksomheder, der i samarbejde med lokale partnere søger ind på miljømarkederne, og lån ydet af private europæiske banker. Den samlede strøm af midler og programmer fra de enkelte medlemsstater kendes ikke, da der ikke findes mekanismer til registrering heraf. 2. Meddelelsens europæisk-asiatiske miljøsamarbejds- strategi 2. 1. Meddelelsen har til formål at »øge effektiviteten og effekten af det europæisk-asiatiske miljøsamarbejde i almindelighed. « Den foreslår nøgleforanstaltninger, (1) KOM(96) 314 endelig udg. , 3. juli 1996. I artikel 3. 1. 4 nævnes en række miljøområder, hvor der ønskes (mere) samarbejde. (2) Asien/Europa-topmøde. Det første møde mellem stats- og regeringschefer fra ti asiatiske lande (ASEAN + Kina, Korea og Japan) og EU og dets medlemsstater fandt sted i marts 1996. Det andet møde vil blive afholdt i London i april 1998. C 129/50 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 4. 98 der kunne tjene som en reference for samarbejdet og opfordrer til frivillig koordinering mellem alle europæi- ske aktører med henblik på at øge effekten af de midler, der strømmer fra Europa til Asien. Strategien omfatter 17 (udviklings-)lande: ASEAN’s medlems- og ansøger- lande, bortset fra Brunei og Singapore (1), landene i Sydasien og Kina. 2. 2. Meddelelsen giver fire hovedbegrundelser for lanceringen af denne nye strategi. For det første konstateres det, at (mange) miljøproblemer går på tværs af de nationale grænser. Det gælder fx virkninger af drivhusgasemissioner, nedbrydning af ozonlaget og tab af biologisk mangfoldighed. For det andet medvirker fattigdom direkte til miljøforrin- gelsen, da bæredygtige alternativer for udnyttelsen af naturressourcerne ikke (i tilstrækkelig grad) står til rådighed for de fattige. For det tredje er den nuværende miljøforringelse og den fortsatte miljøbelastning begyndt at true den økonomiske udvikling i disse regioner. På grund af økonomiernes globale karakter vil virkningerne også kunne mærkes i Europa (2). Endelig giver Asiens miljøbestræbelser europæiske virksomheder muligheder for at bidrage til at imødekomme disse udfordringer til gensidig fordel. Kommissionens strategi og forslag er baseret på 2. 3. tre aktionslinjer. For det første må der ske en mobilisering af den private sektor. Dette er ikke kun nødvendigt for at tiltrække tilstrækkelig kapital — inden år 2000 vil der være behov for 34 mia. ecu om året, men også fordi en markedsbaseret approach »kunne fremme en mere effektiv anvendelse af ressourcerne«. stærke sider såsom: opbygning af miljøstyringskapacitet, udstyr og teknologier til nedbringning og forebyggelse af forurening samt innovation, forskning og udvikling. 2. 4. Kommissionen ønsker, at der navnlig samar- bejdes om disse tre nøgleområder, som udgør Europas stærke sider, og forelægger en praktisk vejledning for hvert område. Det foreslås at føre en miljødialog på grundlag af strategier, som skal udvikles for hvert af de nævnte lande. Der opfordres til synergi med medlemsstaternes pro- grammer og til allokering af tilstrækkelige midler. 2. 5. Meddelelsen nævner til sidst fire kriterier, som skal ligge til grund for udvælgelsen af EU’s samarbejds- aktiviteter. De fire kriterier er: gensidig interesse, komplementaritet med medlemsstaternes aktiviteter, samspil med multila- terale organisationer og bæredygtighed. 3. Generelle bemærkninger 3. 1. ØSU hilser denne klart formulerede meddelelse velkommen og støtter de grundprincipper, som forslage- ne bygger på. Meddelelsen redegør for problemerne, behovet for handling og samarbejdsstrategien på en komprimeret, men overbevisende måde. Logikken i meddelelsen er så klar, at man næsten fristes til at overse eller undervurdere de betydelige hindringer og dødvandesituationer, som kan forventes at dukke op, og som må overvindes, inden man til sidst kan høste frugten af de gennemførte projekter. At disse problemer er meget store, fremgår også af de drøftelser, der blev ført, og de tilsagn, der blev givet på Kyoto-konferencen om klimaændringer i december 1997. For det andet bør man fremfor det naturlige miljø lægge større vægt på by- og industrirelaterede miljøproblemer, forureningsforebyggelse og renere teknologier, da disse spørgsmål er blandt de mest presserende. ØSU ønsker i denne sammenhæng endnu en gang at understrege vigtigheden af bæredygtighed på alle planlægningsniveauer. Kommissionen går endvidere ind for at satse på »win- win-muligheder« ved at tage udgangspunkt i Europas Med vækstpausen i 1997 skulle der være tilstrækkelig tid til at indarbejde miljøbeskyttelse og princippet om bæredygtig udvikling i den nye økonomiske strategi, som de pågældende lande bør anlægge. Samarbejdet med EU og erfaringerne på dette område kan udnyttes fuldt ud via en sådan strategi. (1) Man har udelukket disse to lande fra den foreslåede strategi, da deres økonomiske udviklingsniveau langt overstiger de øvrige landes niveau. (2) Et eksempel herpå er virkningerne af usikkerheden på finansmarkederne i en række asiatiske lande, som i oktober 1997 førte til et skarpt fald i disse landes noteringer på den vestlige verdens børser. 3. 2. ØSU går ud fra, at Kommissionens manglende behandling af disse hindringer ikke skyldes, at den ikke er klar over dem eller ønsker at tillægge dem ringe betydning, men at den mener, at Fællesskabet i alminde- lighed, Kommissionen, medlemsstaternes regeringer og 27. 4. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 129/51 arbejdsmarkedets parter i bredest mulig forstand, bør tage sig sammen og nå til enighed om de rammebestem- melser, som Kommissionen foreslår. Når først EU har fastlagt sin strategi, herunder enighed vedrørende spørgsmålet om Europas stærke sider, og Asien derefter også har fastlagt sin strategi, vil næste fase være at fastsætte mål, som vil ligge til grund for udformningen af programmer og projekter. I denne fase vil opmærk- somheden blive rettet mod sådanne hindringer. 3. 3. Dette er også årsagen til, at Kommissionen endnu ikke har fundet det nødvendigt at konsultere andre internationale organer eller de enkelte lande i Asien, inden den færdiggjorde sin meddelelse. ØSU kan følge denne tankegang, men logikken indeholder også elemen- ter af et cirkelbevis, for man kunne forestille sig, at det ville være lettere at opnå enighed om rammebetingelser- ne, hvis parterne bedre forstod, hvad de indebar. En antydning af en reaktion fra deltagende asiatiske lande på den foreslåede samarbejdsstrategi forekommer at være et oplagt parameter at gå ud fra. 3. 4. Det fremgår ikke af meddelelsen, hvordan strate- gien skal følges op. Hvad agter Kommissionen at gøre, når Rådet er nået til enighed? ØSU opfordrer Kommissionen til at oplyse, på hvilken måde den vil føre forhandlingerne med partnerlandene i Asien og med de internationale organisationer (1), som også arbejder inden for dette område, da det vil hjælpe dem til at formulere deres holdning til strategien. 3. 5. Meddelelsen fremhæver med rette behovet for en bedre koordinering af programmer og projekter, som medlemsstaterne gennemfører med de asiatiske lande. Hensigten er at undgå dobbeltarbejde og styrke samspil- let mellem programmerne. I betragtning af den direkte årsagssammenhæng mellem miljøbeskyttelse og fattig- domsbekæmpelse bør relevante udviklingssamarbejd- sprogrammer inkorporeres i sådanne ordninger (2). ØSU er klar over, at det er de fattige, som rammes hårdest af miljøforringelsen, og som er dårligst rustet til at forsvare sig imod eller undgå virkningerne af forureningen. Det må imidlertid erkendes, at det ofte, selv på nationalt plan, er vanskeligt at opnå den fornødne koordination, da forskellige organer er vant til at følge egne samarbejds- mønstre, -netværk og -metoder. Hertil kommer, at samordningsbestræbelser kan opfattes som indblanding (1) Bl. a. ESCAP (FN’s Økonomiske og Sociale Kommission for Asien og Stillehavsområdet), Verdensbanken og UNCTAD. (2) I Kommissionen ligger ansvaret herfor (de asiatiske lande) hos Generaldirektorat I (F) og I B (C). i interne anliggender (3). Det vil derfor være nødvendigt at oprette mekanismer såsom ekspertgrupper, som kan bidrage til at fremme koordinationen, og som kan synliggøre de fordele, ordningerne kan have for delta- gerne. 3. 6. Det må erkendes, at de 17 lande, som er udvalgt til at deltage i strategien er væsensforskellige. De tilhører ikke noget bestemt partnerskab og har heller ikke nogen fælles forbindelse med EU. ØSU er enig i, at der må fastlægges en særlig miljøstrategi for hver enkelt partnerland, men det ville være særdeles uhensigtsmæs- sigt, hvis EU var nødsaget til at indlede særskilte forhandlinger med hvert land om en samarbejdsstrategi. ASEM dækker ganske vist Sydøstasien og Østasien, men der er endnu ikke oprettet sådanne forbindelser med Sydasien (4). Måske kunne ESCAP blive et vigtigt forum for en dialog med Asien, da det indtager en anerkendt rolle i miljøsamarbejdet. 3. 7. Skønt der er stigende erkendelse i en række asiatiske lande af miljøforringelsens skadelige virkninger for sundheden og den økonomiske udvikling, er der ofte ingen overordnet vision om en bæredygtig udvikling. Der er et akut behov for at styrke den institutionelle kapacitet til at klare disse problemer. Institutionerne må gøres mere effektive, også på grund af de nyoprettede nationale miljødepartementers forholdsvis svage posi- tion (5). ØSU er derfor helt enig i vigtigheden af at forbedre miljøstyringskapaciteten. Det er også enig med Kommissionen i, at EU’s medlemsstater kunne yde et væsentligt bidrag på dette område (6). (3) Den succes, som EU’s fællesgruppe vedrørende Kina har haft, viser, at samarbejde kan fremme virkeliggørelsen af de enkelte afdelingers mål. (4) Den Sydasiatiske Sammenslutning for Regionalt Samar- bejde (SAARC) kan dog muligvis udfylde en sådan funk- tion. (5) Væksten i erhvervslivets miljøstyringskapacitet påvirkes i positiv retning af handelsmæssige hensyn (handel med mere udviklede lande). Forvaltningskapaciteten vil måske blive styrket via udenlandske investeringer. Et eksempel herpå er indførelsen af giftaffaldsforvaltning i Filippinerne. Udenlandske virksomheder, som ønsker at oprette produk- tionsenheder, vil måske — hvis der ikke træffes foranstalt- ninger fra regeringens side — i sidste ende beslutte selv at løse problemerne med giftigt og farligt affald, da de ikke »har råd til« at blive beskyldt for at tage for let på tilstedeværelsen af giftigt affald på deres grund. (6) I denne forbindelse bør man nævne implementeringen af ISO 14000-serien (miljøforvaltningssystemer) i udviklings- lande, hvilket vil gøre det lettere for virksomheder at kontrollere de miljømæssige virkninger af deres aktiviteter. I mange asiatiske lande har man anvendt en proaktiv fremgangsmåde. På regionalt plan har man fx oprettet en teknisk arbejdsgruppe under ASEAN’s rådgivende udvalg for standarder og kvalitet. C 129/52 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 4. 98 3. 8. ØSU konstaterer med tilfredshed, at meddelelsen lægger vægt på den private sektors rolle i imødekommel- sen af Asiens miljømæssige udfordringer. Det er meget vigtigt, at erhvervs- og interesseorganisationerne delta- ger i strategien, og der bør gøres en aktiv indsats for at inddrage disse organisationer. En stor del af litteraturen om emnet støtter tesen om, at større inddragelse af det private erhvervsliv og øget anvendelse af markedsbasere- de løsninger, som er betinget og understøttet af et »befordrende« miljø, samt god forvaltningspraksis (ka- pacitetsopbygning) er de mest effektive midler til at sikre en bæredygtig udvikling (1). 3. 9. ØSU bifalder bemærkningerne fra formanden for Asien/Europa-mødet i Bangkok i marts 1996, som også synes at støtte en sådan approach. Dette element i strategien må imidlertid uddybes med henblik på at skabe gennemsigtige mekanismer, så den private sektor kan udfylde sin rolle på en effektiv måde. 3. 10. ØSU håber derfor, at UNICE vil tage dette emne op på »Europe Asia Business Forum«, som vil blive afviklet inden ASEM II. 3. 11. ØSU støtter endvidere det tredje aktivitetsområ- de i Kommissionens strategi: styrkelse af det europæisk- asiatiske F&U-netværk på miljøområdet. Teknologisk udvikling er en af Europas stærke sider og kunne spille en central rolle i samarbejdsstrategien til gensidig fordel for de involverede lande. 3. 12. Endelig går ØSU ind for den opprioritering af by- og industrirelaterede miljøproblemer, som Kommis- sionen foreslår i sin meddelelse. På grund af disse problemers akutte karakter, er det i høj grad nødvendigt at øge budgetlinjen for teknologioverførsel, bymiljø og forureningskontrol, hvortil der i øjeblikket tildeles under 10 % af EU’s miljømidler. Det er dog stadig vigtigt at bidrage til bevarelsen af de naturlige leve- og voksesteder. virksomheder kan have behov for hjælp til at imødekom- me de høje miljøstandarder, som måske gælder for deres kunder på de udenlandske markeder. Der er tegn på, at SMV bidrager forholdsvis meget til industriforurening- en, men der er et (stort) potentiale for forbedring af miljøstyringskapaciteten via bedre administrativ prak- sis, forudsat at den fornødne infrastruktur er på plads (2). 4. 2. ØSU noterer sig den beslutning, der er taget af ASEM’s stats- og regeringschefer om oprettelse af et asiatisk-europæisk center for miljøteknologi i Thailand, men henleder opmærksomheden på Det Regionale Institut for Miljøteknologi (RIET) i Singapore, som Fællesskabet og Singapore sammen etablerede i 1993. I løbet af de tre år, RIET har eksisteret, er det, som det også fremgår af meddelelsen, blevet et center for ekspertise i overførsel og udveksling af knowhow og tjenester på miljøområdet mellem Europa og Asien. ØSU mener, at det ville gavne både de europæiske og asiatiske ASEM-partnere, hvis man søgte at opnå komplementaritet mellem det nye miljøinstitut og RIET. Mens RIET er orienteret mod erhvervslivet, hvor den søger at fremme god praksis på miljøområdet, kan det nye institut beskæftige sig med miljøspørgsmålenes samfundsmæssige aspekter, navnlig ved at fremsætte synspunkter vedrørende miljøpolitik, den institutionelle ramme og kapacitet. Instituttet kan også stimulere den strategiske miljøplanlægning og tjene som forum for konsultation og dialog. 4. 3. I meddelelsen fremhæves det, at udenlandske virksomheder er i færd med at etablere produktionsfacili- teter i visse asiatiske lande for at høste fordelen ved disse landes mindre strenge miljøforanstaltninger. ØSU understreger, at dette ikke finder sted i noget stort omfang (3). 4. Særlige bemærkninger 4. 1. ØSU mener, at der bør rettes særlig opmærksom- hed mod den rolle, som SMV spiller i Asien. I mange udviklingslande bidrager SMV i betydelig grad til eksporten. I Indien tegner SMV sig for eksempel for 90 % af eksporten af tekstil- og lædervarer. Disse ØSU vil naturligvis i højere grad være imod en udflytning af udenlandske virksomheder, hvis incitamentet hertil er en sænkning af miljøstandarderne i de pågældende asiatiske lande. Det opfordrer i denne sammenhæng til, at Kommissionen i forbindelse med multilaterale forhandlingsrunder, fx OECD-forhandlingerne om en multilateral aftale om investering (MAI) og WTO- (1) For eksempel: The World Bank, The State in a changing world, 1997, s. 163-165, United Nations, State of the environment in Asia and the Pacific, 1995, kapitel 19, Social Economic Council (Nederlandene), Den private sektors rolle i det internationale samarbejde (på ne- derlandsk), 1997. (2) Se også fodnote 5, s. 51, og f. eks. : Unctad. TE/B/COM I/EM. 4/2 af 18. august 1997 (punkt 55-61). (3) KOM(96) 54 endelig udg. af 28. 2. 1996, KOM(96) 314 endelig udg. , 3. 7. 1996. I artikel 3. 1. 4 nævnes en række miljøområder, hvor der ønskes (mere) samarbejde (medde- lelse om handel og miljø). 27. 4. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 129/53 forhandlingerne, aktivt støtter strategien »non-lowering of domestic standards« (ingen sænkning af de nationale standarder). Fænomenet viser klart behovet for at tilskynde de asiatiske lande til at forbedre deres miljøfor- hold samt relevansen netop nu af den foreslåede strategi. 4. 4. ØSU anbefaler endelig, at alle dele af de budget- poster, der har at gøre med miljøaspekter og samarbejde med Asien, samles under en slags rammeprogram i stil med det program for forskning og teknologisk udvikling, der omtales i traktatens artikel 130 I eller det nyligt foreslåede rammeprogram for energi. En sådan admini- strativ omrokering af budgetposterne ville i høj grad øge gennemsigtigheden af EU’s miljøpolitik. Øget gennemsigtighed ville samtidig give den politiske be- slutningstager bedre indsigt i eventuelle sammenhænge mellem de forskellige programmer, som ligger på bordet, og forsyne ham med et simpelt værktøj til at fremme samordningen og synergien mellem de godkendte ordninger. Bruxelles, den 25. februar 1998. Tom JENKINS Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg BILAG til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse Følgende ændringsforslag fik mere end 25 % af de afgivne stemmer, men blev forkastet under gennemgangen: Punkt 4. 3 De første to afsnit erstattes af følgende: »ØSU lægger vægt på Kommissionens oplysninger om udenlandske virksomheders oprettelse af produktionsenheder i visse asiatiske lande med henblik på at drage fordel af disse landes mindre strenge miljøregler. Fremme af miljøstandarder, der beskytter folkesundheden og styrker en bæredygtig udvikling, bør være et centralt og varigt element i EU’s samarbejdsstrategi over for de asiatiske lande. ØSU opfordrer derfor Kommissionen til at indlede en proces, som kan føre til gensidigt accepterede udformninger af internationale standarder, og til inden for rammerne af multilaterale forhandlinger (OECD og evt. WTO) aktivt at støtte princippet om gensidig anerkendelse af grundlæggende miljøstandarder og om ikke-sænkning af nationale standarder. Gennemførelsen af miljøstandarder afhænger endvidere af den politiske situation i det pågældende land. Ægte demokrati og gennemsigtighed, handlingsfrihed for NGO’er og effektive sikkerhedskontrolprocedu- rer er nødvendige garantier for, at nationale og internationale standarder kan fungere effektivt. Det vil desuden være hensigtsmæssigt at undersøge mulighederne for sanktionsbestemmelser, der kan have en forebyggende virkning, og mere retfærdige regler for erstatning til ofre for miljøulykker. « Begrundelse Der er en tendens til at udnytte mindre udviklede miljøbestemmelser. Hertil kommer, at erstatningsbestem- melserne for ofrene for miljøulykker er forbundet med langt mindre omkostninger i visse lande. Vi bør ikke bagatellisere dette problem, hvilket rapporten synes at gøre: katastrofen i Bhopal i Indien og dens dramatiske konsekvenser for tusindvis af ofre, som kun har modtaget minimal erstatning efter flere års retssager, må ikke glemmes. C 129/54 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 4. 98 Det er nødvendigt at fremme universelle standarder og forbedre de nationale lovgivninger på grundlag af indhøstede erfaringer og bevidstgørelsesinitiativer. Hvis der ikke tages hensyn til miljøet i forbindelse med handel og investeringer, er der fare for, at der drives konkurrenceforvridende dumping (dumping strider imod WTO’s konkurrenceprincipper). Afstemningsresultat For: 41, imod: 46, hverken for eller imod: 7. Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Europa- Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 93/74/EØF om foder med særlige ernæringsformål og om ændring af direktiv 74/63/EØF, 79/373/EØF og 82/471/EØF« (1) (98/C 129/12) Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 6. november 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 43 og 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Landbrug og Fiskeri, som udpegede Kenneth J. Gardner til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 5. februar 1998. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 352. plenarforsamling af 25. og 26. februar 1998, mødet den 25. februar 1998, med 76 stemmer for, 5 imod og 6 hverken for eller imod, følgende udtalelse. 1. Generelle bemærkninger (i) Med det foreliggende forslag indføres en ny kategori »fodertilskud« i fællesskabslovgivningen. Det dre- jer sig om koncentrerede blandinger af mikromine- raler, vitaminer osv. , der gives som tilskud til andet foder. Denne kategori vil komme til at indgå i den omfattende eksisterende EU-lovgivning på områ- det, der allerede inkluderer: (iii) ØSU er derfor ikke helt overbevist om, at der er behov for den nye kategori på EU-plan. Hvis den indføres, vil hele systemet blive endnu mere indviklet. Det trænger i forvejen til at blive gjort mere gennemsigtigt. En kodificering ville være et første skridt i den retning. (iv) Nærværende udtalelse afgives med forbehold af ovennævnte bemærkninger og nedenstående afsnit. — Foderblandinger. — Tilskudsfoder. — Forblandet foder. — Foder med særlige ernæringsformål. (ii) Fodertilskud er meget populære produkter i med- lemsstaterne. I nogle medlemsstater er de tilladt særskilt, fx ANSA-produkter i Frankrig (Apports Nutritionnels Spécifiques d’Adaptation). Andre medlemsstater har ingen særskilt lovgivning, men de pågældende produkter ser ud til at være indpasset i de kategorier, der opereres med i den nationale fortolkning af eksisterende direktiver. (1) EFT C 298 af 30. 9. 1997, s. 10. 1. 1. Retsgrundlag 1. 1. 1. Kommissionen har fremsat sit forslag under henvisning til artikel 100 A i traktaten (det indre marked), omend retsgrundlaget for denne type lovgivning normalt er artikel 43 (landbrug), da det drejer sig om produktion og salg af Bilag II-produkter. Rådets juridiske tjeneste har bekræftet, at artikel 43 er det rigtige grundlag (udtalelse 11180/97, 10. oktober 1997). 1. 1. 2. ØSU forstår Kommissionens begrundelse for at anvende artikel 100 A som retsgrundlag, men påpeger, at de samme hensyn skal tilgodeses i henhold til artikel 43. For at undgå den langsommelige og besværlige 1. 1. 3. procedure, der i dag følger af artikel 100 A, foreslås


title: 1999/142/CE: Décision de la Commission du 25 février 1998 concernant une aide accordée par l'Allemagne comme aide au développement pour la construction d'une drague et son achat par l'Indonésie [notifiée sous le numéro C(1998) 583] (Le texte en langue allemande est le seul faisant foi.) (Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)

eurovoc_concepts:
Germany
Indonesia
State aid
building subsidy
development aid
shipbuilding

formats: html pdf print

text: L 46/52 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes 20. 2. 1999 II (Actes dont la publication n’est pas une condition de leur applicabilit(cid:130)) COMMISSION D(cid:144)CISION DE LA COMMISSION du 25 f(cid:130)vrier 1998 concernant une aide accord(cid:130)e par l’Allemagne comme aide au d(cid:130)veloppement pour la construction d’une drague et son achat par l’Indon(cid:130)sie [notifi(cid:130)e sous le num(cid:130)ro C(1998) 583] (Le texte en langue allemande est le seul faisant foi. ) (Texte pr(cid:130)sentant de l’int(cid:130)r(cid:136)t pour l’EEE) (1999/142/CE) LA COMMISSION DES COMMUNAUT(cid:144)S EUROP(cid:144)ENNES, vu le trait(cid:130) instituant la Communaut(cid:130) europ(cid:130)enne, et notamment son article 93, paragraphe 2, premier alin(cid:130)a, vu la directive 90/684/CEE du Conseil du 21 d(cid:130)cembre 1990 concernant les aides (cid:133) la construction navale (1), telle que prorog(cid:130)e par (CE) no 3094/95 du Conseil du 22 d(cid:130)cembre 1995 relatif aux aides (cid:133) la construction navale (2), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)glement (CE) no 2600/97 du Conseil (3), et notamment son article 4, paragraphe 7, le r(cid:138)glement apr(cid:138)s avoir mis les int(cid:130)ress(cid:130)s en demeure de lui pr(cid:130)senter leurs observations, conform(cid:130)ment (cid:133) l’article 93 du trait(cid:130), et compte tenu de ces observations, consid(cid:130)rant ce qui suit: I Par lettre du 3 janvier 1996, l’Association europ(cid:130)enne de dragage (European Dredging Association, EuDA) a d(cid:130)pos(cid:130) une plainte contre la vente par l’Allemagne de trois dragues (cid:133) l’Indon(cid:130)sie. L’association (cid:130)mettait la supposi- tion que l’aide accord(cid:130)e dans le cadre de cette vente n’(cid:130)tait pas compatible avec la directive 90/684/CEE (1) JO L 380 du 31. 12. 1990, p. 27. (2) JO L 332 du 30. 12. 1995, p. 1. (3) JO L 351 du 23. 12. 1997, p. 18. (septi(cid:138)me directive concernant les aides (cid:133) la construction navale). D’apr(cid:138)s la lettre, l’aide aurait permis (cid:133) un fournis- seur, en concurrence avec d’autres entreprises offrant des services de dragage dans le cadre d’appels d’offres interna- tionaux, de facturer, (cid:133) Ta(cid:139)wan et en Tha(cid:139)lande, un prix inf(cid:130)rieur (cid:133) celui du march(cid:130) local. Par lettre SG(94) D/6533 adress(cid:130)e le 17 mai 1994 (cid:133) l’Alle- magne, la Commission avait autoris(cid:130) l’octroi d’une aide au d(cid:130)veloppement li(cid:130)e (cid:133) la vente de trois dragues du chantier naval Stralsund (cid:133) l’entreprise indon(cid:130)sienne Pengerukan («Rukindo»). Rukindo est une soci(cid:130)t(cid:130) (cid:133) responsabilit(cid:130) limit(cid:130)e publique dont 100 % des parts sont d(cid:130)tenues par le minist(cid:138)re des finances. L’aide au d(cid:130)veloppement a pris la forme d’un pr(cid:136)t accord(cid:130) par f(cid:129)r Wiederaufbau. Le pr(cid:136)t couvrait 90 % de la valeur contrac- tuelle pour une dur(cid:130)e de onze ans (cid:133) un taux de 3,5 %. L’(cid:130)quivalent subvention OCDE (cid:130)tait de 25,35 %. L’em- prunteur (cid:130)tait la R(cid:130)publique d’Indon(cid:130)sie repr(cid:130)sent(cid:130)e par son minist(cid:138)re des finances. la Kreditanstalt La notification du projet d’aide du 24 mars 1994 mentionne les sites en Indon(cid:130)sie o(cid:151) les dragues devaient (cid:136)tre utilis(cid:130)es. Dans la lettre adress(cid:130)e (cid:133) l’Allemagne et dans laquelle elle approuve l’aide, la Commission avait pr(cid:130)cis(cid:130) que les dragues ne devaient (cid:136)tre utilis(cid:130)es qu’en Indon(cid:130)sie. 20. 2. 1999 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes L 46/53 II Les dragues n’(cid:130)tant apparemment pas utilis(cid:130)es dans les conditions dont (cid:130)tait assortie l’autorisation de l’aide, et la Commission n’ayant (cid:130)t(cid:130) inform(cid:130)e d’aucune modification (cid:133) cet (cid:130)gard, celle-ci a adress(cid:130), le 31 juillet 1996, une lettre aux autorit(cid:130)s allemandes pour leur demander des pr(cid:130)ci- sions sur l’exploitation des dragues, le montant de l’aide accord(cid:130)e pour ce projet et la situation financi(cid:138)re de l’en- treprise indon(cid:130)sienne. Apr(cid:138)s une prorogation du d(cid:130)lai, l’Allemagne a fourni ces informations par lettre du 6 novembre 1996. Elle confir- mait qu’une drague avait (cid:130)t(cid:130) utilis(cid:130)e en Malaisie, en dehors des eaux territoriales indon(cid:130)siennes, mais ne faisait pas (cid:130)tat des utilisations (cid:133) Ta(cid:139)wan ou en Tha(cid:139)lande rappor- t(cid:130)es par l’EuDA. L’Allemagne faisait valoir que la drague ne pouvait (cid:136)tre utilis(cid:130)e de mani(cid:138)re optimale dans les eaux indon(cid:130)siennes en raison des retards pris dans la r(cid:130)alisation de plusieurs grands projets de construction de ports pour lesquels la drague avait (cid:130)t(cid:130) acquise initialement. De plus, l’utilisation de la drague en Malaisie s’inscrivait dans le cadre d’un contrat de sous-traitance pour le compte d’une soci(cid:130)t(cid:130) indon(cid:130)sienne, alors que Rukindo n’avait jamais particip(cid:130) elle-m(cid:136)me (cid:133) des appels d’offres internationaux. L’Alle- magne s’est (cid:130)galement engag(cid:130)e (cid:133) attirer l’attention du gouvernement indon(cid:130)sien sur le fait que l’utilisation des dragues devait rester conforme (cid:133) la destination pour laquelle elles avaient (cid:130)t(cid:130) acquises initialement. L’Allemagne n’(cid:130)tait pas en mesure de fournir des infor- mations concernant la situation financi(cid:138)re de Rukindo (cid:130)tant donn(cid:130) que cette soci(cid:130)t(cid:130) contr(cid:147)l(cid:130)e par l’(cid:144)tat ne pr(cid:130)sente pas de comptes annuels v(cid:130)rifi(cid:130)s et probants et que cette soci(cid:130)t(cid:130) n’avait elle-m(cid:136)me effectu(cid:130) directement aucun emprunt. III (cid:144)tant donn(cid:130) la r(cid:130)ponse de l’Allemagne, la Commission a (cid:130)t(cid:130) amen(cid:130)e (cid:133) conclure que les modalit(cid:130)s d’utilisation des dragues n’(cid:130)taient conformes ni (cid:133) l’autorisation qu’elle avait accord(cid:130)e par lettre du 17 mai 1994, ni aux condi- tions d’octroi des aides au d(cid:130)veloppement pr(cid:130)vues (cid:133) l’ar- ticle 4, paragraphe 7, de la septi(cid:138)me directive sur les aides d’(cid:144)tat (cid:133) la construction navale. Il n’(cid:130)tait pas encore (cid:130)tabli, (cid:133) ce moment-l(cid:133), si l’aide envisag(cid:130)e avait une composante «d(cid:130)veloppement». La Commission a, d(cid:138)s lors, d(cid:130)cid(cid:130) d’engager la proc(cid:130)dure pr(cid:130)vue (cid:133) l’article 93, paragraphe 2, du trait(cid:130) en vue d’exa- miner si l’octroi et la mise en œuvre de l’aide (cid:130)taient conformes (cid:133) l’autorisation du 17 mai 1994 et, en particu- l’aide envisag(cid:130)e avait encore une composante lier, si «d(cid:130)veloppement» et (cid:130)tait encore compatible avec le march(cid:130) commun. L’Allemagne a (cid:130)t(cid:130) inform(cid:130)e de cette d(cid:130)cision par lettre du 15 avril 1997. IV (cid:211) la suite de la publication de la d(cid:130)cision relative (cid:133) l’ouverture de la proc(cid:130)dure (1), les autorit(cid:130)s danoises et l’Association europ(cid:130)enne de dragage ont pr(cid:130)sent(cid:130) des observations dans lesquelles elles consid(cid:130)raient que l’utili- sation des dragues n’(cid:130)tait pas conforme aux conditions l’autorisation de la Commission et (cid:130)tait fix(cid:130)es par contraire (cid:133) la septi(cid:138)me directive concernant les aides d’(cid:144)tat (cid:133) la construction navale. Ces observations ont (cid:130)t(cid:130) transmises pour commentaire (cid:133) l’Allemagne, par lettre du 25 ao(cid:150)t 1997. V L’Allemagne a r(cid:130)pondu (cid:133) l’ouverture de la proc(cid:130)dure par lettre du 18 juin 1997 et aux observations du gouverne- ment danois et de l’EuDA, par lettre du 9 octobrre 1997. Ses commentaires peuvent se r(cid:130)sumer de la mani(cid:138)re suivante. Les dragues (cid:130)taient destin(cid:130)es principalement aux travaux d’approfondissement des bassins de Tanjung Priok, Batam, Surabaya, Belawan, Semarang, Panjang et Ujang Padang. La r(cid:130)alisation de ces travaux avait pris du retard en raison de probl(cid:138)mes de financement, de sorte que les travaux de dragage n’ont pu (cid:136)tre men(cid:130)s (cid:133) bien que dans les ports de Belawan, de Tanjung Priok et de Surabaya. La responsabilit(cid:130) de ces retards ne pouvait (cid:136)tre imput(cid:130)e ni (cid:133) Rukindo ni (cid:133) la Kreditanstalt f(cid:129)r Wiederaufbau. La drague KK Aru II a (cid:130)t(cid:130) utilis(cid:130)e en Malaisie pendant 173 jours en 1995 et pendant 156 jours en 1996. En raison de d(cid:130)fectuosit(cid:130)s du syst(cid:138)me de pompes et de vannes, le temps d’utilisation r(cid:130)el a toutefois (cid:130)t(cid:130) nette- ment moins long que la p(cid:130)riode totale pass(cid:130)e dans les eaux malaises. En 1996, KK Aru II (cid:130)tait le seul navire de la flotte de PT Rukindo (qui compte 32 dragues) a (cid:136)tre exploit(cid:130) (cid:133) l’(cid:130)tranger. Lorsqu’elle a ouvert la proc(cid:130)dure, la Commission s’est fond(cid:130)e sur des informations selon lesquelles une drague avait (cid:130)t(cid:130) exploit(cid:130)e en Tha(cid:139)lande. D’apr(cid:138)s l’Allemagne, il ne s’agissait cependant pas d’une des trois dragues susvi- s(cid:130)es, mais de KK Irian Jaya, qui a (cid:130)t(cid:130) exploit(cid:130)e en Tha(cid:139)- lande pendant 31 jours entre le 21 avril et le 29 mai 1994. L’Allemagne a avanc(cid:130) que les dragues avaient (cid:130)t(cid:130) sp(cid:130)cia- lement con(cid:135)ues pour effectuer des travaux en Indon(cid:130)sie exigeant, notamment, un tirant d’eau plus important que celui des autres dragues disponibles (cid:133) l’(cid:130)poque. Les dragues n(cid:130)cessitaient une hauteur d’eau d’environ huit m(cid:138)tres pour pouvoir travailler efficacement. L’Allemagne a argu(cid:130) que le tirant d’eau n(cid:130)cessaire pour ces dragues limitait leurs possibilit(cid:130)s d’utilisation dans d’autres ports et sur d’autres voies navigables en Indon(cid:130)sie. Pour r(cid:130)duire au minimum les p(cid:130)riodes d’inactivit(cid:130) et pour r(cid:130)cup(cid:130)rer au moins une partie des frais fixes (co(cid:150)ts de personnel, frais (1) JO C 192 du 24. 6. 1997, p. 9. L 46/54 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes 20. 2. 1999 financiers, etc. ), Rukindo se serait vue oblig(cid:130)e d’offrir les services des dragues (cid:133) d’autres entreprises de dragage qui les auraient ensuite utilis(cid:130)es en dehors de l’Indon(cid:130)sie. Cette utilisation ne serait toutefois pas contraire (cid:133) l’ob- jectif principal de l’aide, qui est de d(cid:130)velopper l’infrastruc- ture de transport indon(cid:130)sienne. De plus, d’apr(cid:138)s l’Alle- magne, l’ach(cid:138)vement des travaux dans le cadre de projets nationaux avait la priorit(cid:130) absolue. Les navires n’auraient (cid:130)t(cid:130) utilis(cid:130)s (cid:133) l’(cid:130)tranger que pendant les p(cid:130)riodes d’inacti- vit(cid:130), lorsque les projets d’agrandissement du port ont pris du retard. La location des dragues en vue de leur utilisa- tion (cid:133) l’(cid:130)tranger devrait (cid:136)tre comprise comme un effort visant (cid:133) optimiser l’utilisation des fonds de l’aide au d(cid:130)ve- loppement en vue de r(cid:130)unir des capitaux suppl(cid:130)mentaires pour le projet d’infrastructure gr(cid:131)ce (cid:133) l’apport de devises. De surcro(cid:140)t, l’utilisation temporaire de la drague dans des eaux (cid:130)trang(cid:138)res aurait permis d’acqu(cid:130)rir de l’exp(cid:130)rience susceptible d’am(cid:130)liorer la comp(cid:130)titivit(cid:130) sur le march(cid:130) national. l’efficacit(cid:130) et de renforcer L’Allemagne a en outre soulign(cid:130) que Rukindo n’avait jamais particip(cid:130) directement (cid:133) des appels d’offres interna- tionaux et n’avait donc jamais (cid:130)t(cid:130) en concurrence directe avec d’autres entreprises internationales de dragage. Rukindo n’aurait demand(cid:130) de cahiers des charges qu’(cid:133) deux reprises, sans participer finalement (cid:133) l’appel d’offre proprement dit. Ce ne serait que pendant les p(cid:130)riodes d’inactivit(cid:130) que les dragues ont (cid:130)t(cid:130) lou(cid:130)es dans le cadre de contrats de sous-traitance. Rukindo n’aurait, par cons(cid:130)- quent, exerc(cid:130) aucune influence directe sur les prix des prestations de l’adjudicataire principal, d’autant plus que, selon la proc(cid:130)dure habituelle, celui-ci n’aurait engag(cid:130) les n(cid:130)gociations avec les diff(cid:130)rentes entreprises de dragage que lorsque le contrat lui a (cid:130)t(cid:130) attribu(cid:130). Enfin, l’Allemagne s’est engag(cid:130)e (cid:133) prendre des mesures n(cid:130)cessaires pour bien faire comprendre (cid:133) l’Indon(cid:130)sie les probl(cid:138)mes que pose l’utilisation des dragues (cid:133) l’(cid:130)tranger. VI Aux termes de l’article 4, paragraphe 7, de la septi(cid:138)me directive, les aides qui sont octroy(cid:130)es comme aides au d(cid:130)veloppement (cid:133) un pays en voie de d(cid:130)veloppement ne sont pas soumises au plafond fix(cid:130) par la Commission (cid:133) l’article 4, paragraphe 2. Elles peuvent (cid:136)tre consid(cid:130)r(cid:130)es comme compatibles avec le march(cid:130) commun si elle sont conformes aux dispositions arr(cid:136)t(cid:130)es (cid:133) cette fin par le groupe de travail no 6 de l’OCDE dans son accord concer- nant l’interpr(cid:130)tation des articles 6, 7 et 8 de l’arrangement sur les cr(cid:130)dits (cid:133) l’exportation de navires ou au corri- gendum ult(cid:130)rieur audit accord (1). Tout projet d’aide indi- viduel de ce type doit (cid:136)tre pr(cid:130)alablement notifi(cid:130) (cid:133) la Commission. Celle-ci v(cid:130)rifie la composante particuli(cid:138)re «d(cid:130)veloppement» de l’aide envisag(cid:130)e et s’assure que cette aide entre bien dans le champ d’application de l’accord susvis(cid:130). Dans son arr(cid:136)t du 5 octobre 1994 dans l’affaire C-400/92, Allemagne/Commission, la Cour de justice des Commu- naut(cid:130)s europ(cid:130)ennes a dit pour droit que l’examen de cette composante permet (cid:133) la Commission de garantir que les aides fond(cid:130)es sur l’article 4, paragraphe 7, et ayant pour but de baisser le prix des navires destin(cid:130)s (cid:133) certains pays en voie de d(cid:130)veloppement, poursuivent, compte tenu des conditions particuli(cid:138)res (cid:133) leur utilisation, un v(cid:130)ritable objectif de d(cid:130)veloppement et ne constituent pas, quoique conformes aux crit(cid:138)res OCDE, des aides en faveur d’un chantier naval d’un (cid:144)tat membre qui doivent (cid:136)tre soumises au plafond (2). La Commission se borne, (cid:133) ce stade, (cid:133) prendre une d(cid:130)ci- sion (cid:133) l’(cid:130)gard du navire KK Aru II, l’enqu(cid:136)te concernant l’exploitation des navires CD Bantang Anai et FF Bali II (cid:130)tant encore en cours. L’Allemagne a confirm(cid:130) que le navire KK Aru II n’avait pas exclusivement (cid:130)t(cid:130) utilis(cid:130) en Indon(cid:130)sie, mais que depuis sa livraison, il aurait (cid:130)t(cid:130) utilis(cid:130) pendant plus de trois cent jours en dehors de l’Indon(cid:130)sie. Il n’a donc pas fait l’objet d’une exploitation conforme (cid:133) la lettre d’autorisation de la Commission (3) et l’aide a par cons(cid:130)quent (cid:130)t(cid:130) d(cid:130)tourn(cid:130)e de son objectif. La navire a (cid:130)t(cid:130) utilis(cid:130) en Malaisie (cid:133) des fins commerciales dans le cadre de contrats attribu(cid:130)s par appel d’offres. (cid:211) cet (cid:130)gard, il convient de garder (cid:133) l’esprit que la Malaisie ne se trouve pas sur la liste des pays entrant en ligne de compte pour b(cid:130)n(cid:130)ficier d’aides au d(cid:130)veloppement. L’Allemagne a avanc(cid:130) une s(cid:130)rie d’arguments selon lesquels la composante «d(cid:130)veloppement» de l’aide subsis- terait et celle-ci n’aurait pas (cid:130)t(cid:130) d(cid:130)tourn(cid:130)e. L’utilisation des dragues en dehors de l’Indon(cid:130)sie ne serait donc pas contraire (cid:133) l’objectif premier, qui est le d(cid:130)veloppement de l’infrastructure indon(cid:130)sienne. Le tirant d’eau plus grand limiterait les autres possibilit(cid:130)s d’utilisation dans d’autres ports et sur d’autres voies navigables en Indon(cid:130)sie. Les dragues ont (cid:130)t(cid:130) utilis(cid:130)es en dehors de l’Indon(cid:130)sie pour restreindre les p(cid:130)riodes d’inactivit(cid:130) et couvrir une partie des frais fixes. Cette mesure n’a (cid:130)t(cid:130) prise que pendant les p(cid:130)riodes au cours desquelles les navires n’auraient de toute fa(cid:135)on pas (cid:130)t(cid:130) en service et visait donc (cid:133) optimiser la mise (cid:133) profit de l’aide au d(cid:130)veloppement. sur Il n’est pas (cid:133) exclure que ces arguments auraient (cid:130)t(cid:130) accept(cid:130)s s’il avait (cid:130)t(cid:130) d(cid:130)montr(cid:130) que l’utilisation du navire en dehors de l’Indon(cid:130)sie, tant du point de vue de sa dur(cid:130)e que de son importance (cid:130)conomique, constituait un cas tout (cid:133) fait exceptionnel et qu’elle r(cid:130)sultait de d(cid:130)veloppe- ments le gouvernement n’avait aucune emprise et qui n’(cid:130)taient pas pr(cid:130)visibles au moment de l’octroi de l’aide. Or, depuis 1994, KK Aru II a (cid:130)t(cid:130) utilis(cid:130) plus de trois cents jours en dehors de l’Indon(cid:130)sie. On ne saurait qualifier une telle exploitation d’extraordinaire. Le navire a, de plus, (cid:130)t(cid:130) utilis(cid:130) (cid:133) des fins purement com- merciales dans un pays qui ne peut b(cid:130)n(cid:130)ficier de l’aide au lesquels (1) Lettres de la Commission SG(89) D/311 et SG(97) D/4341 adress(cid:130)es aux (cid:144)tats membres. (2) Rec. 1994, p. I-4724, consid(cid:130)rant 21 des motifs. (3) Lettre SG(94) D/6533. 20. 2. 1999 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes L 46/55 d(cid:130)veloppement et l’utilisation du bateau en dehors de l’Indon(cid:130)sie n’a, par ailleurs, aucun rapport avec son utili- sation en vue du d(cid:130)veloppement de ce pays. Il ne peut, en outre, (cid:136)tre exclu que l’utilisation intensive du navire en dehors de l’Indon(cid:130)sie ait permis de r(cid:130)aliser des recettes financi(cid:138)res consid(cid:130)rables qui rendraient pr(cid:130)cis(cid:130)ment l’aide inutile. De surcro(cid:140)t, si la Commission avait su, au moment de la notification, que le bateau serait utilis(cid:130) (cid:133) des fins commerciales en Malaisie, elle n’aurait pas approuv(cid:130) l’aide. Toutes ces raisons la portent (cid:133) croire que l’aide est inutile. L’Allemagne avance, par ailleurs, que les navires ont (cid:130)t(cid:130) fournis dans le cadre de contrats de sous-traitance. Or, Rukindo n’aurait jamais particip(cid:130) (cid:133) des appels d’offres internationaux et n’aurait jamais (cid:130)t(cid:130) en concurrence directe avec d’autres entreprises fournissant des services de dragage. Rukindo n’aurait aucune influence directe sur la fixation des prix de l’adjudicataire principal participant (cid:133) l’appel d’offres. L’Allemagne serait dispos(cid:130)e (cid:133) prendre les mesures n(cid:130)cessaires pour bien faire comprendre (cid:133) l’Indon(cid:130)sie que l’utilisation des navires (cid:133) l’(cid:130)tranger pose des probl(cid:138)mes. La Commission consid(cid:138)re que ces arguments ne sont pas pertinents, (cid:130)tant donn(cid:130) que l’utilisation commerciale du navire dans un pays qui ne peut b(cid:130)n(cid:130)ficier d’aides au d(cid:130)veloppement n’est pas acceptable, m(cid:136)me si Rukindo n’(cid:130)tait pas directement int(cid:130)ress(cid:130)e (cid:133) cette op(cid:130)ration. Il convient, en outre, de souligner que l’Allemagne ne conteste pas que les navires ont (cid:130)t(cid:130) mis en vente (cid:133) un prix inf(cid:130)rieur (cid:133) celui du march(cid:130). Il est, d(cid:138)s lors, permis de conclure que l’utilisation du navire ne justifie pas l’octroi d’une aide au d(cid:130)veloppement. Pour ces raisons, la Commission consid(cid:138)re que l’aide octroy(cid:130)e pour la construction de la drague KK Aru II par le chantier naval Volkswerft Stralsund et pour sa vente (cid:133) Rukindo a (cid:130)t(cid:130) d(cid:130)tourn(cid:130)e, et ne peut, en outre, pas (cid:136)tre consid(cid:130)r(cid:130)e comme une v(cid:130)ritable aide au d(cid:130)veloppement au sens de l’article 4, paragraphe 7, de la septi(cid:138)me direc- tive. L’aide fausse ou menace de fausser la concurrence dans le march(cid:130) commun et affecte les (cid:130)changes entre (cid:144)tats membres dans le secteur de la construction navale dans une mesure contraire (cid:133) l’int(cid:130)r(cid:136)t commun au sens de l’article 92, paragraphe 3, du trait(cid:130), et elle contrevient notamment (cid:133) l’article 4, paragraphe 7, de la directive concernant les aides (cid:133) la construction navale, A ARR(cid:219)T(cid:144) LA PR(cid:144)SENTE D(cid:144)CISION: Article premier L’aide accord(cid:130)e par l’Allemagne pour la construction de la drague KK Aru II par le chantier naval Volkswerft Stral- sund, ainsi que pour la vente de celle-ci (cid:133) Rukindo, est incompatible avec le march(cid:130) commun du fait de son d(cid:130)tournement r(cid:130)sultant d’une utilisation contraire (cid:133) celle qui est pr(cid:130)vue par l’autorisation de la Commission [lettre SG(94) D/6533]. Elle ne peut (cid:136)tre consid(cid:130)r(cid:130)e comme une aide au d(cid:130)veloppement au sens de l’article 4, paragraphe 7, de la directive 90/684/CEE. Article 2 L’Allemagne supprime l’aide mentionn(cid:130)e (cid:133) l’article 1er et veille (cid:133) son remboursement. Le remboursement de l’aide s’effectue conform(cid:130)ment aux proc(cid:130)dures et dispositions applicables en droit allemand, le montant (cid:130)tant major(cid:130) des int(cid:130)r(cid:136)ts (cid:130)chus (cid:133) partir de la date d’octroi de l’aide jusqu’(cid:133) son remboursement effectif et calcul(cid:130)s sur la base du taux utilis(cid:130) comme taux de r(cid:130)f(cid:130)rence pour le calcul des aides (cid:133) finalit(cid:130) r(cid:130)gionale. Article 3 L’Allemagne informe la Commission, dans un d(cid:130)lai de deux mois (cid:133) compter de la notification de la pr(cid:130)sente d(cid:130)cision, des mesures prises pour s’y conformer. Article 4 La R(cid:130)publique f(cid:130)d(cid:130)rale d’Allemagne est destinataire de la pr(cid:130)sente d(cid:130)cision. Fait (cid:133) Bruxelles, le 25 f(cid:130)vrier 1998. Par la Commission Karel VAN MIERT Membre de la Commission


title: Proposta de Regulamento (CE) do Conselho relativo à menção obrigatória, na rotulagem de determinados géneros alimentícios produzidos a partir de organismos geneticamente modificados, de outras informações para além das enumeradas na Directiva 79/112/CEE

eurovoc_concepts:
consumer protection
foodstuff
genetically modified organism
labelling
new product

text: COMISSAO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS Bruxelas, 25. 02. 1998 COM(1998)99fmal Proposta de REGULAMENTO (CE) DO CONSELHO relativo à menção obrigatória, na rotulagem de determinados géneros alimentícios produzidos a partir de organismos geneticamente modifícados, de outras informações para além das enumeradas na Directiva 79/112/CEE (apresentada pela Comissão) 1. 2. 3. 4. 5. 6. EXPOSIÇÃO DE MOTIVOS A Comissão adoptou, em 19 de Setembro de 1997, o Regulamento (CE) n° 1813/97 relativo à menção obrigatória na rotulagem de determinados géneros alimentícios produzidos a partir de organismos geneticamente modificados, de outras informações para além das enumeradas na Directiva 79/112/CEE. Esse regulamento da Comissão, que foi publicado no Jornal Oficial em 20. 09. 1997 e entrou em vigor em 1 de Novembro de 1997, é aplicável à rotulagem de alimentos e ingredientes alimentares produzidos a partir de soja e milho geneticamente modificados, que já tinham sido objecto de uma autorização nos termos da Directiva 90/220/CEH antes da entrada em vigor do Regulamento Novos Alimentos. O Regulamento (CE) n° 1813/97 foi adoptado com base no n°2 do artigo 4o da Directiva 79/112/CEE do Conselho, de 18 de Dezembro de 1978, relativa à aproximação das legislações dos Estados-membros respeitantes à rotulagem, apresentação e publicidade dos géneros alimentícios destinados ao consumidor fínal. No interesse da protecção dos consumidores e da garantia de condições justas de concorrência no mercado interno e tendo em conta a necessidade de uma política comunitária coerente em relação aos alimentos produzidos atravcs da biotecnologia, foi considerado necessário quc as regras de rolulagem para ingredientes informação ao consumidor final aplicávcis aos alimentos e alimentares produzidos a partir de OGM e que tenham sido colocados no mercado antes da entrada em vigor do Regulamento (CE) n° 258/97 no seguimento de uma autorização concedida nos termos da Directiva 90/220/CEE sejam também aplicadas aos alimentos e ingredientes alimentares colocados no mercado apòs essadata. Para alcançar esse objectivo, o primeiro passo, que foi dado através do já referido Regulamento (CE) n° 1813/97, consistiu em exigir a aplicação de disposições equivalentes às constantes do artigo 8o do Regulamento (CE) n° 258/97 aos alimentos e ingredientes alimentares produzidos a partir da soja geneticamente modifícada abrangida pela Decisão 96/281/CE ou do milho geneticamente modificado abrangido pela Decisão 97/98/CE. No entanto, a definição de normas de rotulagem gerais aplicáveis aos referidos produtos não é suficiente para esclarecer quais os produtos de soja ou milho geneticamente modificados que terão de ser rotulados, nem, nos casos em que essa exigência seja aplicável, como é que essa rotulagem deverá ser feita. Para tal, será igualmente necessário, numa segunda fase, com base na abordagem adoptada no artigo 8o do Regulamento (CE) n° 258/97, adoptar normas comunitárias uniformes pormenorizadas. Na verdade, o artigo 3o do Regulamento (CE) n° 1813/97 já definia que "Serão adoptadas o mais rapidamente possívcl normas comunitárias uniformes pormenorizadas relativas à rotulagem dos géneros alimentícios mencionados no artigo T I O" As medidas propostas no presente proposta de regulamento constituem as normas comunitárias unifbrmes pormenorizadas a que alude o artigo 3o do Regulamento (CE)n° 1813/97. Proposta de Regulamento (CE) n° 98/. do Conselho, de. , relativo a mencao obrigatoria, na rotulagem de determinados generos alimenticios produ/idos a partir dc organismos gcncticamcntc modificados, de outras informacoes para alem das enumeradas na Directiva 79/112/CEE (Texto relevante para efeitos do EEE) O CONSELHO DA UNIAO EUROPEIA, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta a Directiva 79/112/CEE do Conselho, de 18 de Dezembro de 1978, relativa a aproximacao das legislacoes dos Estados-membros respeitantes a rotulagem, apresentacao e publicidade dos generos alimenticios destinados ao consumidor final1, com a ultima redaccao que lhe foi dada pela Directiva 97/4/CE do Parlamento Europeu e do Conselho2 e, nomeadamente, o n° 2 do seu artigo 4°, Tendo em conta a proposta da Comissao, 1. 2. 3. 1 2 4 5 Considerando que, em conformidade com o disposto na Parte C da Directiva 90/220/CEE do Conselho, de 23 de Abril de 1990, relativa a libertacao deliberada no ambiente de organismos gcncticamentc modificados3, foi autorizada a colocacao no mercado dc dctcrminados produtos gcncticamente modificados, atraves da Decisao 96/281/Cli da Comissao, dc 3 de Abril dc 1996, relativa a colocacao no mercado de soja (Glycine max L. ) geneticamente modificada com maior tolerancia ao herbicida glifosato, em conformidade com a Directiva 90/220/CEE4 do Conselho e pela Decisao 97/98/CE da Comissao, de 23 de Janeiro de 1997, relativa a colocacao no mercado de milho (Zea mays L. ) geneticamente modificado tendo sofrido uma modificacao combinada que Ihe confere propriedades insecticidas atraves do gene Bt-endotoxina e uma maior tolerancia ao herbicida glufosinato-amonio, em conformidade com a Directiva 90/220/CEE do Conselho5; Considerando que, em conformidade com a Directiva 90/220/CEE, nao houve qualquer razao de seguranca que justificasse a mencao no rotulo de soja geneticamente modificada (Glycine max L. ) e de milho geneticamente modificado (Zea mays \. ) de que foram obtidos por meio de tecnicas de modificacao genetica; Considerando que a Directiva 90/220/CEE nao abrange os produtos nao viaveis derivados de organismos geneticamente modificados (a seguir designados por "OGM"); JO n°L 33 de 8. 2. 1979, p. 1. JO n°L 43 de 14. 2. 1997, p. 21. JOn°L 117 de 8. 5. 1990, p. 15. JOn°L 107 de 30. 4. 1996, p. 10. JO ii° 1. 31 de 1. 2. 1997, p. 69. 4. 5. 6. 7. 8. 9. Considerando que determinados Estados-membros adoptaram medidas relativas à rotulagem de novos alimentos e ingredientes alimentares fabricados a partir dos produtos em questão; que as disparidades entre tais medidas são susceptíveis de entravar a livre circulação de tais alimentos e ingredientes alimentares e, por conseguinte, exercer um efeito negativo sobre o funcionamento do mercado interno; que é, por conseguinte, necessário adoptar normas comunitárias uniformes em matéria de rotulagem dos produtos em questão; Considerando que o artigo 8o do Regulamento (CE) n° 258/97 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 27 de Janeiro de 1997, relativo a novos alimentos e ingredientes alimentares6 prevê exigências específicas suplementares de rotulagem destinadas a informar devidamente o consumidor final; que essas exigências específicas suplementares de rotulagem não são aplicáveis aos alimentos ou ingredientes alimentarcs que já eram utilizados para consumo humano de forma significativa na Comunidade antes da entrada em vigor do Regulamento (CE) n° 258/97 e quc não são, por essa razão, considerados como novos; Considerando quc, a ílm dc evitar distorções da concorrcncia e com o objcctivo de informar o consumidor final, dcvem scr aplicadas, com basc nos mcsmos princípios, normas de rotulagem aos novos alimentos e ingredientes alimentares que consistem ou são derivados de OGM e que foram colocados no mercado antes da entrada em vigor do Regulamento (CE) n° 258/97 nos termos de uma autorização emitida em aplicação do disposto na Directiva 90/220/CEE e aos novos alimentos e ingredientes alimentares colocados no mercado posteriormente; Considerando, portanto, que o Regulamento (CE) n° 1813/97 da Comissão relativo à menção obrigatória, na rotulagem de determinados géneros alimentícios produzidos a partir de organismos geneticamente modificados, de outras informações para além das enumeradas na Directiva 79/112/CEE7, definiu as normas gerais de rotulagem aplicáveis aos referidos produtos; Considerando que é actualmentc urgenlc adoptar normas comunitárias pormenorizadas relativas à rotulagem dos géneros alimentares abrangidos pelo Regulamento (CE) n° 1813/97; Considerando, em especial, com base na abordagem descrita no artigo 8o do Regulamento (CE) n° 258/97, que é necessário garantir que o consumidor final seja informado de qualquer característica ou propriedade do alimento, como por exemplo a sua composição, valor nutritivo, efeitos nutricionais ou utilização, que fazem com que o mesmo alimento ou ingrediente alimentar não possa ser considerado equivalente a um alimento ou ingrediente alimentar existente; que, para esse efeito, os alimentos e ingredientes alimentares produzidos a partir de soja geneticamente modificada ou de milho geneticamente modificado e que não sejam equivalentes aos produtos convencionais estarão sujeitos a exigências de rotulagem; 6 7 JOn°L43de 14. 2. 1997, p. 1. JO n°L 257 de 20. 9. 1997, p. 7. 10. 11. 12. 13. 14. 15. 16. 17. 18. Considerando que, com base na abordagem descrita no artigo 8o do Regulamento (CE) n° 258/97, é necessário que as exigências de rotulagem se baseiem numa avaliação científica; Considerando que é nccessário definir normas claras de rotulagem dos referidos produtos, que permitam que o controlo oficial se realize em condições fiávcis, facilmente reprodutíveis e praticáveis; que deverm ser desenvolvidos métodos de ensaio comuns cientificamente validados; Considerando também que é necessário garantir que as exigências de rotulagem indispensável mas que sejam não sejam mais complicadas do que o suficientemente pormenorizadas para fornecer aos consumidores as informações de que os mesmos necessitam; Considerando que, nesta fase, se verificou que a presença de ADN resultante de modificações genéticas em alimentos ou ingredientes alimentares é o critério que melhor cumpre as referidas exigências; que essa abordagem poderá vir a ser rcanalisada à luz dc futuros dcsenvolvimcnlos do conhccimcnlo cicntíllco; Considcrando que os alimentos c ingredientes alimcntarcs produzidos a partir dc soja gencticamentc modificada (Glycine max L. ) ou dc milho gcncticamcnle modificado (Zea mays L. ) nos quais sc dclccla a presença dc ADN rcsultuntc da modificação genética não são equivalentes ao produlo natural e estão, portanto, sujeitos às exigências de rotulagem; Considerando que é possível que o ADN resultante da modificação genética tenha sido destruído pelas diferentes fases da transformação; que, nesse caso, os alimentos ou ingredientes alimentares devem ser considerados equivalentes para efeitos da rotulagem e que não estão, portanto, sujeitos às exigências de rotulagem; Considerando, no entanto, que certos métodos de transformação podem eliminar o ADN mas não as restantes proteínas; que não sc pode excluir que métodos dcsse tipo scjam utilizados na transformação dc produtos alimentares; que os alimentos c ingrcdientcs alimentares em que não cxisla ADN rcsullanle da modillcação genética mas onde existam proteínas rcsultantcs dcssa mcsma modificação não podem ser considerados como equivalcntcs; que esscs produtos estão, portanto, sujeitos às exigências de rotulagem; Considerando que, a informação necessária deve ser fornecida na lista de ingredientes, excepto para os produtos relativamente aos quais essa lista não exista, caso em que deve ser apresentada de forma clara no rótulo do produto; Considerando que, em relação aos alimentos ou ingredientes alimentares destinados à colocação no mercado para fornecimento ao consumidor final e que possam conter uma mistura do produto geneticamente modificado com o produto convencional, e sem prejuízo das restantes exigências de rotulagem previstas no presente regulamento, uma informação ao consumidor sobre a possibilidade de um produto geneticamente modificado estar presente no alimento ou ingrediente alimentar em causa é considerada - a título de derrogação, em especial no que respeita às remessas por grosso - como suficiente para cumprir as cxigências do presente regulamento; 19. 20. 21. 22. Considerando que o presente regulamento não prejudica o direito de os operadores incluírem voluntariamente nos rótulos dos seus produtos menções respeitantes a características diferentes das que são objecto do presente regulamento (tais como a ausência de alimentos ou ingredientes alimentares produzidos a partir de soja ou milho geneticamente modificados ou a presença desses alimentos ou ingredientes alimentares nos casos em que a mesma não seja cientificamente verificável mas possa ser comprovada por outros meios), desde que essas menções sejam apresentadas em conformidade com o disposto na Directiva79/112/CEE; Considerando que, tendo em conta o alcance e as repercussõcs da acção proposta, as medidas comunitárias introduzidas pelo presente regulamento são não só necessárias como também esscnciais para a rcali/açâo dos objectivos fixados; que as acções desenvolvidas a título individual pelos Estados-membros não permitirão atingir tais objectivos; Considerando que o presente regulamento substitui o Regulamento (CE) n° 1813/97, pelo que o mesmo deve ser revogado; Considerando que, nos termos do procedimento previsto no artigo 17° da Directiva 79/112/CEE, o presente texto foi submetido ao Comité Permanente dos Géneros Alimentícios, que não emitiu parecer, pelo que, em conformidade com esse mesmo procedimento, a Comissão deve apresentar uma proposta ao Conselho, ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo 1" O presente regulamento aplica-se aos alimentos ou ingredientes alimentares na sua forma defínitiva, destinada ao consumidor final (a seguir designados como "géneros alimentícios especificados"), total ou parcialmente produzidos a partir de: soja geneticamente modificada abrangida pela Decisão 96/281/CE; milho geneticamente modificado abrangido pela Decisão 97/98/CE. O presente regulamento não se aplica aos aditivos alimentares, aromatizantes destinados a ser utilizados em géneros alimentícios ou solventes de extracção utilizados na produção de géneros alimentícios mencionados no n° 1 do artigo 2o do Regulamento (CE) n° 258/97. Artigo 2" Os géneros alimentícios especificados ficam sujeitos as exigências específicas suplementares de rotulagem definidas no n° 3 do presente artigo. No entanto, os alimentos e ingredientes alimentares referidos no n° 1 e nos quais não se encontre presente qualquer ADN resultante de modificação genética não estarão sujeitos às exigências específicas de rotulagem, a não ser que se encontrem presentes proteínas resultantes da modificação genética. 3. As exigências específicas de rotulagem referidos no n° 1 são: a) b) c) d) e) Quando o alimento consistir cm mais de um ingrcdientc, a cxprcssão "produzido a partir de soja geneticamente modificada" ou "produzido a partir de milho geneticamcnte modificado", consoante o caso, deve termos do artigo 6o da constar da Directiva 79/112/CEE, entrc parênteses e imediatamentc a seguir ao nome do ingrediente em causa. Essa expressão poderá, em alternativa, constar de forma bem visível numa nota de rodapé à mesma lista de ingredientes, em caracteres de dimensão pelo menos igual aos da própria lista. ingredientes nos lista de No caso dos produtos para os quais não exista uma lista de ingredientes, a expressão "produzido a partir de soja geneticamente modificada" ou "produzido a partir de milho geneticamente modificado", consoante o caso, deve constar claramente no rótulo dos alimentos. Quando, em conformidade com o disposto no n° 5, primeiro travessão da alíneab), do artigo 6o da Directiva 79/112/CEE, um dcterminado ingrediente for designado pelo nome de uma categoria, essa designação será completada pela expressão "contém" ou "pode conter [ingredientes] produzidos a partir de soja geneticamente modificada / milho geneticamente modificado", conforme o caso. Quando um ingrcdiente dc um ingrediente composto for derivado de géneros alimentícios especificados, esse ingrediente deve ser mencionado na rotulagem do produto final, juntamente com uma das expressões previstas na alínea b). A título de derrogação, quando a eventualidade da presença de produtos geneticamente modificados sujeitos às disposições das alíneas a) a d) num determinado alimento ou ingrediente alimentar não possa ser excluída mas não existam provas dessa presença, a utilização das expressões "pode conter" ou "pode ter sido produzido a partir de" será considerada suficiente para cumprir as exigências previstas nessas alíneas. 4. Os nos 1, 2 e 3 são sem prejuízo das restantes exigências da legislação comunitária em relação à rotulagem dos produtos alimentares, É revogado o Regulamento (CE) n° 1813/97. Artigo 3" Artigo 4o As exigências de rotulagem previstas no presente regulamento não são aplicáveis aos produtos que tenham sido legalmente fabricados e rotulados na Comunidade ou que tenham sido legalmente importados para a Comunidade e colocados em livre prática antes da entrada em vigor do presente regulamento. Artigo 5" O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia a contar da data da sua publicação no Jornal Oficial das Comunidades Europeias. O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-membros. Feito em Pclo Conselho ISSN 0257-9553 COM(98) 99 final DOCUMENTOS PT 03 10 15 N. ° decatálogo : CB-CO-98-104-PT-C ISBN 92-78-31299-1 Serviço das Publicações Oficiais das Comunidades Europeias L-2985 Luxemburgo /O


title: A Bizottság határozata (1998. február 25.) a veszélyes hulladékok égetéséről szóló 94/67/EK tanácsi irányelv végrehajtásáról szóló tagállami jelentések alapjául szolgáló kérdőívről (A 91/692/EGK tanácsi irányelv végrehajtása.)EGT vonatkozású szöveg.

eurovoc_concepts:
EU Member State
European Commission
dangerous substance
national implementing measure
report
waste incineration

text: 15/4. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 29 31998D0184 L 67/48 AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA 1998. 3. 7. A BIZOTTSÁG HATÁROZATA (1998. február 25. ) a veszélyes hulladékok égetéséről szóló 94/67/EK tanácsi irányelv végrehajtásáról szóló tagállami jelentések alapjául szolgáló kérdőívről (A 91/692/EGK tanácsi irányelv végrehajtása. ) (EGT vonatkozású szöveg) (98/184/EK) AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA, ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT: tekintettel az Európai Közösséget létrehozó Szerződésre, tekintettel a környezetre vonatkozó bizonyos irányelvek végrehaj- tásáról készülő jelentések egységesítéséről és ésszerűsítéséről szó- ló, 1991. december 23-i 91/692/EGK tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 5. és 6. cikkére, tekintettel a veszélyes hulladékok égetéséről szóló 94/67/EK taná- csi irányelvre (2), mivel a 94/67/EK irányelv 17. cikke értelmében a tagállamoknak a 91/692/EGK tanácsi irányelv 5. cikkének megfelelően jelentést kell készíteniük ennek az irányelvnek a végrehajtásáról; mivel ezt a jelentést a Bizottság által összeállított kérdőív vagy vázlat alapján kell elkészíteni a 91/692/EGK irányelv 6. cikkében meghatározott eljárásnak megfelelően; 1. cikk Elfogadásra kerül az ehhez az irányelvhez csatolt kérdőív, amely a veszélyes hulladékok égetéséről szóló 94/67/EK tanácsi irányelvre vonatkozik. 2. cikk A tagállamok ezt a kérdőívet használják a 94/67/EK tanácsi irányelv 17. cikke és a 91/692/EGK tanácsi irányelv 5. cikke értelmében a Bizottságnak benyújtandó jelentés összeállításának alapjául. Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei. 3. cikk mivel az első jelentés az 1998–2000-es időszakra vonatkozik; Kelt Brüsszelben, 1998. február 25. mivel az ebben a határozatban célul kitűzött intézkedések össz- hangban állnak a fent említett irányelv 6. cikke értelmében létre- hozott bizottság véleményével, a Bizottság részéről Ritt BJERREGAARD a Bizottság tagja (1) HL L 377. , 1991. 12. 31. , 48. o. (2) HL L 365. , 1994. 12. 31. , 34. o. 30 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 15/4. kötet MELLÉKLET KÉRDŐÍV a tagállamoknak a veszélyes hulladék égetéséről szóló 94/67/EK irányelv átültetéséről és végrehajtásáról készítendő jelentéséhez A Bizottságnak már megküldött információk azonosítása érdekében azokra megfelelő módon hivatkozni kell. I. ÁTÜLTETÉS A NEMZETI JOGBA 1. a) Tájékoztatták a Bizottságot azoknak a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseknek az elfogadásáról, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az irányelvnek megfeleljenek? (Igen/Nem) b) Ha az a) pontra „Nem” a válasz, adják meg az okokat. II. AZ IRÁNYELV VÉGREHAJTÁSA 1. a) A 3. cikk (1) bekezdéssel összhangban milyen intézkedéseket tettek az égetőművek tervezéséből, berendezéséből és üzemeltetéséből eredő környezetszennyezés megelőzésére? b) Ha van róla információ, adják meg a 3. cikk (1) bekezdésével összhangban kiadott engedélyek számát és a kapcsolódó működési kapacitást. 2. a) A 3. cikk (4) bekezdésével összhangban milyen követelményeket vezettek be az együttégetésre adott engedélyek megadásához? b) Adtak felmentést a 3. cikk (3) bekezdése alapján megkövetelt százalék alól a 3. cikk (4) bekezdésével összhangban folyó működés megkezdését követő hat hónapban? c) Ha a b) pontra „Igen” a válasz, adják meg az okokat. d) Ha van róla információ, adják meg az engedélyek számát és a 3. cikk (3) bekezdésével összhangban együttégetett hulladék teljes engedélyezett mennyiségét. (Igen/Nem) 3. Általában milyen intézkedéseket tettek a 4. cikkel összhangban az abban a cikkben előírt információhoz való nyilvános hozzáférés biztosítására? 4. a) Általában milyen intézkedéseket tettek az 5. cikkel összhangban a hulladék szállításából és átvételéből a környezetet érő negatív hatások megelőzésére vagy csökkentésére? b) Ahol rendelkezésre áll, adják meg az 5. cikk (4) bekezdésével összhangban az 5. cikk 2. és 3. bekezdése alól adott felmentések számát. 5. a) A 6. cikk (4) bekezdésével összhangban engedélyeztek a 6. cikk (2) bekezdésében meghatározottaktól eltérő előírásokat? b) Ha az a) pontra „Igen” a válasz, adják meg az esetek számát, és mindegyikre vonatkozóan adják meg az engedélyezett feltételeket, valamint az elvégzett ellenőrzések eredményét. c) Általában milyen intézkedéseket tettek annak érdekében, hogy megfeleljenek a 6. cikk (3) bekezdésének? d) Általában milyen intézkedéseket tettek a 6. cikk (6) bekezdésével összhangban annak biztosítása érdekében, hogy a talajszinten ne legyen jelentős a kibocsátásból eredő szennyezés? (Igen/Nem) 15/4. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 31 6. a) Általában milyen intézkedéseket tettek annak érdekében, hogy megfeleljenek a 6. cikk (5) bekezdésében valamint a 7. cikk (1) és a 7. cikk (2) bekezdésében előírt követelményeknek? b) Milyen rendelkezést hoztak a 12. cikk (2) bekezdésével összhangban a tisztítóeszközök vagy a mérőeszközök leállásának, zavarának vagy hibájának maximális megengedhető időtartamára vonatkozóan, valamint a 12. cikk (1) bekezdésével összhangban az illetékes hatóságok haladéktalan értesítésére vonatkozóan, ha a 6. cikk (5) bekezdésében, a 7. cikk (1) bekezdésében és a 7. cikk (2) bekezdésében meghatározott értékeket túllépik. c) A nemzeti rendeletekben határoztak meg a szennyező anyagokra vonatkozóan a 7. cikkben előírtaktól eltérő határértékeket? (Igen/Nem) d) Ha a c) pontra „Igen” a válasz, részletezzék az okokat, és tüntessék fel minden egyes szennyezőanyagra a kibocsátási értékét. e) A 7. cikk (4) bekezdésével összhangban milyen rendelkezéseket hoztak a megfelelő kibocsátási határértékek vagy irányértékek meghatározására? 7. Általában milyen intézkedéseket tettek a 8. cikkel összhangban a szennyvízkibocsátás minimálisra csökkentése érdekében? 8. a) Általában milyen intézkedéseket tettek a 9. cikkel összhangban, hogy megfeleljenek a 75/442/EGK és a 91/689/EGK irányelveknek? b) Ahol rendelkezésre áll az információ, adják meg, visszanyerik-e az égetésből származó hőenergiát, adják meg a visszanyerés módját és a hatékonyságot. 9. Általában milyen intézkedéseket követelményeknek, beleértve a III. mellékletben található követelményeket? tettek a 10. cikkel összhangban, hogy megfeleljenek a mérési 10. A 13. cikk (2) bekezdésére figyelemmel, adják meg a berendezések teljes leállításáról kapott értesítések számát, beleértve az égető kapacitást, az órák számát és az üzemidőszakot


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 416/98 af Freddy BLAK til Rådet. SAFE-direktivet

eurovoc_concepts:
Council of the European Union
EU programme
drafting of EU law
occupational health
occupational safety

text: 2. 10. 98 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 304/97 Kommissionen kan oplyse det (cid:230)rede medlem om, at der ikke har v(cid:230)ret indsendt nogen ansłgning om finansiel stłtte fra netv(cid:230)rket »European Cities Against Drugs«. Kommissionen er ikke af den opfattelse, at de projekter, der i łjeblikket modtager stłtte, er i modstrid med De Forenede Nationers konventioner. I łvrigt understreges det, at lovgivningen om narkotika henhłrer under medlemsstaternes kompetence. (1) KOM(94) 234 endel. udg. (2) EFT L 19 af 22. 1. 1997. (98/C 304/145) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL P-0414/98 af John Cushnahan (PPE) til R(cid:229)det (17. februar 1998) Om: Oksekłdsblokade I forbindelse med min tidligere forespłrgsel (H-1020/97) (1) og R(cid:229)dets svar herp(cid:229) vil jeg af hensyn til gennemskueligheden formelt bede R(cid:229)det besvare det spłrgsm(cid:229)l, jeg stillede, nemlig: hvorn(cid:229)r blev denne anmodning fremsat? (1) Europa-Parlamentets forhandlinger (januar 1998). Svar (8. juni 1998) Irland anmodede p(cid:229) młdet den 8. -9. december 1997 i Specialkomite·en for Landbrug om at m(cid:229)tte tage spłrgsm(cid:229)let om handlingshindringer i engelske havne op p(cid:229) ministerplan. Som allerede anfłrt i det mundtlige svar, som det (cid:230)rede parlamentsmedlem henviser til, blev dette spłrgsm(cid:229)l efterfłlgende drłftet af R(cid:229)det p(cid:229) samlingen den 15. og 16. december 1997. Ved den lejlighed anerkendte Kommissionen, at Det Forenede Kongerige traf de nłdvendige foranstaltninger til at sikre den fri vareoms(cid:230)tning. (98/C 304/146) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-0416/98 af Freddy Blak (PSE) til R(cid:229)det (25. februar 1998) Om: SAFE-direktivet Har formandskabet planer om at f(cid:229) SAFE-direktivet, som har ligget syltet i s(cid:229) lang tid, vedtaget i dets formandsperiode? Svar (18. maj 1998) Kommissionen forelagde i 1995 R(cid:229)det et forslag til afgłrelse om vedtagelse af et EF-handlingsprogram med henblik p(cid:229) at forbedre sikkerheden, hygiejnen og sundheden p(cid:229) arbejdspladsen (Safe-programmet). Forslaget blev (cid:230)ndret i marts 1997, og arbejdet er fortsat i indev(cid:230)rende (cid:229)r i R(cid:229)dets organer. Det m(cid:229) dog konstateres, at der hidtil ikke har kunnet opn(cid:229)s enstemmighed, hvilket er nłdvendigt for at vedtage afgłrelsen (hvis retsgrundlag er artikel 235 i TEF). Da der ikke foreligger noget nyt i sagen, har det britiske formandskab ikke til hensigt at optage spłrgsm(cid:229)let p(cid:229) dagsordenen for samlingen i R(cid:229)det (arbejds- og socialministrene) i dette halv(cid:229)r


title: 98/186/CE: Décision de la Commission du 25 février 1998 approuvant le plan d'action technique 1998 (première tranche) pour l'amélioration des statistiques agricoles (Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)

eurovoc_concepts:
EU programme
EU statistics
action programme
agricultural statistics
national statistics
statistical method

text: 10. 3. 98 ‹ FR ‹ Journal officiel des Communautés européennes L 70/23 DÉCISION DE LA COMMISSION du 25 février 1998 approuvant le plan d’action technique 1998 (première tranche) pour l’amélioration des statistiques agricoles (Texte présentant de l’intérêt pour l’EEE) (98/186/CE) LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES, A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION: vu le traité instituant la Communauté européenne, Article premier vu la décision 96/411/CE du Conseil du 25 juin 1996 relative à l’amélioration des statistiques agricoles commu- nautaires (1), modifiée par la décision 98/3/CE (2), Le plan d’action technique 1998 (première tranche) pour l’amélioration des statistiques agricoles, qui figure en annexe, est approuvé. considérant que, conformément à l’article 4, paragraphe 1, de la décision 96/411/CE, la Commission établit chaque année un plan d’action technique pour les statistiques agricoles; considérant qu’il y a lieu de consolider certaines actions entamées dans le plan d’action technique 1996/1997 (3) (4), et de poursuivre l’effort entrepris par les États membres; considérant que les mesures prévues par la présente déci- sion sont conformes à l’avis du comité permanent de la statistique agricole, Article 2 Les États membres sont destinataires de la présente déci- sion. Fait à Bruxelles, le 25 février 1998. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission (1) JO L 162 du 1. 7. 1996, p. 14. (2) JO L 1 du 3. 1. 1998, p. 9. (3) JO L 6 du 10. 1. 1997, p. 45. (4) JO L 240 du 2. 9. 1997, p. 10. L 70/24 ‹ FR ‹ Journal officiel des Communautés européennes 10. 3. 98 ANNEXE PLAN D’ACTION TECHNIQUE 1998 (PREMIÈRE TRANCHE) 1. Les actions visées par la première tranche du plan d’action technique pour l’amélioration des statistiques agricoles (TAPAS) en 1998 ont pour objet de permettre la poursuite de certaines des actions entamées au cours du plan d’action 1996/1997 et qui nécessitent l’extension et la validation des méthodes expérimen- tées en 1997 afin de fournir de meilleures statistiques dans les domaines suivants: i) estimations précoces des ensemencements; ii) amélioration et transmission rapide des statistiques dans le domaine des fruits et légumes; iii) bilans. La Commission participera financièrement aux actions qui seront entreprises dans ces domaines. Cette contribution par État Membre n’excédera pas les montants indiqués dans le tableau qui figure à la fin de la présente annexe. 2. Les actions présentées par les États Membres devraient concerner: i) les estimations précoces des ensemencements Cette action vise à disposer, pour la fin février 1998, d’une estimation des surfaces emblavées en blé tendre, blé dur, orge, seigle, autres céréales d’hiver et colza dans les différents États membres de l’Union européenne. Cette estimation devrait être actualisée avant la fin mai en y incluant les céréales de printemps, les oléagineux et les protéagineux. La Commission prendra en charge le coût des actions entreprises par les États membres visant à consolider, à élargir et à valider la méthode mise en place à titre expérimental en 1997 dans ce domaine, dans les limites indiquées dans le tableau qui figure à la fin de la présente annexe. ii) l’amélioration et la transmission rapide des statistiques dans le domaine des fruits et légumes L’objectif de cette action est de disposer de statistiques fiables de la production communautaire des principaux fruits et légumes. Les États membres communiquent à Eurostat, le plus tôt possible après la récolte, les données de surface et de production pour ces produits. La Commission accordera une contribution financière aux États membres qui mettent en place des outils supplémentaires pour améliorer la connaissance de leur production nationale de fruits et légumes, dans les limites indiquées dans le tableau qui figure à la fin de la présente annexe. iii) bilans Cette action vise à améliorer les données en matière de bilans dans les domaines suivants: a) bilans céréales et autres grandes cultures, bilans fruits et légumes, bilans produits laitiers, autres bilans; b) bilans fourragers. Afin de poursuivre l’effort entrepris par les États Membres sur ce thème lors du plan d’actions TAPAS 1996/1997, la Commission accordera une contribution financière aux États membres qui présenteront de nouveaux projets d’action dans ce domaine, dans les limites indiquées dans le tableau qui figure à la fin de la présente annexe. 10. 3. 98 ‹ FR ‹ Journal officiel des Communautés européennes L 70/25 E H C N A R T E R È I M E R P — 8 9 9 1 I E U Q N H C E T N O I T C A D ’ N A L P s e u r u o c n e s e s n e p é d x u a é t u a n u m m o C a l e d e r è i c n a n i f n o i t a p i c i t r a P e r b m e m t a t É r a p n o i t a l i t n e V ) s u c é d ’ s r e i l l i m n e ( l a t o T K U S N I F P 0 0 5 0 5 4 0 0 5 0 4 5 2 0 5 0 2 3 1 5 1 0 2 3 1 5 1 6 1 2 2 5 2 A 8 1 4 1 0 2 L N 2 1 8 2 5 3 L 1 1 2 1 0 1 I L R I F 0 5 8 8 5 5 3 1 3 1 5 2 0 9 4 4 0 7 E 5 7 7 7 5 5 R G 2 2 7 3 5 2 D 5 7 2 3 0 6 K D B s y a P 5 2 3 1 0 2 3 1 9 1 0 2 s t n e m e c n e m e s n e s e d s e c o c é r p s n o i t a m i t s E s e m u g é l t e s t i u r F s n a l i B