title: Meddelelse fra Kommissionen om anvendelse af konkurrencereglerne på postsektoren og på vurderingen af visse statslige foranstaltninger i relation til posttjenesterne

eurovoc_concepts:
State aid
competition law
freedom to provide services
postal service
public sector
single market

text: C 39/2 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 6. 2. 98 Meddelelse fra Kommissionen om anvendelse af konkurrencereglerne p¿ postsektoren og p¿ vurderingen af visse statslige foranstaltninger i relation til posttjenesterne (98/C 39/02) (E˘S(cid:220)relevant tekst) FORORD Efter at Kommissionen udsendte en gr(cid:192)nbog om udvik(cid:220) ling af det indre marked for posttjenester(cid:216)(˛) og fore(cid:220) lagde en meddelelse for Europa(cid:220)Parlamentet og R¿det, hvori der redeg(cid:192)res for resultaterne af h(cid:192)ringen om gr(cid:192)nbogen og de foranstaltninger, Kommissionen fore(cid:220) sl¿r iv»rksat(cid:216)(ˇ), har der v»ret en bred dr(cid:192)ftelse af de fremtidige reguleringsm»ssige rammer for postsektoren i F»llesskabet. R¿det opfordrede ved resolution af 7. (cid:217)februar 1994 om udvikling af F»llesskabets posttjene(cid:220) ster(cid:216)(—) Kommissionen til at freml»gge forslag til foran(cid:220) staltninger p¿ omr¿det, bl. a. med henblik p¿ definition af, hvori en harmoniseret befordringspligt skal best¿, og fastl»ggelse af, hvilke posttjenester der kan omfattes af eneret. I juli 1995 fremlagde Kommissionen forslag til en pakke af foranstaltninger om posttjenester, som omfat(cid:220) tede et til Europa(cid:220)Parlamentets og R¿dets direktiv om f»lles regler for udvikling af F»llesskabets forbedring af kvaliteten af disse posttjenester og tjenester(cid:216)((cid:209)) og et udkast til denne meddelelse om anven(cid:220) delse af konkurrencereglerne(cid:216)((cid:210)). forslag som de indr(cid:192)mmer toren(cid:216)((cid:212)). Domstolen har fastsl¿et, at medlemsstaterne er forpligtet til, (cid:176)for s¿ vidt ang¿r offentlige virksomheder og virksomheder, s»rlige eller eksklusive rettigheder, at afst¿ fra at tr»ffe eller opret(cid:220) holde foranstaltninger, som er i strid med traktatens bestemmelser, navnlig konkurrencereglerne(cid:133), og at disse regler skal ses i sammenh»ng med artikel 90, stk. 2, som bestemmer, at (cid:176)virksomheder, der har f¿et overdraget at udf(cid:192)re tjenesteydelser af almindelig (cid:192)konomisk interesse,. (cid:216). (cid:216). ikke er underkastet traktatens bestemmelser, navnlig konkurrencereglerne, i det omfang anvendelsen af disse bestemmelser retligt eller faktisk ville hindre opfyldelsen af de s»rlige opgaver, som er betroet dem(cid:133). Kommissionen bliver derfor hyppigt stillet over for sp(cid:192)rgsm¿let om, hvilken holdning den agter at indtage med henblik p¿ gennemf(cid:192)relsen af konkurrencereglerne i EF(cid:220)traktaten med hensyn til postvirksomheders adf»rd og med hensyn til statslige foranstaltninger vedr(cid:192)rende de offentlige virksomheder og (cid:192)vrige virksomheder, medlemsstaterne har tildelt s»rlige eller eksklusive rettig(cid:220) heder inden for postsektoren. Denne meddelelse, som er et supplement til de harmoni(cid:220) seringsforanstaltninger, Kommissionen har foresl¿et, bygger p¿ resultatet af denne dr(cid:192)ftelse og p¿ princip(cid:220) perne i ovenn»vnte resolution. Den tager hensyn til de kommentarer, der blev fremsat under den offentlige h(cid:192)ring om udkastet til denne meddelelse offentliggjort i december 1995, til Europa(cid:220)Parlamentets beslutning(cid:216)((cid:211)) om udkastet vedtaget den 12. december 1996 og til dr(cid:192)f(cid:220) telserne om direktivforslaget i Europa(cid:220)Parlamentet og R¿det. Denne meddelelse angiver Kommissionens fortolkning af de relevante traktatbestemmelser og de ledende prin(cid:220) cipper, Kommissionen agter at l»gge til grund for anvendelsen af traktatens konkurrenceregler p¿ postsek(cid:220) toren i enkeltsager, samtidig med at de n(cid:192)dvendige garantier for opfyldelse af befordringspligten fastholdes, og giver virksomhederne og medlemsstaterne klare retningslinjer, s¿ledes at traktatovertr»delser kan undg¿s. Meddelelsen foregriber ikke EF(cid:220)Domstolens fortolkning. Kommissionen betragter posttjenesterne som et vitalt led i alle former for (cid:192)konomiske og samfundsm»ssige aktivi(cid:220) teter, fordi de spiller en afg(cid:192)rende rolle som kommuni(cid:220) kations(cid:220) og samhandelsmiddel. Nye posttjenester er ved at opst¿, og vished om markedsudviklingen er p¿kr»vet for at fremme investeringer og skabe nye arbejdspladser inden for postsektoren. Som det er blevet anerkendt af EF(cid:220)Domstolen, finder EF(cid:220)retten, n»rmere betegnet EF(cid:220)traktatens konkurrenceregler, anvendelse p¿ postsek(cid:220) (˛)(cid:217)KOM(91) 476 endelig udg. (ˇ)(cid:217)(cid:176)Retningslinjer for udvikling af F»llesskabets posttjenester(cid:133) (KOM(93) 247 af 2. juni 1993). (—)(cid:217)EFT C 48 af 16. 2. 1994, s. 3. ((cid:209))(cid:217)EFT C 322 af 2. 12. 1995, s. 22. ((cid:210))(cid:217)EFT C 322 af 2. 12. 1995, s. 3. ((cid:211))(cid:217)EFT C 20 af 20. 1. 1997, s. 159. Meddelelsen angiver endvidere, hvilken fremgangsm¿de Kommissionen agter at benytte ved anvendelsen af konkurrencereglerne p¿ postvirksomheders adf»rd og ved vurderingen af, om statslige foranstaltninger, der begr»nser friheden til at tilbyde posttjenester og/eller til at konkurrere om posttjenester, er forenelige med trakta(cid:220) tens konkurrenceregler og (cid:192)vrige bestemmelser. Desuden behandler meddelelsen sp(cid:192)rgsm¿let om ikke(cid:220)diskrimine(cid:220) rende adgang til postnettet og de garantier, der er n(cid:192)dvendige for at sikre en loyal konkurrence inden for sektoren. ((cid:212))(cid:217)Jf. is»r dom af 12. februar 1992 i forenede sager C(cid:220)48/90 og C(cid:220)66/90, Nederlandene og Koninklijke PTT Nederland NV og PTT Post BV mod Kommissionen, Sml. 1992, s. (cid:217)I(cid:220)565, og dom af 19. maj 1993 i sag C(cid:220)320/91, Procureur du Roi mod Paul Corbeau, Sml. 1993, s. I(cid:220)2533. 6. 2. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 39/3 Is»r p¿ grund af de private og offentlige postvirksomhe(cid:220) ders udvikling af nye posttjenester har nogle medlems(cid:220) stater revideret deres postlovgivning - eller er i f»rd med det - med det form¿l at begr»nse deres postselska(cid:220) bers monopol til det, der anses for at v»re n(cid:192)dvendigt for varetagelsen af deres samfundsopgave. Samtidig st¿r Kommissionen over for et stigende antal klager og konkurrencesager, som den m¿ tage stilling til. P¿ dette stadium anses derfor en meddelelse for at v»re det bedste middel til at vejlede medlemsstaterne og postvirk(cid:220) somhederne, herunder ogs¿ dem, der har f¿et tildelt s»rlige eller eksklusive rettigheder, s¿ det sikres, at konkurrencereglerne anvendes korrekt. Meddelelsen tager s¿ledes sigte p¿ - uden at v»re udt(cid:192)mmende - at give den n(cid:192)dvendige vejledning i, hvordan navnlig artikel(cid:217)59, 85, 86, 90 og 92 i EF(cid:220)traktaten fortolkes korrekt. Med denne meddelelse tager Kommissionen skridt til at skabe gennemsigtighed og til at lette post(cid:220) til gavn for virksomhedernes brugerne af posttjenester i EU. investeringsbeslutninger, lavere priser, samtidig med at EF gennem sin politik bidrager til at styrke den (cid:192)konomiske og sociale samh(cid:192)(cid:220) righed mellem medlemsstaterne og mindsker visse ulig(cid:220) heder. Posttjenesterne spiller en n(cid:192)glerolle i denne forbindelse. EF er fast besluttet p¿ at fremme deres samfundsopgave, som det officielt bekr»ftes i den nye artikel 7(cid:216)D, der inds»ttes ved Amsterdam(cid:220)traktaten, samtidig med at de effektiviseres. Markedskr»fterne sikrer en bedre ressourceallokering og st(cid:192)rre effektivitet i udbuddet af tjenester, og den, er i f(cid:192)rste r»kke nyder godt af disse fordele, er forbrugeren, som f¿r bedre kvalitet til en lavere pris. Disse mekanismer har dog visse ikke gr»nser; resultatet er, at de potentielle fordele ikke kommer hele befolkningen til gode, og det er sikkert, at m¿ls»tningen om at fremme social og territo(cid:220) rial samh(cid:192)righed i EU gennemf(cid:192)res. De offentlige myndigheder skal i s¿ fald sikre, at der tages hensyn til den almene interesse. i Som Kommissionen p¿pegede sin meddelelse af 11. (cid:217)september 1996 om (cid:176)Tjenester af almen interesse i Europa(cid:133)(cid:216)((cid:213)), er solidaritet og ligebehandling i markeds(cid:220) EF(cid:220)m¿ls»tninger. Disse (cid:192)konomien m¿ls»tninger fremmes af tjenester af almen interesse. Europ»erne er blevet v»nnet til tjenester af h(cid:192)j kvalitet til overkommelige priser, og mange betragter endda tjenester af almen interesse som sociale rettigheder. fundamentale Hvad ang¿r specielt postsektoren, g(cid:192)r forbrugerne sig stadigt mere g»ldende i forbindelse med ud(cid:192)velsen af deres rettigheder og opfyldelsen af deres (cid:192)nsker. Den verdensomsp»ndende konkurrence tvinger de virksom(cid:220) heder, der benytter posttjenester, til at s(cid:192)ge at forhandle sig frem til bedre prisaftaler svarende til dem, deres konkurrenter nyder godt af. Nye teknologier som telefax og elektronisk post s»tter de traditionelle posttjenester under et enormt pres. Denne udvikling har givet anled(cid:220) ning til bekymring om disse tjenesters fremtid og bekym(cid:220) ring om besk»ftigelsen og den (cid:192)konomiske og sociale samh(cid:192)righed. Posttjenesterne har stor (cid:192)konomisk betyd(cid:220) ning, og det er derfor vigtigt at modernisere og udbygge disse tjenester af almen interesse, idet de i vid udstr»k(cid:220) ning bidrager til den europ»iske konkurrenceevne, soli(cid:220) dariteten i samfundet og livskvaliteten. EF’s sigte er at st(cid:192)tte den europ»iske (cid:192)konomis konkur(cid:220) renceevne i en stadig mere konkurrencepr»get verden og give forbrugerne st(cid:192)rre valgmuligheder, bedre kvalitet og interesse Den traditionelle opbygning af nogle af tjenesterne af i nationale monopoler generel (cid:192)konomisk udg(cid:192)r en udfordring for den (cid:192)konomiske integration i Europa. Dette g»lder ogs¿ postmonopolerne, som, selv n¿r de er berettigede, kan udg(cid:192)re en hindring for, at markedet at fungerer gnidningsl(cid:192)st, afsk»rme en bestemt markedssektor. specielt ved Den reelle udfordring best¿r i at sikre et velfungerende samspil mellem det indre markeds krav om fri bev»ge(cid:220) lighed, (cid:192)konomisk effektivitet og dynamik, den frie konkurrence og hensynet til den almene interesse. Dette samspil skal v»re til gavn for den enkelte borger og samfundet som helhed. Det er en vanskelig balanceakt, fordi m¿ls»tningerne hele indre marked er under stadig udvikling, og offentlige service(cid:220) ydelser, som ikke er fastlagt en gang for alle, skal tilpasse sig nye krav. tiden »ndres: det Grundbegrebet befordringspligt, som Kommissionen(cid:216)((cid:214)) er ophavsmand til, g¿r ud p¿ at sikre en serviceydelse af h(cid:192)j kvalitet til alle til priser, som alle har r¿d til at betale. Befordringspligten er baseret p¿ principperne om lighed, universel karakter, kontinuitet og tilpasningsevne og p¿ i forskellige former for sund praksis s¿som ¿benhed forvaltningen, prisfasts»ttelsen og finansieringen og tilsyn fra uafh»ngige organer af dem, der varetager tjenesten. Disse kriterier opfyldes ikke altid fuldt ud p¿ nationalt plan, men i de tilf»lde, hvor de er blevet indf(cid:192)rt p¿ basis af id~en om en europ»isk befordrings(cid:220) pligt, har de haft positiv virkning for udviklingen af tjenester af almen i Europa det konkrete udtryk for de krav og de s»rlige tr»k, der kendetegner den europ»iske samfundsmodel, interesse. Befordringspligten er ((cid:213))(cid:217)KOM(96) 443 endelig udg. ((cid:214))(cid:217)Se fodnote 8. C 39/4 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 6. 2. 98 i en politik, der kombinerer et dynamisk marked, sam(cid:220) h(cid:192)righed og solidaritet. Universelle posttjenester af h(cid:192)j kvalitet er af stor betyd(cid:220) ning for s¿vel privat(cid:220) som forretningskunder. Udvik(cid:220) lingen af elektronisk handel vil endog (cid:192)ge betydningen i den n»rmeste fremtid. Posttjenester kommer til at spille en v»rdifuld rolle i den forbindelse. Hvad postsektoren ang¿r, blev Europa(cid:220)Parlamentets og R¿dets direktiv 97/67/EF (postdirektivet) vedtaget p¿ basis af et forslag fra Kommissionen fremsat i 1995 og siden »ndret. Direktivet har til form¿l at indf(cid:192)re f»lles regler for udvikling af postsektoren og forbedring af tjenestens kvalitet samt gradvis og kontrolleret at lukke markedet op. Udgangspunktet for direktivet er at fastholde postbefor(cid:220) dringspligten p¿ lang sigt. Direktivet p¿l»gger medlems(cid:220) staterne at fastholde en harmoniseret minimumsstandard for postbefordringspligten omfattende en landsd»kkende tjeneste af h(cid:192)j kvalitet med regelm»ssig garanteret post(cid:220) omdeling til priser, alle kan betale. Dette indeb»rer indsamling, transport, sortering og omdeling af brevfor(cid:220) sendelser samt kataloger og pakker inden for visse pris(cid:220) og v»gtgr»nser. Den omfatter ogs¿ befordring af rekommanderede forsendelser med forsendelser og angiven v»rdi ((cid:176)valeur d~clar~e(cid:133)) og g»lder b¿de inden(cid:220) landsk og gr»nseoverskridende omdeling. Der skal tages beh(cid:192)rigt hensyn til kontinuitet, fortrolighed, upartiskhed og ligebehandling samt tilpasningsevne. For at garantere finansiering af befordringspligten kan et aktivitetsomr¿de underl»gges en eneret til fordel for en befordringspligtig virksomhed. Omfanget af eneretten er blevet harmoniseret i direktivet. If(cid:192)lge direktivet m¿ medlemsstaterne kun give eneret til posttjenester, hvis dette er n(cid:192)dvendigt for at opfylde postbefordrings(cid:220) pligten. Desuden fasts»tter direktivet maksimumsom(cid:220) fanget af den eneret, medlemsstaterne m¿ give for at opfylde denne m¿ls»tning. Enhver yderligere finansie(cid:220) ring, der m¿tte v»re n(cid:192)dvendig for at opfylde befor(cid:220) dringspligten, kan opn¿s ved at inds»tte visse forplig(cid:220) telser i de kommercielle postvirksomheders franchiser; f. eks. krav om at bidrage finansielt til en kompensations(cid:220) fond, som til dette form¿l forvaltes af et organ, der er uafh»ngigt af den eller de begunstigede som fastlagt i postdirektivets artikel 9. statslige foranstaltninger, og s»rlige rettigheder inden for postsektoren. Der findes dog ikke omhandler, og som kan v»re i strid med de EF(cid:220)traktat(cid:220) regler, der er rettet til medlemsstaterne. Postvirksomhe(cid:220) dernes autonome adf»rd er desuden fortsat underlagt EF(cid:220)traktatens konkurrenceregler. som direktivet forpligtelsen Traktatens artikel 90, stk. 2, fasts»tter, at forsyningsplig(cid:220) tige virksomheder kan undtages fra traktatens bestem(cid:220) melser, hvis anvendelsen af disse bestemmelser hindrer udf(cid:192)relsen af de opgaver af almen interesse, som de har f¿et til opgave at udf(cid:192)re. Denne undtagelse fra traktatens bestemmelser er dog underlagt proportionalitetsprin(cid:220) cippet. Dette princip tager sigte p¿ at sikre bedst mulig overensstemmelse mellem til at udf(cid:192)re tjenester af almen interesse og den m¿de, hvorp¿ tjenes(cid:220) terne rent faktisk udf(cid:192)res, s¿ledes at de midler, der benyttes, st¿r i et rimeligt forhold til det tilsigtede form¿l. Princippet er blevet formuleret for at opn¿ en fleksibel og kontekstbestemt balance, der tager h(cid:192)jde for de tekniske og budgetm»ssige begr»nsninger, der kan forekomme, og som kan variere fra sektor til sektor. Det sikrer desuden det bedst mulige samspil mellem markeds(cid:220) effektivitet og hensynet til den almene interesse, idet det sikrer, at de midler, der tages i brug for at tilgodese indre dette hensyn, markeds funktion og ikke p¿virker samhandelen i et s¿dant omfang, at det strider mod EF’s interesse(cid:216)(˛˝). ikke utilb(cid:192)rligt griber i det ind Traktatens bestemmelser, herunder ogs¿ eventuelt undta(cid:220) gelsen i artikel 90, stk. 2, kan kun anvendes i enkeltsager s¿vel med hensyn til virksomhedernes adf»rd som med hensyn til statslige foranstaltninger. For at (cid:192)ge den retlige sikkerhed med hensyn til foranstaltninger, der ikke er omfattet af direktivet, forekommer det dog yderst (cid:192)nskv»rdigt, at Kommissionen redeg(cid:192)r for sin fortolkning af traktaten og for den fremgangsm¿de, den agter at benytte i sin fremtidige anvendelse af disse bestemmelser. Det er i denne forbindelse Kommissionens opfattelse, at anvendelsen af traktatens bestemmelser - med i artikel(cid:217)90, stk. 2, p¿ postbefordringspligten - vil (cid:192)ge konkurrenceevnen hos virksomhederne inden for post(cid:220) sektoren, v»re til gavn for forbrugerne og bidrage posi(cid:220) tivt til at opfylde m¿ls»tninger af almen interesse. forbehold af anvendelsen af bestemmelserne EU’s postsektor er kendetegnet ved, at medlemsstaterne har fastsat en eneret for visse aktivitetsomr¿ders vedkom(cid:220) mende for at sikre befordringspligten; disse aktivitetsom(cid:220) Direktivet fasts»tter en f»lles minimumsstandard for postbefordringspligten og f»lles regler for det forbe(cid:220) holdte omr¿de. Direktivet (cid:192)ger derfor den retlige sikkerhed med hensyn til lovligheden af visse eksklusive (˛˝)(cid:217)Se EF(cid:220)Domstolens dom af 23. oktober 1997 i sagerne C(cid:220)157/94 til C(cid:220)160/94 om medlemsstaternes forpligtelser inden for elektricitetssektoren, Kommissionen for De Euro(cid:220) p»iske F»llesskaber mod Nederlandene (sag 157/94), Italien (sag 158/94), Frankrig (sag 159/94) og Spanien (sag 160/94). Endnu ikke offentliggjort. 6. 2. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 39/5 r¿der harmoniseres ved direktivet, s¿ fordrejning mellem medlemsstaterne begr»nses. Kommissionen skal i over(cid:220) ensstemmelse med traktaten sikre, at postmonopolerne overholder traktatens bestemmelser, is»r konkurrence(cid:220) reglerne, s¿ forbrugerne opn¿r st(cid:192)rst mulig fordel og uds»ttes for mindst mulig fordrejning. Kommissionen vil s(cid:192)ge at n¿ dette m¿l ved at anvende konkurrencereglerne p¿ enkeltsager i postsektoren for derved at sikre, at et monopol ikke udnyttes til at udvide en beskyttet domine(cid:220) rende stilling til at omfatte liberaliserede aktivitetsom(cid:220) r¿der eller til uretm»ssigt at diskriminere til fordel for store brugere p¿ mindre brugeres bekostning. Kommis(cid:220) sionen vil ogs¿ sikre, at monopoler inden for gr»nse(cid:220) overskridende posttjenester ikke udnyttes til at opbygge eller opretholde ulovlige priskarteller til skade for virk(cid:220) somhederne og forbrugerne i EU. Denne meddelelse forklarer markedsdeltagerne, hvilke praktiske konsekvenser anvendelsen af konkurrencereg(cid:220) lerne har for postsektoren, og hvilke undtagelser fra principperne der eventuelt kan indr(cid:192)mmes. Den redeg(cid:192)r for, hvilken holdning Kommissionen - i en sammen(cid:220) h»ng, der indeb»rer, at der fortsat findes s»rlige og eksklusive rettigheder som harmoniseret ved direktivet - vil indtage ved vurderingen af enkeltsager og ved Domstolen i sager, der indbringes for Domstolen af en national ret i henhold til EF(cid:220)traktatens artikel 177. 1. DEFINITIONER I denne meddelelse forst¿s ved(cid:216)(˛˛): (cid:176)posttjenester(cid:133) tjenester, der best¿r sortering, transport og omdeling af postforsendelser indsamling, i (cid:176)offentligt postnet(cid:133) hele organisationen og alle de menneskelige ressourcer, som den eller de befor(cid:220) dringspligtige virksomheder benytter sig af med henblik p¿ navnlig: -(cid:217)indsamling af postforsendelser, som er omfattet indleveringssteder p¿ af befordringspligten, fra hele det geografiske omr¿de -(cid:217)transport og h¿ndtering af disse forsendelser fra postnettets indleveringssted til omdelningscentret -(cid:217)omdeling til de adresser, der er angivet p¿ forsendelserne; (cid:176)indleveringssteder(cid:133) fysiske steder, herunder post(cid:220) kasser p¿ offentlige steder eller i den befordrings(cid:220) pligtige virksomheds lokaler, hvor kunderne kan indlevere postforsendelser til det offentlige postnet (cid:176)indsamling(cid:133) indleveringssteder indsamling af postforsendelser fra hele (cid:176)omdeling(cid:133) i forl(cid:192)bet omdelingscentret til omdelingen af postforsendel(cid:220) serne til modtagerne sorteringen fra adresseret forsendelse (cid:176)postforsendelse(cid:133) i den endelig form, hvori den skal befordres af den befor(cid:220) dringspligtige virksomhed. Ud over brevforsendelser omfatter s¿danne forsendelser bl. a. b(cid:192)ger, kataloger, aviser og tidsskrifter samt postpakker indeholdende varer med eller uden kommerciel v»rdi (cid:176)brevforsendelse(cid:133) meddelelse i skriftlig form p¿ et hvilket som helst fysisk medium, der skal befordres til og omdeles til den adresse, afsenderen har angivet p¿ selve forsendelsen eller p¿ dens emballage. B(cid:192)ger, kataloger, aviser og tidsskrifter betragtes ikke som brevforsendelser (cid:176)adresserede reklameforsendelser(cid:133) meddelelser, som udelukkende best¿r af reklame(cid:220) eller markedsf(cid:192)(cid:220) ringsmateriale, som, bortset fra modtagerens navn, adresse og identifikationsnummer samt andre vari(cid:220) abler, der ikke »ndrer meddelelsens karakter, inde(cid:220) holder en identisk meddelelse til et stort antal modtagere, og som skal befordres og omdeles til de adresser, afsenderen har anf(cid:192)rt p¿ selve forsendel(cid:220) serne eller p¿ deres emballage. Den nationale forvaltningsmyndighed i hver enkelt medlemsstat fortolker udtrykket (cid:176)stort antal modtagere(cid:133) og offentligg(cid:192)r en passende definition. Regninger, fakturaer, kontoudtog og andre identiske meddelelser betragtes ikke som adresserede reklame(cid:220) forsendelser. En meddelelse, der indeholder en adresseret reklameforsendelse og andre forsendelser i samme emballage, betragtes ikke som en adresseret reklameforsendelse. Adresserede reklameforsendelser omfatter b¿de gr»nseoverskridende og indenlandske adresserede reklameforsendelser. ikke (˛˛)(cid:217)Definitionerne fortolkes i lyset af postdirektivet og de »ndringer, der m¿tte f(cid:192)lge af revision af direktivet. (cid:176)dokumentudveksling(cid:133) tilr¿dighedsstillelse af midler, herunder tilr¿dighedsstillelse af ad hoc(cid:220)lokaler og C 39/6 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 6. 2. 98 levering af tredjemands som giver mulighed for selvservicering via gensidig udveksling af postforsendelser mellem brugere, som abonnerer p¿ denne tjeneste transport, (cid:176)ekspresforsendelser(cid:133) ud over hurtigere og mere sikker indsamling, omdeling og udbringning af forsendelser alle eller nogle af f(cid:192)lgende supplerende ydelser: garanteret udbringning p¿ en bestemt dato, afhentning p¿ afsendelsesstedet, direkte overbrin(cid:220) gelse til modtager, mulighed for at »ndre bestem(cid:220) melsessted og modtager under befordringen, kvit(cid:220) tering for modtagelsen til afsender, opsyn med og ogsporing af forsendelserne, personlig kundebetje(cid:220) ning samt mulighed for at variere den ydede service efter kundernes behov. Kunderne er principielt rede til at betale overtakst for denne service. (cid:176)befordringspligtig virksomhed(cid:133) den offentlige eller private virksomhed, som helt eller delvis opfylder befordringspligten i en medlemsstat, og hvis navn er meddelt Kommissionen (cid:176)eksklusive rettigheder(cid:133) rettigheder, som ved et p¿ grundlag af en lov, forskrift eller administrativ bestemmelse udstedt instrument er tildelt en virk(cid:220) somhed af en medlemsstat og giver virksomheden eneret til at tilvejebringe posttjenester eller udf(cid:192)re en aktivitet inden for et bestemt geografisk omr¿de (cid:176)s»rlige rettigheder(cid:133) rettigheder, som er tildelt af en medlemsstat til et begr»nset antal virksomheder ved et p¿ grundlag af en lov, forskrift eller administrativ bestemmelse udstedt instrument, som inden for et bestemt geografisk omr¿de -(cid:217)p¿ sk(cid:192)nsm»ssigt grundlag begr»nser antallet af virksomheder, som har tilladelse til at tilveje(cid:220) bringe en posttjeneste eller udf(cid:192)re en aktivitet, til to eller flere efter andre kriterier end objektive, ikke(cid:220)diskriminerende krite(cid:220) proportionale eller rier, eller -(cid:217)efter andre kriterier end s¿danne udpeger flere konkurrerende virksomheder til at have tilladelse til at levere en posttjeneste eller udf(cid:192)re en akti(cid:220) vitet -(cid:217)tildeler en eller flere virksomheder efter andre kriterier end s¿danne kriterier retlige eller regu(cid:220) leringsm»ssige fordele, som i v»sentlig grad p¿virker andre virksomheders mulighed for at levere den samme posttjeneste eller udf(cid:192)re den samme aktivitet inden for det samme geografiske omr¿de p¿ stort set tilsvarende vilk¿r; (cid:176)terminalafgifter(cid:133) vederlag til de befordringspligtige virksomheder for omdeling af indg¿ende gr»nse(cid:220) overskridende post fra en anden medlemsstat eller fra et tredjeland enhver (cid:176)postklarg(cid:192)ringsvirksomhed(cid:133) erhvervsdri(cid:220) vende, der optr»der som mellemled mellem afsen(cid:220) deren af postforsendelser og en befordringspligtig virksomhed ved at indsamle, befordre og/eller for(cid:220)sortere postforsendelser, inden de bes(cid:192)rges via det offentlige postnet inden for den samme eller en anden medlemsstat. (cid:176)national eller de forvaltningsmyndighed(cid:133) det organer i hver medlemsstat, som af medlemsstaten bl. a. har f¿et p¿lagt de forvaltningsm»ssige funk(cid:220) tioner, der omfattes af postdirektivet interesse, som kan ikke(cid:220)(cid:192)konomiske hensyn til (cid:176)v»sentlige krav(cid:133) foranledige en almenhedens medlemsstat til at stille betingelser for levering af posttjenester(cid:216)(˛ˇ). S¿danne hensyn er brevhemmelig(cid:220) heden, postnettets sikkerhed i forbindelse med trans(cid:220) port af farligt gods samt i begrundede tilf»lde data(cid:220) beskyttelse, milj(cid:192)beskyttelse og hensynet til by(cid:220) og landsplanl»gning. Databeskyttelse kan omfatte beskyttelse af personop(cid:220) lysninger, fortrolighed af informationer, der videre(cid:220) sendes eller lagres, samt beskyttelse af privatlivets fred. 2. DET RELEVANTE MARKED OG STILLING P¯ POSTMARKEDET a)(cid:217)Det relevante geografiske marked og det rele(cid:220) vante produktmarked 2. 1. Traktatens artikel 85 og 86 forbyder adf»rd fra en eller flere virksomheders side, der negativt kan p¿virke handelen mellem medlemsstater, og som har til f(cid:192)lge at hindre, begr»nse eller fordreje konkur(cid:220) rencen, og/eller som indeb»rer misbrug af en domi(cid:220) nerende stilling p¿ f»llesmarkedet eller en v»sentlig del heraf, som v»rende uforenelig med f»llesmar(cid:220) kedet. Medlemsstaternes omr¿der udg(cid:192)r separate geografiske markeder hvad ang¿r omdeling af indenlandsk post og ogs¿ hvad ang¿r indenlandsk indkommende gr»nseoverskridende omdeling af i punkt 4. 2 post hovedsageligt p¿ grund af de rettig(cid:220) omhandlede postvirksomheders eksklusive (˛ˇ)(cid:217)Betydningen af denne centrale s»tning for s¿ vidt ang¿r EU’s konkurrenceregler forklares n»rmere under punkt 5. 3. 6. 2. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 39/7 heder og de restriktioner, der g»lder med hensyn til udf(cid:192)relse af posttjenester. Hvert geografisk marked udg(cid:192)r en v»sentlig del af f»llesmarkedet. Ved bestemmelsen af (cid:176)det relevante marked(cid:133) har oprin(cid:220) indg¿ende gr»nseoverskridende for delseslandet postforsendelser ingen relevans. takseret som A(cid:220)post, som de kunder, der efter(cid:220) sp(cid:192)rger tjenester p¿ ovenn»vnte marked. Det faktum, at de to tjenester ikke altid direkte kan erstatte hinanden, synes at p¿vise, at der er tale om s»rskilte markeder. 2. 2. Hvad ang¿r sp(cid:192)rgsm¿let om produktmarkeder, viser forskellene mellem medlemsstaternes praksis, at det i nogle tilf»lde er n(cid:192)dvendigt at anerkende flere forskellige s»rskilte markeder. Der b(cid:192)r sondres mellem forskellige produktmarkeder, bl. a. fordi der eksisterer s»rlige eller eksklusive rettigheder. N¿r Kommissionen skal vurdere enkeltsager p¿ grundlag af de forskellige markeds - og lovgivningsforhold i medlemsstaterne og p¿ grundlag af de harmonise(cid:220) i postdirektivet, vil den rede rammebestemmelser principielt l»gge til grund, at der findes en r»kke s»rskilte produktmarkeder, s¿som indsamling, sorte(cid:220) ring og befordring af post og f. eks. adresserede reklameforsendelser og gr»nseoverskridende post. Kommissionen vil tage hensyn til, at disse markeder er helt eller delvis liberaliserede i en r»kke medlems(cid:220) stater. Kommissionen vil tage f(cid:192)lgende markeder i betragtning i sin vurdering af enkeltsager. 2. 3. Standardbrevtjenesten vedr(cid:192)rer omdeling af brevfor(cid:220) sendelser til de adresser, der er angivet p¿ dem. 2. 4. Andre s»rskilte markeder omfatter f. eks. markedet for ekspresforsendelser, dokumentudvekslingsmar(cid:220) kedet og markedet for nye tjenester (tjenester, der tydeligt adskiller sig fra de traditionelle tjenester). Aktiviteter, som kombinerer de nye telekommunika(cid:220) tionsteknologier med elementer fra posttjenesten, kan v»re, men er ikke n(cid:192)dvendigvis, nye tjenester i henhold til postdirektivet. De kan dog ogs¿ bare v»re udtryk for en tilpasning af de traditionelle tjenester. Et dokumentudvekslingssystem adskiller sig fra det under 2. 3 beskrevne marked derved, at det ikke omfatter indsamling og aflevering til adressaten af de befordrede postforsendelser. Det omfatter alene midler, herunder tilr¿dighedsstillelse af ad hoc(cid:220) lokaler og tredjemands levering af transport, som giver mulighed selvservicering via gensidig udveksling af postforsendelser mellem brugere, som abonnerer p¿ denne tjeneste. Brugere af dokument(cid:220) udveksling er medlemmer af en lukket brugergruppe. for Dette omfatter ikke ekspedition af egen post, dvs. varetagelse af posttjenester af en juridisk (herunder en s(cid:192)sterorganisation eller et datterselskab) eller fysisk person, som er ophavsmand til forsendelsen. I overensstemmelse med g»ldende praksis i mange medlemsstater omfatter omdeling heller ikke post(cid:220) forsendelser, der ikke betragtes som brevforsen(cid:220) delser, da de best¿r af identiske kopier af den samme skriftlige meddelelse og ikke er blevet »ndret ved tilf(cid:192)jelser, sletninger eller andre angivelser end adressatens navn og adresse. Dette g»lder blade, aviser, trykte tidsskrifter, herunder kataloger, samt varer eller dokumenter, der ledsager eller vedr(cid:192)rer s¿danne forsendelser. imidlertid indeholder Adresserede reklameforsendelser er omfattet af defi(cid:220) nitionen p¿ brevforsendelser. Adresserede reklame(cid:220) forsendelser ikke egentlige personaliserede beskeder. Adresserede reklamefor(cid:220) sendelser opfylder en r»kke s»rlige erhvervsdri(cid:220) vendes behov for kommerciel kommunikation som et supplement til annoncering i medierne. Afsendere af adresserede endvidere ikke altid de samme krav til kort udbringningstid, reklameforsendelser stiller direkte adresse, Ekspresforsendelsesservice adskiller sig ogs¿ fra det under 2. 3 beskrevne marked ved den v»rditilv»kst, den repr»senterer i forhold til almindelig postbes(cid:192)r(cid:220) gelse(cid:216)(˛—). Ud over en hurtigere og mere sikker indsamling, befordring og omdeling af post(cid:220)forsen(cid:220) delser er ekspresforsendelse kendetegnet ved alle eller nogle af f(cid:192)lgende supplerende ydelser: garan(cid:220) teret udbringning p¿ en bestemt dato, afhentning p¿ afsenderens til modtager, mulighed for at »ndre bestemmelsessted for og modtager under befordringen, kvittering modtagelsen til afsender, konstant opsyn med forsendelserne ((cid:176)tracking and tracing(cid:133)), personlig kundebetjening og mulighed for at variere den ydede service efter kundernes behov. Kunderne er i princippet rede til at betale overtakst for denne tjeneste. De omr¿der, der kan omfattes af eneret efter harmoniseringsdirektivet, kan omfatte frem(cid:220) skyndet indenlandske brevforsendelser under overholdelse af de fastsatte pris(cid:220) og v»gt(cid:220) gr»nser. overbringelse levering af (˛—)(cid:217)Kommissionens beslutning 90/16/E˘F (EFT L 10 af 12. 1. 1990, s. 47) og Kommissionens beslutning 90/456/E˘F (EFT L 233 af 28. 8. 1990, s. 19). C 39/8 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 6. 2. 98 sig tegner 2. 5. Uden at det ber(cid:192)rer afgr»nsningen af de omr¿der, der i henhold til postdirektivet kan omfattes af eneret, kan flere forskellige aktiviteter anses for at omfattes af standardbrevtjenesten, som tilgodeser s»rlige behov, og b(cid:192)r i princippet anses for forskel(cid:220) lige markeder: markedet for indsamling og sortering af post, markedet for postbefordring og markedet for postomdeling (indenlandsk eller indkommende gr»nseoverskridende post). Der skal i s¿ henseende sondres mellem forskellige kundekategorier. Privat(cid:220) kunder eftersp(cid:192)rger de enkelte produkter eller tjenester som en samlet ydelse. Forretningskunder, for hovedparten af de under som indtje(cid:220) punkt(cid:217)4. 2 omhandlede postvirksomheders ning, fors(cid:192)ger imidlertid aktivt at finde alternativer (med hensyn til kvalitets(cid:220) og/eller omkostningsni(cid:220) veau) til erstatning af s»rskilte elementer i den ende(cid:220) lige ydelse, som i flere tilf»lde leveres af, eller de gives i underleverance til, forskellige virksomheder. Forretningskunder fordelene og ulemperne ved egen ekspedition over for postvirk(cid:220) somhedens. De eksisterende monopoler begr»nser eksterne leveringer af de enkelte ydelser, som dog under andre vilk¿r ville blive leveret enkeltvis efter markedsm»ssige markedsbetingelserne. realitet underst(cid:192)tter opfattelsen af, at indsamling, sortering, befordring og omdeling af postforsen(cid:220) delser udg(cid:192)r forskellige markeder(cid:216)(˛(cid:209)). Set fra et konkurrenceretligt sondringen synspunkt mellem de fire markeder relevant. s(cid:192)ger at afveje Denne synes b)(cid:217)Dominerende stilling 2. 6. Eftersom den af efter brevforsendelser i punkt 4. 2 omhandlede postvirk(cid:220) somhed i de fleste medlemsstater p¿ grund af eneret(cid:220) tighederne er den eneste virksomhed, der kontrol(cid:220) lerer et offentligt postnet, der d»kker hele medlems(cid:220) statens omr¿de, har postvirksomheden en domine(cid:220) rende stilling p¿ det nationale marked inden for omdeling traktatens artikel(cid:217)86. Omdeling er den ydelse til brugeren, som giver mulighed for de st(cid:192)rste besparelser ved stor(cid:220) drift, og den postvirksomhed, der yder denne tjeneste, har i de fleste tilf»lde ogs¿ en dominerende stilling inden for indsamlingen, sorteringen og befor(cid:220) dringen af posten. Hertil kommer, at den virk(cid:220) somhed, der forest¿r omdelingen, is»r hvis den ogs¿ forvalter posthuset, nyder den v»sentlige fordel, at brugeren anser den som den st(cid:192)rste postvirksomhed, fordi den er den mest i(cid:192)jnefaldende, og derfor det mest oplagte valg. Denne dominerende stilling g»lder i de fleste medlemsstater ogs¿ for tjenester som s»rlige forsendelsesformer og/eller nogle dele af pakkeud(cid:220) bringningen. forsendelser eller rekommanderede Dette er tilf»ldet med gr»nseoverskridende post, hvor indsamlingen og befordringen varetages af en anden postvirksomhed end den, der varetager omde(cid:220) lingen. Dette er ogs¿ tilf»ldet med indenlandsk post, fordi de fleste postvirksomheder giver store kunder tilladelse til at sortere masseforsendelser til geng»ld for rabatter baseret p¿ deres offentlige takster. Afhentningen af post (indlevering af post) og beta(cid:220) lingsm¿den kan ogs¿ variere under s¿danne omst»n(cid:220) digheder. Store virksomheders postsortering vare(cid:220) tages nu ofte af postklarg(cid:192)ringsvirksomheder, der klarg(cid:192)r og for(cid:220)sorterer posten, inden den videre(cid:220) bringes til postvirksomheden til endelig omdeling. Desuden giver alle postvirksomheder kunderne en eller anden form for adgang til postnettet i de sene stadier af postbes(cid:192)rgelsen, for eksempel ved at tillade eller endog kr»ve (sorteret) post afleveret til et forsendelses(cid:220) eller sorteringscenter. Dette giver i mange tilf»lde en st(cid:192)rre sikkerhed i postbes(cid:192)rgelsen (servicekvalitet), idet man undg¿r de fejlkilder, der m¿tte v»re i postnettet i de tidligere faser i postbe(cid:220) s(cid:192)rgelsen. c)(cid:217)Forpligtelser for postvirksomheder i dominerende stilling 2. 7. If(cid:192)lge traktatens artikel 86, litra b), kan misbrug best¿ i begr»nsning af en tjenestes kvalitet til skade for forbrugerne. Hvis en medlemsstat tildeler en af de i punkt 4. 2 omhandlede postvirksomheder eneret til at levere tjenester, som ikke leveres p¿ samme m¿de, som konkurrerende forsendelsesvirksomheder ville have gjort, eller leveres p¿ betingelser, der ikke tilgodeser kundernes behov, foranlediger denne medlemsstat postvirksomhederne - ved simpelthen at ud(cid:192)ve den eneret, de har f¿et tildelt - til at begr»nse udbuddet af den p¿g»ldende tjeneste, fordi det i s¿ fald er umuligt for private forsendelses(cid:220) virksomheder at ud(cid:192)ve denne aktivitet effektivt. Dette er i s»rlig grad tilf»ldet, hvor de forholds(cid:220) regler, der er truffet for at beskytte posttjenesterne, begr»nser mulighederne for at levere andre s»rskilte tjenester p¿ s»rskilte eller besl»gtede markeder. Kommissionen har bedt en r»kke medlemsstater om at fjerne en r»kke eneretsfor¿rsagede restriktioner p¿ internationale kur~rvirksomheders muligheder for at tilbyde ekspresforsendelse(cid:216)(˛(cid:210)). (˛(cid:209))(cid:217)Se Kommissionens meddelelse om afgr»nsning af det rele(cid:220) vante marked med henblik p¿ konkurrencereglernes anven(cid:220) delse (EFT C(cid:216)372 af 9. 12. 1997, s. 5). (˛(cid:210))(cid:217)Jf. fodnote 13. 6. 2. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 39/9 En anden form for muligt misbrug er at tilbyde en alvorligt ineffektiv tjeneste og at undlade at udnytte fordelene ved tekniske fremskridt. Dette er til skade for kunden, som afsk»res fra at v»lge alternative fremgik det af en leverand(cid:192)rer. For eksempel rapport udarbejdet for Kommissionen(cid:216)(˛(cid:211)) i 1994, at de postvirksomheder i medlemsstaterne, der ikke er udsat for konkurrence, ikke har gjort v»sentlige fremskridt med standardiseringen af dimensioner og v»gt siden 1990. Det fremgik ligeledes af rapporten, at en r»kke af disse postvirksomheder praktiserede skjult krydssubsidiering mellem tjenester, som var omfattet af eneret, og tjenester, som ikke var (jf. punkt 3. 1 og 3. 4), hvilket i den p¿g»ldende unders(cid:192)(cid:220) gelse forklarede de fleste af prisforskellene mellem is»r ud over medlemsstaterne i 1994. Disse gik indenlandske brugere, som i betragtning til rabatter, da de bruger de tjenester, der er omfattet af eneret, og som er dyrere end n(cid:192)dvendigt. ikke kunne komme 1995 og 1996 viser, at kvaliteten er blevet bedre siden 1994. M¿lingerne omfatter imidlertid kun A(cid:220)post, ligesom de seneste m¿linger viser, at kvali(cid:220) teten igen er faldet en smule. Hovedparten af postvirksomhederne i EF har til Kommissionen anmeldt en aftale om terminalafgifter med henblik p¿ en vurdering af aftalen i lyset af traktatens konkurrenceregler. Aftalens parter har indf(cid:192)re en rimelig forklaret, at form¿let er at kompensation for omdeling af gr»nseoverskridende post, som i h(cid:192)jere grad afspejler de faktiske omkost(cid:220) ninger, og at forbedre kvaliteten af de gr»nseover(cid:220) skridende posttjenester. lade for at Eksemplerne i rapporten viser, at postvirksomheder, der f¿r tildelt s»rlige eller eksklusive rettigheder, har mulighed tjenestens kvalitet blive forringet(cid:216)(˛(cid:212)) og undlade at tage de n(cid:192)dvendige skridt til at forbedre tjenestens kvalitet. Kommis(cid:220) i s¿danne tilf»lde foranlediges til at sionen kan tr»ffe foranstaltninger under hensyntagen til de forhold, der er beskrevet i punkt 8. 3. Hvad gr»nseoverskridende posttjenester ang¿r, viste ovenn»vnte unders(cid:192)gelse, at kvaliteten af disse stadig skal forbedres betydeligt, hvis de skal opfylde kundernes behov, is»r hos almindelige postkunder, som ikke har r¿d til at benytte kur~rselskaberne eller benytte fax i stedet for. Uafh»ngige m¿linger uf(cid:192)rt i (˛(cid:211))(cid:217)UFC - Que Choisir: (cid:176)Postal services in the European Union(cid:133), april 1994. (˛(cid:212))(cid:217)I mange medlemsstater kunne brugerne for blot nogle f¿ ¿rtier siden stadig regne med, at standardbreve, der blev lagt i postkassen om morgenen, ville blive omdelt af posttje(cid:220) nesten samme eftermiddag. Siden da har der kunnet konsta(cid:220) teres en l(cid:192)bende forringelse af kvaliteten af denne tjeneste, ikke mindst i antallet af postbudenes daglige omb»rings(cid:220) runder, der er blevet sk¿ret ned fra fem til en (eller to i nogle byer i EU). Postvirksomhedernes eneret har haft til f(cid:192)lge at fremme en kvalitetsforringelse, fordi den har forhindret andre selskaber i at komme ind p¿ dette marked. ikke har Resultatet er blevet, at postvirksomhederne kompenseret for l(cid:192)nstigninger og neds»ttelse af arbejds(cid:220) tiden med moderne teknologi, s¿dan som virksomheder i konkurrenceudsatte erhverv har gjort. 2. 8. Ubegrundet leveringsn»gtelse er ogs¿ en form for misbrug, der er forbudt i henhold til traktatens artikel 86. En s¿dan adf»rd indeb»rer en begr»ns(cid:220) ning af udbuddet af tjenester, jf. artikel 86, litra b), og f(cid:192)rer, hvis den kun anvendes p¿ nogle brugere, til diskrimination i strid med artikel 86, litra c), som foreskriver, at der ikke m¿ anvendes ulige vilk¿r for ydelser af samme v»rdi. De fleste medlemsstaters postvirksomheder af den i punkt 4. 2 omhandlede art giver adgang for postklarg(cid:192)ringsvirksomheder ved forskellige indleveringssteder i postnettet. Adgangs(cid:220) betingelser og is»r takster er dog ofte fortrolige og kan dermed g(cid:192)re det lettere at anvende diskrimine(cid:220) rende vilk¿r. Medlemsstaterne b(cid:192)r i denne forbin(cid:220) delse sikre, at deres postlovgivning ikke foranlediger postselskaberne til uberettiget at operere med alt for differentierede at adgangsbetingelser udelukke bestemte virksomheder. eller til 2. 9. En virksomhed med dominerende stilling har lov til at forsvare denne stilling ved at konkurrere med sine konkurrenter, men den har et s»rligt ansvar for ikke yderligere at h»mme den resterende konkurrence p¿ markedet. Udelukkelsespraksis kan rettes mod eksi(cid:220) sterende konkurrenter p¿ markedet eller have til form¿l at forhindre, at nye akt(cid:192)rer f¿r adgang til det. Denne form for ulovlig praksis kan f. eks. omfatte f(cid:192)lgende: at en virksomhed, der er eneste eller dominerende leverand(cid:192)r af et produkt, eller som kontrollerer adgangen til en afg(cid:192)rende teknik eller infrastruktur, afviser at handle; ublu prisfast(cid:220) s»ttelse og selektive prisneds»ttelser (jf. punkt 3); eksklusive handelsaftaler; forskelsbehandling som led i overordnet monopoliserende adf»rd med henblik p¿ at udelukke konkurrenter samt eksklusive rabat(cid:220) ordninger. C 39/10 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 6. 2. 98 3. KRYDSSUBSIDIERING b)(cid:217)Konsekvenser a)(cid:217)Grundl»ggende principper 3. 1. Krydssubsidiering betyder, at en virksomhed b»rer eller overf(cid:192)rer alle eller en del af omkostningerne ved en aktivitet p¿ et geografisk marked eller et produktmarked til virksomhedens aktivitet p¿ et andet geografisk marked eller produktmarked. Under en r»kke omst»ndigheder vil krydssubsidie(cid:220) ring i postsektoren, hvor n»sten alle virksomheder ud(cid:192)ver aktiviteter b¿de med og uden eneret, kunne fordreje konkurrencen, dvs. f(cid:192)re til at udkonkurrere konkurrenter med tilbud, som ikke er muliggjort gennem effektivitet (herunder stordrift) og resul(cid:220) tater, men gennem krydssubsidier. Det er afg(cid:192)rende at undg¿ krydssubsidiering, som leder til unfair konkurrence, hvis postsektoren skal udvikle sig. 3. 2. Krydssubsidiering fordrejer ikke konkurrencen, n¿r omkostninger ved eneretsaktiviteter subsidieres med indtjening fra andre eneretsaktiviteter, da der ikke er mulighed for konkurrence. Denne form for kryds(cid:220) subsidiering kan endog til tider v»re n(cid:192)dvendig for at s»tte de i punkt 4. 2 omhandlede virksomheder i stand til at opfylde deres befordringspligt p¿ samme vilk¿r til alle(cid:216)(˛(cid:213)). For eksempel subsidieres urentabel postomdeling i landomr¿der gennem indtjening fra postomdeling i rentable byomr¿der. Det samme er tilf»ldet med subsidiering af tjenester omfattet af eneret gennem indtjening fra konkurrencepr»gede aktiviteter. Endvidere krydssubsidiering mellem omr¿der, der ikke er omfattet af eneret, ikke i sig selv misbrug. udg(cid:192)r 3. 3. N¿r konkurrencepr»gede aktiviteter derimod subsi(cid:220) dieres ved at overf(cid:192)re omkostningerne ved dem til aktiviteter omfattet af eneret, vil det kunne fordreje konkurrencen i strid med artikel 86. Det ville endog kunne anses for at v»re misbrug af dominerende stilling i EU. Hertil kommer, at brugerne af mono(cid:220) poltjenesterne skal d»kke omkostninger, der ikke har nogen forbindelse med ydelsen af disse tjenester. Ogs¿ virksomheder i dominerende stilling har uanset dette lov til at konkurrere p¿ prisen eller til at forbedre likviditeten og kun opn¿ et delvist bidrag til faste omkostninger, medmindre priserne er de direkte aggressive eller g¿r imod g¿ldende nationale eller EF(cid:220)bestemmelser. 3. 4. Der henvises forbehold sker uden i punkt 2. 7 for bestemmelserne til krydssubsidiering (forpligtelser for postvirksomheder i dominerende stilling). De i punkt 4. 2 omhandlede postvirksom(cid:220) heder m¿ ikke benytte indt»gter fra monopolom(cid:220) r¿det til at krydssubsidiere aktiviteter inden for omr¿der, hvor der er fri konkurrence. S¿dan praksis vil kunne hindre, begr»nse eller fordreje konkur(cid:220) ikke er omfattet af rencen p¿ det omr¿de, der eneret. Med i artikel(cid:217)90, stk. 2, vil krydssubsidiering dog i enkelte berettigede tilf»lde kunne anses for lovlig, f. eks. i forbindelse med post af kulturel karakter(cid:216)(˛(cid:214)), s¿l»nge det forskelsbehandling eller vedr(cid:192)rer s»rlige ydelser til socialt, helbredsm»ssigt eller (cid:192)konomisk d¿rligt stillede. Kommissionen vil, n¿r behovet opst¿r, angive hvilke andre undtagelser, som traktaten giver mulighed for. I alle andre tilf»lde b(cid:192)r prisen under hensyntagen til betragtnin(cid:220) gerne i punkt 3. 3 p¿ de konkurrenceudsatte i punkt 4. 2 omhandlede postvirk(cid:220) tjenester, den somhed tilbyder p¿ grund af de vanskeligheder, der er forbundet med at overf(cid:192)re de f»lles omkost(cid:220) i princippet mindst svare til de samlede ninger, omkostninger forbindelse med udbuddet af tjenester. Dette omfatter de direkte omkostninger plus en passende andel af virksomhedens f»lles(cid:220) og generalomkostninger. Objektive kriterier, som f. eks. m»ngder, tidsforbrug (arbejde) eller brugsintensitet skal indg¿ i fasts»ttelsen af denne passende andel. Hvis oms»tningen tjenester anvendes som kriterium i en krydssubsidieringssag, b(cid:192)r der tages hensyn til, at oms»tningen fra den p¿g»ldende aktivitet i s¿ tilf»lde holdes kunstigt lavt. Eftersp(cid:192)rgelsesp¿virkede faktorer, som f. eks. indtjening eller fortjeneste, p¿virkes selv af prisag(cid:220) gressivitet. Hvis der blev udbudt tjenester til en pris, som systematisk og selektivt er lavere end de gennemsnitlige samlede omkostninger, ville Kommis(cid:220) sionen i enkeltsager unders(cid:192)ge forholdet i forhold til artikel 86, eventuelt sammen med artikel 90, stk. 1, samt artikel 86 og/eller artikel 92. fra de p¿g»ldende i 4. OFFENTLIGE VIRKSOMHEDER OG ELLER EKSKLUSIVE RETTIGHEDER S`RLIGE 4. 1. Traktaten forpligter medlemsstaterne til i forbindelse med offentlige virksomheder og virksomheder, som de indr(cid:192)mmer s»rlige eller eksklusive rettigheder, at afst¿ fra at tr»ffe eller opretholde foranstaltninger, (˛(cid:213))(cid:217)Jf. postdirektivet, betragtning 16 og 28 samt kapitel 5. navnlig b(cid:192)ger, aviser, blade og tidsskrifter. (˛(cid:214))(cid:217)Af Verdenspostforeningen kaldet (cid:176)intellektuelle v»rker(cid:133), 6. 2. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 39/11 der strider mod traktatens bestemmelser (artikel 90, stk. (cid:217)1). Udtrykket (cid:176)virksomhed(cid:133) omfatter enhver fysisk eller juridisk person, der ud(cid:192)ver erhvervsvirk(cid:220) somhed, uanset hvilken retlig form den p¿g»ldende person har, og hvordan den er finansieret. Indsam(cid:220) ling, sortering, befordring og omdeling af postfor(cid:220) sendelser udg(cid:192)r erhvervsvirksomhed, og disse ydelser udf(cid:192)res normalt mod vederlag. Udtrykket (cid:176)offentlig virksomhed(cid:133) omfatter et hvilket som helst foretagende, hvorover de offentlige myndigheder direkte eller indirekte kan (cid:192)ve bestem(cid:220) mende indflydelse i kraft af ejerforholdene, deres kapitalindskud eller de regler, der g»lder for virk(cid:220) somheden(cid:216)(ˇ˝). En bestemmende indflydelse fra de offentlige myndigheders side kan is»r antages at foreligge, n¿r de offentlige myndigheder direkte eller indirekte besidder majoriteten af virksomhedens tegnede kapital, kontrollerer flertallet af de stemme(cid:220) rettigheder, der er knyttet til de kapitalandele, virk(cid:220) somheden har udstedt, eller kan udpege mere end halvdelen af medlemmerne i virksomhedens admini(cid:220) strations(cid:220), ledelses(cid:220) eller tilsynsorgan. Foretagender, som er en del af en medlemsstats forvaltning, og som p¿ organiseret vis ud(cid:192)ver posttjenester for tredje(cid:220) mand mod vederlag, skal betragtes som offentlige indr(cid:192)mmet virksomheder. Virksomheder, som er s»rlige eller eksklusive rettigheder kan i henhold til artikel 90, stk. 1, v»re s¿vel offentlige som private. som medlemsstaterne har 4. 2. De nationale retsforskrifter, der g»lder for de post(cid:220) virksomheder, tildelt s»rlige eller eksklusive rettigheder til at udf(cid:192)re bestemte posttjenester, udg(cid:192)r (cid:176)foranstaltninger(cid:133), der falder ind under traktatens artikel 90, stk. 1, og skal vurderes p¿ baggrund af de traktatbestemmelser, denne artikel henviser til. Ud over de forpligtelser, som medlemsstaterne har i henhold til artikel 90, stk. 1, er offentlige virksom(cid:220) heder og virksomheder, der er indr(cid:192)mmet s»rlige eller eksklusive rettigheder, underlagt artikel 85 og(cid:217)86. 4. 3. I de fleste medlemsstater knytter der sig s»rlige eller eksklusive rettigheder til ydelser som f. eks. indsam(cid:220) ling, befordring og omdeling af bestemte postforsen(cid:220) delser samt til den m¿de, hvorp¿ disse ydelser udf(cid:192)res, f. eks. eneret til at opstille brevkasser p¿ offentlig vej eller til at udstede frim»rker, der b»rer navnet p¿ det p¿g»ldende land. (ˇ˝)(cid:217)Kommissionens direktiv gennem(cid:220) skueligheden af de (cid:192)konomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder (EFT L 195 af 29. 7. 1980, s. 35). 80/723/E˘F om 5. FRI UDVEKSLING AF TJENESTEYDELSER a)(cid:217)Grundl»ggende principper til at udf(cid:192)re 5. 1. Tildeling af s»rlige eller eksklusive rettigheder til en eller flere af de i punkt 4. 2 omhandlede postvirk(cid:220) indsamling, herunder somheder indsamling, befordring og omdeling af offentlig bestemte kategorier af postforsendelser, indeb»rer uv»gerligt en begr»nsning af mulighederne for at udf(cid:192)re s¿danne ydelser for virksomheder, der er etableret i andre medlemsstater, samt for virksom(cid:220) heder, der er etableret i den p¿g»ldende medlems(cid:220) stat. Begr»nsningen er af gr»nseoverskridende karakter, n¿r adressaten for eller afsenderen af de postforsendelser, disse virksomheder bes(cid:192)rger, er etableret i andre medlemsstater. I praksis omfatter restriktioner i udf(cid:192)relsen af posttjenester i henhold til traktatens artikel 59(cid:216)(ˇ˛) forbud mod bes(cid:192)rgelse af bestemte kategorier af postforsendelser til andre medlemsstater, herunder ogs¿ gennem brug af post(cid:220) klarg(cid:192)ringsvirksomheder, samt forbud mod omde(cid:220) ling af gr»nseoverskridende postforsendelser. I post(cid:220) direktivet opstilles en liste over berettigede begr»ns(cid:220) ninger af ud(cid:192)velsen af posttjenester. 5. 2. Traktatens artikel 66 sammenholdt med artikel 55 og 56 indeholder undtagelser fra artikel 59. Da der er tale om undtagelser fra et grundl»ggende princip, skal de fortolkes sn»vert. Hvad posttjenester ang¿r, g»lder undtagelsen i artikel 55 kun for befordring og omdeling af en s»rlig form for postforsendelser, nemlig post der skal bes(cid:192)rges som led i retslige eller administrative procedurer, og som, selv om dette kun er lejlighedsvis, har forbindelse med offentlig myndighedsud(cid:192)velse, f. eks. meddelelser i forbindelse med retslige eller administrative procedurer. Befor(cid:220) dring og omdeling af s¿danne forsendelser p¿ et lands omr¿de kan s¿ledes v»re underlagt et krav om udstedelse af licens (se nedenfor punkt 5. 5) for at beskytte for anvendelse af de (cid:192)vrige undtagelser fra traktatens bestemmelser, der er fastsat i disse bestemmelser, vil normalt ikke v»re opfyldt, n¿r det g»lder posttje(cid:220) nester. Disse tjenester kan ikke i sig selv udg(cid:192)re en trussel for den offentlige orden og sikkerhed eller ber(cid:192)re den offentlige sundhed. samfundsinteresser. De betingelser 5. 3. Domstolens retspraksis ¿bner principielt mulighed for yderligere undtagelser p¿ basis af obligatoriske krav, forudsat at de er begrundet i ikke(cid:220)(cid:192)konomiske v»sentlige krav af hensyn til samfundsinteresser, (ˇ˛)(cid:217)For en generel redeg(cid:192)relse for de principper, der f(cid:192)lger af artikel 59, se Kommissionens fortolkende meddelelse om fri udveksling af tjenesteydelser p¿ tv»rs af landegr»nserne (EFT C 334 af 9. 12. 1993, s. 3). C 39/12 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 6. 2. 98 anvendes uden diskriminerende virkning og er hensigtsm»ssige og proportionale med det tilsigtede form¿l. Hvad ang¿r posttjenester, er de v»sentlige krav, Kommissionen vil kunne anse for at kunne begrunde begr»nsninger i friheden til at udf(cid:192)re post(cid:220) tjeneste, databeskyttelse i forbindelse med tiln»rmel(cid:220) sesforanstaltninger p¿ omr¿det, brevhemmeligheden, netv»rkets sikkerhed med hensyn til transport af farlige varer samt i berettigede tilf»lde efter trakta(cid:220) tens bestemmelser om milj(cid:192)beskyttelse og regional(cid:220) planl»gning. Derimod vil Kommissionen ikke anse det for berettiget at indf(cid:192)re begr»nsninger i friheden til at udf(cid:192)re posttjenester af hensyn til forbrugerbe(cid:220) skyttelsen, da dette hensyn af almen interesse kan opfyldes gennem den generelle lovgivning om redelig markedsf(cid:192)ringsskik og forbrugerbeskyttelse. Forbrugerne opn¿r st(cid:192)rre fordele ved friheden til at udf(cid:192)re posttjenester, hvis befordringspligten l»gges fast p¿ grundlag af postdirektivet og er mulig at opfylde. 5. 4. Kommissionen finder derfor, at opretholdelsen af s»rlige eller eksklusive rettigheder, der begr»nser udf(cid:192)relsen af posttjenester p¿ tv»rs af gr»nserne, skal begrundes i lyset af traktatens artikel 90 og 59. P¿ nuv»rende tidspunkt vil s»rlige eller eksklusive rettigheder, som ikke g¿r ud over omr¿det omfattet som af eneret til v»re berettigede udgangspunkt artikel(cid:217)90, stk. 2. Udg¿ende gr»nseoverskridende postforsendelser er retligt eller faktisk liberaliseret i en r»kke medlemsstater, nemlig i Danmark, Neder(cid:220) landene, Finland, Sverige og Det Forenede Konge(cid:220) rige. i postdirektivet, som defineret i henhold b)(cid:217)Konsekvenser 5. 5. Vedtagelsen af de foranstaltninger, der er indeholdt i postdirektivet, forpligter medlemsstaterne til at fasts»tte regler for posttjenesterne. Hvor medlems(cid:220) staterne begr»nser posttjenesten for at sikre, at befordringspligten opfyldes og de v»sentlige krav tilgodeses, skal s¿danne reglers indhold stemme overens med de m¿ls»tninger, der forf(cid:192)lges. Forplig(cid:220) telser b(cid:192)r generelt h¿ndh»ves ved brug af klasseli(cid:220) censer og anmeldelsesprocedurer, hvorunder forsen(cid:220) delsesvirksomhederne opgiver navn, retlig form, titel og adresse samt en kort beskrivelse af de ydelser, som de tilbyder offentligheden. Der b(cid:192)r kun tildeles individuel licens til ganske bestemte posttjenester og i tilf»lde, hvor det p¿vises, at mindre restriktive procedurer ikke kan sikre opfyldelsen af m¿ls»tnin(cid:220) gerne. Medlemsstaterne vil m¿ske fra sag til sag blive opfordret til at underrette Kommissionen om de foranstaltninger, de m¿tte have truffet, s¿ denne kan vurdere proportionaliteten. 6. MEDLEMSSTATERNES FORANSTALTNINGER a)(cid:217)Grundl»ggende principper 6. 1. Medlemsstaterne er frit stillet med hensyn til at defi(cid:220) nere tjenester af almen interesse, at indr(cid:192)mme de n(cid:192)dvendige s»rlige eller eksklusive rettigheder for at kunne udf(cid:192)re dem, at vedtage regler for forvalt(cid:220) ningen af dem og om n(cid:192)dvendigt at finansiere dem. P¿ grundlag af traktatens artikel 90, stk. 1, m¿ medlemsstaterne imidlertid for s¿ vidt ang¿r offent(cid:220) lige virksomheder eller virksomheder, som de indr(cid:192)mmer rettigheder, hverken tr»ffe eller opretholde foranstaltninger, som er traktatens bestemmelser, navnlig i strid med konkurrencereglerne. eksklusive s»rlige eller b)(cid:217)Konsekvenser 6. 2. Driften af et universelt postindsamlings(cid:220) og postom(cid:220) delingsnet giver de i punkt 4. 2 omhandlede postvirk(cid:220) somheder betydelige fordele ved ikke blot at udbyde tjenester omfattet af eneret eller liberaliserede tjenester, som falder ind under definitionen p¿ en universel tjeneste, men ogs¿ andre (ikke(cid:220)universelle) posttjenester. Forbuddet i artikel 90, stk. 1, sammen(cid:220) holdt med artikel 86, litra b), g»lder i tilf»lde, hvor postvirksomhederne uden berettigelse bruger en til at opn¿ dominerende stilling p¿ et marked markedsdominans p¿ andre s»rskilte besl»gtede markeder med risiko for at fjerne konkurrencen p¿ s¿danne markeder. I lande, hvor bes(cid:192)rgelsen af indenlandske brevforsendelser er liberaliseret, f. eks. i Spanien, og hvor monopolet er begr»nset til befor(cid:220) dring og udbringning af post mellem byerne, ville udnyttelse af en dominerende stilling til at udvide monopolet fra sidstn»vnte marked til f(cid:192)rstn»vnte derfor v»re uforenelig med traktatens bestemmelser, hvis der ikke foreligger en s»rlig begrundelse, og hvis udf(cid:192)relsen af tjenester af almindelig (cid:192)konomisk interesse ikke tidligere var truet. Kommissionen er af den opfattelse, at det er rimeligt, at medlemsstaterne underretter Kommissionen om samtlige udvidelser af s»rlige eller eksklusive rettigheder og begrundelsen herfor. 6. 3. Der kan potentielt v»re tale om, at samhandelen mellem medlemsstaterne p¿virkes af begr»nsninger i ud(cid:192)velsen af posttjenester, da posttjenester, der tilbydes af andre forsendelsesvirksomheder end de i punkt 4. 2 omhandlede virksomheder, kan omfatte 6. 2. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 39/13 forekomme postforsendelser til og fra andre medlemsstater, og der kan l»gger hindringer i vejen for gr»nseoverskridende tjenester udf(cid:192)rt andre forsendelsesvirksomheder medlemsstater. restriktioner, der fra af f(cid:192)re tilsyn med 6. 4. Som forklaret i punkt 8, b), vii), skal medlemssta(cid:220) adgangsforholdene og terne ud(cid:192)velsen af s»rlige og eksklusive rettigheder. De beh(cid:192)ver ikke n(cid:192)dvendigvis at neds»tte nye organer til dette form¿l, men de b(cid:192)r ikke give de virksom(cid:220) heder(cid:216)(ˇˇ), der er omhandlet i punkt 4. 2, eller et organ, som (retligt, administrativt og strukturelt) er forbundet med en s¿dan virksomhed, bef(cid:192)jelse til at f(cid:192)re tilsyn med de eksklusive rettigheder og post(cid:220) virksomhedernes aktiviteter generelt. Der m¿ ikke indflydelse p¿ konkurrenterne til en gives s¿dan virksomhed, der indtager en dominerende stilling. Tilsynsmyndighedens s¿vel teoretiske som praktiske uafh»ngighed af alle de virksomheder, der f(cid:192)res tilsyn med, er af v»sentlig betydning. Traktatens krav om et ufordrejet konkurrencesystem kan kun opfyldes, hvis der sikres lige muligheder for de forskellige (cid:192)konomiske beslutningstagere, herunder fortroligholdelse forretningsoplys(cid:220) ninger. Hvis en virksomhed f¿r mulighed for at efterpr(cid:192)ve konkurrenternes oplysninger, hvis en virksomhed bemyndiges tilsyn med konkurrenternes aktiviteter, eller hvis en virksomhed inddrages i licensgivningen, betyder det, at en s¿dan virksomhed f¿r forretningsoplysninger om konkur(cid:220) renterne og dermed mulighed for at (cid:192)ve indflydelse p¿ konkurrenternes aktiviteter. f(cid:192)lsomme til at f(cid:192)re af EF(cid:220)traktaten giver Kommissionen bef(cid:192)jelse til at h¿ndh»ve artikel 92, som erkl»rer statsst(cid:192)tte, der p¿virker samhandelen mellem medlemsstaterne, for uforenelig med f»llesmarkedet undtagen i bestemte tilf»lde, hvor der gives eller kan gives dispensation. Uden at dette ber(cid:192)rer bestemmelserne i artikel 90, stk. 2, finder artikel 92 og 93 anvendelse p¿ posttje(cid:220) nester(cid:216)(ˇ—). I henhold til artikel 93, stk. 3, skal medlemsstaterne underrette Kommissionen med henblik p¿ godken(cid:220) delse af alle planer om at yde st(cid:192)tte eller om at »ndre en eksisterende st(cid:192)tteordning. Derudover skal Kommissionen f(cid:192)re tilsyn med st(cid:192)tte, som den tidli(cid:220) gere har godkendt, eller som daterer tilbage til f(cid:192)r traktatens ikrafttr»den eller f(cid:192)r den p¿g»ldende medlemsstats tiltr»delse. falder Alle befordringspligtige virksomheder ind under Kommissionens direktiv 80/723/E˘F(cid:216)(ˇ(cid:209)) af 25. juni 1980 om gennemskueligheden af de (cid:192)kono(cid:220) miske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder, senest »ndret ved direktiv 93/84/E˘F(cid:216)(ˇ(cid:210)). Ud over det generelle krav til de i punkt om gennemsigtighed i regnskaberne, jf. punkt 8, b), vi), skal medlemsstaterne derfor sikre, at de finansielle relationer mellem dem og disse postvirksomheder er gennemsigtige, jf. direktivet, s¿ledes at det klart fremg¿r: postvirksomheder omhandlede 4. 2 7. POSTVIRKSOMHEDER OG STATSST˘TTE a)(cid:217)Grundl»ggende principper Nogle f¿ af de i punkt 4. 2 omhandlede postvirksom(cid:220) heder har en yderst rentabel drift, men st(cid:192)rstedelen synes enten at v»re underskudsgivende eller kun lige at have balance i postdriften, selv om der kun findes begr»nsede oplysninger om de underliggende finan(cid:220) sielle resultater, fordi forholdsvis f¿ postvirksom(cid:220) heder regelm»ssigt udsender relevante regnskabsop(cid:220) lysninger. Der ydes dog direkte finansiel st(cid:192)tte i form af tilskud eller indirekte st(cid:192)tte i form af skatte(cid:220) fritagelser til nogle posttjenester, selv om de faktiske bel(cid:192)b ofte ikke er gennemsigtige. a)(cid:217)hvilke offentlige midler der stilles direkte til r¿dighed, herunder skattefritagelser og skattelem(cid:220) pelser b) hvilke offentlige midler der stilles til r¿dighed via andre offentlige virksomheder eller penge(cid:220) og finansieringsinstitutter c) hvorledes de offentlige midler faktisk anvendes. Kommissionen betragter is»r f(cid:192)lgende som offent(cid:220) lige midler: a)(cid:217)udligning af driftstab b) kapitaltilf(cid:192)rsel (ˇˇ)(cid:217)Jf. navnlig EF(cid:220)Domstolens dom af 13. 12. 1991, sag C(cid:220)18/88, RTT mod GB(cid:220)Inno(cid:220)BM, pr»mis 25 til 28, Sml. s. (cid:217)I(cid:220)5981. (ˇ(cid:209))(cid:217)EFT L 195 af 29. 7. 1980, s. 35. (ˇ(cid:210))(cid:217)EFT L 254 af 12. 10. 1993, s. 16. (ˇ—)(cid:217)EF(cid:220)Domstolens dom i sag C(cid:220)387/92, Banco de Credito mod Ayuntamiento Valencia, Sml. 1994, s. I(cid:220)877. C 39/14 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 6. 2. 98 c) indskud, som ikke skal tilbagebetales, eller l¿n p¿ fordelagtige vilk¿r p¿g»ldende postvirksomhed nyder, udg(cid:192)r statsst(cid:192)tte, der er omfattet af en undtagelse efter artikel 90, stk. 2, fra forbuddet i artikel 92, stk. (cid:217)1(cid:216)(ˇ(cid:212)). d) indr(cid:192)mmelse af (cid:192)konomiske fordele i form af afkald p¿ overskud eller undladelse af at inddrive fordringer 8. TJENESTE AF ALMINDELIG ˘KONOMISK INTE(cid:220) RESSE e) afkald p¿ normal forrentning af indskudte offent(cid:220) lige midler a) Grundl»ggende principper f) kompensation for finansielle byrder p¿lagt af de offentlige myndigheder. b) Anvendelse af artikel 90 og 92 skattem»ssige Kommissionen er blevet bedt om at unders(cid:192)ge forskellige skattefordele for en postvirksomhed p¿ grundlag af traktatens artikel 92 sammenholdt med artikel 90. Kommissionens sigte var at efterpr(cid:192)ve, om den forskelsbehandling kunne anvendes til krydssubsidiering af postvirksomhedens transaktioner i sektorer med fri konkurrence. P¿ det p¿g»ldende tidspunkt r¿dede postvirksomheden ikke over et analytisk omkostningsfordelingssystem, som kunne s»tte Kommissionen i stand til at skelne mellem de aktiviteter, der var omfattet af eneret, og aktiviteter i fri konkurrence. Kommissionen m¿tte derfor selv p¿ grundlag af resultater af unders(cid:192)gelser p¿ omr¿det v»rdis»tte de yderligere omkostninger som f(cid:192)lge af den p¿g»ldende postvirksomheds befordringspligt og sammenligne disse omkostninger med skattefordelene. Kommissionen konkluderede, at omkostningerne overstiger fordelene, og beslut(cid:220) tede derfor, at det unders(cid:192)gte beskatningssystem ikke kan f(cid:192)re til krydssubsidiering af den p¿g»l(cid:220) dende postvirksomheds transaktioner i fri konkur(cid:220) rence(cid:216)(ˇ(cid:211)). Det skal bem»rkes, at Kommissionen i sin beslut(cid:220) ning opfordrede den p¿g»ldende medlemsstat til at sikre sig, at postvirksomheden indf(cid:192)rer et analytisk omkostningsfordelingssystem, og anmodede om at f¿ forelagt en ¿rsrapport, der ville give mulighed for at kontrollere, om f»llesskabsretten blev overholdt. F(cid:192)rsteinstansretten har tilsluttet sig Kommissionens beslutning og erkl»ret, at de skattefordele, som den 8. 1. Traktatens artikel 90, stk. 2, indeholder en undta(cid:220) gelse fra traktatens regler i tilf»lde, hvor anven(cid:220) delsen heraf retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af den s»rlige opgave, der er betroet de i punkt 4. 2 omhandlede postvirksomheder i henseende til at tilvejebringe en tjeneste af almindelig (cid:192)konomisk interesse. Uden at dette ber(cid:192)rer medlemsstaternes ret til at fastl»gge s»rlige krav til samfundsopgaver, best¿r denne opgave f(cid:192)rst og fremmest i at etablere og drive en universel offentlig posttjeneste, der til rimelige, omkostningsbaserede og gennemsigtige takster garanterer landsd»kkende adgang til det offentlige postnet inden for rimelig afstand og med passende ¿bningstider, herunder indsamling af post(cid:220) forsendelser eller indsamlingssteder p¿ hele landets omr¿de og rettidig omdeling af postforsendelserne p¿ den angivne adresse samt hertil knyttede tjenester, der ved regu(cid:220) leringsm»ssig foranstaltning er overladt disse post(cid:220) selskaber med henblik p¿ universel udbringning p¿ et givet kvalitetsniveau. Den universelle tjeneste skal udvikles i takt med de sociale, (cid:192)konomiske og tekniske forhold og brugerkravene. lettilg»ngelige brevkasser fra interesse indeb»rer Den almindelige (cid:192)konomiske krav om, at Unionen disponerer over et reelt inte(cid:220) greret offentligt postnet, der giver mulighed for en effektiv informationsstr(cid:192)m og derved dels fremmer europ»isk industris konkurrenceevne og udbyg(cid:220) ningen af samhandelen samt st(cid:192)rre samh(cid:192)righed mellem regionerne og medlemsstaterne og dels forbedrer den sociale kontakt mellem Unionens borgere. Afgr»nsningen af monopolomr¿det skal tage h(cid:192)jde for, hvor store finansielle midler der er n(cid:192)dvendige for at tilvejebringe denne tjeneste af almindelig (cid:192)konomisk interesse. 8. 2. De finansielle midler til drift og udbygning af det offentlige postnet hidr(cid:192)rer stadig prim»rt fra de i punkt 2. 3. P¿ aktiviteter, der er omhandlet (ˇ(cid:211))(cid:217)Sag NN(cid:216)135/92 (EFT C 262 af 7. 10. 1995, s. 11). s. (cid:217)II(cid:220)229. (ˇ(cid:212))(cid:217)Sag T(cid:220)106/95, dom af 27. februar 1997, Sml. 1997, 6. 2. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 39/15 nuv»rende tidspunkt og med den manglende harmo(cid:220) nisering p¿ EU(cid:220)plan har de fleste medlemsstater fastsat gr»nser for monopolet p¿ grundlag af forsen(cid:220) delsernes v»gt. En r»kke medlemsstater opererer med en kombineret v»gt(cid:220) op prisgr»nse, hvorimod en enkelt medlemsstat udelukkende opererer med en prisgr»nse. Oplysninger indhentet af Kommissionen om indt»gterne fra poststr(cid:192)mmen i medlemsstaterne synes at vise, at de s»rlige eller eksklusive rettig(cid:220) heder til dette marked kunne v»re tilstr»kkelige, hvis der ikke foreligger ekstraordin»re omst»ndig(cid:220) heder, til at garantere udbygningen og driften af det offentlige postnet. Den tjeneste, som medlemsstaterne kan lade omfatte af s»rlige eller eksklusive rettigheder i den udstr»k(cid:220) ning, det er n(cid:192)dvendigt for at sikre opretholdelse af den universelle tjeneste, vil harmoniseres i postdirek(cid:220) tivet. I det omfang medlemsstaterne tildeler s»rlige eller eksklusive rettigheder levere denne tjeneste, skal tjenesten betragtes som et s»rskilt produktmarked, navnlig for s¿ vidt ang¿r adresse(cid:220) rede reklameforsendelser, omdeling af indkommende gr»nseoverskridende post, udg¿ende gr»nseover(cid:220) skridende post samt for s¿ vidt ang¿r indsamling, sortering og befordring af post. Kommissionen vil tage hensyn til, at disse markeder helt eller delvis er liberaliserede i en r»kke medlemsstater. til at 8. 3. Kommissionen vil i sin anvendelse af traktatens konkurrenceregler og (cid:192)vrige relevante bestemmelser p¿ postsektoren efter at have modtaget en klage eller p¿ eget initiativ tage hensyn til den harmoniserede definition, der er fastsat i postdirektivet, n¿r den skal tage stilling til, hvorvidt omfanget af det omr¿de, der er omfattet af eneret, er berettiget i henhold til artikel 90, stk. 2. Der vil blive taget udgangspunkt i den antagelse, at s»rlige eller eksklusive rettigheder i den udstr»kning, de falder ind under det omr¿de, der er omfattet af eneret som defineret i direktivet, principielt er berettigede i henhold til artikel 90, stk. (cid:217)2. Denne antagelse kan dog frafaldes, hvis sagens omst»ndigheder viser, at en begr»nsning ikke opfylder betingelserne i artikel 90, stk. 2(cid:216)(ˇ(cid:213)). 8. 4. Markedet for reklameforsendelser udvikler sig dog i forskelligt tempo fra medlemsstat for til medlemsstat, hvilket g(cid:192)r det vanskeligt adresserede er kundernes Kommissionen p¿ dette stadium at give generelle retningslinjer for, hvilke forpligtelser der p¿hviler medlemsstaterne med hensyn til denne tjeneste. De to vigtigste sp(cid:192)rgsm¿l, der knytter sig til adresserede potentielle reklameforsendelser, misbrug af takstfasts»ttelsen og af liberaliseringen (forsendelser omfattet af eneret omdeles af en alter(cid:220) nativ virksomhed, som om de ikke var adresserede reklameforsendelser omfattet af eneret) til at omg¿ de monopoliserede tjenester, der er omhandlet i punkt 8. 2. Erfaringerne fra medlemsstater, der ikke begr»nser tjenester vedr(cid:192)rende adresserede reklame(cid:220) forsendelser, f. eks. Spanien, Italien, Nederlandene, ˘strig, Sverige og Finland, er stadig uklare og giver ikke mulighed for at foretage en endelig generel vurdering. P¿ grund af disse usikkerhedsmomenter anses det derfor for at v»re bedst indtil videre at anskue hver sag for sig. Hvis s»rlige forhold g(cid:192)r det n(cid:192)dvendigt, kan medlemsstaterne, uden at det ber(cid:192)rer punkt 8. 3, bevare visse best¿ende restrik(cid:220) tioner p¿ tjenester vedr(cid:192)rende adresserede reklame(cid:220) forsendelser eller licensordning for at undg¿ kunstig fordrejning i posttrafikken og en voldsom destabilisering af indt»gtsgrundlaget. indf(cid:192)re en 8. 5. Hvad ang¿r omdelingen af indkommende gr»nse(cid:220) overskridende post, er det system med terminalaf(cid:220) i den gifter, der modtages af postvirksomheden medlemsstat, hvor gr»nseoverskridende post fra i oprindelsesmedlemsstaten om(cid:220) postvirksomheden deles, for (cid:192)jeblikket ved at blive revideret for at tilpasse terminalafgifterne, som ofte er for lave, til de reelle omdelingsudgifter. Uden at det ber(cid:192)rer punkt 8. 3, kan medlemsstaterne fastholde visse restriktioner p¿ omdelingen af indg¿(cid:220) ende gr»nseoverskridende post(cid:216)(ˇ(cid:214)) for at undg¿ en kunstig omledning af posttrafikken, der ville medf(cid:192)re en v»kst i andelen af gr»nseoverskridende post inden for F»llesskabet. S¿danne restriktioner kan t»nkes kun at vedr(cid:192)re forsendelser, der falder ind under monopolomr¿det. Ved vurderingen heraf i forbindelse med enkeltsager vil Kommissionen tage hensyn til de relevante specifikke forhold i de enkelte medlemsstater. 8. 6. Indsamlingen, sorteringen og befordringen af post(cid:220) forsendelser er allerede ¿bnet eller ¿bnes mere og mere fra postvirksomhedernes side for tredjeparter (ˇ(cid:213))(cid:217)For s¿ vidt ang¿r anvendelsen af undtagelsesbestemmelsen i artikel 90, stk. 2, henvises til Domstolens dom i f(cid:192)lgende sager: sag C(cid:220)179/90, Merci convenzionali porto di Genova SpA mod Siderurgica Gabrielli SpA, dom af 10. december 1991; sag C(cid:220)41/90, Klaus H‰fner und Fritz Elser mod Macroton GmbH, dom af 23. april 1991, henholdsvis Sml. 1991, s. I(cid:220)1979, og s. I(cid:220)5889. (ˇ(cid:214))(cid:217)Dette kan is»r ber(cid:192)re post fra en medlemsstat, der af private forsendelsesvirksomheder befordres til en anden medlemsstat for d~r at blive sendt over det offentlige postnet af en postvirksomhed i denne anden medlemsstat. C 39/16 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 6. 2. 98 i en r»kke medlemsstater. Da virkningen p¿ indt»g(cid:220) terne af ¿bningen kan variere fra medlemsstat til medlemsstat, kan visse medlemsstater, hvis s»rlige omst»ndigheder g(cid:192)r det n(cid:192)dvendigt - og med forbehold af punkt 8. 3 - opretholde visse af de eksisterende restriktioner p¿ postklarg(cid:192)ringsvirksom(cid:220) hedernes indsamling, sortering og befordring(cid:216)(—˝) af postforsendelser for at give de i punkt 4. 2 omhand(cid:220) lede postvirksomheder tid til at gennemf(cid:192)re den forn(cid:192)dne omstrukturering. S¿danne restriktioner m¿ dog i princippet kun g»lde for postforsendelser, der er omfattet af best¿ende monopoler, og ikke begr»nse, hvad der i forvejen er accepteret i den p¿g»ldende medlemsstat, og skal v»re forenelige med princippet om ikke(cid:220)diskriminerende adgang til postnettet, som dette er beskrevet i punkt 8,(cid:216)b), vii). b) Betingelser for anvendelsen af artikel 90, stk. 2, p¿ postsektoren. Der b(cid:192)r g»lde f(cid:192)lgende betingelser med hensyn til undtagelsen i artikel 90, stk. 2: i) Liberalisering af andre posttjenester Bortset fra de tjenester, hvor eneret er n(cid:192)dvendig, og for hvilke direktivet tillader indr(cid:192)mmelse af eneret, b(cid:192)r medlemsstaterne oph»ve alle s»rlige eller eksklusive rettigheder til udf(cid:192)relse af posttjenester, i den udstr»kning ud(cid:192)velsen af den s»rlige opgave, der er betroet de virksomheder, der er omhandlet i punkt 4. 2, med henblik p¿ at yde en tjeneste af generel (cid:192)konomisk interesse ikke hindres af lovgiv(cid:220) ning eller faktiske forhold, bortset fra postbes(cid:192)rgelse i forbindelse med officiel myndighedsud(cid:192)velse, og de skal tr»ffe alle n(cid:192)dvendige foranstaltninger til at garantere alle forsendelsesvirksomheder ret til at udf(cid:192)re posttjenester. forhindrer ikke, at medlemsstaterne om Dette n(cid:192)dvendigt kan lade udf(cid:192)relsen af s¿danne tjenester v»re underkastet anmeldelsesprocedurer eller klasse(cid:220) licenser og om n(cid:192)dvendigt individuelle licenser, der tager sigte p¿ at sikre overholdelse af nogle v»sent(cid:220) lige krav og opretholdelse af den universelle tjeneste. Medlemsstaterne b(cid:192)r i s¿ fald sikre, at de betin(cid:220) for s¿danne procedurer, er gelser, der g»lder gennemsigtige, objektive og ikke(cid:220)diskriminerende, og at der findes en effektiv procedure til at indbringe klager for domstolene. ii) Mangel p¿ mindre restriktive midler til at sikre den universelle tjeneste En eneret m¿ kun tildeles eller opretholdes, hvis dette er absolut n(cid:192)dvendigt for at sikre, at de opgaver, der er af almindelig (cid:192)konomisk interesse, fungerer. P¿ mange omr¿der vil nye forsendelses(cid:220) virksomheders intr»den p¿ markedet i kraft af deres specialiserede kunnen og ekspertise kunne bidrage til varetagelsen af tjenester af almindelig (cid:192)konomisk interesse. ikke p¿ i fjerntliggende omr¿der Hvis en af de i punkt 4. 2 omhandlede postvirksom(cid:220) heder tilfredsstillende vis opfylder alle elementer i den universelle tjeneste i overensstem(cid:220) melse med postdirektivet (f. eks. sikring af adgang for alle borgere, navnlig i medlemsstaten, til aviser, blade og b(cid:192)ger), n¿r forde(cid:220) lene fra det universelle postnet og fra de s»rlige eller eksklusive rettigheder regnes med, skal den p¿g»l(cid:220) I tr»ffe dende medlemsstat stedet for at udvide allerede indr(cid:192)mmede rettigheder skal medlemsstaten indf(cid:192)re mulighed for, at tjenes(cid:220) terne kan tilvejebringes af konkurrenter og kan med dette for (cid:192)je p¿l»gge s¿danne konkurrenter en r»kke forpligtelser som supplement til de v»sentlige krav. Samtlige disse forpligtelser b(cid:192)r v»re objektive, ikke(cid:220)diskriminerende og gennemsigtige. foranstaltninger(cid:216)(—˛). iii) Proportionalitet Medlemsstaterne skal endvidere sikre, at tildelte s»rlige eller eksklusive rettigheder med hensyn til omfang er proportionale med den almindelige (cid:192)konomiske interesse, der varetages under disse rettigheder. At forbyde ekspedition af egen post, dvs. at den fysiske eller juridiske person (herunder s(cid:192)ster(cid:220) organisationer eller datterselskaber), som er ophavs(cid:220) mand til postforsendelsen, selv tilvejebringer posttje(cid:220) nester, eller at en tredjemand, der handler p¿ dennes indsamler eller befordrer s¿danne forsen(cid:220) vegne, ikke v»re proportionalt med delser, ville f. eks. (—˝)(cid:217)Selv i en monopolsituation vil afsenderne v»re frit stillet med hensyn til at g(cid:192)re brug af postklarg(cid:192)ringsvirksomhe(cid:220) dernes s»rlige tjenester, f. eks. forsortering f(cid:192)r aflevering til postvirksomheden. (—˛)(cid:217)I henhold til artikel 3 i postdirektivet skal medlemsstaterne sikre, at brugerne har adgang til den universelle tjeneste. 6. 2. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 39/17 at om garantere m¿ls»tningen tilstr»kkelige ressourcer til det offentlige postnet. Medlemsstaterne skal endvidere afpasse de s»rlige eller eksklusive rettigheder efter behovsudviklingen og de betin(cid:220) samt gelser, hvorunder posttjenesterne udf(cid:192)res, under hensyntagen til enhver form for statsst(cid:192)tte, som den i punkt 4. 2 omhandlede postvirksomhed m¿tte modtage. iv) Tilsyn af et uafh»ngigt regulerende organ Tilsynet med de i punkt 4. 2 omhandlede postvirk(cid:220) somheders varetagelse af deres samfundsopgaver, den ¿bne adgang til det offentlige postnet og i givet fald tildelingen af licenser og kontrollen med anmel(cid:220) delser samt de private forsendelsesvirksomheders overholdelse af de i punkt 4. 2 omhandlede postvirk(cid:220) somheders rettigheder udf(cid:192)res af et eller flere organer, der er uafh»ngige af postselskaberne(cid:216)(—ˇ). eksklusive s»rlige eller Dette organ b(cid:192)r is»r sikre, at kontrakter om mono(cid:220) poliserede tjenester er fuldt gennemsigtige, faktu(cid:220) reres s»rskilt og holdes adskilt fra ikke(cid:220)monopolise(cid:220) rede tjenester som f. eks. trykning, etikettering og konvolutering, at betingelserne for hybride tjenester (delvis monopoliserede og delvis liberaliserede) anf(cid:192)res s»rskilt, og at monopoldelen er ¿ben for alle postkunder, uanset om det ikke(cid:220)monopoliserede element k(cid:192)bes eller ej. v) Effektivt tilsyn med de monopoliserede tjenester De opgaver, der ikke udbydes i konkurrence, b(cid:192)r v»re underlagt en effektiv kontrol fra medlemssta(cid:220) tens side i henhold til offentliggjorte m¿l vedr(cid:192)rende tjenestekvaliteten, og der b(cid:192)r serviceniveauet og regelm»ssigt udarbejdes en offentlig tilg»ngelig beretning om opfyldelsen af m¿lene. vi) Gennemsigtighed i regnskabsf(cid:192)ringen Hver af de i punkt 4. 2 omhandlede postvirksom(cid:220) heder benytter ~t postnet til at konkurrere p¿ en r»kke forskellige markeder. Postvirksomheder, der (—ˇ)(cid:217)Jf. navnlig postdirektivets artikel 9 og 22. i henhold driver et universelt postnet, kan nemt ud(cid:192)ve pris(cid:220) og tjenestediskriminering mellem forskellige kategorier af kunder eller inden for samme kategori, fordi de opererer med betydelige generalomkostninger, der ikke fuldt og pr»cist kan henf(cid:192)res til nogen bestemt tjeneste. Det er derfor uhyre vanskeligt at afg(cid:192)re, om der foreligger krydssubsidiering, s¿vel mellem de forskellige stadier i h¿ndteringen af postforsendelser i det offentlige postnet som mellem de monopolise(cid:220) rede aktiviteter og de aktiviteter, der tilbydes i fri konkurrence. Desuden tilbyder en r»kke postvirk(cid:220) somheder s»rligt favorable takster p¿ forsendelser af kulturel karakter, hvor det st¿r klart, at de gennem(cid:220) snitlige samlede omkostninger ikke er d»kket ind. Medlemsstaterne er til artikel 5 og artikel(cid:217)90 forpligtet til at sikre f»llesskabsretten overholdt fuldt ud. Kommissionen er af den opfat(cid:220) telse, at medlemsstaterne bedst opfylder den forplig(cid:220) telse ved at kr»ve, at de i punkt 4. 2 omhandlede postvirksomheder f(cid:192)rer regnskaber, hvor udgifter og indt»gter i forbindelse med tjenester, der udbydes i henhold til en eneret, og tjenester, der udbydes i fri konkurrence, bogf(cid:192)res s»rskilt og p¿ en s¿dan m¿de, at det er fuldt ud muligt at vurdere, hvilke betingelser der g»lder ved de forskellige indleve(cid:220) ringssteder i det offentlige postnet. I forbindelse med hybride tjenester, der b¿de best¿r af monopoliserede tjenester og konkurrenceudsatte tjenester, b(cid:192)r udgif(cid:220) terne til de enkelte elementer ogs¿ bogf(cid:192)res s»rskilt. Interne regnskabssystemer skal tage udgangspunkt i en konsekvent anvendelse af objektivt begrundede omkostningsfordelingsprincipper. Regnskaberne skal revideres af en uafh»ngig revisor, som kan v»re udn»vnt af den nationale forvaltningsmyndighed, og offentligg(cid:192)res i overensstemmelse med de relevante EF(cid:220)bestemmelser og national lovgivning p¿ det erhvervsm»ssige omr¿de. vii) Ikke(cid:220)diskriminerende adgang til postnettet Virksomhederne skal opfylde befordringspligten ved at give ikke(cid:220)diskriminerende adgang til postnettet for kunderne og postklarg(cid:192)ringsvirksomhederne ved tegnede offentlige indleveringssteder i overensstem(cid:220) melse med brugernes behov. Adgangsbetingelserne, herunder kontrakterne (hvis s¿danne tilbydes), skal v»re gennemsigtige og offentligg(cid:192)res p¿ beh(cid:192)rig vis samt tilbydes p¿ ikke(cid:220)diskriminerende grundlag. Nogle postvirksomheder synes at tilbyde s»rligt favorable takster til bestemte kundegrupper p¿ ugen(cid:220) nemsigtig vis. Medlemsstaterne b(cid:192)r f(cid:192)re tilsyn med betingelserne for adgang til nettet med henblik p¿ at sikre, at der hverken diskrimineres med hensyn til C 39/18 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 6. 2. 98 brugsvilk¿rene eller priserne. Det skal navnlig sikres, at postklarg(cid:192)ringsvirksomhederne, herunder ogs¿ postvirksomheder fra andre medlemsstater, kan v»lge mellem de disponible indleveringssteder til det offentlige postnet og opn¿ adgang inden for et rime(cid:220) ligt tidsrum til omkostningsbaserede priser under hensyntagen til det reelle behov for tjenesterne. omst»ndigheder kan der faktisk v»re et (cid:192)konomisk problem for den postvirksomhed, der omdeler posten p¿ grund af niveauet for de terminalafgifter, der anvendes mellem postvirksomhederne. Virksom(cid:220) hederne s(cid:192)ger at l(cid:192)se problemet ved at indf(cid:192)re et mere hensigtsm»ssigt system for terminalafgifter. Forpligtelsen til at give ikke(cid:220)diskriminerende adgang til det offentlige postnet betyder ikke, at medlems(cid:220) staterne skal sikre adgangen for brevforsendelser fra deres omr¿de, der befordres af private forsendelses(cid:220) virksomheder til en anden medlemsstat i strid med postmonopolet for d~r at blive kanaliseret igennem det offentlige postnet via en postvirksomhed i denne anden medlemsstat, hvis form¿let alene er at drage lavere posttakster. Andre (cid:192)konomiske fordel af begrundelser, f. eks. produktionsomkostnin(cid:220) gerne, produktionsfaciliteterne, v»rditilv»ksten eller serviceniveauet i en anden medlemsstat, betragtes ikke som misbrug. Svindel b(cid:192)r straffes af det uafh»ngige tilsynsorgan. som P¿ nuv»rende tidspunkt sker det af og til, at adgang til postnettet afvises eller kun tillades p¿ visse betin(cid:220) gelser for postforsendelser, hvis fysiske frembringelse indeb»rer forudg¿ende gr»nseoverskridende over(cid:220) f(cid:192)rsel af data. S¿danne tilf»lde betegnes som regel ikke(cid:220)fysisk videreforsendelse. Under de nuv»rende Kommissionen kan i henhold til traktatens artikel 5, stk. 1, anmode medlemsstaterne om at blive under(cid:220) rettet om de g»ldende adgangsbetingelser og begrundelserne herfor. For s¿ vidt som s¿danne oplysninger tavshedspligt, m¿ Kommissionen ikke offentligg(cid:192)re de s¿ledes erhver(cid:220) vede oplysninger. er omfattet af 9. REVISION Denne meddelelse er blevet vedtaget p¿ f»llesskabs(cid:220) plan med det form¿l at g(cid:192)re det lettere at vurdere visse former for virksomhedsadf»rd og en r»kke statslige foranstaltninger i relation til posttjenesterne. Kommissionen b(cid:192)r dog efter et vist udviklingsforl(cid:192)b, muligvis ¿r 2000, foretage en evaluering af postsek(cid:220) toren i forhold til traktatens bestemmelser med henblik p¿ at afg(cid:192)re, om synspunkterne i denne i betragtning af sociale, meddelelse b(cid:192)r »ndres (cid:192)konomiske eller teknologiske forhold og erfaringer fra sager p¿ postomr¿det. Kommissionen vil til sin tid gennemf(cid:192)re en samlet evaluering af situationen inden for postsektoren set i forhold til kravene i denne meddelelse


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 331/98 του Stefano DE LUCA προς την Επ τροπή. Ελευθερία του συνεταιρίζεσθαι και ελευθερία σκέψης στο πλαίσιο του σεβασμού των ανθρωπίνων δικαιωμάτων

eurovoc_concepts: representative of local or regional authority

formats: html pdf print

text: C 223/168 EL Epi·shmh Efhmeri·da tvn Eyrvpai¤kv· n Koinoth·tvn 17. 7. 98 (98/C 223/218) GRAPTH ERVTHSH P-0331/98 ypobolh· : Stefano De Luca (ELDR) prow thn Epitroph· (6 Febroyari·oy 1998) Ue·ma: Eleyueri·a toy synetairi·zesuai kai eleyueri·a ske·chw sto plai·sio toy sebasmoy· tvn anurvpi·nvn dikaivma·tvn Gnvri·zei h Epitroph· o·ti sy·mfvna me no·mo miaw perife·reiaw thw Itali·aw, ton yp(cid:146) ariumo·n 34 thw Perife·reiaw Ma·rkai, oi ypoch·fioi gia diorismo· se perifereiaka· o·rgana ypoxreoy·ntai na dhlv· soyn o·ti den anh·koyn se kami·a tektonikh· stoa·; Den ektima· h Epitroph· o·ti o sygkekrime·now no·mow prosba· llei thn eleyueri·a ske·chw kai thn eleyueri·a toy synetairi·zesuai tvn politv· n; Dedome·noy o·ti pro·keitai gia eyrvpai·oyw poli·tew, poiew prvtoboyli·ew proti·uetai na anala·bei h Epitroph· v· ste na apokatastauei· to kra·tow dikai·oy kai na apofeyxuei· mellontika· h efarmogh· paro·moivn periorismv· n tvn dikaivma·tvn toy poli·th se eley·ueroyw poli·tew oi opoi·oi ei·nai me·lh apoly·tvw diafanv· n urhskeytikv· n organv· sevn h· env· sevn eley·uerhw ske·chw; Den kri·nei h Epitroph· o·ti o no·mow ayto·w antibai·nei sth synuh·kh kai sygkekrime·na stiw arxe·w peri· uemelivdv· n eleyueriv· n; Apa· nthsh toy k. Van den Broek ej ono·matow thw Epitroph· w (19 Febroyari·oy 1998) H Epitroph· apodi·dei idiai·terh shmasi·a sto sebasmo· tvn dikaivma· tvn toy anurv· poy se olo·klhro ton ko·smo. Entoy·toiw, oi Synuh·kew den pare·xoyn sthn (cid:201)nvsh genike·w armodio·thtew gia thn ejasfa·lish toy sebasmoy· tvn uemelivdv· n dikaivma·tvn. Vw prow ayto·, h (cid:201)nvsh e·xei mo·non armodio·thta ston tome·a efarmogh·w toy koinotikoy· dikai·oy, to opoi·o basi·zetai sto sebasmo· tvn uemelivdv· n dikaivma·tvn. (cid:211)son afora· ta gegono·ta poy anafe·rei to Ajio·timo Me·low toy Koinoboyli·oy, h Epitroph· ua h·uele na ypenuymi·sei o·ti o sebasmo·w tvn dikaivma·tvn toy anurv· poy kai tvn uemelivdv· n eleyueriv· n ejasfali·zetai se mega·lo baumo· sta kra·th me·lh, to·so ento·w aytv· n me·sv esvterikv· n prosfygv· n, o·so kai ekto·w aytv· n, me·sv mhxanismv· n oi opoi·oi e·xoyn uespistei· apo· th Sy·mbash gia thn Prostasi·a tvn Dikaivma·tvn toy Anurv· poy kai tvn Uemelivdv· n Eleyueriv· n toy Symboyli·oy thw Eyrv· phw. Me ba·sh to shmerino· koinotiko· di·kaio, ta gegono·ta poy anafe·rei to Ajio·timo Me·low toy Koinoboyli·oy empi·ptoyn sthn apokleistikh· armodio·thta tvn kratv· n melv· n. (98/C 223/219) GRAPTH ERVTHSH E-0334/98 ypobolh· : Thomas Megahy (PSE) prow thn Epitroph· (17 Febroyari·oy 1998) Ue·ma: Parabi·ash, apo· tiw arxe·w tvn HPA, tvn dikaivma·tvn poy katoxyrv· nei h Sy·mbash thw Bie·nnhw peri· tvn projenikv· n sxe·sevn Allodapoi·, tvn opoi·vn o ariumo·w kymai·netai metajy· 60 kai 100, e·xoyn katadikastei· se ua·nato stiw HPA kai, ypo· tiw paroy·sew synuh·kew, aname·netai na ektelestoy·n. Toyla· xiston 8 apo· aytoy·w ei·nai poli·tew kratv· n melv· n thw Eyrvpai¤kh·w (cid:201)nvshw. Dyna·mei toy a·ruroy 36 thw Synuh·khw thw Bie·nnhw gia tiw projenike·w sxe·seiw, thn opoi·a e·xoyn prosypogra·cei oi Hnvme·new Politei·ew, ka·ue je·now yph·koow mporei·, se te·toiew perista·seiw, na e·ruei se epafh· me to projenei·o toy/thw. H dynato·thta o·mvw ayth· e·xei douei· se li·goyw apo· toyw katadikasme·noyw kratoy·menoyw. Dedome·noy o·ti h Epitroph· e·xei desmeytei· na ui·gei ue·mata anurvpi·nvn dikaivma·tvn to·so kata· tiw diapragma- tey·seiw emporikv· n uema·tvn o·so kai se a·lla endedeigme·na fo·ra, proti·uetai na to pra·jei se sxe·sh me thn kata·fvrh ayth· parabi·ash tvn anurvpi·nvn dikaivma·tvn kai thw politisme·nhw symperifora·w; Apa· nthsh toy Sir Leon Brittan ej ono·matow thw Epitroph· w (27 Marti·oy 1998) Epi· toy paro·ntow, h Epitroph· ejeta·jei diejodika· to pro·blhma poy e·uese to Ajio·timo Me·low toy Koinoboyli·oy kai de ua paralei·cei na ton enhmerv· sei sxetika· to taxy·tero dynato·,


title: KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 311/98 av den 6 februari 1998 om fastställande av en maximisubvention för leverans till Réunion av från ytterskalet befriat långkornigt ris inom ramen för den anbudsinfordran som avses i förordning (EG) nr 2094/97

eurovoc_concepts:
Réunion
award of contract
export subsidy
rice

formats: pdf print

text: 7. 2. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 33/3 KOMMISSIONENS F(cid:153)RORDNING (EG) nr 311/98 av den 6 februari 1998 om fastst(cid:132)llande av en maximisubvention f(cid:148)r leverans till R(cid:130)union av fr(cid:134)n ytter- skalet befriat l(cid:134)ngkornigt ris inom ramen f(cid:148)r den anbudsinfordran som avses i f(cid:148)rordning (EG) nr 2094/97 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA F(cid:153)RORDNING med beaktande av F(cid:148)rdraget om uppr(cid:132)ttandet av Euro- peiska gemenskapen, med beaktande av r(cid:134)dets f(cid:148)rordning (EG) nr 3072/95 av den 22 december 1995 om den gemensamma organisa- tionen av marknaden f(cid:148)r ris (1), (cid:132)ndrad genom f(cid:148)rordning (EG) nr 192/98 (2), s(cid:132)rskilt artikel 10. 1 i denna, med beaktande av kommissionens f(cid:148)rordning (EEG) nr 2692/89 av den 6 september 1989 om till(cid:132)mpningsf(cid:148)re- skrifter f(cid:148)r export av ris till R(cid:130)union (3), s(cid:132)rskilt artikel 9. 1 i denna, och med beaktande av f(cid:148)ljande: Genom kommissionens f(cid:148)rordning (EG) nr 2094/97 (4) (cid:148)ppnades en anbudsinfordran f(cid:148)r fastst(cid:132)llandet av den subvention som skall utg(cid:134) f(cid:148)r leverans av ris till R(cid:130)union. P(cid:134) grundval av l(cid:132)mnade anbud kan kommissionen i enlighet med artikel 9 i f(cid:148)rordning (EEG) nr 2692/89 och i enlighet med det f(cid:148)rfarande som f(cid:148)reskrivs i artikel 22 i f(cid:148)rordning (EG) nr 3072/95 besluta om fastst(cid:132)llande av en maximisubvention. Vid fastst(cid:132)llandet b(cid:148)r de kriterier som f(cid:148)reskrivs i artik- larna 2 och 3 i f(cid:148)rordning (EEG) nr 2692/89 s(cid:132)rskilt beaktas. Anbudsf(cid:148)rfarandet beviljas varje anbudsgivare vars anbud (cid:132)r lika med eller l(cid:132)gre (cid:132)n maximisubven- tionen. De (cid:134)tg(cid:132)rder som f(cid:148)reskrivs i denna f(cid:148)rordning (cid:132)r f(cid:148)ren- liga med yttrandet fr(cid:134)n F(cid:148)rvaltningskommitt(cid:130)n f(cid:148)r spannm(cid:134)l. H(cid:142)RIGENOM F(cid:153)RESKRIVS F(cid:153)LJANDE. Artikel 1 En maximisubvention f(cid:148)r leverans av fr(cid:134)n ytterskalet befriat l(cid:134)ngkornigt ris under KN-nummer 1006 20 98 till R(cid:130)union skall p(cid:134) grundval av de anbud som l(cid:132)mnats fr(cid:134)n och med den 2 till och med den 5 februari 1998 fast- st(cid:132)llas till 290 ecu per ton inom ramen f(cid:148)r det anbudsf(cid:148)r- farande som avses i f(cid:148)rordning (EG) nr 2094/97. Artikel 2 Denna f(cid:148)rordning tr(cid:132)der i kraft den 7 februari 1998. Denna f(cid:148)rordning (cid:132)r till alla delar bindande och direkt till(cid:132)mplig i alla medlemsstater. Utf(cid:132)rdad i Bryssel den 6 februari 1998. P(cid:134) kommissionens v(cid:132)gnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen (1) EGT L 329, 30. 12. 1995, s. 18. (2) EGT L 20, 27. 1. 1998, s. 16. (3) EGT L 261, 7. 9. 1989, s. 8. (4) EGT L 292, 25. 10. 1997, s. 14


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 354/98 του Georg JARZEMBOWSKI προς την Επ τροπή. Δραστηριότητες μυστικών υπηρεσιών στην επικράτεια της Ευρωπαiκής Ένωσης

eurovoc_concepts:
European Commission
European Parliament
Treaty on European Union
United States
anti-European movement
fact-finding mission
international cooperation
secret service

text: C 386/12 Epishmh Efthmer·ida tvn Eyrvpa¤ik·vn Koinot·htvn EL 11. 12. 98 Ta kra·th me·lh ei·nai apoly·tvw eley·uera na xrhsimopoih·soyn opoiadh·pote morfh· periballontikv· n fo·rvn h· epibary·nsevn kai na kauori·soyn opoiodh·pote y·cow gi(cid:146) ayta·, ypo· thn proy¤po·uesh o·ti ua sebastoy·n to isxy·on koinotiko· nomiko· plai·sio. Kata· thn efarmogh· tvn ne·vn periballontikv· n fo·rvn h· epibary·nsevn, ta kra·th me·lh lamba·noyn kanonika· ypo·ch toyw tiw antagvnistike·w ptyxe·w. Ea·n ta kra·th me·lh to epiuymoy·n, e·xoyn thn dynato·thta na xrhsimopoih·soyn ta e·soda apo· toyw periballontikoy·w fo·royw gia na meiv· soyn to y·cow tvn a·llvn fo·rvn, o·pvw oi fo·roi poy epibary·noyn thn ergasi·a. H Epitroph· e·xei systh·sei thn efarmogh· thw prose·ggishw ayth·, thw apokaloy·menhw pra·sinhw forologikh·w metarry·umishw, se a·lla e·ggrafa· thw, o·pvw to Leyko· Bibli·o gia thn ana·ptyjh, thn antagvnistiko·thta kai thn apasxo·lhsh (1) kauv· w kai sthn pro·tash· thw gia thn forologi·a tvn energeiakv· n proi¤o·ntvn (2). (1) COM(93) 700 teliko·. (2) EE C 139, thw 6. 4. 1997. (98/C 386/015) GRAPTH ERVTHSH P-0354/98 ypobolh· : Georg Jarzembowski (PPE) prow thn Epitroph· (6 Febroyari·oy 1998) Ue·ma: Drasthrio·thtew mystikv· n yphresiv· n sthn epikra·teia thw Eyrvpa(cid:239)kh·w (cid:201)nvshw Sy·mfvna me sobara· eidhseografika· stoixei·a, to·so h Epitroph· o·so kai to Eyrvpai¤ko· Koinoboy·lio apoteloy·n sto·xoyw drasthrio·thtaw tvn mystikv· n yphresiv· n thw National Security Agency (NSA) tvn HPA, h opoi·a diathrei· epi·shmew egkatasta·seiw ypokloph·w plhroforiv· n se polla· kra·th me·lh thw EE, sto Bad Aibling, p. x. , thw Germani·aw. Skopo·w tvn drasthrioth·tvn aytv· n ei·nai, p. x. , h syllogh· plhroforiv· n sxetika· me tiw diapragma- teytike·w ue·seiw thw EE, prin apo· synomili·ew gia ue·mata toy dieunoy·w empori·oy. Ervtv· sxetikv· w thn Epitroph·: 1. Symmeri·zetai thn a·poch o·ti drasthrio·thtew aytoy· toy ty·poy den ua e·prepe kata· kane·nan tro·po na ei·nai anekte·w, ako·mh kai an dieja·gontai apo· kra·th me ta opoi·a h EE diathrei· sxe·seiw synergasi·aw; 2. Gnvri·zei thn y·parjh drasthrioth·tvn aytoy· toy ty·poy; Ea·n nai·, ti· e·xei pra·jei gia thn antimetv· pish· toyw; Ea·n o·xi, uevrei· o·ti xreia·zetai na probei· se sxetike·w ene·rgeiew. Apa· nthsh toy k. Santer ej ono·matow thw Epitroph· w (12 Marti·oy 1998) H Epitroph· ei·nai enh·merh gia thn y·parjh thw yphresi·aw tvn Hnvme·nvn Politeiv· n sthn opoi·a gi·netai 1. anafora·, alla· den gnvri·zei tiw drasthrio·thte·w thw. Sy·mfvna me th Synuh·kh gia thn Eyrvpai¤kh· (cid:201)nvsh, oi en lo·gv drasthrio·thtew den empi·ptoyn sthn armodio·thta thw Epitroph·w. (cid:211)xi. Entoy·toiw, o·son afora· thn prostasi·a tvn koinotikv· n symfero·ntvn e·nanti mh eggyhme·nvn kindy·nvn, 2. aneja·rthta apo· thn proe·leysh· toyw, h Epitroph· parame·nei se egrh·gorsh kai lamba·nei ta apaitoy·mena me·tra asfalei·aw. (98/C 386/016) GRAPTH ERVTHSH E-0367/98 ypobolh· : Stefano De Luca (ELDR) prow thn Epitroph· (24 Febroyari·oy 1998) Ue·ma: Eley·uerow antagvnismo·w kai kano·new thw agora·w ston tome·a thw politikh·w aeropori·aw sthn Itali·a Sto plai·sio toy italikoy· tome·a aerometaforv· n, h etairi·a Alitalia apolay·ei idiai·tervn o·rvn. O epi·shmow italiko·w aerometafore·aw e·xei xrhmatooikonomika· diaue·sima anv· tera tvn triv· n trisekatommyri·vn lirv· n apo· kratike·w enisxy·seiw, allage·w shmai·aw poy pragmatopoih·uhkan h· pro·keitai na pragmatopoihuoy·n, oikonomika· pleonekth·mata poy aporreo·yn apo· thn ejygi·ansh ston tome·a thw diaxei·rishw poy basi·sthke sthn kefalaiopoi·hsh toy ko·stoyw ergasi·aw, me·sv thw dianomh·w toy 20% peri·poy toy metoxikoy· kefalai·oy stoyw ergazome·noyw