title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till rådets förordning (EG) om anordnande av en urvalsundersökning av arbetskraften i gemenskapen"

eurovoc_concepts:
economic statistics
labour market
sample survey
unemployment
working population

text: 27. 4. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 129/65 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till rådets förordning (EG) om anordnande av en urvalsundersökning av arbetskraften i gemenskapen” (98/C 129/15) Den 25 februari 1998 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén i enlighet med artikel 23. 3 i arbetsordningen att utarbeta ett yttrande om ovannämnda förslag. Ekonomiska och sociala kommittén utsåg Kenneth Walker till huvudföredragande och gav honom i uppdrag att utarbeta föreliggande yttrande. Vid sin 352:a plenarsession den 25-26 februari 1998 (sammanträdet den 25 februari 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 70 röster för, 1 motröst och 1 nedlagd röst. 1. Inledning 1. 1. För att kunna fullgöra sina uppgifter, framför allt att följa upp sysselsättnings- och arbetslöshetssitua- tionen (årsrapporten till rådet efter toppmötet i Essen), för att kunna spåra de regioner som har drabbats hårdast av arbetslöshet (berättigade till stöd från strukturfonder- na — mål 2) och för att kunna analysera individens och hushållens situation på arbetsmarknaden, vill kommis- sionen regelbundet få aktuella och jämförbara uppgifter som ger en representativ bild av arbetslöshetssituationen i medlemsstaterna på regional nivå. 1. 2. För närvarande består gemenskapens undersök- ning av arbetskraften av parallella nationella arbets- kraftsundersökningar som genomförs i medlemsstater- na. A¨ ven om de formellt sett är harmoniserade (1) har dessa undersökningar i allt väsentligt bevarat sina respektive särdrag för att svara mot de nationella behoven. 1. 2. 1. Skillnader föreligger dels i fråga om rapporte- ringsfrekvensen, definitionen av referensperioden, de observerade enheterna, undersökningsområdet, obser- vationsmetoden och urvalsmetoden, dels i fråga om extrapoleringsmetod och frågeformulär. Jämförbarhe- ten mellan olika länder för erhållna data, i synnerhet i fråga om sysselsättning och arbetslöshet, försämras därigenom på ett allvarligt sätt. 1. 3. Ett av hindren för en överensstämmelse mellan undersökningsmetoderna är den tröghetsfaktor som de stora urvalsundersökningarna är behäftade med: att reformera en nationell undersökning av arbetskraften innebär en kraftig investering i fråga om urvalsmetod, uppläggning av databehandlingen och det praktiska genomförandet av undersökningen. Först när en med- lemsstat ser över undersökningen finns det verkliga utvecklingsmöjligheter. Av denna anledning anger man i förslaget till förordning ett mål men ger medlemsstaterna möjlighet att under ett övergångsskede endast genom- föra en undersökning per år, på våren. 1. 4. Stor uppmärksamhet har ägnats åt att begränsa kostnaderna för att genomföra en kontinuerlig under- (1) Rådets förordning (EEG) nr 3711/91, 16. 12. 1991. sökning. Att sprida ut insamlingen över hela året borde göra det möjligt att organisera verksamheten mer rationellt och att utnyttja datautrustningen mer effektivt, och den fastställda precisionsnivån innebär i allmänhet inte någon omåttlig ökning av det årliga urvalet. Tvånget att använda hushållet som undersökningsenhet har övergivits så att de medlemsstater som så önskar kan använda sig av individurval under förutsättning att de uppfyller även övriga krav beträffande hushållen. Vissa variabler som förekommer i den nuvarande undersök- ningsserien har strukits. 1. 5. I linje med subsidiaritetsprincipen skall enbart de data om variabler som tjänar till att bestämma verksamhetsstatus och undersysselsättning samlas in genom direkta frågor till personerna, varvid man följer gemensamma, mycket strikta principer som anses vara nödvändiga för att resultaten skall bli jämförbara i acceptabel utsträckning. När det gäller övriga variabler bestämmer medlemsstaterna frågornas ordningsföljd och lydelse utan riktlinjer från gemenskapen. Den nödvändiga informationen kan också hämtas från andra källor. 1. 5. 1. Dessutom förutsätter inte målstrukturen en roterande urvalsplan, för att göra det möjligt att använda den effektivaste undersökningsplanen med tanke på de nationella egenheterna. 2. Kommissionens förslag 2. 1. Medlemsstaterna skall enligt förslaget vara ålag- da att årligen genomföra en undersökning av arbets- kraften. 2. 1. 1. Undersökningen är tänkt att genomföras konti- nuerligt och ge såväl kvartalsresultat som årsresultat. De medlemsstater som inte kan genomföra en kontinuerlig undersökning får dock genomföra endast en årlig under- sökning under våren. 2. 1. 2. De variabler som undersökningen omfattar rör i allmänhet förhållandena under den kalendervecka (från måndag till söndag) som föregår intervjuerna, kallad observationsveckan. C 129/66 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 4. 98 2. 1. 3. För en kontinuerlig undersökning gäller att observationsveckorna skall vara jämnt fördelade under året. Intervjuerna skall normalt äga rum under veckan omedelbart efter observationsveckan. Observations- veckan och intervjudatum skulle inte få ligga mer än fem veckor från varandra, utom under det tredje kvartalet. Med observationskvartal och observationsår avses 13 respektive 52 på varandra följande veckor. kvartal för delpopulationer, som totalt är i storleksord- ningen 5 % av befolkningen i yrkesarbetande ålder, på nationell nivå inte får överskrida 2 % av den delpopulation som undersökningen gäller. 2. 3. 2. 1. För medlemsstater med en befolkning på mellan 1 miljon och 20 miljoner invånare sänks detta krav till 3 %. 2. 2. Undersökningen skall genomföras på ett urval av dem som har sitt hemvist inom medlemsstatens ekonomiska territorium vid tidpunkten för undersök- ningen. Urvalet kan göras antingen på individnivå eller på hushållsnivå. Oavsett vilken enhet som används vid undersökningen (individ eller hushåll) skall uppgifter samlas in för alla medlemmar i hushållet, men om undersökningsenheten är en individ kan mängden upp- gifter om andra medlemmar i hushållet minskas. Hushåll är ett fysiskt begrepp, dvs. alla personer som bor i en viss bostad betraktas med nödvändighet som ett hushåll, oavsett vilka relationerna mellan dem är. 2. 2. 1. Undersökningen omfattar i huvudsak personer i privata hushåll som har sitt hemvist på varje medlems- stats ekonomiska territorium. Om möjligt skall denna huvudpopulation kompletteras med personer i kollek- tiva hushåll. Undersökningen begränsas inte till dem som befinner sig i yrkesverksam ålder. 2. 2. 2. Data om de variabler som används för att avgöra verksamhetsstatus och undersysselsättning skall samlas in genom en intervju med den berörda personen, eller, om detta inte är möjligt, med en annan medlem av hushållet. O¨ vrig information kan hämtas från andra källor, till exempel administrativa register, under förut- sättning att likvärdiga uppgifter erhålls. 2. 3. I förslaget till förordning anges ett antal tillförlit- lighetskriterier för att garantera att urvalet blir represen- tativt. 2. 3. 1. För att säkerställa ett tillförlitligt underlag för jämförande analyser på gemenskapsnivå, nationell nivå och regional nivå skall urvalsplanen utformas så att standardavvikelsen för skattningen av årsmedelvärdena (eller för vårens skattningar om det gäller en årsunder- sökning som utförs på våren) på NUTS 2-nivå inte skall överskrida 8 % för de variabler som rör 5 % av befolkningen i yrkesarbetande ålder, med hänsyn tagen till urvalsplanens inverkan på variabeln ”arbetslöshet”. 2. 3. 1. 1. Detta krav gäller inte regioner med mindre än 300 000 invånare. 2. 3. 2. När det gäller en kontinuerlig undersökning bör urvalsplanen utformas så att standardavvikelsen för skattning av variationer mellan två på varandra följande 2. 3. 2. 2. Dessa krav gäller inte medlemsstater med en befolkning på mindre än 1 miljon invånare. 2. 3. 3. För en undersökning som sker varje vår skall minst en fjärdedel av undersökningsenheterna ha ingått i den föregående undersökningen och minst en fjärdedel i den följande undersökningen. 2. 3. 4. Ofullständiga uppgifter till följd av uteblivna i allmänhet kompenseras svar på vissa frågor skall genom så kallad imputering. Viktningen beräknas med hänsyn till urvalssan- 2. 3. 5. nolikheterna samt av uppgifter från andra källor om den undersökta populationens fördelning efter kön, åldersklasser (i klasser om 5 år) och regioner (NUTS 2-nivå), i den utsträckning dessa uppgifter från andra källor är tillräckligt tillförlitliga. Samma viktningskoeffi- cient tillämpas på alla medlemmar i ett hushåll. 2. 3. 5. 1. Medlemsstaterna skall lämna önskade upp- gifter om undersökningens uppläggning och metoder till Eurostat, i synnerhet om de kriterier som har använts för urvalsplanen och urvalets omfattning. 2. 4. Förteckningen över undersökningsvariabler för vilka uppgifter skall samlas in anges i Bilaga 1. Den delas in i 13 moduler, som i sin tur är indelade i totalt 85 frågor. De uppgifter som krävs om andra hushållsmedlemmar omfattar inte modulerna g, h, i och j, om undersökningsenheten är en individ. 2. 4. 1. Uppgifterna kan ibland kompletteras med en rad ytterligare variabler, kallade ”ad hoc-moduler”. Dessa kompletterande moduler kan gälla sådana områ- den som arbetsorganisation, olyckor på arbetsplatsen och övergång från utbildning till arbete. En ad hoc-modul skall inte ha större omfattning än modul c. 2. 4. 1. 1. Varje år skall ett flerårigt program med ad hoc-moduler fastställas, senast tolv månader innan den observationsperiod inleds då en viss modul skall tillämpas. I programmet skall för varje ad hoc-modul anges ämne, berörda medlemsstater och regioner, obser- vationsperiod, urvalets omfattning (lika med eller mind- re än det huvudsakliga urvalet) samt tidsfrister för inlämnande av resultaten (som eventuellt avviker från de tidsfrister som gäller undersökningen som helhet). 27. 4. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 129/67 2. 5. Medlemsstaterna har möjlighet att använda sig av svarsplikt för att kunna genomföra undersökningen. 2. 6. Medlemsstaterna skall lämna in resultaten till Eurostat, vederbörligen kontrollerade för varje person som ingår i undersökningen (utan att ange namn och adress), senast tolv veckor efter observationskvartalets slut, om det är fråga om en kontinuerlig undersökning och senast nio månader efter observationsperiodens slut om det är fråga om en årlig vårundersökning. 2. 7. Vart tredje år, och med början år 2000, skall kommissionen till parlamentet och rådet överlämna en rapport om genomförandet av förordningen. Rapporten skall i synnerhet innehålla en utvärdering av kvaliteten på de statistiska metoder som medlemsstaterna använder. 2. 8. Kommissionen skall bistås av Kommittén för Europeiska gemenskapernas statistiska program, inrät- tad genom beslut (EEG, Euratom) nr 89/382, inom ramen för förfarandet med en ”föreskrivande kommitté”. Kommissionen skall fastställa de åtgärder som är ome- delbart tillämpliga. Om åtgärderna inte är förenliga med den föreskrivande kommitténs yttrande skall kommis- sionen emellertid genast underrätta rådet om detta och uppskjuta verkställandet av åtgärderna. Rådet får med kvalificerad majoritet besluta att avvisa åtgärderna inom en tremånadersperiod. Om detta inte sker skall åtgärderna verkställas. Förordning (EEG) nr 3711/91 skall i enlighet 2. 9. med förslaget upphöra att gälla. 3. Allmänna kommentarer 3. 1. ESK anser att det är av största vikt att det finns tillförlitliga och detaljerade uppgifter om vad som utmärker arbetsmarknaden — bl. a. vad gäller sysselsätt- ningen och arbetslöshetssituationens art och omfattning — i de olika medlemsstaterna, och om de olika regioner- na i enskilda medlemsstater. Detta är viktigt för att kunna utforma en sammanhållen och samordnad strategi som syftar till att sänka arbetslöshetsnivåerna i Europeis- ka unionen. Av samma skäl är det uppenbart att sådan statistik måste upprättas på en jämförbar och konsekvent grundval om den skall vara av något verkligt värde. 3. 1. 1. förslag, som utgör ett positivt steg i denna riktning. Kommittén välkomnar därför kommissionens ESK anser att det skulle bli mycket lättare att 3. 2. jämföra de statistiska uppgifterna om medlemsstaterna genomförde kontinuerliga undersökningar, vilket redan sker i de flesta medlemsstater. Kommittén hoppas därför att den övergångsperiod då medlemsstaterna har möjlighet att genomföra en årlig undersökning på våren skall göras så kort som möjligt och att det i en relativt nära framtid kommer att skapas en situation där alla medlemsstater genomför kontinuerliga undersökningar. Detta bör inte leda till en orimlig arbetsbelastning, vare sig för medlemsstaternas administrativa avdelningar eller för de utfrågade. 3. 3. En urvalsundersöknings noggrannhet beror i mycket hög grad på om urvalet sker strikt slumpmässigt. ESK ställer sig därför bakom förslaget att medlemsstater- na skall ha rätt att använda sig av svarsplikt vid undersökningen, eftersom urvalet blir mindre slump- mässigt om svar uteblir. Urvalen bör göras utifrån gemensamma kriterier. 3. 3. 1. ESK anser att fortsatta skillnader mellan med- lemsstaterna vad gäller frågeformulärens innehåll och det sätt på vilket frågeformulären fördelas och tolkas utgör en svaghet i systemet. Detta leder till att jämförelser mellan de resultat som erhålls förvrängs. Kommittén skulle vilja att man skapar en högre grad av harmonise- ring på detta område. 3. 3. 2. När det gäller arbetslöshetssiffror i både in- skränkt och vid bemärkelse enligt ILO:s definition anser ESK att harmonisering av undersökningarna borde göra det möjligt att beräkna och offentliggöra båda siffrorna. Vi menar att den nuvarande presentationen av arbetslös- hetssiffror i tillräcklig utsträckning tillåter en korrekt bedömning av arbetslös- hetsproblemen. Detta kan försämra möjligheterna att jämföra olika medlemsstaters uppgifter. När dessa data sedan används av kommissionen för att föreslå fördelningsnormen för strukturfonderna, blir problemen ännu större. inskränkt bemärkelse inte i 3. 4. ESK menar att dessa undersökningar kan komma till stor användning när de verkliga arbetslöshetsnivåer- na skall fastställas, genom att de t. ex. kartlägger de personer som inte har registrerat sig som arbetslösa eftersom de inte anser att det finns några verkliga möjligheter att finna arbete, men som dock gärna skulle arbeta om tillfälle uppstod. Undersökningarna skulle också kunna tillhandahålla intressanta uppgifter om deltidsarbete, genom att skilja mellan dem som frivilligt arbetar deltid och dem som arbetar deltid för att detta är enda möjligheten. De frågor som ställs bör därför beröra önskemål om att utöka arbetstiden respektive att förkorta den, i avsikt att upprätta en tillförlitlig statistik om sysselsättning motsvarande heltidssysselsättning. Andra relevanta inslag som man skulle kunna uppmärk- samma är de olika typerna av anställningskontrakt och tillgång till differentierade uppgifter om tillfälliga anställningar. C 129/68 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 4. 98 3. 4. 1. Användningen av ”ad hoc-moduler” ger bety- dande möjligheter att få detaljerad information om sysselsättningsnivåer, särskilda aspekter av arbetslös- hetssituationen och avtalsvillkor. 4. Slutsatser ESK beklagar att man inte blev rådfrågad om 4. 1. förslaget till förordning, vilket gjorde att kommittén tvingades avge ett yttrande på eget initiativ. 3. 5. ESK ställer sig bakom förslaget att kommissionen skall bistås av Kommittén för Europeiska gemenskaper- nas statistiska program inom ramen för en ”föreskrivan- de kommitté”. ESK ställer sig bakom kommissionens förslag till 4. 2. rådets förordning om anordnande av en urvalsundersök- ning av arbetskraften i gemenskapen. Bryssel den 25 februari 1998. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS BILAGA 1 till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande Undersökningsvariabler 1. Uppgifter som skall samlas in gällande a) demografiska förhållanden — ordningstal i hushållet — kön — födelseår — födelsedatum i förhållande till slutet på observationsperioden — civilstånd — relation till observationspersonen — makas/makes ordningstal — faderns ordningstal — moderns ordningstal — nationalitet — bosättning i det aktuella landet (antal år) — födelseland (frivilligt) — typ av deltagande i undersökningen (direkt deltagande eller genom en annan medlem av hushållet) b) verksamhetsstatus — verksamhetsstatus under observationsveckan — orsak till att personen ifråga inte har arbetat, fastän han/hon har ett arbete — sökande efter arbete för arbetslös — typ av sökt arbete (som egen företagare eller anställd) — metoder som använts för att hitta ett arbete — i hur hög grad personen står till arbetsmarknadens förfogande c) uppgifter om den huvudsakliga yrkesverksamheten — yrkesställning — den lokala enhetens ekonomiska verksamhet — yrke — antal personer som arbetar i den lokala enheten 27. 4. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 129/69 — land där arbetsplatsen ligger — region där arbetsplatsen ligger — år och månad då personen började på sitt nuvarande arbete — arbetets varaktighet (och skäl till detta) — varaktighet för tillfälligt eller tidsbegränsat arbete — uppdelning heltid/deltid (och skäl till detta) — hemarbete d) arbetstid — antal timmar normal arbetstid — antal timmar effektiv arbetstid — viktigaste orsak till att normalarbetstiden skiljer sig från den effektiva arbetstiden e) sekundär verksamhet — förekomst av mer än ett arbete — yrkesställning — den lokala enhetens ekonomiska verksamhet — antal timmar effektiv arbetstid f) synlig undersysselsättning — önskan att generellt prestera fler arbetstimmar (frivilligt i årsundersökning) — sökande efter annat arbete samt orsaker — typ av sökt arbete (avlönat eller oavlönat) — metoder för att söka efter annat arbete — skäl till att personen inte söker annat arbete (frivilligt i årsundersökning) — tillgänglighet för att börja arbeta — önskemål om arbetstimmar (frivilligt i årsundersökning) g) sökande efter arbete — typ av sökt arbete (heltid eller deltid) — period under vilken arbete sökts — personens situation innan arbete söktes — registrering hos en myndighet som ägnar sig åt arbetsförmedling och utbetalning av understöd — önskan att arbeta hos person som inte söker arbete — skäl till att personen ifråga inte har sökt arbete h) teoretisk och praktisk utbildning — deltagande i utbildning under de fyra närmast föregående veckorna — mål — nivå — ort — total längd — totalt antal timmar utbildning — nivå på den högsta utbildning som genomgåtts med godkänt resultat — år då denna utbildning avslutats — utbildning där praktik varvats med teoretisk utbildning i) tidigare arbetslivserfarenhet för arbetslös — tidigare arbetslivserfarenhet — år och månad då personen senast arbetade — viktigaste orsak till att personen slutade sitt senaste arbete — yrkesställning i det senaste arbetet — ekonomisk verksamhet i den lokala enhet där personen senast arbetade — utövat yrke i det senaste arbetet j) situation ett år före undersökningen — huvudsaklig verksamhet — yrkesställning — ekonomisk verksamhet i den lokala enhet där personen arbetade — bosättningsland — bosättningsregion C 129/70 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 4. 98 k) l) huvudsaklig verksamhet (frivilligt) inkomst (frivilligt) m) uppgifter av teknisk natur gällande samtalet — undersökningsår — observationsvecka — intervjuvecka — medlemsstat — hushållets region — urbaniseringsgrad — hushållets ordningstal — typ av hushåll — typ av institution — viktningskoefficienter — delurval med avseende på föregående undersökning (årsundersökning) — delurval med avseende på följande undersökning (årsundersökning) — undersökningsomgångens ordningstal Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till rådets förordning (EG) om tillämpningen av artiklarna 92 och 93 i EG-fördraget på vissa slag av övergripande statligt stöd” (98/C 129/16) Den 7 oktober 1997 beslutade kommissionen i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovanna¨mnda förslag. Sektionen för industri, handel, hantverk och tjänster, som ansvarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 6 februari 1998. Föredragande var Jan Jacob van Dijk. Vid sin 352:a plenarsession den 25-26 februari 1998 (sammanträdet den 25 februari 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 70 röster för, ingen emot och 4 nedlagda röster. 1. Inledning 1. 1. EG-fördraget betraktar statliga stödåtgärder ge- nerellt som oförenliga med den gemensamma markna- den. Artiklarna 92 och 93 i EG-fördraget behandlar detta stöd. I artikel 94 anges tydligt hur beslutsfattandet skall gå till för stödåtgärder som måste vidtas. Fördraget anger att följande stödåtgärder är 1. 2. förenliga med den gemensamma marknaden: a) Stöd av social karaktär som ges till enskilda konsu- menter, under förutsättning att stödet ges utan diskriminering med avseende på varornas ursprung. b) Stöd för att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser. c) Stöd som ges till näringslivet Förbundsrepubliken Tyskland. i vissa delar av 1. 3. Dessutom kan följande former av statligt stöd anses vara förenliga med den gemensamma marknaden: a) Stöd för att främja den ekonomiska utvecklingen i regioner där levnadsstandarden är onormalt låg eller där det råder allvarlig sysselsättningsbrist. b) Stöd för att främja genomförandet av viktiga projekt av europeiskt intresse eller för att avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi. c) Stöd för att underlätta utveckling av vissa närings- verksamheter eller vissa regioner, när detta inte strider mot det gemensamma intresset


title: Förslag till rådets beslut om närmare bestämmelser om sammansättningen av Ekonomiska och finansiella kommittén

eurovoc_concepts:
Economic and Monetary Union
European Central Bank
Monetary Committee (EU)
civil servant
economic policy

formats: html pdf print

text: 23. 4. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 125/17 F‰rslag till r¿dets beslut om n…rmare best…mmelser om sammans…ttningen av Ekonomiska och finansiella kommitt~n (98/C 125/11) KOM(1998) 110 slutlig (Framlagt av kommissionen den 25 mars 1998) EUROPEISKA UNIONENS R¯D HAR FATTAT DETTA BESLUT med beaktande av F‰rdraget om uppr…ttandet av Euro(cid:220) peiska gemenskapen, s…rskilt artikel 109c. 3 i detta, med beaktande av kommissionens f‰rslag, med beaktande av Europeiska monet…ra institutets ytt(cid:220) rande, med beaktande av Monet…ra kommitt~ns yttrande, och med beaktande av f‰ljande: (1)(cid:217)Enligt f‰rdraget skall en ekonomisk och finansiell kommitt~ uppr…ttas i b‰rjan av den tredje etappen av Ekonomiska och monet…ra unionen. (2)(cid:217)I f‰rdraget f‰reskrivs att r¿det skall fastst…lla n…r(cid:220) mare best…mmelser om sammans…ttningen av Ekono(cid:220) miska och finansiella kommitt~n. Varje medlemsstat, kommissionen och Europeiska centralbanken skall var f‰r sig utse h‰gst tv¿ medlemmar av kommitt~n. (3)(cid:217)Ekonomiska och finansiella kommitt~ns uppgifter anges i artikel 109c. 2 f‰rdraget. Bland annat skall Ekonomiska och finansiella kommitt~n f‰lja den ekonomiska och finansiella situationen i medlemssta(cid:220) terna och inom gemenskapen och regelbundet rap(cid:220) portera om detta till r¿det och kommissionen, s…r(cid:220) skilt i fr¿ga om finansiella relationer med tredje land och internationella institutioner. Ekonomiska och fi(cid:220) nansiella kommitt~n skall medverka vid f‰rberedel(cid:220) sen av r¿dets arbete och d…rvid bland annat f‰rbe(cid:220) reda rekommendationer i samband med den multila(cid:220) terala ‰vervakningen och de allm…nna riktlinjer f‰r den ekonomiska politiken som avses i artikel 103 i f‰rdraget, samt s¿dana beslut som kr…vs som en del av f‰rfarandet vid alltf‰r stora underskott enligt arti(cid:220) kel 104c i f‰rdraget. Med h…nsyn till arten och bety(cid:220) delsen av dessa uppgifter …r det n‰dv…ndigt att kom(cid:220) mitt~ns medlemmar och deras st…llf‰retr…dare utses bland experter vars kompetens p¿ det ekonomiska och finansiella omr¿det …r framst¿ende. (4)(cid:217)I resolutionen(cid:216)(˛) om samordning av den ekonomiska politiken under den tredje etappen av EMU angav Europeiska r¿det i Luxemburg den 12(cid:134)13 december finansiella kommitt~n 1997 att Ekonomiska och kommer att utg‰ra den ram inom vilken dialogen mellan r¿det och Europeiska centralbanken kan f‰r(cid:220) beredas och forts…ttas p¿ h‰gre tj…nstemannaniv¿. Dessa tj…nstem…n h…mtas fr¿n de nationella central(cid:220) bankerna och Europeiska centralbanken samt fr¿n de nationella administrationerna. (5)(cid:217)Det faktum att tj…nstem…n fr¿n Europeiska central(cid:220) banken och de nationella centralbankerna …r med(cid:220) lemmar i kommitt~n skall inte p¿verka till…mpningen av artikel 107 i f‰rdraget. H´RIGENOM FˆRESKRIVS FˆLJANDE. Artikel 1 Varje medlemsstat, kommissionen och Europeiska cen(cid:220) tralbanken skall var f‰r sig utse tv¿ medlemmar i Ekono(cid:220) miska och finansiella kommitt~n. De f¿r …ven utse st…ll(cid:220) f‰retr…dande medlemmar i kommitt~n. Artikel 2 Kommitt~ns medlemmar och deras st…llf‰retr…dare skall utses bland experter vars kompetens p¿ det ekonomiska och finansiella omr¿det …r framst¿ende. Artikel 3 Medlemsstaterna skall utse medlemmarna bland h‰gre tj…nstem…n inom den nationella administrationen och den nationella centralbanken. Artikel 4 Detta beslut skall g…lla fr¿n och med den 1 januari 1999. (˛)(cid:217)EGT C 35, 2. 2. 1998, s. 1


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) työvoimaa koskevasta otantaan perustuvasta tietojenkeruusta Euroopan yhteisössä"

text: 27. 4. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 129/65 Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) työvoi- maa koskevasta otantaan perustuvasta tietojenkeruusta Euroopan yhteisössä” (98/C 129/15) Talous- ja sosiaalikomitea päätti 25. helmikuuta 1998 työjärjestyksensä 23 artiklan kolmannen kohdan nojalla laatia lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Talous- ja sosiaalikomitea nimitti Kenneth Walkerin yleisesittelijäksi ja antoi hänen tehtäväk- seen lausunnon valmistelun. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 25. –26. helmikuuta 1998 pitämässään 352. täysistunnossa (25. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 70 ääntä puolesta, 1 vastaan, ja 1 pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto 1. 1. Täyttääkseen velvollisuutensa, varsinkin seura- takseen työllisyystilanteen kehitystä (vuosittainen kerto- mus Eurooppa-neuvostolle Essenin huippukokouksen päätöksellä), tunnistaakseen työttömyydestä eniten kärsivät alueet (rakennerahastojen tavoitteeseen 2 kuu- luminen) sekä analysoidakseen yksilöiden ja kotitalouk- sien tilannetta työmarkkinoilla komissio toivoo saa- vansa käyttöönsä säännölliset, vertailukelpoiset, ajanta- saiset ja alueellisesti edustavat tiedot työllisyydestä ja työttömyydestä jäsenvaltioissa. 1. 2. Tällä hetkellä yhteisön tietojenkeruussa kooste- taan jäsenvaltioissa toteutettu kansallinen tietojenkeruu. Vaikka tietojenkeruu onkin muodollisesti yhdenmukais- tettu (1), sillä on eri valtioissa pääosin omat, kansallisia tarpeita vastaavat ominaispiirteensä. 1. 2. 1. Olemassa olevat eroavaisuudet koskevat yhtä lailla keruutiheyttä, viitejakson määritelmää, yksiköitä, tutkimuskohdetta, keruumenetelmiä ja otosasetelmaa kuin ekstrapolointimenetelmiä ja kyselylomakkeita. Eroavaisuudet heikentävät siis huomattavasti saatujen tietojen valtioidenvälistä vertailukelpoisuutta varsinkin työllisyys- ja työttömyystietojen osalta. tutkimussuunnitelman, 1. 3. Yksi keruumenetelmien lähentämisen esteistä on suurten otostutkimusten jäykkyys: kansallisen työvoi- maa koskevan tietojenkeruun uudistaminen on raskas investointi tietojenkäsittelyn järjestämisen ja tutkimusrakenteen kannalta. Todellinen mahdollisuus kehittämiseen on ainoastaan silloin, kun tietojenkeruuta ollaan muokkaamassa jäsenvaltiossa. Siksi asetusehdotuksessa määritellään tavoite, mutta jätetään jäsenvaltioille siirtymäajaksi mahdollisuus to- teuttaa ainoastaan vuosittainen tietojenkeruu keväällä. 1. 4. Erityistä huomiota on kiinnitetty jatkuvan tieto- jenkeruun toteuttamiskustannusten pitämiseen alhaisi- (1) Neuvoston asetus (ETY) N:o 3711/91, 16. 12. 1991. na. Kun tietoja kerätään pitkin vuotta, toimet voidaan järjestää järkevämmin ja tietokoneita voidaan käyttää tehokkaammin. Vahvistetut tarkkuusasteet eivät yleensä edellytä vuosittaisen otoksen koon kohtuutonta kasvat- tamista. Kotitaloutta ei enää tarvitse käyttää tutkimus- yksikkönä, joten jäsenvaltiot voivat halutessaan käyttää yksilöistä muodostuvaa otosta, jos kotitalouksiin liit- tyvät tiedot saadaan kerättyä. Tietyt nykyisessä tietojen- keruussa käytetyt muuttujat on poistettu. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti ainoastaan 1. 5. muuttujat, joilla määritetään työmarkkina-asema ja vajaatyöllisyys, pitää kerätä suorilla henkilökohtaisilla kyselytutkimuksilla yhteisten, hyvin tiukkojen periaat- teiden mukaan, jotta taattaisiin tulosten vertailukelpoi- suus. Muut muuttujat voidaan saada vastauksina kysy- myksiin, joiden järjestys ja sanamuoto jätetään kunkin jäsenvaltion harkintavallan piiriin ilman yhteisön asetta- mia vaatimuksia, tai ne voidaan saada muista lähteistä. Ehdotetussa rakenteessa ei edellytetä otoksen 1. 5. 1. vaihtumista, jotta olisi mahdollista käyttää kunkin jäsenvaltion erityispiirteiden suhteen tehokkainta ke- ruusuunnitelmaa. 2. Komission ehdotukset Jäsenvaltioiden olisi toteutettava vuosittain työ- 2. 1. voimaa koskeva otantaan perustuva tietojenkeruu. jatkuvaa, Tietojenkeruu olisi 2. 1. 1. ja sen avulla saataisiin käyttöön neljännesvuosittaisia ja vuosittaisia tietoja. Jäsenvaltiot, jotka eivät pystyisi toteuttamaan jatkuvaa tietojenkeruuta, saisivat kuitenkin toteuttaa ainoastaan yhden tietojenkeruun kunkin vuoden keväällä. 2. 1. 2. Tietoja kerättäisiin yleensä yhden kalenterivii- kon (maanantaista sunnuntaihin), eli viiteviikon, tilan- teesta. C 129/66 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 27. 4. 98 2. 1. 3. Jatkuvassa tietojenkeruussa viiteviikot jakau- tuisivat tasaisesti koko vuoden ajalle. Tutkimus toteutet- taisiin yleensä viiteviikkoa seuraavan viikon aikana. Viiteviikosta ei saisi kulua keruupäivään viittä viikkoa enempää muulloin kuin viimeisellä vuosineljänneksellä. Viitevuosineljännekset olisivat 13 viikon ja viitevuodet 52 viikon kausia. 2. 2. Tiedot kerättäisiin jokaisessa jäsenvaltiossa sen talousalueella keruun ajankohtana asuvien otoksesta. Otos voitaisiin valita joko kotitalouksista tai yksityis- henkilöistä. Valitusta yksiköstä (yksityishenkilöt tai kotitalous) riippumatta tietoa kerättäisiin kotitalouden kaikista jäsenistä, mutta jos yksikkönä olisi yksityishen- kilö, kotitalouden muista vaadittaisiin vähemmän tietoa. Kotitalous on materiaalinen käsite eli kaikkien samassa huoneistossa asuvien katsotaan muodostavan kotitalouden riippumatta heidän keskinäi- sistä suhteistaan. jäsenistä 2. 2. 1. Pääasiallisen tutkimuskohteen muodostaisi jo- kaisen jäsenvaltion talousalueella olevien kotitalouksien perusjoukko. Kotitalouksien muodostamaa pääasiallis- ta tutkimuskohdetta täydennettäisiin mahdollisuuksien mukaan laitoskotitalouksilla. Tutkimus ei rajoittuisi pelkästään työikäisiin. 2. 2. 2. Tiedot työmarkkina-aseman ja vajaatyöllisyy- den muuttujista olisi kerättävä haastattelemalla kyseistä henkilöä tai, mikäli se ei olisi mahdollista, muuta saman kotitalouden jäsentä. Jos saadut tiedot olisivat tiedot muista muuttujista voitaisiin yhdenveroisia, kerätä muista lähteistä hallinnolliset lähteet mukaan lukien. 2. 3. Asetusehdotuksessa asetetaan tietyt vuuskriteerit otoksen edustavuuden varmistamiseksi. luotetta- 2. 3. 1. Jotta vertailuperustan luotettavuus voidaan varmistaa yhteisön, jäsenvaltioiden ja yksittäisten aluei- den tasolla, otosasetelman olisi oltava sellainen, että viittä prosenttia työikäisestä väestöstä koskevissa omi- naisuuksissa keskivirhe vuosikeskiarvoja koskeviin esti- maatteihin verrattuna (tai jos kyse on keväisin tehtävästä vuosittaisesta keruusta, keväällä tehtyyn estimaattiin verrattuna) on NUTS 2:n tasolla enintään kahdeksan prosenttia, kun otetaan huomioon, että otosasetelma vaikuttaa työttömyyttä kuvaavaan muuttujaan. 2. 3. 1. 1. vähemmän kuin 300 000 asukasta. Tämä vaatimus ei koskisi alueita, joilla on Jatkuvassa 2. 3. 2. tietojenkeruussa otosasetelman olisi oltava sellainen, että perusjoukon osassa, johon kuuluu viisi prosenttia työikäisestä väestöstä, keskivirhe kahden peräkkäisen vuosineljänneksen muutoksia kos- kevassa estimaatissa olisi kansallisella tasolla enintään kaksi prosenttia tutkitusta perusjoukon osasta. 2. 3. 2. 1. Valtioihin, joissa on miljoonasta kahteen- kymmeneen miljoonaan asukasta, sovellettaisiin kol- meen prosenttiin lievennettyä vaatimusta. 2. 3. 2. 2. Kyseisiä tarkkuusvaatimuksia ei sovellettaisi jäsenvaltioihin, joissa on asukkaita vähemmän kuin yksi miljoona. 2. 3. 3. Keväisin tehtävässä vuosittaisessa tietojenke- ruussa vähintään neljännes otoksesta poimittaisiin edel- lisen tietojenkeruun otoksesta ja vähintään neljänneksen pitäisi sisältyä seuraavan keruun otokseen. Tiedot, jotka puuttuvat siksi, että joihinkin 2. 3. 4. kysymyksiin ei ole saatu vastauksia, arvioitaisiin yleensä tilastollisia laskentamenetelmiä käyttäen. Painot laskettaisiin ottamalla huomioon poi- 2. 3. 5. mintatodennäköisyys ja ulkoiset tiedot perusjoukon sukupuolen, ja alueen (NUTS 2 -taso) perusteella, jos kyseiset ulkoiset tiedot olisivat riittävän luotettavia. Kotitalouden kaik- kiin jäseniin käytetään samaa painokerrointa. ikäryhmän (viiden vuoden ryhmät) 2. 3. 5. 1. Jäsenvaltioiden olisi toimitettava Eurostatille kaikki tietojenkeruun järjestämisen ja menetelmien kan- nalta tarvittavat tiedot ja erityisesti otosasetelman ja otoksen koon määrittelyssä käytetyt perusteet. 2. 4. Liitteessä 1 on luettelo tutkimuksessa kerättä- vistä ominaisuuksista. Luettelo jakautuu 13 kysymyssar- jaan, jotka jakautuvat edelleen yhteensä 85 kysymyk- seen. Kun otosyksikkönä olisi yksityishenkilö, muilta kotitalouden jäseniltä ei vaadittaisi kysymyssarjoissa g, h, i ja j tarkoitettua tietoa. 2. 4. 1. Silloin tällöin vaadittavia tietoja voidaan täy- dentää lisämuuttujilla eli ”lisäkysymyksillä”. Nämä täydentävät kysymykset voisivat koskea esimerkiksi työn organisointia, työtapaturmia ja siirtymistä koulu- tuksesta työhön. Lisäkysymysten määrä ei saisi olla kysymyssarjan c kysymysten määrää suurempi. 2. 4. 1. 1. Lisäkysymyksiä koskevasta monivuotisesta ohjelmasta määrättäisiin joka vuosi vähintään kaksitois- ta kuukautta ennen jonkin kysymyssarjan viiteajanjak- son alkamista. Ohjelmassa määritetään jokaisen lisäky- symyssarjan aihepiiri, jäsenvaltiot ja alueet, joita ohjel- ma koskee, viiteajanjakso, otoksen koko (enintään pääotoksen kokoinen) ja tulosten toimittamisen (mah- dollisesti koko tietojenkeruun määräajoista poikkeavat) määräajat. 27. 4. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 129/67 2. 5. Jäsenvaltiot voisivat velvoittaa kyselyyn valitut henkilöt vastaamaan tietojen keräämiseksi tehtyihin kysymyksiin. dollista ja että lähitulevaisuudessa jokainen jäsenvaltio keräisi tietoja jatkuvasti. Tämän ei tulisi aiheuttaa kohtuutonta rasitusta jäsenvaltioiden hallinnolle eikä haastateltaville. 2. 6. Jäsenvaltioiden olisi toimitettava tietojenkeruun tulokset Eurostatille asianmukaisesti tarkastettuina kai- kista tietojenkeruun kohteena olleista henkilöistä (ilman nimi- ja osoitetietoja) viimeistään kahdentoista viikon kuluttua viitevuosineljänneksen päättymisestä, jos ky- seessä on jatkuva tietojenkeruu ja viimeistään yhdeksän kuukautta viiteajanjakson päättymisestä, jos kyseessä on keväisin toteutettava vuosittainen tietojenkeruu. 2. 7. Komissio antaisi parlamentille ja neuvostolle kertomuksen asetuksen täytäntöönpanosta joka kolmas vuosi, ensimmäisen kerran vuonna 2000. Kertomuksessa arvioitaisiin erityisesti jäsenvaltioiden käyttämien tilas- tollisten menetelmien laatua. 2. 8. Komissiota avustaisi päätöksellä (ETY, Eura- tom) N:o 89/382 perustettu tilasto-ohjelmakomitea, joka toimisi komiteamenettelystä annettujen määräys- ten mukaisesti. Komissio päättäisi toimenpiteistä, jotka pantaisiin välittömästi täytäntöön. Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan olisi komitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaisi niistä viipymättä neuvostolle ja lykkäisi toimenpiteiden täytäntöönpanoa. Neuvosto voisi kolmen kuukauden kuluessa päättää määräenem- mistöllä jättää hyväksymättä toimenpiteitä, jotka voitai- siin kuitenkin panna täytäntöön, mikäli tällaista päätöstä ei olisi määräajassa tehty. 2. 9. Asetus (ETY) N:o 3711/91 kumottaisiin. 3. Yleistä 3. 1. TSK:n mielestä luotettavan ja yksityiskohtaisen tiedon saatavuus eri jäsenvaltioiden ja niiden eri alueiden työmarkkinoiden piirteistä, työllisyystilanteen piirteet sekä työttömyyden laatu ja laajuus mukaan lukien, on olennaisen tärkeää yhtenäisen ja koordinoidun työttö- myyden vähentämisstrategian kehittämiseksi Euroopan unionissa. Samalla on ilmeistä, että tällaiset tilastot pitää laatia vertailukelpoisin ja yhdenmukaisin perus- tein, jotta niillä olisi todellista arvoa. Komitea on näin ollen tyytyväinen komission 3. 1. 1. nykyiseen ehdotukseen, koska sen avulla voidaan saavut- taa myönteistä kehitystä tähän suuntaan. 3. 2. TSK uskoo, että tilastojen vertailukelpoisuus paranisi huomattavasti, jos kaikki jäsenvaltiot keräisivät tietoa säännöllisesti, kuten suurin osa jäsenvaltioista nyt tekee. Komitea toivookin, että siirtymävaihetta, jonka aikana jäsenvaltiot voisivat tehdä vuosittaisen tietojen- keruun keväällä, lyhennettäisiin niin paljon kuin mah- 3. 3. Otokseen perustuvan tietojenkeruun tarkkuus riippuu paljolti siitä, miten satunnainen otos todella on. TSK kannattaa näin ollen ehdotusta, jonka mukaan jäsenvaltiot voisivat velvoittaa henkilöt vastaamaan tietojen keräämiseksi tehtyihin kysymyksiin, koska vas- taamatta jättäminen vähentää otoksen satunnaisuutta. Otos pitäisi valita yhdenmukaisin kriteerein. 3. 3. 1. TSK katsoo, että vaikeasti poistettavat, jäsen- valtioiden väliset erot kyselylomakkeiden sisällössä sekä tavassa, jolla kyselyt järjestetään ja tietoja tulkitaan, tekevät mahdottomaksi tulosten täyden vertailtavuuden. TSK toivoisi enemmän yhdenmukaistamista tällä alalla. 3. 3. 2. TSK katsoo lisäksi, että yhdenmukaistettaessa kyselylomakkeita työttömyysaste olisi arvioitava ja il- moitettava siten, että työttömyys käsitetään sekä sup- peassa että laajassa mielessä Kansainvälisen työjärjestön ILOn määritelmien mukaisesti. TSK toteaa, että työttö- myysasteen nykyinen ilmoittaminen käsittämällä työttö- myys suppeasti ei riitä antamaan oikeaa kuvaa työttö- myysongelmasta ja saattaa heikentää jäsenvaltioiden toimittamien tietojen vertailukelpoisuutta, mikä on sitäkin vakavampaa, kun komissio käyttää kyseisiä tietoja tehdessään ehdotuksia rakennerahastotukien jaosta. TSK uskoo, että tämä tietojenkeruu voi olla 3. 4. erittäin hyödyllinen määritettäessä työttömyyden todel- lista tasoa, koska tällöin yksilöidään esimerkiksi ne, jotka eivät ole ilmoittautuneet työttömäksi, koska he eivät pidä työnsaantimahdollisuuksiaan todellisina, mutta jotka kuitenkin mielellään työskentelisivät, jos heillä olisi siihen mahdollisuus. Tietojenkeruu voisi myös antaa mielenkiintoista tietoa osa-aikatyöstä erotte- lemalla ne, jotka tekevät osa-aikatyötä omasta halustaan joilla ei ole muuta vaihtoehtoa. Näin ollen ja ne, kysymyksillä pitäisi selvittää kiinnostus sekä työajan pidentämiseen että lyhentämiseen, jotta saataisiin luotet- tavaa tilastotietoa myös normaalipituista työaikaa nou- dattavien tilanteesta. Huomiota tulisi kiinnittää myös erityyppisiin työsopimuksiin ja yksilöityjen tietojen hankkimiseen tilapäisistä työsuhteista. C 129/68 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 27. 4. 98 3. 4. 1. Lisäkysymysten käyttö tarjoaa huomattavia mahdollisuuksia yksityiskohtaisen tiedon saamiseen työllisyyden tasosta eri maissa, työttömyyden erityispiir- teistä ja sopimusjärjestelyistä. 4. Päätelmä TSK pahoittelee, ettei siltä pyydetty lausuntoa 4. 1. ehdotetusta asetuksesta, ja sen on ollut pakko käyttää omaa aloiteoikeuttaan lausunnon antamiseksi. 3. 5. TSK kannattaa ehdotusta, jonka mukaan tilasto- ohjelmakomitea avustaa komissiota komiteamenette- lystä annettujen määräysten mukaisesti. 4. 2. TSK kannattaa komission ehdotusta neuvoston asetukseksi työvoimaa koskevasta otantaan perustuvas- ta tietojenkeruusta Euroopan yhteisössä. Bryssel, 25. helmikuuta 1998. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS LIITE talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon Kerättävät ominaisuudet 1. Tietojen keruussa on kerättävä seuraavat tiedot: a) demografinen tausta: – – – – – – – – – – – – – kotitalouden tunniste sukupuoli syntymävuosi syntymäpäivämäärä suhteessa viiteajanjakson loppuun siviilisääty suhde kotitalouden viitehenkilöön aviopuolison tunniste isän tunniste äidin tunniste kansalaisuus kyseisessä jäsenvaltiossa asuttujen vuosien määrä syntymämaa (ei pakollinen tieto) tietojen luovuttamisen luonne (antoiko tiedot kyseinen henkilö vai muu kotitalouden jäsen) b) työmarkkina-asema: – – – – – – työmarkkina-asema viiteviikon aikana syy, miksi henkilö, jolla on työpaikka, ei ole ollut töissä työttömän henkilön työnhaku haetun työn luonne (esimerkiksi itsenäinen ammatinharjoittaja tai palkattu työntekijä) työnhakumenetelmät käytettävissäolo työskentelyn aloittamiseen c) päätyön tiedot: – – – – ammattiasema paikallisen toimipaikan toimiala ammatti paikallisessa toimipaikassa työskentelevien henkilöiden lukumäärä 27. 4. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 129/69 – – – – – – – työpaikan sijaintimaa työpaikan sijaintialue työsuhteen alkamisvuosi nykyisen työnantajan palveluksessa työsuhteen luonne (ja syyt) väliaikaisen tai määräaikaisen työsuhteen kesto täysipäivä- vai osa-aikatyö (ja syyt) kotona työskentely d) työaika – – – tavallinen työtuntimäärä todellinen työtuntimäärä pääsyy siihen, että todellisten työtuntien määrä poikkeaa tavallisesta työtuntimäärästä e) toinen työ: – – – – onko henkilöllä useampi kuin yksi työpaikka ammattiasema paikallisen toimipaikan toimiala todellisten työtuntien määrä f) näkyvä vajaatyöllisyys: – halu työskennellä tavanomaisesti nykyistä useamman työtunnin ajan (ei pakollinen vuosittaisessa tietojenkeruussa) – muun työpaikan haku ja syy siihen – – – – – haetun työn luonne (palkattu työntekijä vai itsenäinen ammatinharjoittaja) työnhakumenetelmät syy, miksi henkilö ei hae muuta työtä (ei pakollinen vuosittaisessa tietojenkeruussa) käytettävissäolo työskentelyn aloittamiseen toivottu työtuntimäärä (ei pakollinen vuosittaisessa tietojenkeruussa) g) työnhaku: – – – – – – haetun työn luonne (täysipäivä- vai osa-aikatyö) työn hakemiseen käytetty aika työnhaun aloittamista edeltänyt tilanne ilmoittautuminen työnvälitystoimistoon ja avustusten saanti niiden henkilöiden halukkuus työhön, jotka eivät hae työtä syy, miksi henkilö ei ole etsinyt työtä h) koulutus ja ammatillinen koulutus: – – – – – – – – – koulutukseen tai ammatilliseen koulutukseen osallistuminen viimeksi kuluneiden neljän viikon aikana tavoite taso paikka kokonaiskesto ammatillisen koulutuksen kokonaistuntimäärä korkein hyväksytysti suoritettu tutkinto tai ammatillinen koulutus vuosi, jona korkein hyväksytty tutkinto tai ammatillinen koulutus suoritettiin loppuun osallistuminen koulutukseen, joka on osa sekä koulutus- että työskentelyjaksoja sisältävää ammatillista koulutusta i) työttömien henkilöiden aikaisempi työkokemus: – – – – – – onko aikaisempaa työkokemusta vuosi ja kuukausi, jolloin henkilöllä oli viimeksi työtä pääsyy viimeisimmän työsuhteen lopettamiseen ammattiasema viimeisimmässä työpaikassa sen paikallisen yksikön toimiala, jossa henkilö oli viimeksi töissä ammatti viimeisimmässä työpaikassa j) tilanne vuotta ennen tietojen keruuta – – – – – pääasiallinen työmarkkina-asema ammattiasema sen paikallisen toimipaikan toimiala, jossa henkilö työskenteli asuinmaa alue, jolla henkilö asui C 129/70 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 27. 4. 98 k) l) pääasiallinen työmarkkina-asema (ei pakollinen) tulot (ei pakollinen) m) haastatteluun liittyvät tekniset tiedot: – – – – – – – – – – – – – tietojenkeruuvuosi viiteviikko haastatteluviikko jäsenvaltio alue, jolla kotitalous sijaitsee taajama-aste kotitalouden tunniste kotitaloustyyppi laitostyyppi painokertoimet alaotoksen suhde edelliseen tietojenkeruuseen (vuosittainen tietojenkeruu) alaotoksen suhde seuraavaan tietojenkeruuseen (vuosittainen tietojenkeruu) keruuaallon tunniste Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta tiettyihin valtion laaja-alaisen tuen muotoihin” (98/C 129/16) Komissio päätti 7. lokakuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut teollisuus-, kauppa-, käsiteollisuus- ja palvelujaosto antoi lausuntonsa 6. helmikuuta 1998. Esittelijä oli Jan Jacob van Dijk. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 25. –26. helmikuuta 1998 pitämässään 352. täysistunnossa (helmikuun 25. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 70 puolesta neljän pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto EY:n perustamissopimuksessa jäsenvaltioiden 1. 1. tukitoimia pidetään yleisesti yhteismarkkinoille soveltu- mattomina. Asiasta määrätään sopimuksen 92 ja 93 artiklassa. Sopimuksen 94 artiklassa selvitetään, miten toteutettavista toimista voidaan päättää. Sopimuksessa katsotaan seuraavien tukitoimen- 1. 2. piteiden soveltuvan yhteismarkkinoille: c) tuki eräiden Saksan liittotasavallan alueiden talou- delle. 1. 3. Myös seuraavia julkisen vallan käyttämiä tuki- muotoja voidaan pitää soveltuvina: a) tuki taloudellisen kehityksen edistämiseen alueilla, missä elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai vajaa- työllisyys on vakava ongelma; a) yksittäisille kuluttajille myönnettävä sosiaalinen tuki, joka myönnetään harjoittamatta syrjintää tuot- teiden alkuperän perusteella; b) tuki Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hank- keen edistämiseen tai jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen; b) tuki luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellis- ten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaami- seksi; c) tuki tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei ole ristiriidassa yhteisen edun kanssa;


title: Opinion of the Economic and Social Committee on the 'Proposal for a Council Directive on end of life vehicles'

eurovoc_concepts:
environmental policy
motor vehicle
single market
waste management
waste recycling

text: C 129/44 EN Official Journal of the European Communities 27. 4. 98 7. 10. The Commission should avoid any measures which could result in an international ‘subsidy race’ and should continue its endeavours to control, and ultimately phase out, subsidies to shipbuilding through an overall agreement within the philosophy of the OECD Agree- ment. This should be established as a basic principle in order to avoid the building of vessels for which there is no economic justification and where the consequences may be to unfairly distort activity in the shipbuilding sector and seriously damage the economics of the shipping industry (point 4. 2. 5). Brussels, 25 February 1998. The President of the Economic and Social Committee Tom JENKINS Opinion of the Economic and Social Committee on the ‘Proposal for a Council Directive on end of life vehicles’ (1) (98/C 129/10) On 2 December 1997 the Council decided to consult the Economic and Social Committee, under Article 130s of the Treaty establishing the European Community, on the above-mentioned proposal. The Section for Protection of the Environment, Public Health and Consumer Affairs, which was responsible for preparing the Committee’s work on the subject, adopted its opinion on 3 February 1998. The rapporteur was Mr Colombo. At its 352nd plenary session (meeting of 25 February 1998), the Economic and Social Committee adopted the following opinion by 85 votes to one with one abstention. 1. Outline of the proposal 1. 1. This ambitious and innovative proposal has its legal basis in Treaty Article 130s. It follows the example of the directive on packaging waste in setting target figures, and will affect a sensitive sector of the European economy, namely the motor industry. It proposes the adoption of a preventive approach for a specific waste stream requiring intervention throughout the product’s life-cycle right from the design and production stages, and strict adherence to a hierarchy of waste management principles favouring re-use and recycling (recovery of materials). 1. 2. The ‘producer responsibility’ principle adopted in the new Community strategy for waste manage- ment (2) is to be put into practice by obliging all companies operating in the sector to set up an appropri- ate system for recovery and disposal, with re-use and recycling targets to be met within specified time-limits. 1. 3. The system will be completed by a ‘certificate of destruction’, issued only by authorized treatment facilities, which will be required for deletion of vehicles from national registers (Article 5). 1. 4. The vehicles to be scrapped will have to be handled in accordance with the general provisions laid down in Article 4 of Directive 75/442/EEC and the list of decontamination requirements and technical provisions in its Annex (Article 6). Progressively higher targets for the rates of re-use, recovery and recycling are to be reached by 2005, 2015 and a date beyond 2015 yet to be determined (Article 7). It will be the responsibility of vehicle producers to design and manufacture their products in ways that will make these targets easier to achieve. (1) OJ C 337, 7. 11. 1997, p. 3. (2) COM(96) 399 final; Council Resolution of 24. 2. 1997 in OJ C 76, 11. 3. 1997; ESC Opinion in OJ C 89, 19. 3. 1997. To add legal weight to this switch in production, 1. 5. the Commission proposes [Article 7(4)] amending Direc- 27. 4. 98 EN Official Journal of the European Communities C 129/45 tive 70/156/EEC so as to introduce re-usability and/or recyclability requirements for vehicles put on the market after 1 January 2005. streams. The Committee is aware that some Member States are still having difficulty in transposing the directive, but feels that the exercise has been worthwhile. 1. 6. The Commission considers that although the voluntary agreements in operation in certain Member States show that such measures are feasible, they provide no legal certainty and leave the way open for unfair competition, encouraging the export of waste to areas with less stringent requirements. For this reason the Commission proposes a European directive, which combines regulatory instruments with the ‘producer responsibility’ principle. 2. General comments In the light of its recent own-initiative opinion on 2. 1. voluntary environmental agreements (1) the Committee endorses the Commission’s decision to opt for a directive, in order to ensure a harmonized reference framework that is valid in all Member States. The Committee also endorses the environmental objectives being pursued and the content of the proposal subject to the comments which follow. The Committee also recommends close study 2. 1. 1. of the many existing agreements, and of the regulations already in force in some Member States (notably Sweden), in order to make the most of the practical experience acquired and incorporate it in the legal provisions where possible. To ensure that the objectives are achieved, it will be necessary to draw on the voluntary agreements already reached in some Member States, in order to apply their positive results more widely and avoid any remaining shortcomings. 2. 2. The combination of legal obligations, monitoring procedures and economic measures should be more clearly set out, to ensure that the flexibility granted to Member States does not create unfair competition in this key economic sector. At the same time, the responsibilities of the various parts of the chain need to be defined more clearly, distinguishing between prevention and final treatment. 2. 3. In its opinion on the review of the Community strategy for waste management (2), the Committee singled out the directive on packaging waste as a good example of practical application of the producer responsibility principle, and called for this approach to be extended to other goods and other types of waste (points 2. 13 and 2. 14), identifying the priority waste (1) OJ C 287, 22. 9. 1997, p. 1. (2) OJ C 89, 19. 3. 1997. 2. 4. Waste from discarded vehicles differs from pack- aging waste, which comes from a variety of sources and involves materials (glass, paper, plastic etc. ) that present differing treatment and recycling problems and are disposed of individually at the end-user stage, making it more difficult to determine responsibilities at each stage in the product life-cycle. End of life vehicles, in contrast, are a more homogeneous sector, within which solutions have to some extent already been found insofar as around 75 % of the vehicle in terms of weight (i. e. the metal parts) is already used as scrap metal for melting down; there remains the question of the risks caused by heavy metals and other hazardous substances such as halogen compounds which contaminate the scrap metal sent for recycling in the steel sector. For the remaining 25 % of the vehicle weight, which mainly consists of plastics and elastomers, a satisfactory solution still has to be found because only part of this waste flow is sent for recycling, and even then this is done in only a few countries. The bulk of this waste is still incinerated or landfilled, both of which damage the environment and waste raw materials and energy. 2. 5. There are also organizational problems in the disassembly and demolition sector. The sector needs to be streamlined and modernized so that it can manage end materials in an environmentally responsible manner and ensure that the vehicle body is made safe and that the hazardous substances are disposed of properly. In many countries, this sector is made up of small and medium-sized firms; these must be safeguarded, and their professional standing improved. Pilot schemes have been conducted in a number of countries, with the assistance of the motor industry and in agreement with the public authorities, to modernize the sector in line with the new requirements. Such schemes should be extended, in accordance with the special circumstances in each Member State, by releasing the resources needed for training the staff involved and for adapting SMEs so that they meet environmental requirements. 2. 5. 1. In order for disassembly and demolition busi- nesses to develop ecologically sound processing methods, in addition to ad hoc support and monitoring measures, there is also a need for specialized, suitably trained operators. Some crafts chambers (Saarland-Lorraine- Luxembourg) already provide training courses in this field; these could be used as a model for devising a European qualification which should be as uniform as possible. 2. 6. Existing schemes have thus shown that the recovery and recycling objectives set out in the directive are pursuable provided that the need to reduce waste and increase recycling possibilities is catered for right from the vehicle design stage (though it goes without C 129/46 EN Official Journal of the European Communities 27. 4. 98 saying that safety features should not be compromised by this). This means designing the vehicle so that it is easier to dismantle and so that parts and materials can be more easily recovered, drawing up dismantling manuals, affixing a distinguishing mark to plastic components, and gradually reducing the amount of heavy metals and other hazardous substances. All this will also help to upgrade the work of demolition and scrap-metal yards by rationalizing and reorganizing the job of reclaiming and dismantling vehicles and separating their components. 2. 7. Hence responsibilities have to be shared between design, production and end treatment, inter alia so as to ensure outlets for the recycled raw materials, part of which can be used by manufacturing industry. 2. 8. In the interests of shared responsibility, equal attention must be given to the consumer. Information supplied by the producer, and perhaps incentives, could encourage prospective buyers to be more environmen- tally aware in their purchasing decisions. During the vehicle’s life cycle, the owner should be encouraged to see that it is properly maintained inter alia with a view to its ultimate recovery. Lastly, at the end of the vehicle’s life, the owner must be guaranteed access to effective and reasonably local demolition plants. The possible ‘negative market value’ of an end 2. 9. of life vehicle is equal to the difference between the cost of end treatment, with due respect for environmental protection standards, and the proceeds from the reusable and recyclable materials. This value will depend not only on design (which the producer can gear more to recovery and recycling), but also on the care taken by its owners, and the ability of the scrap metal sector to make use of the re-usable parts and recyclable materials. Insofar as all the players involved take their fair share of responsibility, and the sector — as is already occurring — designs vehicles in a way which facilitates recovery and recycling, the problem of negative market value mentioned in Article 5(4) is then minimized. The establishment of a network of authorized treatment plants and the obligation to obtain a certificate of destruction will encourage the end treatment sector to modernize and extend its activity, making it more profitable. 2. 10. It must also be recognized that calculating the negative value of an end-of-life vehicle is difficult because the value may vary according to the local markets and degree of development of the demolition, scrap metal and recovery sectors in the different Member States. Its worth as an incentive will also depend on whether it applies to vehicles which are already in circulation (and will reach end of life within the next eight to ten years) or to newly designed vehicles not yet on the market, whose design can be geared to recycling through the deployment of economic measures. that 2. 11. the The Committee therefore thinks negative value problem needs to be addressed in greater detail, bearing in mind the variety of situations and causes. Measures should be based on the principle of shared responsibility and internalization of environmen- tal costs, and should encourage the modernization of the end treatment sector and the achievement of higher objectives for the re-use, recycling and recovery of end of life vehicles, while also prevailing on producers to design recyclable vehicles. 2. 12. Once the regulatory framework has been estab- lished, careful consideration will have to be given to the problems listed below, for instance by using voluntary instruments for sharing responsibility between the par- ties and by stepping up dialogue between producers’ associations and final treatment plants, in order to: — ensure that the financial responsibility placed on the producer really does stimulate a policy of prevention, so that the negative value is not simply transferred to the initial purchase price; — ensure that recognition of the principle of negative value is not extended automatically to all vehicles, regardless of their actual recyclability; — ensure that the sums received by treatment and demolition businesses to offset the negative value are used appropriately by them to modernize their activities and comply with the relevant provisions. The Committee notes that while Article 11 2. 13. provides for the transposition of the Directive by 31 March 1999, Article 5(4), regarding negative value, will not enter into force until 1 January 2003. However, this should give producers sufficient time to adjust the design of new models so that they meet the recycling objectives. It should also give the relevant economic players sufficient time to conclude voluntary agreements geared to these objectives. Nonetheless, a check should be made on the situation prior to application. 3. Specific comments 3. 1. Scope (Article 3) 3. 1. 1. The exclusion of lorries and buses, and the derogations for two and three wheel motor vehicles, are understandable during an initial period, because the waste-related problems are less serious and more specific. However, their special status should be reviewed over the longer term, particularly as regards the treatment of 27. 4. 98 EN Official Journal of the European Communities C 129/47 hazardous substances, as the risks of environmental pollution are the same as for other vehicles. 3. 3. Collection (Article 5) 3. 1. 2. The Committee thinks that the derogations for two and three-wheel motor vehicles provided for in Article 3(3) should also apply to Article 5(4). The question should be addressed as to whether it is desirable for two-wheel motor vehicles which have a cylinder capacity of less than 50cc, or which may be used in the Member States on public highways without a number plate, to be exempted from the provisions of Article 5. 3. 3. 1. The value of end of life vehicles may depend on a number of factors, in addition to the efficiency of the demolition and recovery sectors, and local markets. Bearing this in mind, the Committee thinks that the ‘negative value’ problem can be curbed by measures to promote efficient collection and recovery systems. Facilities should be close by and should be capable of achieving high recovery rates at reasonable cost. 3. 2. Prevention (Article 4) The Committee has already supported the need 3. 2. 1. to restrict and if possible outlaw the use of heavy metals and other toxic substances in production processes and products (1). It therefore welcomes the preventive approach taken by the Commission. 3. 2. 2. As regards the absence of any reference to PVC, the Committee is pleased to note that the Commission intends (12th recital to the proposal) to conduct a general review of PVC in waste streams, with a view to formulating possible proposals. However, the Com- mittee feels that the wording used by the Commission is too vague. It would prefer to see a more binding commitment to the tabling of specific proposals, as the Commission undertakes in connection with other aspects of the proposal. 3. 2. 3. Turning to the question of heavy metals and other hazardous substances, the Committee feels it insufficient to adopt requirements that only apply to the end treatment of vehicles and make no distinction between cars which are already in circulation and will remain so for several years, and those which will enter into circulation in the future and can thus be designed to meet higher environmental protection standards. A more appropriate approach could involve the following: — for vehicles in circulation: measures for the final disposal of the waste remaining after the vehicle has been treated. These measures must ensure the same level of environmental protection as the measures applicable to all other waste containing heavy metals and hazardous substances; — for vehicles designed after the directive enters into force, and which will be put in circulation in future: a phasing-out of heavy metals and other hazardous substances, with incremental provisions starting with substitute products that are already technically feasible (e. g. a substitute for lead in electronic circuits). Promotion of research and technological innovation is vital here. (1) Opinion on the review of the Community strategy for waste management, point 3. 3. 2, in OJ C 89, 19. 3. 1997, p. 2. 3. 3. 2. In order to make the strategy of prevention, recovery and recycling effective, and to monitor the results achieved step-by-step, systems should be intro- duced for checking the efficiency of recovery plants and producers’ progress in adapting design to recycling needs, pursuant to the measures mentioned in Article 4 (prevention)(1)(a) and (b). 3. 4. Treatment (Article 6) 3. 4. 1. Obliging operators to obtain a permit will enable the public authorities to monitor compliance with the environmental requirements. As only authorized facilities will be able to issue the statutory certificate of destruction, there will inevitably be some restructuring of the sector. In Member States where firms tend to be small to medium-sized and the treatment system is less well developed, measures will be needed to encourage and help firms to modernize; use can be made of the incentive funds available at EU and national level to help SMEs adjust to environmental protection standards. 3. 5. Re-use and recovery (Article 7) 3. 5. 1. The Committee feels that the proposed targets adequately reflect waste management priorities, and endorses them as they are graduated over time and leave room for flexibility and adjustments, allowing energy recovery where this is the only environmentally viable option. 3. 5. 2. The Committee points out that setting the objectives as a percentage of vehicle weight might conflict with the other ecological objective of reducing vehicle weight in order to reduce fuel consumption. The fact that metals are easier to recycle could lead producers to use more metal, rather than lighter plastics. To prevent this, the Committee recommends that appropriate steps be taken to mark materials and to plan with a view to recycling. At all events, the weight should not be calculated per vehicle, but according to general averages. Otherwise the checking operations will become too detailed and complex. C 129/48 EN Official Journal of the European Communities 27. 4. 98 3. 5. 3. Article 7(4) states that Directive 70/156/EEC is to be amended in order to make the objectives for the year 2015 feasible. In this way, the guarantee of achieving higher objectives is to be contingent on a regulatory measure, while for the period up to the year 2005 the only instrument is to be the producer responsibility principle, using the negative value to encourage the taking of preventive action. 3. 5. 4. This mixed approach raises a number of ques- tions. Adistinctionshouldalsoperhapsbedrawnbetween vehiclesproducedbeforetheentryintoforceofthepresent directive, on which negative value would be penalized retroactively, and vehicles produced after 1999. Here it is worth mentioning the provision adopted in Sweden, where producer responsibility applies only to new vehicles from the date of entry into force of the new legislation. Brussels, 25 February 1998. The President of the Economic and Social Committee Tom JENKINS Opinion of the Economic and Social Committee on the ‘Communication from the Commission to the Council, the European Parliament and the Economic and Social Committee on a Europe-Asia cooperation strategy in the field of environment’ (98/C 129/11) On 14 October 1997 the Commission decided to consult the Economic and Social Committee, under Article 198 of the Treaty establishing the European Community, on the above-mentioned communication. The Section for External Relations, Trade and Development Policy, which was responsible for preparing the Committee’s work on this matter, adopted its opinion on 10 February 1998. The rapporteur was Mr Koopman. At its 352nd plenary session (meeting of 25 February 1998), the Economic and Social Committee adopted the following opinion by 92 votes in favour, six against and five abstentions. 1. Background 1. 1. State of the environment 1. 1. 1. In its communication the Commission presents a gloomy picture of the environmental degradation the countries of South Asia, East Asia and South- East Asia are facing (1). 1. 1. 2. Water pollution is seen as Asia’s most pressing environmental problem, accounting for substantial mor- tality and morbidity rates, especially among children. In large areas shortages of freshwater occur. Singapore already experiences chronic water scarcity (2), while India is heading that way. Air pollution is also creating severe health problems. Emissions of particulate matter and SO2 in Asian cities are among the highest in the world. Asia’s share of world greenhouse gases’ emissions amounted to 20 % in 1985 and is expected to rise to 25-30 % by the year 2000(3). (1) According to the usual EU-classification: South Asia: Afghanistan, Bangladesh, Bhutan, India, Maldives, Nepal, Pakistan and Sri Lanka. East Asia: China, (Hong Kong), Korea, Macao, Taiwan and Japan. South-East Asia: The Association of South East Asian Nations (ASEAN) consisting of: Brunei, Indonesia, Malaysia, Philippines, Singapore, Thailand and Vietnam + candidate members: Cambodia, Laos and Myanmar. (2) Less than 1 000 cubic metres per person per year. Such limited availability begins to hamper economic develop- ment and health. (3) Of which Nepal and Bhutan consume less than 20 kg of oil equivalent per capita per year in contrast to China, Thailand, Malaysia and Singapore consuming more than 600 kg, compared with 4 000 kg for Europe and 8 000 for USA


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 648/98 von Alexandros ALAVANOS an die Kommission. Abschaffung der Mitverantwortungsabgabe auf Olivenöl

eurovoc_concepts:
Greece
Spain
agricultural quota
budgetary stabiliser
olive oil
producer co-responsibility
production aid

text: C 304/142 DE Amtsblatt der Europa¤ischen Gemeinschaften 2. 10. 98 1. Wie hoch war der Gesamtbetrag zur Finanzierung des Fonds aus der Pra¤mie in den letzten drei Jahren? 2. Welche Forschungsprogramme oder sonstigen Ma(cid:223)nahmen wurden in den vergangenen Jahren u¤ber diesen Forschungsfonds durchgefu¤hrt? Antwort von Herrn Fischler im Namen der Kommission (27. Ma¤rz 1998) Die Kommission kann den Herren Abgeordneten mitteilen, da(cid:223) sie in den letzten drei Jahren (1995, 1996 und 1997) insgesamt 3. 26 Mio. Ecu in den gemeinschaftlichen Forschungs- und Informationsfonds fu¤r Tabak eingezahlt hat. Die jeweiligen Betra¤ge entsprechen den ersten Laufphasen der Projekte, die ha¤ufig u¤ber mehrere Jahre angelegt sind (bei Forschungsvorhaben in der Regel u¤ber fu¤nf Jahre). Die Kommission hat also beschlossen, Forschungs- und Informationsprojekte, von denen die letzten spa¤testens 2003 auslaufen, in Ho¤he von insgesamt 25. 88 Mio. Ecu zu finanzieren. Die Programme, die im Rahmen der beiden Ausschreibungen den Zuschlag fu¤r eine Finanzierung u¤ber den gemeinschaftlichen Forschungs- und Informationsfonds fu¤r Tabak erhalten haben, sind der U¤ bersicht zu entnehmen, die den Herren Abgeordneten und dem Generalsekretariat des Parlaments direkt zugesandt wird. (98/C 304/212) SCHRIFTLICHE ANFRAGE P-0648/98 von Alexandros Alavanos (GUE/NGL) an die Kommission (25. Februar 1998) Betrifft: Abschaffung der Mitverantwortungsabgabe auf Oliveno¤l Die Lage auf dem Oliveno¤lmarkt in Griechenland spitzt sich zu. Der Produktionsu¤berhang in der EU hat zu einem Ru¤ckgang der Produktionsbeihilfen um 27% gefu¤hrt, wa¤hrend aufgrund der U¤ berschu¤sse bei den Marktpreisen ein dramatischer Einbruch festzustellen ist. Wird die Kommission angesichts der enormen Bedeutung der Oliveno¤lproduktion fu¤r Griechenland die Mitverantwortungsabgabe fu¤r Griechenland fu¤r dieses Wirtschaftsjahr aussetzen, damit die griechischen Olivenerzeuger nicht unter der Verdreifachung der spanischen Produktion leiden? Antwort von Herrn Fischler im Namen der Kommission (12. Ma¤rz 1998) Die Kommission verfolgt aufmerksam die Lage auf dem Oliveno¤lmarkt der Gemeinschaft und hat bereits Ma(cid:223)nahmen zur Marktentlastung in Form von Beihilfen fu¤r die private Lagerhaltung von Oliveno¤l getroffen. Die Kommission ist allerdings an die Bestimmungen der Verordnung Nr. 136/66/EWG u¤ber die Errichtung einer gemeinsamen Marktorganisation fu¤r Fette (1) gebunden. Diese Verordnung fa¤llt allerdings in die Zusta¤ndigkeit des Rates. Die Kommission ist daher nicht befugt, die Auswirkungen des Stabilisators fu¤r die Erzeugungsbeihilfe fu¤r Griechenlands in diesem Wirtschaftsjahr abzufangen. Die Kommission weist den Herrn Abgeordneten jedoch darauf hin, da(cid:223) bei U¤ berschreitung der garantierten Ho¤chstmenge die Beihilfe zur nur den Erzeugern geku¤rzt wird, die mehr als 500 kg ja¤hrlich produzieren (Gro(cid:223)erzeuger). Nach den der Kommission vorliegenden Informationen werden von dieser Ku¤rzung lediglich 25% der griechischen Olivenanbauer betroffen sein. Anzumerken ist ferner, da(cid:223) im Verlauf der Wirtschaftsjahre 1994/95 und 1995/96 die spanischen Olivenanbauer die Auswirkungen des Stabilisators zu spu¤ren bekamen, wohingegen Spanien damals von einer schweren Trockenheit heimgesucht wurde und die Erzeugung ein Rekordtief erreichte. (1) ABl. 172 vom 30. 9. 1966


title: 98/186/EC: Commission Decision of 25 February 1998 approving the 1998 technical action plan (first part) for improving agricultural statistics (Text with EEA relevance)

eurovoc_concepts:
EU programme
EU statistics
action programme
agricultural statistics
national statistics
statistical method

text: 10. 3. 98 ‹ EN ‹ Official Journal of the European Communities L 70/23 COMMISSION DECISION of 25 February 1998 approving the 1998 technical action plan (first part) for improving agricultural statistics (Text with EEA relevance) (98/186/EC) THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Council Decision 96/411/EC of 25 June 1996 on improving Community agricultural statistics (1), as amended by Council Decision 98/3/EC of 18 December 1997 (2), Whereas in accordance with Article 4(1) of Commission Decision 96/411/EC the Commission establishes a tech- nical action plan for agricultural statistics each year; Whereas the measures set out by this decision are in conformity with the opinion of the Standing Committee on Agricultural Statistics, HAS ADOPTED THIS DECISION: Article 1 The 1998 technical action plan (first part) for improving agricultural is approved. statistics, which appears in Annex, This Decision is addressed to the Member States. Article 2 Done at Brussels, 25 February 1998. Whereas there is a need to consolidate some of the actions started under the 1996/1997 (3) (4) technical action plan and to continue the work undertaken by Member States; For the Commission Franz FISCHLER Member of the Commission (1) OJ L 162, 1. 7. 1996, p. 14. (2) OJ L 1, 3. 1. 1998, p. 9. (3) OJ L 6, 10. 1. 1997, p. 45. (4) OJ L 240, 2. 9. 1997, p. 10. L 70/24 ‹ EN ‹ Official Journal of the European Communities 10. 3. 98 ANNEX 1998 TECHNICAL ACTION PLAN (FIRST PART) 1. The action projects set out in the first part of the technical action plan for improving agricultural statistics (TAPAS) in 1998 are aimed at continuing those projects started under the 1996/1997 action plan which require the extension and validation of the methods tested in 1997 in order to provide better statistics in the following areas: (i) early estimates on sowings: (ii) improvement and fast transmission of statistics on fruit and vegetables; (iii) balance sheets. The Commission will participate in the funding of projects undertaken in these areas with a contribution per Member State not exceeding the amounts indicated at the end of this Annex. 2. The action projects presented by the Member States should relate to: (i) early estimates on sowings The aim here is to obtain by the end of February 1998 an estimate of the areas sown with soft wheat, durum wheat, barley, rye, other winter cereals and rape in the different EU Member States. This es- timate is to be updated before the end of May and to include spring cereals, oilseed and protein crops. The Commission will bear the cost of action projects undertaken by the Member States, with a view to consolidating, extending and validating the method established in this field on an experimental basis in 1997, within the limits indicated at the end of this Annex. (ii) the improvement and fast transmission of statistics on fruit and vegetables The aim here is to obtain reliable statistics of EU production of the main types of fruit and veget- ables. The Member States will transmit to Eurostat the area and production data on these products as soon as possible after the harvest. The Commission will grant financial aid within the limits indicated at the end of this Annex to those Member States which establish further means of improving their knowledge about their national production of fruit and vegetables. (iii) balance sheets The aim here is to improve data for the balance sheets on the following items: (a) cereals and other field crops, fruit and vegetables, dairy products, other items; (b) fodder balance sheets. In order to continue the work done on this subject by Member States under the 1996/1997 TAPAS action plan, the Commission will grant a financial contribution within the limits indicated at the end of this Annex to Member States which present new action projects in this field. 10. 3. 98 ‹ EN ‹ Official Journal of the European Communities L 70/25 T R A P T S R I F — 8 9 9 1 N A L P N O I T C A L A C I N H C E T d e r r u c n i s e s n e p x e o t n o i t u b i r t n o c l a i c n a n i f y t i n u m m o C s e t a t S r e b m e M y b n w o d - k a e r B ) s u c e f o s d n a s u o h t n i ( l a t o T K U S N I F P 0 0 5 0 5 4 0 0 5 0 4 5 2 0 5 0 2 3 1 5 1 0 2 3 1 5 1 6 1 2 2 5 2 A 8 1 4 1 0 2 L N L I L R I F 2 1 8 2 5 3 1 1 2 1 0 1 0 5 8 8 5 5 3 1 3 1 5 2 0 9 4 4 0 7 E 5 7 7 7 5 5 R G 2 2 7 3 5 2 D 5 7 2 3 0 6 K D B s e i r t n u o C 5 2 3 1 0 2 3 1 9 1 0 2 s e t a m i t s e i g n w o s y l r a E s e l b a t e g e v d n a t i u r F s t e e h s e c n a l a B


title: Verordening (EG) Nr. 444/98 van de Commissie van 25 februari 1998 tot wijziging van Verordening (EG) nr. 1162/95 houdende bijzondere uitvoeringsbepalingen inzake het stelsel van invoer- en uitvoercertificaten in de sector granen en rijst

eurovoc_concepts:
export licence
food cereals
import licence
rice

text: L 56/12 ‹ ‹NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 26. 2. 98 VERORDENING (EG) Nr. 444/98 VAN DE COMMISSIE van 25 februari 1998 1162/95 houdende bijzondere tot wijziging van Verordening (EG) nr. uitvoeringsbepalingen inzake het stelsel van invoer- en uitvoercertificaten in de sector granen en rijst DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, Gelet op Verordening (EEG) nr. 1766/92 van de Raad van 30 juni 1992 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector granen (1), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 923/96 (2), en met name op artikel 9, lid 2, en artikel 13, lid 11, Gelet op Verordening (EG) nr. 3072/95 van de Raad van 22 december 1995 houdende een gemeenschappelijke ordening van de rijstmarkt (3), gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 192/98 (4), en met name op artikel 9, lid 2, en artikel 13, lid 15, Gelet op Verordening (EEG) nr. 3719/88 van de Commissie van 16 november 1988 houdende gemeen- schappelijke uitvoeringsbepalingen inzake het stelsel van invoer-, uitvoer- en voorfixatiecertificaten voor landbouw- producten (5), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 1404/97 (6), Overwegende dat in artikel 7, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1162/95 van de Commissie van 23 mei 1995 houdende bijzondere uitvoeringsbepalingen inzake het stelsel van invoer- en uitvoercertificaten in de sector granen en rijst (7), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 932/97 (8), de geldigheidsduur van de uitvoercerti- ficaten met name voor de producten van GN-code 1702 30, 1702 40, 1702 90 en 2106 90 is vastgesteld; dat hierin is bepaald dat deze uitvoercertificaten tot het einde van de vierde maand na de datum van afgifte geldig zijn; dat bij het vaststellen van die geldigheidsduur rekening is gehouden met de marktbehoeften en de eisen van een deugdelijk beheer; Overwegende dat het gelet op de bijzondere marktsituatie aan het einde van het verkoopseizoen voor bepaalde verwerkte producten op basis van granen wenselijk is de afgifte van certificaten in de periode tussen het oude en het nieuwe verkoopseizoen te beperken, teneinde geen verplichtingen voor grote hoeveelheden aan te gaan uit hoofde van de periode v(cid:155)(cid:155)r de nieuwe aardappel- en (1) PB L 181 van 1. 7. 1992, blz. 21. (2) PB L 126 van 24. 5. 1996, blz. 37. (3) PB L 329 van 30. 12. 1995, blz. 18. (4) PB L 20 van 27. 1. 1998, blz. 16. (5) PB L 331 van 2. 12. 1988, blz. 1. (6) PB L 194 van 23. 7. 1997, blz. 5. (7) PB L 117 van 24. 5. 1995, blz. 2. (8) PB L 135 van 27. 5. 1997, blz. 2. ma(cid:139)soogst; dat het voor een goed beheer van de markt noodzakelijk is te bepalen dat aan het eind van het verkoopseizoen de douaneformaliteiten voor sommige uitvoercertificaten voor bepaalde verwerkte producten op basis van granen uiterlijk op 30 juni vervuld moeten zijn, ongeacht of deze uitvoercertificaten bestemd zijn voor rechtstreekse uitvoer of voor uitvoer in het kader van de regeling van de artikelen 4 en 5 van Verordening (EEG) nr. 565/80 van de Raad van 4 maart 1980 betreffende de vooruitbetaling van de uitvoerrestituties voor landbouw- producten (9), gewijzigd bij Verordening (EEG) nr. 2026/ 83 (10); dat deze beperking een afwijking inhoudt van artikel 27, lid 5, en artikel 28, lid 5, van Verordening (EEG) nr. 3665/87 van de Commissie (11), laatstelijk gewij- zigd bij Verordening (EG) nr. 2114/97 (12); dat een derge- lijke maatregel waarbij de geldigheidsduur van de certifi- caten in de laatste dagen van een verkoopseizoen en de eerste maanden van het daaropvolgende verkoopseizoen wordt beperkt, moet worden gehandhaafd door te bepalen dat de certificaten 30 dagen vanaf de dag van afgifte geldig zijn; Overwegende dat op grond van artikel 13 bis van Veror- dening (EEG) nr. 3719/88 certificaten kunnen worden afgegeven voor verschillende producten van dezelfde productcategorie, indien die productcategorie is bepaald; dat het reeds op grond van artikel 4, lid 1 en lid 2, van Verordening (EG) nr. 1162/95 is toegestaan voor bepaalde producten certificaten af te geven voor twee aan elkaar grenzende productcodes cijfers; dat het betrokken artikel 4 in het licht van de horizontale bepa- lingen die voortvloeien uit Verordening (EEG) nr. 3719/ 88, gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 1199/95 (13), moet worden verduidelijkt door de in artikel 13 bis bedoelde productcategorie(cid:137)n waarvoor eenzelfde restitutiebedrag geldt, te bepalen; van twaalf Overwegende dat de in deze verordening vervatte maatre- gelen in overeenstemming zijn met het advies van het Comit(cid:130) van beheer voor granen, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 Verordening (EG) nr. 1162/95 wordt als volgt gewijzigd: (9) PB L 62 van 7. 3. 1980, blz. 5. (10) PB L 199 van 22. 7. 1983, blz. 12. (11) PB L 351 van 14. 12. 1987, blz. 1. (12) PB L 295 van 29. 10. 1997, blz. 2. (13) PB L 119 van 30. 5. 1995, blz. 4. 26. 2. 98 ‹ ‹NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 56/13 1. Artikel 4, lid 1, wordt vervangen door: „1. In afwijking van artikel 13 bis van Verordening (EEG) nr. 3719/88 mag de belanghebbende voor de producten van de GN-codes 1101 00 15, 1102 20, 1103 11 10 en 1103 13 in zijn aanvraag voor een uitvoercertificaat producten aangeven van twee aan elkaar grenzende productcodes van twaalf cijfers van de voornoemde onderverdelingen. Bovendien worden de volgende productcategorie(cid:137)n bepaald in de zin van artikel 13 bis van Verordening (EEG) nr. 3719/88: categorie 1: 1108 11 00 9200, 1108 11 00 9300; categorie 2: 1108 12 00 9200, 1108 12 9300; categorie 3: 1108 13 00 9200, 1108 13 00 9300; categorie 4: 1108 19 10 9200, 1108 19 10 9300; categorie 5: 1702 30 51 9000, 1702 30 91 9000, 1702 90 50 9100; categorie 6: 1702 30 59 9000, 1702 30 99 9000, 1702 40 90 9000, 1702 90 50 9900, 2106 90 55 9000. De in de aanvraag aangegeven productcodes van twaalf cijfers worden in het uitvoercertificaat vermeld. ”. 2. In artikel 4, lid 2, eerste streepje, worden de woorden „onderverdelingen met elf cijfers” vervangen door „pro- ductcodes van twaalf cijfers” en wordt de tekst aange- vuld met de woorden: „in welk geval in vak 15 de vermelding „voor het voederen van dieren gebruikte bereidingen die onder Verordening (EG) nr. 1517/95 vallen” moet worden aangebracht. ”. 3. In artikel 7 wordt het volgende lid ingevoegd: „1 bis. In afwijking van het voorgaande lid zijn de uitvoercertificaten voor producten van de GN-codes 1702 30, 1702 40, 1702 90 en 2106 90, waarvoor de aanvragen uiterlijk op 25 juni zijn ingediend, tot en met 30 juni geldig. Wat de aanvragen betreft die zijn ingediend in de periode van 26 juni van het ene verkoopseizoen tot en met 30 september van het daar- opvolgende verkoopseizoen, bedraagt de geldigheids- duur van de uitvoercertificaten voor de bovenbedoelde producten 30 dagen te rekenen vanaf de dag van afgifte in de zin van artikel 21, lid 1, van Verordening (EEG) nr. 3719/88. De douaneformaliteiten in verband met de uitvoer moeten voor de bovengenoemde uiterlijk op 25 juni aangevraagde certificaten elk verkoopseizoen uiterlijk op 30 juni zijn vervuld. Voor de tussen 26 juni van het ene en 30 september van het volgende verkoopseizoen aangevraagde certificaten moeten de douaneformali- teiten in verband met de uitvoer uiterlijk 30 dagen na de dag van afgifte vervuld zijn. Deze uiterste data gelden eveneens voor de in artikel 30 van Verordening (EEG) nr. 3665/87 bedoelde formaliteiten voor producten die met deze certificaten in het kader van de regeling van Verordening (EEG) nr. 565/80 worden uitgevoerd. In vak 22 van deze certificaten wordt (cid:130)(cid:130)n van de volgende vermeldingen aangebracht: — Limitaci(cid:155)n establecida en al apartado 1 bis del art(cid:146)culo 7 del Reglamento (CE) no 1162/95 — Begrænsning, jf. artikel 7, stk. 1a, i forordning (EF) nr. 1162/95 — K(cid:129)rzung der G(cid:129)ltigkeitsdauer nach Artikel 7 Absatz 1a der Verordnung (EG) Nr. 1162/95 — Peqioqisl ˜or pou pqobk ˜epetai sto ˜aqhqo 7 paq ˜acqavor 1a tou jamomislo ˜u (EJ) aqih. 1162/95 — Limitation provided for in Article 7(1a) of Regula- tion (EC) No 1162/95 — Limitation pr(cid:130)vue (cid:133) l’article 7 paragraphe 1 bis du r(cid:138)glement (CE) no 1162/95 — Limitazione prevista all’articolo 7, paragrafo 1 bis, del regolamento (CE) n. 1162/95 — Beperking als bepaald in artikel 7, lid 1 bis, van Verordening (EG) nr. 1162/95 — Limita(cid:135)˜ao estabelecida no nº 1A do artigo 7º do Regulamento (CE) nº 1162/95 — Asetuksen (EY) N:o 1162/95 7 artiklan 1 a kohdassa s(cid:132)(cid:132)detty rajoitus — Begr(cid:132)nsning enligt artikel 7. 1a i f(cid:148)rordning (EG) nr 1162/95. ”. Artikel 2 Deze verordening treedt in werking op de dag na haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen. Zij is van toepassing voor uitvoer waarvoor de in artikel 3 of in artikel 25 van Verordening (EEG) nr. 3665/87 bedoelde formaliteiten op of na de datum van inwerking- treding van deze verordening vervuld zijn. Op verzoek van de belanghebbende, die daartoe uiterlijk op 26 maart 1998 een aanvraag indient, is het bepaalde van artikel 1, lid 1, van toepassing voor de uitvoer waar- voor de bovenbedoelde formaliteiten op of na 1 juli 1995 vervuld zijn. L 56/14 ‹ ‹NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 26. 2. 98 Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 25 februari 1998. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie