title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 397/98 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 19ης Φεβρουαρίου 1998 για καθορισμό των επιστροφών που εφαρμόζονται κατά την εξαγωγή των σιτηρών, των αλεύρων και των πλιγουριών και των σιμιγδαλιών σίτου ή σικάλεως

eurovoc_concepts:
cereal flour
cereals
export refund
groat
meal

text: 20. 2. 98 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym L 50/21 JAMOMISLOS (EJ) aqih. 397/98 TGS EPITQOPGS tgr 19gr Vebqouaq(cid:148)ou 1998 cia jahoqisl(cid:149) tym epistqov(cid:150)m pou evaql(cid:149)fomtai jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) tym sitgq(cid:150)m, tym ake(cid:151)qym jai tym pkicouqi(cid:150)m jai tym silicdaki(cid:150)m s(cid:148)tou (cid:147) sij(cid:145)keyr G EPITQOPG TYM EUQYPA(cid:136)JYM JOIMOTGTYM, (cid:130)womtar up(cid:149)xg: tg sumh(cid:147)jg cia tgm (cid:148)dqusg tgr Euqypa(cid:152)j(cid:147)r Joim(cid:149)tgtar, tom jamomisl(cid:149) (EOJ) aqih. 1766/92 tou Sulbouk(cid:148)ou, tgr 30(cid:147)r Ioum(cid:148)ou 1992, peq(cid:148) joim(cid:147)r oqcam(cid:150)seyr acoq(cid:145)r stom tol(cid:146)a tym sitgq(cid:150)m (1), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeuta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 923/96 tgr Epitqop(cid:147)r (2), jai id(cid:148)yr to (cid:145)qhqo 13 paq(cid:145)cqavor 2, Ejtil(cid:150)mtar: (cid:149)ti, s(cid:151)lvyma le to (cid:145)qhqo 13 tou jamomislo(cid:151) (EOJ) aqih. 1766/92, g diavoq(cid:145) letan(cid:151) tym til(cid:150)m tym pqo(cid:152)(cid:149)mtym pou amav(cid:146)qomtai sto (cid:145)qhqo 1 tou jamomislo(cid:151) auto(cid:151) jai tym til(cid:150)m tym pqo(cid:152)(cid:149)mtym aut(cid:150)m stgm Joim(cid:149)tgta d(cid:151)matai ma jakuvhe(cid:148) ap(cid:149) lia epistqov(cid:147) jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147)· (cid:149)ti oi epistqov(cid:146)r pq(cid:146)pei ma jahoq(cid:148)fomtai kalbamol(cid:146)mym up(cid:149)xg tym stoiwe(cid:148)ym pou pqobk(cid:146)pomtai sto (cid:145)qhqo 1 tou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 1501/95 tgr Epitqop(cid:147)r, tgr 29gr Ioum(cid:148)ou 1995, peq(cid:148) hesp(cid:148)seyr oqisl(cid:146)mym keptoleq(cid:150)m jam(cid:149)mym evaqloc(cid:147)r tou jamomislo(cid:151) (EOJ) aqih. 1766/92 tou Sulbouk(cid:148)ou (cid:149)som avoq(cid:145) tg woq(cid:147)cgsg epistqov(cid:150)m jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) jah(cid:150)r jai ta l(cid:146)tqa ta opo(cid:148)a pq(cid:146)pei ma kalb(cid:145)momtai se peq(cid:148)ptysg diataqaw(cid:147)r tgr acoq(cid:145)r stom tol(cid:146)a tym sitgq(cid:150)m (3), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeuta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 2052/97 (4)· (cid:149)ti up(cid:145)qwoum dumat(cid:149)tgter enacyc(cid:147)r cia pos(cid:149)tgta 100 000 t(cid:149)mym aqabos(cid:148)tou pqor oqisl(cid:146)mour pqooqislo(cid:151)r sto pka(cid:148)- sio tym dglopqasi(cid:150)m tou Pacj(cid:149)sliou Episitistijo(cid:151) Pqo- cq(cid:145)llator· (cid:149)ti heyqe(cid:148)tai jat(cid:145)kkgkg g pqosvuc(cid:147) stg dia- dijas(cid:148)a pou pqobk(cid:146)petai sto (cid:145)qhqo 7 paq(cid:145)cqavor 4 tou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 1162/95 tgr Epitqop(cid:147)r (5), (cid:149)pyr tqo- popoi(cid:147)hgje tekeuta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 932/97 (6) jai, sumep(cid:150)r, pq(cid:146)pei ma kgvhe(cid:148) up(cid:149)xg jat(cid:145) tom jahoqisl(cid:149) tym epistqov(cid:150)m· (cid:149)ti, cia ta (cid:145)keuqa, ta pkico(cid:151)qia jai silicd(cid:145)kia s(cid:148)tou jai sij(cid:145)keyr, g epistqov(cid:147) pou evaql(cid:149)fetai sta pqo(cid:152)(cid:149)mta aut(cid:145) pq(cid:146)pei ma upokoc(cid:148)fetai avo(cid:151) kgvhe(cid:148) up(cid:149)xg g ama- cja(cid:148)a pos(cid:149)tgta sitgq(cid:150)m cia tgm paqasjeu(cid:147) tym enetaf(cid:149)- lemym pqo(cid:152)(cid:149)mtym· (cid:149)ti oi pos(cid:149)tgter aut(cid:146)r (cid:146)woum jahoqishe(cid:148) stom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 1501/95· (cid:149)ti g jat(cid:145)stasg tgr diehmo(cid:151)r acoq(cid:145)r (cid:147) oi eidij(cid:146)r apait(cid:147)- seir oqisl(cid:146)mym acoq(cid:150)m d(cid:151)mamtai ma jatast(cid:147)soum ama- cja(cid:148)a tg diavoqopo(cid:148)gsg tgr epistqov(cid:147)r cia oqisl(cid:146)ma pqo(cid:152)(cid:149)mta am(cid:145)koca le tom pqooqisl(cid:149) tour· (cid:149)ti g epistqov(cid:147) jahoq(cid:148)fetai l(cid:148)a voq(cid:145) to l(cid:147)ma· (cid:149)ti d(cid:151)ma- tai ma tqopopoie(cid:148)tai emdial(cid:146)syr· (cid:149)ti g evaqloc(cid:147) tym keptoleqei(cid:150)m aut(cid:150)m stgm paqo(cid:151)sa jat(cid:145)stasg tgr acoq(cid:145)r stom tol(cid:146)a tym sitgq(cid:150)m, jai id(cid:148)yr stir til(cid:146)r tym pqo(cid:152)(cid:149)mtym aut(cid:150)m stgm Joim(cid:149)tgta jai stg diehm(cid:147) acoq(cid:145), odgce(cid:148) stom jahoqisl(cid:149) tgr epistqov(cid:147)r sta pos(cid:145) pou oq(cid:148)fomtai sto paq(cid:145)qtgla· (cid:149)ti ta l(cid:146)tqa pou pqobk(cid:146)pomtai stom paq(cid:149)mta jamomisl(cid:149) e(cid:148)mai s(cid:151)lvyma le tg cm(cid:150)lg tgr epitqop(cid:147)r diawe(cid:148)qisgr sitgq(cid:150)m, ENEDYSE TOM PAQOMTA JAMOMISLO: (cid:129)qhqo 1 Oi epistqov(cid:146)r jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) tym amaveq(cid:149)lemym sto (cid:145)qhqo 1 stoiwe(cid:148)a a), b) jai c) tou jamomislo(cid:151) (EOJ) aqih. 1766/92 pqo(cid:152)(cid:149)mtym, ejt(cid:149)r tgr b(cid:151)mgr, yr (cid:146)woum, jahoq(cid:148)fo- mtai sta pos(cid:145) pou oq(cid:148)fomtai sto paq(cid:145)qtgla. (cid:129)qhqo 2 O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r aqw(cid:148)fei ma isw(cid:151)ei stir 20 Vebqoua- q(cid:148)ou 1998. O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r e(cid:148)mai desleutij(cid:149)r yr pqor (cid:149)ka ta l(cid:146)qg tou jai isw(cid:151)ei (cid:145)lesa se j(cid:145)he jq(cid:145)tor l(cid:146)kor. Bqun(cid:146)kker, 19 Vebqouaq(cid:148)ou 1998. Cia tgm Epitqop(cid:147) Franz FISCHLER L(cid:146)kor tgr Epitqop(cid:147)r (1) EE L 181 tgr 1. 7. 1992, s. 21. (2) EE L 126 tgr 24. 5. 1996, s. 37. (3) EE L 147 tgr 30. 6. 1995, s. 7. (4) EE L 287 tgr 21. 10. 1997, s. 14. (5) EE L 117 tgr 24. 5. 1995, s. 2. (6) EE L 135 tgr 27. 5. 1997, s. 2. L 50/22 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym 20. 2. 98 PAQAQTGLA tou jamomislo(cid:151) tgr Epitqop(cid:147)r, tgr 19gr Vebqouaq(cid:148)ou 1998, cia jahoqisl(cid:149) tym epistqov(cid:150)m pou evaql(cid:149)fomtai jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) tym sitgq(cid:150)m, tym ake(cid:151)qym jai tym pkicouqi(cid:150)m jai silicdaki(cid:150)m s(cid:148)tou (cid:147) sij(cid:145)keyr Jydij(cid:149)r pqo(cid:152)(cid:149)mtor Pqooqisl(cid:149)r (1) Epistqov(cid:147) Jydij(cid:149)r pqo(cid:152)(cid:149)mtor Pqooqisl(cid:149)r (1) Epistqov(cid:147) (Ecu/t(cid:149)mo) (Ecu/t(cid:149)mo) 1001 10 00 9200 1001 10 00 9400 1001 90 91 9000 1001 90 99 9000 1002 00 00 9000 1003 00 10 9000 1003 00 90 9000 1004 00 00 9200 1004 00 00 9400 1005 10 90 9000 1005 90 00 9000 1007 00 90 9000 1008 20 00 9000 (1) Pqooqislo(cid:148): (cid:190) (cid:190) (cid:190) 03 02 03 02 (cid:190) 03 02 (cid:190) (cid:190) (cid:190) 04 03 02 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) 9,00 0 25,00 0 (cid:190) 21,00 0 (cid:190) (cid:190) (cid:190) 29,00 (3) 19,00 (cid:190) (cid:190) (cid:190) 1101 00 11 9000 1101 00 15 9100 1101 00 15 9130 1101 00 15 9150 1101 00 15 9170 1101 00 15 9180 1101 00 15 9190 1101 00 90 9000 1102 10 00 9500 1102 10 00 9700 1102 10 00 9900 1103 11 10 9200 1103 11 10 9400 1103 11 10 9900 1103 11 90 9200 1103 11 90 9800 (cid:190) 01 01 01 01 01 (cid:190) (cid:190) 01 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) 01 (cid:190) (cid:190) 26,00 24,25 22,50 20,75 19,50 (cid:190) (cid:190) 47,50 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (2) (cid:190) (2) (cid:190) 0 (2) (cid:190) 01 (cid:149)ker oi tq(cid:148)ter w(cid:150)qer, 02 (cid:145)kker tq(cid:148)ter w(cid:150)qer, 03 Ekbet(cid:148)a, Kiwtemst(cid:145)im, 04 Tamfam(cid:148)a, Lpouqo(cid:151)mti, Jomcj(cid:149) (Lpqafab(cid:148)k) Ka(cid:152)j(cid:147) Dglojqat(cid:148)a tou Jomcj(cid:149). (2) (cid:133)tam aut(cid:149) to pqo(cid:152)(cid:149)m peqi(cid:146)wei silicd(cid:145)ki sussylatyl(cid:146)mo, oudel(cid:148)a epistqov(cid:147) woqgce(cid:148)tai jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147). (3) Epistqov(cid:147) pou jahoq(cid:148)stgje sta pka(cid:148)sia tgr diadijas(cid:148)ar pou pqobk(cid:146)petai sto (cid:145)qhqo 7 paq(cid:145)cqavor 4 tou tqopopoigl(cid:146)mou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 1162/95, cia pos(cid:149)tgta 100 000 t(cid:149)mym, aqabos(cid:148)tou pou en(cid:145)cetai pqor tgm Tamfam(cid:148)a, to Lpouqo(cid:151)mti, to Jomcj(cid:149) (Lpqafab(cid:148)k) jai tg Ka(cid:152)j(cid:147) Dglojqat(cid:148)a tou Jomcj(cid:149), sto pka(cid:148)sio tym dglopqasi(cid:150)m tou Pacj(cid:149)sliou Episitistijo(cid:151) Pqocq(cid:145)llator. NB: Oi f(cid:150)mer e(cid:148)mai aut(cid:146)r pou oq(cid:148)fomtai stom tqopopoigl(cid:146)mo jamomisl(cid:149) (EOJ) aqih. 2145/92 tgr Epitqop(cid:147)r (EE L 214 tgr 30. 7. 1992, s. 20)


title: INTERROGAZIONE SCRITTA n. 513/98 dell'on. Jan SONNEVELD alla Commissione. Critiche europee alla strategia adottata contro la peste suina nei Paesi Bassi

eurovoc_concepts:
EU aid
EU control
European Commission
Netherlands
animal plague
application of EU law
redemption
swine

formats: html print


title: Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet -Utveckling av kontrollen inom den gemensamma fiskeripolitiken

eurovoc_concepts:
common fisheries policy
fishery management
fishing controls
fishing regulations
technological change

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 19. 02. 1998 KOM(1998) 92 slutlig MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET UTVECKLING AV KONTROLLEN INOM DEN GEMENSAMMA FISKERIPOLITIKEN UTVECKLING AV KONTROLLEN INOM DEN GEMENSAMMA FISKERIPOLITIKEN Inledning Den gemensamma fiskeripolitiken har under de senaste fem åren präglats av att kontrollen av fiskeverksamheten har utvecklats betydligt. Den första etappen i denna utveckling var antagandet 1993 av kontrollförordningen som trädde i kraft den 1 januari 1994. Trots de framsteg som uppnåtts är situationen fortfarande inte helt tillfredsställande, vilket kan utläsas av de olika rapporter som upprättats av kommissionen. Nya viktiga framsteg förväntas uppnås genom tillämpningen av de senaste besluten om kontrollverksamheten och framför allt genom ett ökat användande av satellitbaserade kontrollsystem. Detta kommer dock inte vara tillräckligt och ytterligare åtgärder är nödvändiga. I denna rapport ges en allmän översikt av situationen ur ett perspektiv som inte kan fås i en årsrapport1 och behandlas de olika möjligheter som finns för att förbättra situationen. I rapportens första avsnitt ges en sammanfattning av de resultat som uppnåtts sedan 1993. I avsnitt två behandlas de viktigaste brister som återstår och de lösningar som står till buds. Det tredje och sista avsnittet handlar om de områden som måste fördjupas eller där nya åtgärder behövs. I. FRAMSTEG SOM GJORTS SEDAN 1992 Kommissionen påpekade 1992 ett antal mycket fi ske verksam heten^. Regelverket har sedan dess omarbetats helt, från antagandet 1993 av en ny kontrollförordning som har en mycket större och tydligare räckvidd än den föregående, till rådets i december 1996 av en mycket viktig plan för att utöka kontrollen genom antagande i övervakningen svagheter stora av satellitövervakning-*. Såväl medlemsstaterna som kommissionen har avsatt betydande anslag till kontrollverksamheten. Användningen av modern teknik (datorer, satelliter) håller på att utvecklas. Vid sidan om medel för att förvalta själva fångstverksamheten har även olika system för att förvalta fiskeansträngningen införts. Även om resultaten ännu inte är helt tillfredsställande, framför allt på grund av den tid som vissa medlemsstater behöver för att överföra information, innebär dessa system på det hela taget ändå en anmärkningsvärd framgång. De ersätter också de mycket mindre flexibla system som tillämpades på Spanien och Portugal innan dessa länder integrerats helt i den gemensamma fiskeripolitiken, utan att rubba de jämvikter som uppnåtts tidigare. Detta visar att flexibilitet kan förenas med effektivitet, i synnerhet om man utnyttjar modern teknik. 1 Årsrapporterna innehåller däremot en mängd detaljerad information, däribland uppgifter som inte tas upp i denna rapport - KOM (96) 100 slutl. , 18. 3. 96 och KOM (97) 226 slutl. , 13. 6. 97. 2 SEC (92) 394 slutl. , 6. 3. 1992 3 Förordning (EG) nr 686/97 om ändring av förordning (EEG) nr 2847/93 om införande av ett kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken (EGT nr L 102, 19. 04. 1997). PWÊBËÊIÊÊÊÊÊIÊÊBÊÊÊÊÊÊÊÊÊËÊB På det internationella planet har såväl mentaliteten som lagstiftningen utvecklats mycket under senare år tack vare den impuls som Rio-konferensen 1992 innebar. Ett antal instrument har antagits som t. ex. FN:s livsmedels- och jordbruksorganisations (FAO) avtal om att respektera förvaltningsåtgärderna (1994)1, uppförandekodexen för ett ansvarsfullt fiske (1995) och Förenta nationernas avtal om gemensamma fiskbestånd (1995)2. Dessa instrument är ett uttryck för denna utveckling där internationellt samarbete håller på att ersätta en ren nationell kontrollpolitik. Den första regionala fiskeriorganisation där denna mycket viktiga utveckling har kommit till uttryck är Nordvästatlantiska Fiskeriorganisationen (NAFO) som antog nya bestämmelser och som sedan 1995 genomför ett antal mycket värdefulla projekt. Fiskeriverksamheten där tillhör numera de mest och bäst kontrollerade. Inom ramen för Nordostatlantiska Fiskerikommissionen (NEAFC) är man i förd med att upprätta en struktur. Genom överenskommelser med tredje länder håller olika protokoll och erfarenheter på att utvecklas i samarbete med de berörda länderna. Europeiska unionen spelar i allmänhet en mycket aktiv roll för att stimulera utvecklingen av kontrollsystem för fiskeriverksamheten och därmed också tillämpningen av principerna om ett ansvarsfullt fiske. I detta sammanhang bör särskilt pekas på unionens erkända kompetens när det gäller satellitövervakning. Framstegen inom medlemsstaterna går dock längre än anskaffandet av ny teknisk utrustning. Kontrollpersonalen har ökat märkbart i flera medlemsstater och effektiviteten har förbättrats betydligt genom omorganisationer. Samarbetet mellan de nationella myndigheterna har också gjort vissa framsteg. Vid sidan om det bilaterala samarbete som redan fanns har olika initiativ vuxit fram för att samordna de åtgärder som vidtas av de berörda medlemsstaterna och av kommissionen i fråga om särskilda fiskeverksamheter. Kontakterna mellan de nationella myndigheterna och kommissionen har således blivit tätare och utvecklas i positiv samarbetsanda. När det gäller fiske efter känsliga arter, ett område som både de nationella myndigheterna och kommissionen har koncentrerat sina ansträngningar på sedan en särskild ordning infördes 1996, har mycket påtagliga framsteg gjorts framför allt vad gäller NAFO, fiske med drivnät - särskilt på Atlanten - och sillfiske i Nordsjön. Tack vare de olika arbetsdokument som har upprättats och de olika sammanträden med nationella myndigheter som har ägt rum är det nu möjligt att göra en konkret beskrivning av läget både när det gäller generella frågor (satellitövervakning, tredje länder) och mer specifika sådana (drivgarn, nordsjösill). Dessa olika framsteg är ett uttryck för en mycket viktig utveckling: det blir alltmer etablerat att en strikt kontroll är absolut nödvändig för en effektiv gemensam fiskeripolitik och därmed för sektorns fortbestånd. Det är en princip som vinner allt mer insteg hos den europeiska yrkeskåren. Men i gengäld kräver den att rättvisa och följaktligen öppenhet säkerställs, särskilt medlemsstaterna sinsemellan. 1 Rådets beslut av den 25 juni 1996 om gemenskapens godtagande av avtalet om att främja fiskefartygens iaktagande av internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder på det fria havet (EGT nr L 177, 16. 07. 1996, s. 24) 2 KOM (96) 472,04. 10. 1996 II. VIKTIGA BRISTER SOM KVARSTÅR l. Kontroll av fiskeflottor Kontrollsvårigheterna beror ofta på överkapacitet. Fångstutrustningen är överdimensionerad i förhållande till den resursexploatering som rekommenderas enligt de senaste vetenskapliga rönen och även i förhållande till vad som behövs för att fånga de fiskekvoter som fastställs av rådet. Att utnyttjandegraden hålls kvar på en hög nivå samtidigt som det är ont om stor fisk innebär vidare att en stor del av de befintliga resurserna består av fisk som underskrider minimistorleken, vilket försvårar kontrollen av de tekniska åtgärder som införts för att skydda ungfisken. Det är således mycket viktigt att införa en effektiv övervakning av kapaciteten och fiskeansträngningen. Erfarenheterna är dock ringa. Frågan om informationens validitet har inte blivit aktuell förrän vid fleråriga utvecklingsprogrammet. För övrigt har kommissionens fiskeinspektörer inte haft behörighet i dessa frågor förrän efter antagandet av den nya kontrollförordnihgen 1993. införandet av fartygsregistret och lanseringen av det tredje En del svårigheter uppstår i samband med segmentering samt mätning av registertonnage, maskinstyrka och aktivitetsperioder. Vid antagandet 1997 av den nya generationen utvecklingsprogram för perioden 1997-2001 har beslutats att i fortsättningen ägna särskild uppmärksamhet åt att kontrollera genomförandet av dessa för begränsning av program, fiskeansträngningen. flottsegmentering och parametrar allt vad gäller framför När det gäller maskinstyrka bör de deklarationer som anger för låg motorstyrka granskas. Det största problemet därvid är att mätningen av fartygens maskinstyrka inte är standardiserad, i flera fall inte ens internt i medlemsstaterna. Dessutom lär det inte i någon medlemsstat finnas metoder för att systematiskt dubbelkontrollera deklarationerna genom att jämföra dem med andra uppgifter som t. ex. bränsleförbrukning. Vad gäller kontroll av aktivitetsperioder har redan pekats på de framgångar som åstadkommits i samband med införandet av systemet för förvaltning av ansträngningarna på Atlanten. Bortsett från problemet med att hålla tider är den största svårigheten valideringen av de referensnivåer som rapporteras av medlemsstaterna när det gäller förvaltning av ansträngningarna på Atlanten och inom ramen för det fjärde utvecklingsprogrammet (POP IV). På detta område finns dock goda kontrollmöjligheter i framtiden under förutsättning att loggböckerna förs och framför allt om medlemsstaterna effektivt tillämpar bestämmelserna om upprättandet av elektroniska databaser. På den tekniska sidan släpar utvecklingen dock efter. 2. Kontroller till havs Det finns fortfarande stora skillnader medlemsstaterna emellan när det gäller de resurser som avsätts för kontroller till havs. Varierande medel används, både för kontroller till havs och från luften. Detta beror till viss del på faktiska förhållanden som storleken på de exklusiva ekonomiska zonerna och, inom dessa zoner, på storleken av de kontinentalplatåer som fiskeverksamheterna huvudsakligen koncentreras till. Det är mycket svårt att göra en meningsfull jämförelse av de resurser som sätts in, eftersom de myndigheter som är behöriga i de olika medlemsstaterna utför en mängd andra uppgifter vid sidan om kontroll av fiskeverksamheten och eftersom det saknas en enhetlig definition om vad som avses med grundläggande inspektion. Kontroll till havs av fångstmängderna görs på grundval av fångstjournalerna och i vissa fall av deklarationen om vilka mängder som förvaras ombord. De särskilda problem som uppstår i samband med fartyg från tredje land som bedriver fiske på gemenskapens vatten behandlas i ett särskilt dokument från kommissionen1. Avstämning mot landningsuppgifter är i detta fall mycket svår för att inte säga omöjlig. Frågan kan lösas genom ökat samarbete med myndigheterna i de aktuella tredje landet, lokalisering av fartyg genom satellitövervakning för att öka kontrollfartygens effektivitet och genom användning av kontrollpunkter ("check- points") ute till havs där de kvantiteter som förvaras ombord kan kontrolleras innan fartyget lämnar gemenskapens vatten. När det gäller att kontrollera fångstmängden är fångstjournalernas roll begränsad på grund av de undantag som gäller för vissa arter, vissa geografiska områden (t. ex. Medelhavet) och för små fiskefartyg. I frågan om arterna kommer en anpassning att ske i samband med att kommissionen under 1998 ser över bestämmelserna om fängstjournalerna. Undantaget för Medelhavet kommer att upphöra i slutet av 1998 och därför bör förberedelserna för att införa fångstjournaler i detta område påbörjas snarast möjligt. När det gäller fartyg med en största längd som understiger 10 meter är undantagen i princip helt berättigade. Enligt förordningen skall varje medlemsstat i gengäld dock införa andra system för att kontrollera fångstmängden i dessa fartyg. I annat fall kan fiskare som inte omfattas av dessa undantag göra gällande att de diskrimineras, eftersom små fartyg på grund av sitt antal och ibland även på grund av sin inverkan på fiskens lekområden kan ha en betydande påverkan på fiskebeståndet. Prioriteringen i denna fråga bör därför vara att samtliga medlemsstater inför effektiva system för att bedöma storleken på fångster som görs av fartyg med undantag. Denna anmärkning gäller förresten även för andra undantagsfall. Vid kontroller till havs skall även säkerställas att inspektörerna får tillgång till all fångst som förvaras ombord utan att därmed störa fiskeverksamheten onödigt mycket. I detta sammanhang skulle man kunna upprätta uppförandekodexar i samråd med alla berörda parter, i likhet med vad som gjorts t. ex. inom NAFO och på senare tid inom NEAFC. De kontroller som utförs till havs gäller även de tekniska aspekterna. Ett problem är att finmaskigt nätredskap används under omständigheter där detta inte är berättigat eller tillåtet. En enkel lösning, som den s. k. en-nätsregeln, har inte godtagits trots att den ger goda garantier för kontrollen. Man bör därför fastställa villkor för användning av nätredskap med olika maskstorlek under en och samma fiskeresa som ger tillfredsställande garantier. Rådet bör fatta beslut i denna fråga under 1998. Ett annat problem för gemenskapsfartygen gäller förflyttningar mellan exklusiva ekonomiska zoner. Det är svårt att garantera kontrollkontinuitet i sådana fall. Det vore dock inte förenligt med gemenskapens principer att införa ett system med obligatoriska kontrollpunkter vid utsegling ur en exklusiv ekonomisk zon. De nyligen antagna bestämmelserna om ett ökat samarbete mellan nationella myndigheter, ett samarbete som kommissionen skulle kunna främja ytterligare, bör kunna leda till att frågan får en lämplig lösning. Problemet med förflyttning från en exklusiv ekonomisk zon till en annan gäller dock framför allt fartyg som är tillräckligt stora för att omfattas av satellitövervakning, vilket inspektionsfartygen. i framtiden kommer att underlättas betydligt för innebär att arbetet Sjöfartskontrollen måste därför anpassa sina arbetsmetoder och utnyttja de möjligheter som satellitbaserade kontroller erbjuder. Därtill kommer att de fartyg som på Atlanten förflyttar sig till en annan sektor kommer att ha skyldighet att meddela de kvantiteter som förvaras ombord. Därför bör först de senaste bestämmelserna tillämpas fullt ut innan slutsatser kan dras från de erfarenheter som därmed vunnits, särskilt på Atlanten. KOM (96) 493 slutl. , 22. 10. 1996 Omlastning är för vissa fångster ett annat sätt att komma undan kontrollen. Man kan i detta sammanhang konstatera att de olika internationella organisationerna (som Fiskerikommissionen för Östersjön, C. I. C. T. A. /I. C. C. A. T. ; I. A. T. T. C. ) håller på att förstärka kontrollbestämmelserna för att förebygga omlastning i bedrägligt syfte och i vissa fall går så långt som att utfärda ett generellt förbud mot omlastning. Om risken för hemliga omlastningar är stor finns ingen annan lösning än att tillåta omlastning endast under sådana omständigheterna som kan kontrolleras tillräckligt ofta och till rimlig kostnad. Risken för hemliga omlastningar kan för övrigt minskas genom satellitövervakning av fartygens position. 3. Kontroll vid landning Frågan har granskats ingående i kommissionens senaste meddelande om framtidsmarknaden för fiskeprodukter i Europeiska unionen, ansvar, partnerskap, konkurrenskraft'. I det följande ges endast några kompletterande anmärkningar. - Grundläggande dokument, datorisering, giltighetskontroll Även på detta område finns stora skillnader medlemsstaterna emellan. Därtill kommer att kommissionen inte kan göra några jämförelser, eftersom kontrollmyndigheterna i ett stort antal medlemsstater även ansvarar för andra arbetsuppgifter och en gemensam definition om vad som avses med grundläggande inspektion saknas. I detta avseende skulle de erfarenheter som gjorts på det internationella planet kunna användas som en utgångspunkt, t. ex. ICC AT: s definition 1997 av minimikriterier för inspektion i hamnar. De svårigheter som uppstår i praktiken beror, som för fångstjournalerna, i första hand på att vissa medlemsstaterna brister i den grundläggande skyldigheten att hantera insamlingen av landnings- eller försäljningsdeklarationernä. Förfarandet för validering och dubbelkontroll av uppgifterna har utvecklats olika långt i medlemsstaterna och mycket arbete återstår innan man fullt ut kan dra nytta av de elektroniska databaser som blivit obligatoriska 1996. - Kontroll av fartyg som för en annan flagg än landningsstatens I vissa av gemenskapens hamnar kan det hända att fartyg från tredje land inte genomgår lika stränga kontroller som gemenskapens fartyg. Samma problem finns, och i mycket större skala, för fartyg som för en annan medlemsstats flagg än landningsmedlemsstatens. Vissa fiskare har den bestämda uppfattningen att vissa fartyg landar i en annan medlemsstat för att slippa för hårda kontroller. Det kan hända att en sådan uppfattning inte är helt befogad, men problemet finns och är allvarligt. Det är mycket viktigt att denna fråga får sin lösning, eftersom den ger näring åt fiskarnas oro när det gäller rättvisa kontroller. 1 KOM (97) 719 slutl. , 16. 12. 1997, s. 15 och 16 Kommissionen anser att medlemsstaterna har rättsliga grunder för att tvinga fartyg från tredje land att genomgå kontroll i rättvis omfattning och att de vid behov skall anta de nationella bestämmelser som krävs för detta. Mot detta kan visserligen anföras att det saknas bestämmelser på gemenskapsnivå och att det därför finns risk för att, när en medlemsstat antar stränga bestämmelser, landningarna omdirigeras till hamnarna i en medlemsstat där bestämmelserna inte är lika stränga. Enligt gällande gemenskapslagstiftning kan den "kontroll" som medlemsstaterna gör av fartyg från tredje land endast i gemenskapens vatten. Om leda till åtgärder om dessa fartyg har bedrivit fiskeverksamhet verksamheten bedrivits på öppet hav eller i tredje lands vatten kan f. n. inga åtgärder vidtas. Situationen på detta område utvecklar sig snabbt, bl. a. inom regionala fiskeriorganisationer och särskilt inom NAFO. Gemenskapsbestämmelserna måste utvecklas i riktning mot effektivare kontroll, särskilt när det gäller fartyg som för bekvämlighetsflagg, men också och följaktligen mot mer rättvisa kontroller. De rättsliga grunderna för detta finns 1 och bör kompletteras. För att lösa frågan måste för det första tydliga normer definieras så att landningskontrollfrekvensen kan jämföras i olika medlemsstater och inom varje medlemsstat för varje kategori av fartyg. Kommissionen bör underrättas särskilt om inspektionsförfarandena och kontrollfrekvensen för olika typer av fiskefartyg som landar i en medlemsstat men som för en annan medlemsstats flagg. För det andra krävs ett effektivt samarbete mellan medlemsstaterna så att myndigheterna i en medlemsstat skall kunna försäkra sig om att de fartyg som för dess flagg och som väljer att landa i en annan medlemsstat kommer att genomgå en riktig kontroll. När flaggstatens myndigheter har underrättats att ett fartyg är på väg att avsluta sin fiskeresa i en annan medlemsstat måste flaggstatens myndigheter kunna lita på att landningsstatens kontrollmyndigheter kommer att samarbeta. Det vore att gå för långt att tvinga dessa kontrollmyndigheter att tillmötesgå varje begäran om kontroll, men det skall säkerställas att ärendet i regel kommer att behandlas i lämplig ordning. Detta kan uppnås på olika sätt, med större eller mindre hjälp av lagbestämmelser. En effektiv och rättvis mekanism måste dock införas med det snaraste. Hur sådana mekanismer än utformas så kommer de att förutsätta ett aktivt samarbete mellan de olika medlemsstaternas myndighetsorgan, liknande det som redan satts i gång tidigare på andra områden, varvid kommissionen spelar rollen som observatör av dessa mekanismers sätt att fungera. - Det stora antalet möjliga landningsplatser Inspektionsmyndigheterna kan omöjligen hela tiden vara närvarande på alla tänkbara landningsplatser. Därför har vissa medlemsstater infört obligatoriska passager (vid auktion) eller upprättat förteckningar över hamnar som är godkända för vissa landningar och där det finns möjlighet att utföra systematiska kontroller. Även i detta sammanhang kan satellitbaserad kontroll vara av stor hjälp för kontrollmyndigheterna, särskilt när systemet tillåter att via signal från sjömärkningen fastställa fartygets position (nästan) i realtid och allteftersom det närmar sig kusten. Kontrollmyndigheterna kan på så sätt för en måttlig kostnad upprätthålla en inspektionsfrekvens som är tillräckligt stor för att säkra kontrollens trovärdighet. Allmänt sett vore det särskilt lämpligt, när ett fiskbestånd äventyras samtidigt som det är svårt att göra landningskontroller, att införa speciella kontrollmekanismer, som vid behov bl. a. innebär att landningen måste ske i godkända hamnar. 1 Rådets förordning (EG) nr 1093/94 av den 6 maj 1994 om fastställande av på vilka villkor fiskefartyg från tredje land får direktlanda och avsätta sina fångster i gemenskapens hamnar. - Särskilda försäljningskanaler Bestämmelserna i gällande kontrollförordning avser det "klassiska" försäljningsförfarandet dvs. där den fångst som registrerats i fängstjournalen säljs vid landningen. I detta fall är det möjligt att dubbelkontrollera uppgifter som härrör från åtminstone delvis oberoende källor. Dubbelkontroll underlättas betydligt när fångsten säljs genom datoriserade auktionsinrättningar, ett förfarande som glädjande nog har ökat under de senaste åren. Bestämmelserna är dock inte anpassade till andra situationer. Detta är först och främst fallet när det gäller fartyg med undantag. Som redan har påpekats är det därför absolut nödvändigt att medlemsstaterna inför de kompletterande bestämmelser som föreskrivs i förordningen. Svårigheter uppstår dock även i minst två andra fall som de gällande reglerna inte heller är helt anpassade till, nämligen när en landad fångst transporteras bort innan den saluförs och när fångsten inte säljs vid landning på grund av att fiskefartyget ingår i ett vertikalt integrerat företag. r det första fallet bör, liksom för kontrollen av minsta storlek, en lämplig lösning sökas. Detta innebär att bestämmelserna eventuellt måste ändras samtidigt som det införs metoder för att kontrollera fångsten efter landningen och bl. a. under transport. Eftersom det i stor utsträckning är frågan om ett internationellt problem bör man, liksom i fallet där ett fartyg landar i en annan medlemsstat än flaggstaten, se till att säkerställa ett effektivt samarbete mellan de berörda myndigheterna. I fråga om integrerade företag bör de olika situationer som kan uppstå granskas för att fastställa hur det kan säkerställas att deklarationsuppgifterna är lika pålitliga som när fångsten följer de gängse kanalerna. - Gemenskqpsfartvg som landar utanför gemenskapen Även här är det frågan om rättvisa och risk för snedvridning av konkurrensen. Vissa fiskare på Nordatlanten eller Östersjön har en stark känsla av att det finns fartyg som landar utanför gemenskapen för att faktiskt komma undan landningskontrollen. Därtill kommer att det administrativa samarbetet när det gäller utväxling av information med tredje land inte är lika väl organiserat som inom gemenskapen själv. Det är därför nödvändigt att klargöra hamnstaternas internationella skyldigheter i fråga om landningskontroll, liksom det administrativa samarbetet mellan hamnstat och flaggstat. Att utverka garantier på detta område bör få hög prioritet i förhandlingarna med de berörda tredje länderna. 4. Kontroll av marknaden ffir fiskeri- och vattenbruksprodukter - Inledande anmärkningar Såsom kommissionen påpekade i sitt senaste meddelande om framtidsmarknaden för fiskeprodukter i Europeiska unionen bör de bestämmelser som organiserar denna marknad även bidra till bevarandet av fiskeresurserna. Effektiv marknadskontroll i alla led är en grundförutsättning för att uppnå detta mål. Den nuvarande situationen är i detta avseende inte helt tillfredsställande. (i) Att de föreskrivna gemensamma handelsnormerna efterlevs, vilket bl. a. bidrar till att harmonisera konkurrensreglerna, säkerställs inte på samma sätt eller i tillräckligt hög grad i samtliga medlemsstater. Detta har bl. a. lett till att fisk som inte uppfyller storleksnormerna har klassificerats i högre storleksklasser fast dessa produkter enligt lagen inte får saluföras. Trots att det är möjligt att kontrollera att handelsnormerna efterlevs i alla led i handelskedjan, från den första utbjudningen till försäljning ända till konsumenten, har inga kontrollförfaranden införts i de handelsled som följer den första utbjudningen till försäljning och där kommissionens inspektörer är inte behöriga att utföra kontroller. (ii) Vid marknadsinterventioner genom tillämpning av återtagspriser blir de återtagna kvantiteterna inte alltid riktigt kontrollerade. Det visar sig bl. a. att den föreskrivna denatureringen inte görs i alla medlemsstaterna eller, när den görs, att den inte verkar vara tillräcklig för att undanröja all risk för att produkten släpps ut på marknaden igen. (iii) Vad gäller import har den åtgärdsplan som kommissionen presenterade i sitt meddelande om förvaltningen av preferensordningarna (KOM(97)402) till syfte att förstärka de rättsliga medel och den organisation följer ursprungsbestämmelserna. säkerställa att alla inblandade parter som behövs för att (iv) Ett stort antal bedrägerier har konstaterats vilket tyder på att efterlevnaden av bestämmelserna import, särskilt vad gäller fiskeprodukternas ursprung, samtidigt som man har konstaterat brister i tillämpningen av hygienbestämmelserna. i tillräckligt hög grad kontrolleras vid inte - Aftnsta storlek De största svårigheterna uppstår i samband med landning av fisk som understiger minsta storlek och är avsedd för särskilda marknader. Man bör ge prioritet åt att sätta stopp för motsvarande försäljningskanaler som innebär att produkten transporteras, ibland över stora avstånd, från landningsstället till den plats där den konsumeras. Detta förutsätter bl. a. ingripandena under transport. De svagheter som redan påpekats när det gäller kontroll efter landning spelar i detta avseende en avgörande roll. Det är alldeles för lätt att vid tidpunkten för försäljning göra gällande att fisk som inte uppfyller bestämmelserna om minimistorlek för denna art kommer från ett område där dessa regler om minimistorlek inte gäller eller härrör från vattenbruksodling eller import. Bestämmelserna bör anpassas för att minska risken för bedrägeri. Kommissionen har redan föreslagit i ovan nämnda meddelande att det vore lämpligt att överväga att införa nya obligatoriska bestämmelser i den gemensamma organisationen av marknaden i fråga om märkning av fiskeprodukter, inte enbart för att förbättra konsumentupplysningen utan även för att underlätta kontrollen av att gemenskapsbestämmelserna efterlevs. Om det fanns gemenskapsbestämmelser om obligatorisk upplysning om fiskartens kommersiella beteckning och ursprung i handelskedjans alla led skulle kontrollmyndigheterna lättare kunna fastställa både produktens identitet och de minimistorlekar som gäller. Enligt de gällande gemenskapsbestämmelserna har de nationella myndigheterna redan ett visst handlingsutrymme på detta område som de dock inte utnyttjar till fullo. Det vore därför onödigt att ändra de gällande bestämmelserna för att införa nya interventionsmöjligheter som inte heller kommer att utnyttjas. För att förbättra situationen förutsätts därför inte enbart en eventuell anpassning av gemenskapsbestämmelserna för att göra det lättare för de nationella myndigheterna att fullgöra sina arbetsuppgifter, utan också en större vilja att agera med de medel som behövs och i samordning med de olika berörda myndigheterna på områden som landning, transport, import och försäljning. Nya former av administrativt samarbete mellan medlemsstaterna skulle kunna vara särskilt användbara när det gäller marknadsfrågor, i likhet med vad som redan försiggår på andra inre marknadsområden, som t. ex. utväxling av nationella inspektörer (som t. ex. i gemenskapsprogrammen Karolus eller Mattheus) och planerat deltagande av i nationella kontrollverksamheter (kontroll av livsmedelssäkerhet eller sund laboratoriepraxis). inspektörer från andra medlemsstater 5. Allmänna punkter: kontrollmedel, överträdelser, sanktioner. - Kontrollmedel som används i de olika medlemsstaterna Det är för närvarande inte möjligt för kommissionen att göra en kvantitativ och objektiv jämförelse av de kontrollmedel som används i de olika medlemsstaterna. När det gäller de mänskliga och materiella resurser som används beror svårigheterna på att en och samma myndighet ofta utför ett antal olika arbetsuppgifter. Därför bör man först göra en särskild granskning av de medel som sätts in på heltid. När det gäller medel som "delas" torde kommissionen, i likhet med det system som införts när det gäller finansiering av nya kontrollmedel, kunna använda sig av de inlämnade uppgifterna för att kvantifiera och vid behov kontrollera riktigheten av den del av medlen som avsätts till kontroll av fiskeverksamheten. I detta sammanhang och för att generalisera vad som tidigare sagts om inspektioner till havs eller vid landning bör en gemensam definition fastställas av vad som avses med "inspektion" och olika inspektionsnivåer. Nästa steg är att fastställa minimikriterier. - Överträdelser och sanktioner När det gäller sektorns berättigade krav på att samma villkor skall gälla för fiskare från olika medlemsstater intar frågan om sanktionerna en central plats. Kommissionen har upprepade gånger försökt styra framstegen åt detta håll och därvid erhållit stöd från Europaparlamentet, dock inte från rådet. I rådets förordning (EEG) nr 2847/93 föreskrivs endast att medlemsstaternas skyldigheter på detta område är att införa ett avskräckande kontroll- och påföljdssystem, enligt eget gottfinnande, och att informera kommissionen om bötestabeller och om bötesbelopp som tillämpats i konkreta fall. Emellertid visar erfarenheterna att de uppgifter som lämnas in inte är fullt användbara för att uppnå önskad insyn. Kommissionen är därför inte i stånd att garantera att sanktionerna är effektiva och tillämpas på ett rättvist sätt medlemsstaterna emellan. Även sammanställningarna över överträdelser som begåtts är för olika för att vara användbara. De uppgifter som inrapporteras är dessutom ofta inte kompletta eller inlämnas så sent att de förlorar en stor del av sin användbarhet. Situationen utgör ett stort problem. Kommissionen borde åtminstone få uppgifter som kan användas för att göra jämförelser. I synnerhet bör säkerställas att större överträdelser definieras och bestraffas på ett jämförbart sätt i de olika medlemsstaterna. I detta avseende har framsteg uppnåtts utanför gemenskapen under a priori ännu svårare förutsättningar, nämligen inom NAFO. - Samarbete mellan medlemsstater ifråga om överträdelser och sanktioner Även om tillräckliga resurser avsätts, medför de omständigheter under vilka inspektionsarbetet utförs och fiskeverksamhetens rörlighet att inspektörerna ofta lämnas kvar med mer tveksamt material än riktiga bevis som kan hålla i rätten, vilket är en absolut nödvändighet för att effektivt kunna bestraffa olagliga verksamheter. Vissa olagliga förfaranden skulle lättare kunna beivras om det fanns ett större samarbete mellan de berörda medlemsstaterna. Det åligger därför medlemsstaterna att införa lämpliga villkor och förfaranden för att säkra ett sådant samarbete på det rättsliga planet. De befintliga förfarandena är ofta tungrodda och kan ibland inte förenas med varandra. Om vissa överträdelser inte kan beivras på grund av bristande samstämmighet mellan förfarandena på gemenskapsnivå kan kontrollen av den gemensamma fiskeripolitiken allvarligt ifrågasättas. Det är dock möjligt att åstadkomma framsteg på gemenskapsnivå utan att göra intrång i medlemsstaternas behörighet. Målsättningen bör vara att varje medlemsstat tar största möjliga hänsyn till de rapporter som upprättas av kontrollorganen i en annan medlemsstat, på samma vis som om rapporten var upprättad av den egna myndigheten. Genom samråd kan ett harmoniserat format för inspektionsrapporterna utarbetas. Även i detta sammanhang kan de resultat som uppnåtts inom NAFO användas som underlag. Vidare bör förfarandena för överföring av uppgifter klargöras och påskyndas för att de behöriga myndigheterna skall fä dokumenten i god tid. - Åtgärder som kan vidtas av kommissionen En av kommissionens viktigaste uppgifter är att säkerställa att de kontrollordningar som införs i de olika medlemsstaterna är effektiva och att de ansträngningar som görs och de resultat som uppnås är rättvisande. Kommissionen anser dock att denna uppgift, trots de framsteg som gjorts, hittills inte har kunnat genomföras på ett helt tillfredsställande sätt. Det har redan understrukits att det finns brister i de uppgifter som rapporteras till kommissionen. Dessutom hindras kommissionens inspektionsavdelning av ett antal handikapp. För det första är de personalresurser som står till förfogande för begränsade. Begränsningen är desto mera kännbar då kommissionen har fått avsätta en stor del av sina resurser åt viktiga specialfrågor utanför Europeiska unionen (jfr. NAFO, drivnät). De personalresurser som faktiskt kan sättas in för andra arbetsuppgifter och som i mycket stor utsträckning täcker största delarna av fiskeverksamheten inom Europeiska unionen har därför varit mycket begränsade. I detta sammanhang är de restriktioner som fastställs i förordning (EEG) nr 2847/93 en stor begränsning av det handlingsutrymme som kommissionens inspektörer har. När en medlemsstat inte samarbetar med kommissionen för att lösa en tvistefråga är det mycket svårt för kommissionen att samla de relevanta uppgifterna utan att använda oproportionerligt stora personalresurser. Kommissionens inspektörer skulle kunna vara mycket mer effektiva när det gäller att granska medlemsstaternas kontrollverksamhet om de hade större möjligheter att uppträda självständigt, utöver möjligheten att göra inspektioner utan förvarning enligt vad som anges i förordning (EEG) nr 2847/93). Inspektörerna måste kunna samla in uppgifter inte för att dessa skall tjäna som bevismaterial mot en enstaka aktör, utan för att fastställa eventuella brister i de kontrollmekanismer som införts. Därtill kommer att medlemsstaternas skyldighet att samarbeta med kommissionen bör förtydligas. För att kommissionens inspektörer skall kunna arbeta mer effektivt skulle även bestämmelserna i förordning (EEG) 2847/93 om tillgång till databaser kunna anpassas. Kontrollen av databasernas riktighet skulle nämligen underlättas betydligt om kommissionen kunde fä tillgång till dessa databaser utan att behöva skicka ut sina inspektörer på uppdrag, dvs. om bestämmelser antas liknande de som rådet nyligen antog i fråga om databaser för satellitbaserad kontroll1. Rådets Förordning (EG) nr 2205/97 om ändring av förordning (EEG) nr 2847/93 om införande av ett kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken (EGT nr L 304,07. 11. 1997, s. 1 och 2). 10 HI. ÅTGÄRDER SOM MÅSTE FÖRDJUPAS, NYA ÅTGÄRDER SOM MÅSTE SÄTTAS INLEDAS i. ökad medvetenhet Den senaste attitydutvecklingen när det gäller kontroller är ett av de viktigaste framsteg som gjorts. Men medvetenheten måste fördjupas och spridas ännu mer. - Frågans betydelse Fiskekontroll är en nödvändig förutsättning för införandet av en effektivt fungerande gemensam fiskeripolitik. Brister i kontroll har en direkt påverkan på de fiskare som inte fuskar. Genom att vissa fuskar går andra miste om en del fiskemöjligheter. Fusket rubbar försäljningskanalerna och drar ner priserna. Dessutom leder svagheter i kontrollen till att forskningsinstituten i stället för att ägna sig åt forskning måste koncentrera en stor del av sin verksamhet på att uppskatta de faktiska fångsterna, eftersom den officiella statistiken inte är pålitlig, vilket inverkar negativt på kvaliteten av de vetenskaps Ii ga rekommendationer. Vid sidan om dessa omedelbara konsekvenser lider hela den ekonomiska sektorns hälsa av bristen på effektiv förvaltning. Kontroll, liksom andra interventioner, uppfattas ibland som en kostsam belastning som fiskerisektorn påtvingar myndigheterna. Sektorns ekonomiska livskraft måste återställas genom en slagkraftig förvaltning, som går hand i hand med en effektiv kontroll, och göras oberoende av externt stöd. Att snarast möjligt införa ett verksamt kontrollsystem är därför en investering för framtiden. Det är faktiskt den investering utan vilken de andra investeringarna aldrig kommer att löna sig. - Yrkeskårens uppslutning bakom kontrollen En effektiv kontroll är inte möjlig om inte dels hela branschen uppfattar den som en nödvändighet eller t. o. m. som ett eget intresse och dels om den inte tillämpas rättvist. Yrkeskåren kan och måste vara kontrollmyndigheternas första bundsförvant. I vissa medlemsstater finns exempel på associationer mellan branschen och kontrollinstanser eller på producentgrupper som uppträder som förfördelad part i bedrägerimål. Den sortens inställning har visat sig vara mycket effektiv. Dock för att förmå branschen att sluta upp bakom kontrollen måste de kontrollbestämmelser som antas vara noggrant motiverade och väl avvägda innebär för den yrkesverksamme motsvaras av jämförbara framsteg i fråga om kontroll och minskad risk för bedrägeri. Vidare måste dessa bestämmelser kunna förklaras så att de som underkastas kontrollmekanismerna verkligen förstår vikten av de problem som dessa mekanismer är avsedda att råda bot på. Slutligen måste de övertygas om att det inte finns någon diskriminering. i den meningen att den belastning som varje bestämmelse Kontrollfrågan måste således vara i brännpunkten för dialogen mellan myndigheterna och branschen. Vidare spelar överskådlighet en avgörande roll när det gäller att vinna anslutning hos branschen. Allt som kan hjälpa kommissionen att säkerställa denna överskådlighet på ett mer tillfredsställande sätt är av yttersta vikt. 11 - Utvidgning av debatten Fiskekontroll är inte en fråga som endast skall lösas mellan kontrollmyndigheterna och fiskarna. För att utverka en effektiv kontroll måste alla myndigheter i sektorns alla led vara inblandade, från de myndigheter som svarar för varvsindustri och bränsleförsörjning till de som övervakar transport, bearbetning och distribution. Även om fiskerifrågor för vissa av dessa myndighetsorgan inte är ett prioriterat område innebär detta inte att de inte skall göras uppmärksamma på frågans betydelse. Samma sak gäller för de myndigheter som svarar för påföljderna: de skall kunna bedöma hur stora konsekvenser bedrägerierna har och vilka effekter deras beslut kommer att få. Dessutom skall även den breda allmänheten förstå varför effektiva kontroller är så viktiga. En gemensam politik gäller alla. Brister i den gemensamma politiken skadar hela den europeiska konstruktionens trovärdighet och profil utåt. De påverkar konsumenten direkt och indirekt den europeiska skattebetalaren. Konsumenten förväntas t. o. m. spela en allt viktigare roll när det gäller att bekämpa förfaranden inom fiske som strider mot kraven på sund förvaltning. De ansträngningar som redan gjorts för att t. ex. uppmärksamma konsumenten på hur viktigt det är att ungfisken skyddas och att därför inte genom sina inköp stimulera fångsten av fisk som underskrider minimistorleken måste fortsättas och ges allmän spridning. För att förstärka denna typ av åtgärder och tillmötesgå konsumenternas allt större förväntningar på ett ansvarsfullt fiske är spårning av produkterna en nyckelfråga. Detta sammanfaller med nödvändigheten att kunna fastställa partiets ursprungs vad gäller fisk som inte uppfyller minimåtten såsom redan har påpekats. Frågeställningen är dock generell och har också att göra med kvalitetsnormer: även på detta område skall konsumenten få den upplysning och de garantier som gör att han kan välja produkt med full sakkännedom. 2. Fastställande av gemensamma och integrerade strategier Kontroll är nödvändig och nödvändigtvis dyr. Därför måste allt större tonvikt läggas på frågan om kontrollens lönsamhet. Kommissionen anser att de ansträngningar som hittills gjorts i fråga om kontroll, både inom medlemsstaterna och på gemenskapsnivå, generellt sett ännu inte har styrts av allmänna och välunderbyggda strategier och därför måste utvecklas bl. a. på följande områden: - Kontroll efter landning Att ha möjligheten att jämföra alla uppgifter som kommer fram med anledning av de kontroller som utförs, till havs och ända fram till transport- och försäljningsleden, och att samköra uppgifter från olika källor anses av alla vara en nyckelfråga. Det har dock visat sig svårt att införa övergripande strategier. Att utnyttja möjligheten att samköra data som härrör från olika källor och från olika typer av kontroller är en central punkt i förordning (EEG) nr 2847/93, men som allt för ofta har fått marginell betydelse. Kontrollerna efter landning är fortfarande mycket begränsade. Bestämmelserna tycks inte ge medlemsstaterna, åtminstone vissa, tillräckligt goda grunder för att göra interventioner i detta led. Kontrollen under transport sorterar ofta under ett annat departement än det som ansvarar för fiske. Problemet ät inte begränsat till frågor rörande minimistorlek. Ett parti fisk som landats svart och som undandragits kontroller "tvättas" på ett enkelt sätt genom att vid en eventuell kontroll under transporten deklarera att partiet redan varit föremål för försäljning. Att transportera fisk (som härrör från import) i transit eller påstådd transit är en annan möjlig form av bedrägeri om inga kontroller görs under samtliga medlemsstater utveckla transporten. Det kontrollverksamheten efter landning. är därför nödvändigt att i 12 - Förbättra resursfördelningen Resursfördelningen mellan kontroll till havs och på land varierar mycket från en medlemsstat till en annan. Detta kan till en del objektivt förklaras, men är också i stor utsträckning historiskt betingat. Generellt sett är det svårt att se enligt vilka regler kontrollresurserna fördelas och framför allt om dessa resurser koncentreras på de viktigaste frågorna. Det är således hela fördelningspolitiken beträffande kontrollresurser som måste fördjupas. På det operativa planet uppstår med jämna mellanrum frågor om ansvarsfördelning mellan de olika organ som inom medlemsstaterna svarar för någon form av kontroll som berör fiskesektorn, vare sig det gäller den s. k. vertikala avgränsningen, som t. ex. mellan det departement som svarar för fiskefrågor och transportdepartementet, eller den horisontella avgränsningen som mellan central- och regionalförvaltningen. Svårigheten att på medlemsstatsnivå komma fram till en politik som omfattar alla kontrollmöjligheter, koncentrerar resurserna på de viktigaste frågorna och samordnar de olika myndighetsorgan som är berörda återfinns därför även på gemenskapsnivå där den blir ännu mer akut och svår lös I ig. Det är framför allt på medlemsstatsnivå som framstegen måste göras, eftersom primäransvaret för kontrollen ligger där. Likväl kan och måste kommissionen underlätta utvecklingen av de strategier som är nödvändiga genom att organisera nödvändiga tekniska sammanträden och komma med förslag och rekommendationer. 3. Organisera och upprätthålla de nödvändiga resurserna När det gäller de materiella resurser som ställs till förfogande har stora framsteg gjorts tack vare ansträngningar på medlemsstats- och på gemenskapsnivå. Dessa investeringar måste utnyttjas optimalt och tas hänsyn till vid utarbetandet av helhetsstrategin. Det måste vara möjligt att fastställa exakt vilken del av samtliga befintliga resurser som avsätts till fiskekontrollen och inte enbart hur stor del av de medel för vilka gemenskapsfinansiering söks (vilket numera är ett krav). Viss tung utrustning behöver inte förnyas under den närmaste tiden. Att utgifterna har blivit mer överskådliga och ändamålsenliga betyder inte att ansträngningarna inte måste fortsätta. Införandet av materiella kontrollmedel måste gå vidare och därvid skall man särskilt sträva efter att utnyttja modern teknik. Kommissionen måste därför fortsätta att främja användningen av kontrollmetoder som bygger på den senaste vetenskapliga och tekniska utvecklingen och som kan förbättra kontrollens effektivitet. När det gäller personalresurser behövs särskilda ansträngningar. I ett första steg skall en fullständig kartläggning göras av de mänskliga resurser som faktiskt är avsatta till kontrollverksamheter. Dessutom måste dessa resurser förstärkas i de medlemsstater som hittills investerat mindre på detta område än andra. Kvantitativa aspekter är dock enbart en sida av frågan. Kontrollpersonalens utbildning och motivation är lika viktiga. Utan att vilja gå för långt när det gäller likriktning kan effektiviteten på detta område likväl förbättras genom samordning på gemenskapsnivå. Kommissionen måste särskilt stimulera och underlätta utväxlingen medlemsstaterna emellan av tjänstemän som arbetar med fiskekontroll frågor. 13 4. SakM»t«la MI hattre insvn Att det är nödvändigt att ge kommissionen ökad tillgång till de uppgifter den behöver för att granska kontrollen på medlemsstatsnivå har redan nämnts. 1 fråga om insyn har den årliga rapport som kommissionen skall sammanställa enligt artikel 35 i förordning (EEG) nr 2847/93 inte givit avsett resultat. Kommissionens svårigheter att få tillgång till relevanta och jämförbara uppgifter har redan nämnts. Därtill kommer problemet med att hålla tidsfristerna. Den information som överlämnas av medlemsstaterna, både rapporten och svaret på kommissionens förslag till årsrapport, kommer in för sent och därför har årsrapporten systematiskt blivit fördröjd och förlorat en del av sin användbarhet. Tidsfristerna måste därför ses över och det måste ses till att tiderna kommer att hållas i praktiken. Vidare bör frågan ställas om det är relevant med en årlig rapport såsom det föreskrivs för närvarande. Dessutom bör rådet behandla rapporten mer ingående för att verkligen kunna dra alla slutsatser ur den. Principen att kommissionen skall sammanställa en rapport så att alla skall kunna bedöma de insatser som gjorts och hur effektiv kontrollen är i de olika medlemsstaterna är alltså fullt berättigad. För att helt nå det eftersträvade målet måste förfarandet dock ses över i syfte att få rapporter som är mer relevanta, som kommer fram snabbare och som diskuteras mer ingående. När det gäller att öka insynen kan kommissionen också använda sig av andra medel än enbart formella rapporter. Genom att organisera sammanträden rörande kontrollfrågor och utnyttja de tillfällen till informera kontakter på medlemsstaterna om hur stora ansträngningar den har gjort i andra medlemsstater och försöka sätta stopp för de ogrundade misstankar som uppstår mellan medlemsstaterna varje gång kommissionen förfogar över nödvändiga uppgifter. innebär, kan kommissionen inspektörernas platsbesök fältet som Att främja insyn är dock ingen ensamrätt för kommissionen. Informationsutbyte pågår mellan nationella myndigheter. Denna verksamhet har i vissa fall utvecklats på ett lovande sätt under 1997. Den typen av kontakter måste utvecklas så snabbt som möjligt, fylan kan to. m. spekulera kring möjligheten att låta inspektörer från en medlemsstat delta i inspektioner som görs av gemenskapens inspektörer i en annan medlemsstat. 5. Anpassa bestämmelserna där «A behovs De nya kontrollbestämmelser som har antagits de senaste fem åren är många och täcker mycket varierande områden. De återstående brister som omnämnts ovan kan sannerligen inte avhjälpas enbart genom nya bestämmelser. Vidare har vissa beslut ännu inte kunnat ge resultat som t. ex. satellitbaserad kontroll. Ett mycket komplett regelverk kan inte göra nytta utan materiella och mänskliga resurser, lämpliga strategier, politisk vilja eller stöd från branschen. 14 Vid en översyn av regelverket måste samtliga bestämmelser och inte enbart förordning (EEG) nr 2847/93 ses över. I första hand måste tillämpningsföreskrifter antas där så ännu inte skett som t. ex. rörande anpassningen av bestämmelserna om fångstjournalerna som nu åter kan tas upp till behandling (sedan rådet nått en överenskommelse om tekniska åtgärder som skall beaktas i de nya bestämmelserna om fångstjournaler). Det finns dock en mängd andra bestämmelser relaterade till fiskeri kon tro 11 som måste beaktas, som tex. förordning (EEG) 3759/92 om den gemensamma organisationen av marknaden för fiskeri- och vattenbruksprodukter'. Alla dessa bestämmelser skall beaktas för att undvika upprepningar, säkerställa att de möjligheter som de erbjuder utnyttjas helt och utveckla ett sammanhängande regelverk. Den förordning som antogs 1993 intar dock en central plats och erfarenheterna har visat att den kan förbättras. Före 1993 framträdde vissa svårigheter inte med samma skärpa som nu, som t. ex. frågor rörande tredje lands fartyg som bedriver fiske på gemenskapens vatten eller som landar i gemenskapens hamnar. Förordning (EEG) nr 2847/93 måste anpassas för att avhjälpa de brister som fastställts i avsnitt 2 i detta meddelande. Detta gäller särskilt för fartyg som för ett tredje lands flagg, kontroll vid landning i en annan medlemsstat än flaggstaten, kontroll efter landning och vid den första utbjudningen till försäljning, kommissionens tillgång till de uppgifter som behövs för att övervaka de nationella kontrollverksamheterna. En annan viktig fråga är vad som kan göras för att öka rättvisan när det gäller påföljder. När förordningen ses över bör man passa på att uppdatera den, förenkla den och där så behövs förtydliga den. 6. Samarbete inom och utanför gemenskapens gränser I en och samma medlemsstat sorterar de områden som berörs av fiskekontroll ofta under olika myndigheter, medan en effektiv kontroll förutsätter att hela sektorn omfattas. Dessutom ligger det regelbundet uppstår på direkta kontrollansvaret på medlemsstaterna, medan problemen gemenskapsnivå. Därför är det viktigt att samordningen fungerar väl. interna samordningen Kommissionen kan inte åta sig att organisera allt samarbete som erfordras. Detta är en självklarhet när inom medlemsstaterna. Ett direkt samarbete mellan det gäller den medlemsstaterna är också mycket viktigt. Erfarenheterna visar dock att kommissionen, som har en helheltssyn som de nationella myndigheterna kanske saknar och intar en neutral position i sammanhanget och därmed kan uppträda som "medlare", måste spela en mycket viktig roll i samordningen på gemenskapsnivå. Denna roll kompletterar kommissionens givna roll att övervaka den nationella kontrollens effektivitet och att garantera rättvisa och insyn. Under senare år har samordningsfrågor tillmätts allt större betydelse, vilket bl. a. klart framgår av att det irländska ordförandeskapet i september 1996 anordnade ett sammanträde på temat "kontrollfrågor". 1EGTnrL388,31. 12. 1992,s. 1. 15 De många områden som skall behandlas är bl. a. följande: - Fastställa prioriterade områden och allmänna strategier. - Operativa problem på fältet. - Undersöka hur ny teknik kan öka kontrollens effektivitet. - Utväxling av kunnande mellan medlemsstater för att dessa skall kunna dra nytta av varandras - ansträngningar och inte göra dubbelt arbete Införa den harmonisering som behövs i fråga om informationsutbyte, särskilt vad gäller dataöverföring. - Fastställa gemensamma definitioner och begrepp för att kontrollresultaten skall kunna jämföras (t. ex. maskinstyrka, definition av grundläggande inspektion). I dessa frågor kommer gemenskapens roll mer att bero på dess förmåga att ge medlemsstaterna ett verkligt mervärde än på bestämmelser som fastställer kommissionens behörighet. I detta avseende har kommissionen redan ett stort handlingsutrymme. Kommissionen kan - - - - - - lägga fram förslag till gemenskapsbestämmelser som erbjuder en lämplig ram för samarbete och vid behov ålägger vissa förpliktelser till samarbete, sammanställa rapporter över medlemsstaternas bidrag i fråga öm kontroll av den gemensamma fiskeripolitiken och således om hur effektivt samarbetet är mellan olika myndighetsorgan inom en medlemsstat och mellan olika medlemsstater, vid beslut rörande ansökningar om bidrag från gemenskapen till medlemsstaternas kostnader för kontroll, ta hänsyn till om det påvisas genom en effektiv nationell kontrollpolitik och ett effektivt samarbete med andra medlemsstaterna att anslagsmedlen kommer att utnyttjas på bästa sätt, organisera informationsutbytet mellan medlemsstaterna, fastställa de viktigaste problemen på gemenskapsnivå och främja de åtgärder och samarbetsformer som bidrar till att lösa dessa, i detta syfte organisera sammankomster som fokuseras på speciella frågor såväl horisontellt (t. ex. införande av satellitövervakning) som vertikalt (frågor i samband med en viss form av fiske). De sista tre punkterna visar att det egentligen handlar om att skapa och upprätthålla ett nätverk som omfattar kontrollmyndigheterna i de olika medlemsstaterna och kommissionen. Det arbete som på detta område har påbörjats med framgång när det gäller vissa specialfrågor måste utvidgas och fortsätta. Därför behöver en plan utarbetas för de kommande åren på kommissionens initiativ och i samråd och partnerskap med de nationella myndigheterna. För att snabbt nå resultat kan man lämpligen ta intryck av åtgärder som vidtagits på andra områden, som t. ex. miljöpolitiska frågor (initiativet IMPEL 1) eller för införandet av den inre marknaden2. Även här vore det nyttigt att se fiskekontrollen inte som en isolerad fråga utan som en problematik relaterad till andra kontrollfrågor. 1 (KOM(96) 500 slutlig. 2 Rådets resolutioner av den 16 och 20 juni 1994, KOM(94) 29 slutlig. , KOM(96) 20 slutlig. 16 Slutsatser Att införa ett perfekt kontrollsystem, i synnerhet inom fiskeverksamheten, är en omöjlighet. Såsom kommissionen redan har understrukit beror framstegen på hur förvaltningen av fiskeriverksamheten generellt sett utvecklar sig, eftersom strukturella brister i den gemensamma fiskeripolitiken inte kan avhjälpas med kontroll. Framsteg kan inte nås direkt: man måste införa medel, ändra befintliga strukturer och mentaliteter. Å andra sidan är det nödvändigt att göra framsteg och att påskynda dessa. Tiden mellan diagnos och lösning måste förkortas. Kommissionens sammanfattning av situationen som gjordes 1992 visar hur stora framstegen är. Den pekar även på de svårigheter som tillstött och nöjer sig i vissa frågor inte med rena konstateranden och intentioner utan skapar ibland t. o. m en känsla av att utvecklingen på något sätt har avstannat. För att möjliga framsteg skall bli verklighet måste först och främst den politiska viljan att ge hög prioritet åt införandet av en effektiv kontroll av fiskeverksamheten bekräftas och omsättas till handling. Medlemsstaterna och kommissionen måste delta tillsammans i de ansträngningar som behöver göras och tillsammans fastställa exakt vilka mål som måste nås inom en tidsfrist som skall vara tillräckligt kort för att vara signifikant, under hänsyn till tidsplanen i övrigt och till den anpassningsperiod som är nödvändig. Ett tidsschema har redan fastställts för de kommande åren. De viktigaste nyckeldatumen är följande: - Juli 1998: slutet av första fasen för införande av satellitbaserad kontroll av fiskefartygens position. Vad gäller Atlanten integration av fångstdata i de data som skall överföras i samband med införandet av ordningen för förvaltning av fiskeansträngningen. - Början av 1999: införandet vad gäller Medelhavet av fångstjournaler, landnings- och försäljningsdeklarationer samt av elektroniska databaser i samband med dessa. - Början av 2000: slutet av andra fasen för införandet av satellitbaserad kontroll och införande av ett nytt system av tekniska åtgärder i gemenskapens vatten från Atlanten till Nordsjön. - År 2000: rådets beslut om ekonomiskt bidrag från gemenskapen till medlemsstatemas kostnader för kontroll1 löper ut. Utan att därmed föregripa innehållet av de beslut som kommer att fattas såväl genom bilaterala avtal som inom internationella organisationer förväntas dock vissa ändringar vad gäller externa finansiella resurser. NAFO förväntas t. ex. fatta beslut om hur de pilotprojekt som håller på att genomföras kommer att följas upp. Ovanstående kontrollordning skall vara införd senast år 2000. tidsplan innebär att den övergripande målsättningen är att en kompletterade 1 Rådets beslut (95/527/EG) om ekonomiskt bidrag från gemenskapen till vissa av medlemsstatemas kostnader för genomförandet av övervaknings- och kontrollsystemet för den gemensamma fiskeripolitiken. 17 För 1998 gäller följande sex prioriteringar: - Vidta kraftfulla åtgärder med stöd av nuvarande bestämmelser för att avhjälpa de största bristerna (bristfällig tillämpning i vissa medlemsstater av bestämmelserna om basdokument och deras överföring på data, felaktiga fångstdeklarationer och upprepat överskridande av fångstkvoter som påverkar vissa fiskeresurser). - Undersöka hur bestämmelserna och samarbete kan kombineras för att förbättra kontrollverksamhetens effektivitet. - Genomföra pilotåtgärder vad gäller samordning av kontrollverksamheten och överläggningar rörande övergripande frågor, granska de samordningsförfaranden som används inom Europeiska unionen på andra områden är fiske. - Anpassa regelverket: förordning (EEG) nr 2847/93 och tillhörande tillämpningsförordningar samt vid behov även andra bestämmelser rörande fiskekontroll. - Se till att den första fasen för införandet av satellitbaserad kontroll verkligen sätts i gång och förbereda integrationen av medelhavsområdet i de allmänna bestämmelserna. - Göra en fullständig lägesbeskrivning vad gäller de resurser, särskilt personalresurserna, som faktiskt är avsatta för kontrolländamål och fastställa metoder för att jämföra kontrollresultaten och påföljdsystemens effektivitet. För 1999 skulle följande punkter kunna prioriteras: - Komplettera de åtgärder som ingår i den första prioriteringen för 1998. Det är särskilt viktigt att undanröja de brister som återstår i tillämpningen av nuvarande system av tekniska åtgärder innan det nya, mycket mer långtgående systemet införs. - Se till att kontrollverksamheten utvecklas i alla sektorns led, till havs, vid och efter landning, och utnyttja fullt ut de möjligheter som samköming av data från olika källor erbjuder, inklusive data från satellitbaserad kontroll. - Föreslå ett förfarande för att reglera samordningsfrågor mellan medlemsstaterna genom att komplettera relevanta bestämmelser som eventuellt redan antagits, varvid hänsyn skall tas till de pilotåtgärder som kommer att genomföras under 1998 på detta område, och genom att fastställa ramar för utväxling av information och personal mellan samtliga berörda kontrollmyndigheter. - Genomföra ett heltäckande kommunikationsprogram i syfte att uppmärksamma samtliga aktörer på kontrollens betydelse. - Fastställa kvantitativa mål vad gäller de medel som en medlemsstat avsätter för kontroll utifrån objektiva kriterier för dess betydelse för den gemensamma fiskeripolitiken. - Se till att medelhavsområdet omfattas av de allmänna bestämmelserna. - Se över sådana kontrollåtgärder som är beroende av externa resurser och anpassa bestämmelserna om det behövs och är möjligt, varvid det skall säkerställas att besluten tillämpas på rätt sätt och anges hur arbetsuppgifterna i varje fall fördelas mellan medlemsstaterna och kommissionen. - Förbereda de åtgärder som måste vidtas efter det att beslutet om ekonomiskt bidrag löper ut år 2000. Med dessa målsättningar skulle man år 2000 kunna börja dra nytta dels av att alla dessa komponenter har fallit på plats, dels av de åtgärder som påbörjas just i januari 2000 (andra fasen för satellitbaserad kontroll, nya tekniska åtgärder). Det vore då möjligt att bedöma systemets effektivitet och upprätta en lägesbeskrivning som inte längre är en upprepning av brister som redan konstaterats tidigare. Mot bakgrund av 1992 års sammanfattning av läget för fiskekontrollen och de framsteg som då ansågs vara nödvändiga, befinner sig den gemensamma fiskeripolitiken på sätt och vis mitt på ett övergångsställe. Att låta de mekanismer som infördes genom besluten 1996 och 1997 fortsätta av egen fart, hur positiva de än är, kommer inte att räcka till. Kompletterande ansträngningar behöver göras. Detta innebär att lagstiftningen måste anpassas, men framför allt att utvecklingen av samarbetet mellan alla aktörer som berörs av kontrollen måste prioriteras. 18 ISSN 1024-4506 KOM(98) 92 slutlig DOKUMENT SV 03 14 07 10 Katalognummer : CB-CO-98-097-SV-C ISBN 92-78-31224-X Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg \*\


title: Entschließung zur Lage in Afghanistan

eurovoc_concepts:
Afghanistan
dictatorship
position of women
repression
sexual discrimination


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 548/98 van Luigi VINCI aan de Commissie. Reglementering sleepnetvisserij in Italië

eurovoc_concepts:
Italy
agricultural structure
balance of payments assistance
carrier
fishing licence
fishing net
fishing regulations
fishing vessel
structural policy

formats: html pdf print

text: 17. 7. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 223/177 (98/C 223/231) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0528/98 van Concepcio· Ferrer (PPE) aan de Raad (27 februari 1998) Betreft: Vierde programma ter bestrijding van armoede Toen het programma (cid:132)Armoede III(cid:148) op 30 juni 1994 was afgelopen werd een nieuw programma opgesteld dat de Raad echter tot dusver nog niet heeft goedgekeurd. Dit programma voorziet in de financiering van maatregelen ter verbetering van de huisvesting en de integratie van personen zonder vaste woonplaats. Kan de Raad mededelen wanneer hij dit programma zal goedkeuren? Antwoord (11 mei 1998) Het Geachte Parlementslid wijst er terecht op dat de Commissie in 1994 bij de Raad een voorstel heeft ingediend voor een besluit tot vaststelling van een modelprogramma op middellange termijn ter bestrijding van economische en sociale uitsluiting en ter bevordering van solidariteit. Dit programma moest de periode 1994-1999 bestrijken. De Raad van 24 juni 1994 is er evenwel niet in geslaagd de volgens de rechtsgrondslag (artikel 235 VEG) vereiste eenparigheid over dit voorstel te bereiken. Sindsdien heeft de Raad het voorstel voor een besluit inzake een programma ter bestrijding van economische en sociale uitsluiting niet meer besproken. Het zal het Geachte Parlementslid bovendien niet ontgaan zijn dat het Verenigd Koninkrijk ondertussen (op 1 april 1996) een beroep heeft ingesteld tegen de Commissie, en de nietigverklaring van de in het perscommunique· van de Commissie van 23 januari 1996 bedoelde besluiten heeft gevorderd, omdat de Commissie zonder geldige machtiging › de Raad had het besluit immers niet goedgekeurd › geen betalingsverplichtingen voor armoedebestrijding in het kader van de begrotingskredieten mocht aangaan. Het is nu wachten op het arrest van het Hof in deze zaak (C-106/96) (1). (1) PB C 145 van 18. 05. 1996, blz. 7. (98/C 223/232) SCHRIFTELIJKE VRAAG P-0548/98 van Luigi Vinci (GUE/NGL) aan de Commissie (19 februari 1998) Betreft: Reglementering sleepnetvisserij in Italie¤ Sedert 1990 zijn door bepaalde Italiaanse reders via het DG Visserij van het Ministerie voor de Koopvaardij verzoeken ingediend om een financie¤le bijdrage van de EU aan de bouw van vissersschepen die zijn uitgerust met een (cid:132)divergerend net(cid:148) (daarmee zouden de ouderwetse sleepnetten buiten gebruik kunnen worden gesteld). Het Comite· (cid:132)Financieringen(cid:148) van genoemd ministerie heeft een positief advies uitgebracht over deze verzoeken op grond van verordening (EEG) 4028/86 (1). Ook heeft het ministerie het groene licht gegeven voor het verstrekken van vergunningen om zowel met het (cid:132)traditionele sleepnet(cid:148) als met (cid:132)divergerende netten(cid:148) te vissen. Het ministerie en de reders achten dit systeem namelijk in grote lijnen gelijkwaardig aan het vissen met sleepnetten. In 1998 heeft het ministerie de betrokken reders evenwel laten weten dat deze vergunningen wel eens in strijd zouden kunnen zijn met de EEG-verordening. De vergunningen zijn daarop ingetrokken. Omdat de nieuw te bouwen schepen inmiddels in een ver gevorderd stadium verkeerden, hebben de betrokkenen om een nieuw onderzoek naar de praktijk verzocht. Het DG Visserij van het ministerie heeft de EG daarop om advies gevraagd, maar alleen voor vissersschepen die al voeren, zonder rekening te houden met de schepen die gebouwd worden en die eveneens door de Gemeenschap waren gefinancierd. De EG heeft daarop bij uitzondering een positief advies uitgebracht over het toestaan van sleepnetten, maar wel alleen voor schepen die al in de vaart waren


title: Résolution sur le processus de rédaction de la constitution albanaise et les résultats de la visite effectuée par la délégation mixte de l'Assemblée parlementaire de l'Organisation pour la sécurité et la coopération en Europe, de l'Assemblée parlementaire du Conseil de l'Europe et du Parlement européen

eurovoc_concepts:
Albania
constitution
parliamentary delegation


title: Resolution on the constitution drafting process in Albania and the results of the visit by the joint delegation of the Parliamentary Assembly of the Organization for Security and Cooperation in Europe, the Parliamentary Assembly of the Council of Europe, and the European Parliament


title: VERORDENING (EG) Nr. 404/98 VAN DE COMMISSIE van 19 februari 1998 tot vaststelling van de maximumverlaging van het recht bij invoer van maïs in het kader van de inschrijving bedoeld in Verordening (EG) nr. 2506/97

eurovoc_concepts:
CCT duties
award of contract
import
maize
quantitative restriction
tariff reduction

formats: pdf print

text: 20. 2. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 50/29 VERORDENING (EG) Nr. 404/98 VAN DE COMMISSIE van 19 februari 1998 tot vaststelling van de maximumverlaging van het recht bij invoer van ma(cid:139)s in het kader van de inschrijving bedoeld in Verordening (EG) nr. 2506/97 DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, Gelet op Verordening (EEG) nr. 1766/92 van de Raad van 30 juni 1992 houdende een gemeenschappelijke orde- ning der markten in de sector granen (1), laatstelijk gewij- zigd van de Commissie (2), inzonderheid op artikel 12, lid 1, bij Verordening (EG) nr. 923/96 Overwegende dat een inschrijving voor de maximumver- laging van het recht bij invoer van ma(cid:139)s in Portugal is opengesteld bij Verordening (EG) nr. 2506/97 van de Commissie (3); Overwegende dat, overeenkomstig artikel 5 van Verorde- ning (EG) nr. 1839/95 van de Commissie (4), gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 1963/95 (5), de Commissie volgens de procedure van artikel 23 van Verordening (EEG) nr. 1766/92 kan besluiten een maximumverlaging van het recht bij invoer vast te stellen; dat bij deze vaststelling met name rekening moet worden gehouden met de in de artikelen 6 en 7 van Verordening (EG) nr. 1839/95 genoemde criteria; dat wordt gegund aan elke inschrijver wiens offerte ten hoogste gelijk is aan de maximumverla- ging van het recht bij invoer; Overwegende dat de toepassing van de bovenbedoelde criteria op de huidige marktsituatie voor de betrokken graansoort leidt tot de vaststelling van de maximumverla- ging van het recht bij invoer op het in artikel 1 vermelde bedrag; Overwegende dat de in deze verordening vervatte maatre- gelen in overeenstemming zijn met het advies van het Comit(cid:130) van beheer voor granen, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 Voor de offertes die van 13 tot en met 19 februari 1998 in het kader van de inschrijving bedoeld in Verordening (EG) nr. 2506/97 worden meegedeeld, wordt de maxi- mumverlaging van het recht bij invoer van ma(cid:139)s vastge- steld op 55,70 ECU per ton voor een globale maximum- hoeveelheid van 30 000 ton. Artikel 2 Deze verordening treedt in werking op 20 februari 1998. Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepassel¶k in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 19 februari 1998. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie (1) PB L 181 van 1. 7. 1992, blz. 21. (2) PB L 126 van 24. 5. 1996, blz. 37. (3) PB L 345 van 16. 12. 1997, blz. 28. (4) PB L 177 van 28. 7. 1995, blz. 4. (5) PB L 189 van 10. 8. 1995, blz. 22


title: Intangible investments. Volume 2.

eurovoc_concepts:
competition
information system
investment
marketing
personnel administration
research and development


title: Legislative resolution embodying Parliament's opinion on the proposal for a Council Directive on transportable pressure equipment (COM(96)0674 C4-0068/97 97/0011(SYN))

eurovoc_concepts:
EC conformity marking
approximation of laws
free movement of goods
freedom to provide services
pressure equipment
provision of services
safety standard
transport of dangerous goods
transport safety


title: Νομοθετικό ψήφισμα που αποτελεί τη γνώμη του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου σχετικά με την πρόταση οδηγίας του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου που αφορά την τροποποίηση της οδηγίας 93/74/ΕΟΚ του Συμβουλίου σχετικά με τις ζωοτροφές με τις οποίες επιδιώκονται ιδιαίτεροι στόχοι διατροφής και την τροποποίηση των οδηγιών 74/63/ΕΟΚ, 79/373/ ΕΟΚ και 82/471/ΕΟΚ (COM(97)0408 C4-0409/97 97/0208(COD))

eurovoc_concepts:
animal nutrition
consumer information
dietary product
foodstuffs legislation
labelling
marketing
packaging
pet food


title: 98/177/EF: Kommissionens beslutning af 19. februar 1998 om ændring af beslutning 94/652/EF om udarbejdelse af en oversigt over og fordeling af opgaverne inden for rammerne af samarbejdet fra medlemsstaternes side ved den videnskabelige gennemgang af spørgsmål vedrørende levnedsmidler (EØS-relevant tekst)

eurovoc_concepts:
European cooperation
foodstuff
foodstuffs legislation
human nutrition
public health
scientific cooperation

text: 5. 3. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 65/27 KOMMISSIONENS BESLUTNING af 19. februar 1998 om ændring af beslutning 94/652/EF om udarbejdelse af en oversigt over og fordeling af opgaverne inden for rammerne af samarbejdet fra medlemsstaternes side ved den videnskabelige gennemgang af spørgsm(cid:134)l vedrørende levnedsmidler (EØS-relevant tekst) (98/177/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR (cid:190) under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til R(cid:134)dets direktiv 93/5/EØF af 25. februar 1993 om bistand til Kommissionen og samar- bejde fra medlemsstaternes side ved den videnskabelige gennemgang af spørgsm(cid:134)l vedrørende levnedsmidler (1), særlig artikel 3, og opgaverne skal fordeles p(cid:134) grundlag af den videnskabelige i ekspertise og de til medlemsstaterne, navnlig i de institutter, som deltager i det videnskabelige samarbejde; r(cid:134)dighed st(cid:134)ende ressourcer de i denne beslutning fastsatte foranstaltninger er i over- ensstemmelse med udtalelse fra Den St(cid:134)ende Levneds- middelkomit(cid:130) (cid:190) VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: ud fra følgende betragtninger: Artikel 1 Bilaget til beslutning 94/652/EF om udarbejdelse af en oversigt og fordeling af opgaverne inden for rammerne af samarbejdet fra medlemsstaternes side ved den videnska- belige gennemgang af spørgsm(cid:134)l vedrørende levneds- midler affattes som angivet indeværende beslutning. i bilaget til Artikel 2 Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne. Udfærdiget i Bruxelles, den 19. februar 1998. P(cid:134) Kommissionens vegne Martin BANGEMANN Medlem af Kommissionen forvaltningen af det Kommissionens beslutning 94/458/EF (2) fastsætter regler samarbejde for mellem medlemsstaterne og Kommissionen vedrørende levnedsmidler; videnskabelige i Kommissionens beslutning 94/652/EF (3) er der fastsat en oversigt over og fordeling af opgaverne inden for rammerne af samarbejdet fra medlemsstaternes side ved den videnskabelige gennemgang af spørgsm(cid:134)l vedrørende levnedsmidler; i artikel 3 i direktiv 93/5/EØF er det fastsat, at der skal ske en ajourføring af oversigten og fordelingen af opgaverne mindst hver sjette m(cid:134)ned; oversigten over opgaverne skal udarbejdes og ajourføres under hensyntagen til behovet for sundhedsbeskyttelse inden for Fællesskabet samt til kravene i fællesskabslov- givningen inden for levnedsmiddelsektoren; (1) EFT L 52 af 4. 3. 1993, s. 18. (2) EFT L 189 af 23. 7. 1994, s. 84. (3) EFT L 253 af 29. 9. 1994, s. 29. L 65/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5. 3. 98 BILAG Oversigt over opgaver, der skal udføres af medlemsstaterne inden for rammerne af samarbejdet fra medlemsstaternes side ved den videnskabelige gennemgang af spørgsm(cid:134)l vedrørende levneds- midler Opgavernes emne, art og omfang Medlemsstater, som har f(cid:134)et betroet opgaven Udførelsesfrist 1. Aromastoffer 1. 1. Kemisk definerede aromastoffer Danmark (koordinator) 31. december 2000 (cid:190) udarbejdelse af rapporter til sikkerhedsevaluering af kemisk definerede aromastoffer (cid:190) udarbejdelse og vedligeholdelse af et fysisk og elektronisk arkiv over eksisterende toksikologiske data og eksponerings- data for de p(cid:134)gældende stoffer. Tyskland, Spanien, Frankrig, Irland, Italien, Nederlandene, Sverige, Det Forenede Kongerige 2. Mikrobiologi 2. 3. Mikrobiologisk risikovurdering Indsamling af oplysninger fra deltagende medlemsstater om metodologi og data til underbygning af en proces for mikrobio- logisk risikovurdering p(cid:134) europæisk plan. Frankrig (koordinator) 31. december 1998 Belgien, Danmark, Tyskland, Spanien, Irland, Italien, Nederlandene, Østrig, Portugal, Finland, Sverige, Det Forenede Kongerige 3. Forurenende stoffer 3. 1. Generelle spørgsm(cid:134)l 3. 1. 1. Sporadiske og presserende spørgsm(cid:134)l koordinering af indsamlingen af data i medlemsstaterne med henblik p(cid:134) VKL-risikovurdering i forbindelse med sporadiske og presserende spørgsm(cid:134)l vedrørende forurenende stoffer i levneds- midler 3. 2. Specifikke spørgsm(cid:134)l Italien, Det Forenede Kongerige (overordnede koordinatorer) Alle medlemsstater 31. december 1999 3. 2. 5. Udarbejdelse af et arbejdsdokument, til underbygning af risiko- vurdering i EU af dioxiner og beslægtede PCB’er, n(cid:134)r de fore- kommer som forurenende stoffer i levnedsmidler, omfattende den ansl(cid:134)ede daglige indtagelse i de enkelte medlemsstater. Nederlandene, Sverige (overordnede koordinatorer) Belgien, Danmark, Frankrig, Italien, Finland, Det Forenede Kongerige 31. december 1999 6. 6. 1. Nye levnedsmidler Indsamling af data vedrørende skadelige virkninger p(cid:134) tarmflo- raen af nye mikroorganismer, herunder genetisk modificerede. 7. Ernæring, allergier og sundhed 7. 2. Overvejelse af det epidemiologiske grundlag for egnede foran- folkesundheden i staltninger med henblik p(cid:134) beskyttelse af forbindelse med levnedsmiddelallergi. 8. Emballagematerialer 8. 1. Udarbejdelse af resum(cid:130)-datablade eller rapporter for risikovurde- ring af stoffer anvendt til eller som er til stede i materialer i berøring med levnedsmidler. Irland (koordinator) 31. december 1998 Danmark, Tyskland, Spanien, Italien, Nederlandene, Det Forenede Kongerige 30. juni 1998 Det Forenede Kongerige (koordinator) Belgien, Danmark, Tyskland, Grækenland, Frankrig, Irland, Italien, Nederlandene, Portugal, Finland, Sverige Nederlandene (koordinator) 31. december 2002 Danmark, Tyskland, Frankrig, Italien, Finland, Sverige, Det Forenede Kongerige


title: Beslutning om Den Europæiske Unions holdning over for Nigeria

eurovoc_concepts:
Nigeria
death penalty
military regime
oil industry
political prisoner
presidential election
sanction (EU)


title: Legislative Entschließung mit der Stellungnahme des Europäischen Parlaments zu dem Vorschlag für eine Richtlinie des Europäischen Parlaments und des Rates zur Änderung der Richtlinie 95/69/EG des Rates zur Festlegung der Bedingungen und Einzelheiten für die Zulassung und Registrierung bestimmter Betriebe und zwischengeschalteter Personen des Futtermittelsektors (KOM(97)0409 C4-0408/97 97/ 0213(COD))

eurovoc_concepts:
adjuvant
animal nutrition
approval
food additive
food industry
food production
food technology
foodstuffs legislation
livestock farming
marketing
standing committee (EU)
trade intermediary


title: REGOLAMENTO (CE) N. 396/98 DELLA COMMISSIONE del 19 febbraio 1998 che fissa le restituzioni all'esportazione nel settore dei prodotti trasformati a base di ortofrutticoli, ad eccezione di quelle concesse per gli zuccheri addizionati

eurovoc_concepts:
export licence
export refund
fruit juice
fruit product
fruit vegetable
stone fruit

text: L 50/18 ‹ IT ‹ Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 20. 2. 98 REGOLAMENTO (CE) N. 396/98 DELLA COMMISSIONE del 19 febbraio 1998 che fissa le restituzioni all’esportazione nel settore dei prodotti trasformati a base di ortofrutticoli, ad eccezione di quelle concesse per gli zuccheri addizionati LA COMMISSIONE DELLE COMUNIT(cid:211) EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, visto il regolamento (CE) n. 2201/96 del Consiglio, del 28 ottobre 1996, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore dei prodotti trasformati a base di orto- frutticoli (1), modificato dal regolamento (CE) n. 2199/ 97 (2), in particolare l’articolo 16, paragrafo 3, considerando che il regolamento (CE) n. 1429/95 della Commissione (3) modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 1007/97 (4), ha fissato le modalit(cid:133) d’applicazione delle restituzioni all’esportazione nel settore dei prodotti trasformati a base di ortofrutticoli; considerando che, a norma dell’articolo 16, paragrafo 1 del regolamento (CE) n. 2201/96, nella misura necessaria per consentire un’esportazione di quantitativi economica- mente rilevanti dei prodotti di cui all’articolo 1, paragrafo 1, lettera a) di detto regolamento, sulla base dei relativi prezzi praticati sul mercato internazionale, la differenza tra tali prezzi e i prezzi praticati nella Comunit(cid:133) pu(cid:149) essere coperta da una restituzione all’esportazione; che, a norma dell’articolo 18, paragrafo 4 del regolamento (CE) n. 2201/96, se la restituzione per gli zuccheri addizionati ai prodotti di cui all’articolo 1, paragrafo 1 non (cid:138) suffi- ciente per consentire l’esportazione dei prodotti, a questi ultimi pu(cid:149) essere applicata la restituzione fissata confor- memente all’articolo 17; considerando che, a norma dell’articolo 17, paragrafo 2 del regolamento (CE) n. 2201/96, le restituzioni devono essere fissate tenendo conto della situazione o delle prospettive di evoluzione, da un lato, dei prezzi degli orto- frutticoli sul mercato comunitario e delle disponibilit(cid:133) e, dall’altro, dei prezzi praticati nel commercio internazio- nale; che si deve altres(cid:141) tener conto delle spese di cui alla lettera b) del citato paragrafo nonch(cid:130) dell’aspetto econo- mico delle esportazioni considerate; considerando che, a norma dell’articolo 16, paragrafo 1 del regolamento (CE) n. 2201/96, le restituzioni devono essere fissate tenuto conto dei limiti derivanti dagli accordi conclusi in conformit(cid:133) dell’articolo 228 del trat- tato; considerando che, a norma dell’articolo 17, paragrafo 3 del regolamento (CE) n. 2201/96, i prezzi sul mercato comunitario sono stabiliti tenendo conto dei prezzi pi(cid:151) favorevoli ai fini dell’esportazione; che i prezzi del mercato mondiale devono essere fissati tenuto conto dei corsi e dei prezzi di cui al secondo comma del citato para- grafo; considerando che la situazione del commercio internazio- nale o le specifiche esigenze di taluni mercati possono esigere, per un determinato prodotto, la differenziazione della restituzione secondo la destinazione del prodotto stesso; considerando che le ciliegie temporaneamente conservate, i pomodori pelati, le ciliegie candite, le nocciole preparate e taluni succhi d’arancia possono attualmente essere oggetto di esportazioni di notevole entit(cid:133) sotto il profilo economico; considerando che i tassi rappresentativi di mercato defi- niti all’articolo 1 del regolamento (CEE) n. 3813/92 del Consiglio (5), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 150/95 (6), sono utilizzati per convertire l’importo espresso in moneta dei paesi terzi e sono alla base della tassi di conversione agricoli delle determinazione dei monete degli Stati membri; che le modalit(cid:133) di applica- zione e di determinazione di tali conversioni sono state fissate dal regolamento (CEE) n. 1068/93 della Commis- sione (7), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 1482/96 (8); considerando che l’applicazione delle modalit(cid:133) sopra indi- cate alla situazione attuale del mercato o alle sue prospet- tive di evoluzione, e segnatamente ai corsi e prezzi dei prodotti trasformati a base di ortofrutticoli nella Comunit(cid:133) e sul mercato internazionale, fa s(cid:141) che le restituzioni vengono fissate conformemente all’allegato del presente regolamento; considerando che, conformemente all’articolo 16, para- grafo 2 del regolamento (CE) n. 2201/96, (cid:138) opportuno consentire che le risorse disponibili siano utilizzate con la massima efficacia, evitando discriminazioni tra gli opera- tori interessati; che a tal fine occorre far in modo che non risultino perturbati i flussi commerciali precedentemente determinati dal regime delle restituzioni; (1) GU L 297 del 21. 11. 1996, pag. 29. (2) GU L 303 del 6. 11. 1997, pag. 1. (3) GU L 141 del 24. 6. 1995, pag. 28. (4) GU L 145 del 5. 6. 1997, pag. 16. (5) GU L 387 del 31. 12. 1992, pag. 1. (6) GU L 22 del 31. 1. 1995, pag. 1. (7) GU L 108 dell’1. 5. 1993, pag. 106. (8) GU L 188 del 27. 7. 1996, pag. 22. 20. 2. 98 ‹ IT ‹ Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 50/19 considerando che il regolamento (CEE) n. 3846/87 della Commissione (1), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 382/98 (2), ha stabilito la nomenclatura dei prodotti agricoli per le restituzioni all’esportazione; considerando che il regolamento (CEE) n. 3719/88 della Commissione (3), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 1404/97 (4), ha stabilito le modalit(cid:133) comuni d’applicazione del regime dei titoli d’importazione, di esportazione e di fissazione anticipata relativi ai prodotti agricoli; HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 1. I tassi delle restituzioni all’esportazione nel settore dei prodotti trasformati a base di ortofrutticoli sono fissati nell’allegato del presente regolamento. 2. I titoli rilasciati per iniziative di aiuto alimentare, di cui all’articolo 14 bis del regolamento (CEE) n. 3719/88 non vengono imputati ai quantitativi ammessi a benefi- ciare della restituzione menzionati al paragrafo 1. considerando che le misure previste dal presente regola- mento sono conformi al parere del comitato di gestione per gli ortofrutticoli, Articolo 2 Il presente regolamento entra in vigore il 24 febbraio 1998. Il presente regolamento (cid:138) obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 19 febbraio 1998. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione (1) GU L 366 del 24. 12. 1987, pag. 1. (2) GU L 48 del 19. 2. 1998, pag. 28. (3) GU L 331 del 2. 12. 1988, pag. 1. (4) GU L 194 del 23. 7. 1997, pag. 5. L 50/20 ‹ IT ‹ Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 20. 2. 98 ALLEGATO Prodotto [Le definizioni complete dei prodotti ammissibili figurano nel settore «prodotti trasformati a base di ortofrutticoli» del regolamento (CEE) n. 3846/87 della Commissione, modificato] Codice prodotto Codice destina- zione (1) Periodo di rilascio dei titoli da marzo a giugno 1998 Periodo di presentazione delle domande dal 24 febbraio al 23 giugno 1998 Tasso di restituzione (in ECU/t netto) Quantitativi previsti (in tonnellate) Ciliegie temporaneamente conservate 0812 10 00 9100 Pomodori pelati Ciliegie candite Nocciole preparate 2002 10 10 9100 2006 00 31 9000 2006 00 99 9100 2008 19 19 9100 2008 19 99 9100 Succhi d’arancia con un tenore di zuccheri pari o superiore a 10H Brix, ma inferiore a 22H Brix 2009 11 99 9110 2009 19 99 9110 con un tenore di zuccheri pari o superiore a 55H Brix 2009 11 99 9150 2009 19 99 9150 (1) I codici delle designazioni sono definiti come segue: A: Tutte le destinazioni diverse dai paesi dell’America settentrionale B: Tutte le destinazioni diverse dagli Stati Uniti d’America C: Tutte le destinazioni. A B A C C C 55 50 170 66 6 32 3 694 44 375 372 445 389 390