title: Известие на Комисията за изчисляване на оборот съгласно Регламент (ЕИО) № 4064/89 на Съвета относно контрола на концентрации между предприятия (98/С 66/04)Текст от значение за ЕИП.

eurovoc_concepts:
accounting
economic concentration
merger control
shareholding
turnover

formats: html pdf print xhtml

text: 08/т. 3 BG Официален вестник на Европейския съюз 113 31998Y0302(04) C 66/25 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ 2. 3. 1998 ИЗВЕСТИЕ НА КОМИСИЯТА за изчисляване на оборот съгласно Регламент (ЕИО) № 4064/89 на Съвета относно контрола на концентрации между предприятия (98/С 66/04) (текст от значение за ЕИП) I. „СЧЕТОВОДНО“ ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ОБОРОТ 1. Оборот като отражение на стопанска дейност 1. 1. Понятието за оборот 1. 2. Обичайни дейности 2. „Нетен“ оборот 2. 1. Приспадането на рабати и данъци 2. 2. Приспадането на „вътрешен“ оборот 3. Коригиране на правилата за изчисляване на оборота за различните видове операции 3. 1. Общото правило 3. 2. Придобиване на части от предприятия 3. 3. Определен вид последователни операции 3. 4. Оборот на групи 3. 5. Оборот на държавни предприятия II. ГЕОГРАФСКО РАЗПРЕДЕЛЕНИЕ НА ОБОРОТА 1. Общо правило 2. Превръщане на оборота в екю III. КРЕДИТНИ И ДРУГИ ФИНАНСОВИ ИНСТИТУЦИИ И ЗАСТРАХОВАТЕЛНИ ПРЕДПРИЯТИЯ 1. Дефиниции 2. Изчисляване на оборот 1. Целта на настоящото известие е да се разшири обхвата на текста на членове 1 и 5 от Регламент (ЕИО) № 4064/89 на Съвета (1), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1310/97 на Съвета (2) (по-долу посочен като Регламент за сливанията), така че да изясни определени процедурни и практически въпроси, които предизвикват съмнения или трудности. 2. Настоящото известие се основава на опита, придобит от Коми- сията при прилагане на Регламента за сливанията до този момент. Принципите, съдържащи се в него, ще бъдат следвани и доразвивани от практиката на Комисията по отделни случаи. Настоящото известие заменя известието за изчисляване на оборота (3). 3. Регламентът за тест двоен съдържа сливанията за юрисдикцията на Комисията. Единият тест се отнася до това, че сделката трябва да бъде концентрация по смисъла на член 3 (4). Вторият се отнася до праговете на оборота, които се съдържат в член 1 и са предназначени да идентифицират тези сделки, които имат влияние върху Общността и могат да бъдат приети за такива, които са от „интерес за Общността“. Оборотът се използва като символ на икономическите източници, които (1) ОВ L 395, 30. 12. 1989 г. , стр. 1; поправена версия ОВ L 257, 21. 9. 1990 г. , стр. 13. (2) ОВ L 180, 9. 7. 1997 г. , стр. 1. (3) ОВ С 385, 31. 12. 1994 г. , стр. 21. (4) Виж Известието относно понятието концентрация. 114 BG Официален вестник на Европейския съюз 08/т. 3 са комбинирани в една концентрация и са разпределени гео- графски, така че да отразяват географското разпределение на тези ресурси. механизъм, който да бъде лесно приложим от участващите в сливането предприятия, за да определят дали тяхната сделка е от значение за Общността и съответно дали подлежи на нотификация. Две системи от прагове се съдържат в член 1, съответно в пара- графи 2 и 3. Член 1, параграф 2 определя праговете, които първо трябва да се проверят, за да се установи дали една сделка е от значение за Общността. В това отношение прагът на световният оборот цели да се измери общото значение на съот- ветните предприятия; прагът на оборота в Общността цели да определи дали концентрацията включва минимално ниво на дейности в Общността; правилото на двете трети цели да изключи чисто местните сделки от юрисдикцията на Общ- ността. Член 1, параграф 3 трябва да се прилага, в случай че праговете посочени в член 1, параграф 2 не са налице. Тази втора сис- тема от прагове е предназначена за онези сделки, които нямат значение за Общността съгласно член 1, параграф 2, но за които е необходимо нотифициране съгласно националните норми на конкуренцията в най-малко три държави-членки (т. н. „многостранни нотификации“). За тази цел член 1, параг- раф 3 предвижда по-ниски прагове на оборот, както световен, така и в рамките на Общността. Една концентрация има зна- чение за Общността, ако тези по-ниски прагове са налице и съответните предприятия заедно и поотделно достигат мини- мално ниво на дейности в най-малко три държави-членки. Член 1, параграф 3 също съдържа правилото „две трети“, което е подобно на това, съдържащо се в член 1, параграф 2, и което цели да се определят чисто местните сделки. 6. Решаващият въпрос за член 1 от Регламента за сливанията е да се определи икономическата мощ на съответните предприятия, така както тя се отразява в данните за техния оборот, незави- симо от сектора, в който е реализиран този оборот и незави- симо от това дали тези сектори изобщо ще бъдат засегнати от въпросната сделка. Поради това Регламентът за сливанията пос- тавя ударението върху установяването на общите икономиче- ски и финансови ресурси, които се обединяват при сливането, с цел да се определи дали то е от значение за Общността. 7. В настоящия контекст е ясно, че оборотът следва да отразява в максимално точна степен икономическата мощ на участващите в сделката предприятия. Това е целта на системата от норми, които се съдържат в член 5 от Регламента за сливанията, и които са предназначени да гарантират, че данните, които са резултат от сливането, представляват реално отражение на ико- номическата действителност. 8. Тълкуването на Комисията на членове 1 и 5 по отношение на изчислението на оборота не накърнява тълкуването, което би могло да бъде дадено от страна на Съда на Европейските общ- ности или Първоинстанционния съд на Европейските общ- ности. I. „СЧЕТОВОДНО“ ИЗЧИСЛЯВАНЕ НА ОБОРОТ 4. Праговете са предназначени да определят юрисдикцията, а не да оценяват пазарната позиция на страните по една концентра- ция, нито влиянието на операцията. Поради това те включват произтичащия от концентрацията оборот и съответно свърза- ните с него източници, всички дейности на страните, а не само тези, които са свързани с всички дейности на страните и не само тези, които се включват в концентрацията. Член 1 от Рег- ламента за сливанията определя праговете, които следва да се използват за да се определи дали една концентрация има зна- чение за Общността, докато член 5 определя как следва да се изчислява оборота. 1. Оборотът като отражение на дейност стопанската 1. 1. Понятието оборот 5. Фактът, че праговете от член 1 от Регламента за сливанията са чисто количествени, тъй като те се базират само на изчисления на оборота, вместо на пазарния дял или други критерии, показва, че тяхната цел е да предоставят прост и обективен 9. Понятието оборот, използвано в член 5 от Регламента за сливанията се отнася изрично до „сумите, получени от про- дажбата на продукти и предоставянето на услуги“. Поради това продажбата, като отражение на дейността на едно пред- приятие, е основният критерий за изчисляване на оборота, независимо от това дали става въпрос за продукти или 08/т. 3 BG Официален вестник на Европейския съюз 115 предоставяне на услуги. „Сумите, които са получени от про- дажба по принцип се отразяват в счетоводството на предприя- тията в раздела“ продажби. 10. Когато става въпрос за продукти, оборотът може да се опре- дели без затруднения, като се посочи всяко търговско дей- ствие, което е част от прехвърлянето на собствеността. 11. При услугите, обстоятелствата, които трябва да бъдат взети предвид са много по-комплексни, тъй като търговското действие включва пре- хвърляне на „стойност“. изчисляването оборота при на 12. По принцип методът за изчисляване на оборота в случаите, когато става въпрос за услуги не се различава от този, който се използва за изчисляване на оборота от продажбата на про- дукти: Комисията взема предвид общия размер на продаж- бите. Когато предоставената услуга е продадена директно от страна на предлагащия я на клиента, оборотът на съответното предприятие се състои от обща сума от продажби за предос- тавяне на услуги за последната финансова година. 13. Поради сложността на сектора на услугите, този общ прин- цип трябва да се адаптира към специфичните условия, свър- зани с предоставяната услуга. Така в определени сектори на дейност (като туризъм и реклама) услугата може да се продава чрез посредник на други доставчици. Поради разнообразието на тези сектори могат да възникнат много различни ситуации. Например оборотът на едно предприятие, предоставящо услуги, което действа като посредник, може да се състои само от получаваните от него комисионни. 14. По същия начин, в редица области като кредитните и финан- совите услуги и застраховането, възникват технически проб- леми при изчисляването на оборота. Тези въпроси се разглеж- дат в раздел III. 1. 2. Обичайни дейности 15. Член 5, параграф 1 предвижда, че сумите, които трябва да бъдат включени при изчисляването на оборота трябва да отго- варят на „обичайна дейност“ на съответното предприятие. 16. По отношение на помощта, която се предоставя на предприя- тия от стана на публични органи, всяка помощ, която е свър- зана с една от обичайните дейности на съответното предприя- тие, следва да бъде включена при изчисляването на оборота, ако предприятието е получател на помощта и ако помощта е директно свързана с продажбата на продукти и предоставя- нето на услуги от предприятието, и поради това е отразена в цената (1). Например помощта за усвояването на един продукт дава възможност на производителя да го продаде на по-висока цена, отколкото тази, която действително се плаща от потре- бителите. 17. По отношение на услугите, Комисията разглежда обичайните дейности на участващите предприятия, при установяването на това какви средства се изискват за предоставянето на услугата. В своето решение по делото Accor/Wagons-Lits (2), Комисията реши да вземе предвид „другите оперативни процедури“, включени в балансовия отчет за приходите и разходите на Wagons-Lits. Комисията прие, че компонентите в този случай, които включват определени приходи от дейности по предос- тавяне на коли под наем са деривати на продажбата на про- дукти и предоставянето на услуги от страна на Wagons-Lits и са част от неговата обичайна дейност. 2. „Нетен“ оборот 18. Нетният оборот, който следва да бъде взет предвид, е „нетен“ оборот след намаляването на броя на компонентите, които са специфицирани в регламента. Целта на Комисията е да приспособи оборота по такъв начин, че да може да определи реалната икономическа тежест на предприятието. 2. 1. Приспадане на рабати и данъци 19. Член 5, параграф 1 предвижда „изваждане на рабатите при продажби и данък добавена стойност и други данъци, които са директно свързани с оборота“. Така, това изваждане се свързва с компонентите на стопанската дейност (намаления при продажби) и данъчните компоненти (данък добавена стойност и други данъци, директно свързани с оборота). 20. „Търговските отстъпки“ следва да бъдат разбирани като всички рабати или отстъпки, които се предоставят от пред- приятията по време на техните бизнес преговори с техните клиенти, и които имат директно отражение върху продаж- бите. (1) Виж дело IV/M. 156 — Cereol/Сontinentale Italiana от 27 ноември 1991 г. По това дело Комисията изключи помощ от Общността при изчисляването на оборота, поради това, че помощта не бе предназна- чена да подпомага продажбата на продукти, произвеждани от едно от предприятията, участващи в сливането, а за продуктите от сурови материали (зърно), които се използват от предприятието, което е спе- циализирано в мелене на зърно. (2) Дело IV/M. 126 — Аccor/Wagons-Lits, от 28 април 1992 г. 116 BG Официален вестник на Европейския съюз 08/т. 3 21. По отношение на намаляването на данъците Регламентът за сливанията се отнася до данък добавена стойност и „други данъци, които са директно свързани с оборота“. Що се отнася до данък добавена стойност, неговото намаляване по принцип не създава никакъв проблем. Понятието „данъци, директно свързани с оборота“ е недвусмислено позоваване на косвеното данъчно облагане, тъй като то е директно свързано с оборота, например данъците върху алкохолните напитки. 2. 2. Приспадане на „вътрешния“ оборот 22. Първата алинея от член 5, параграф 1 гласи „агрегираният оборот на съответното предприятие не включва продажбата на продукти или предоставянето на услуги между което и да е от предприятията, посочено в параграф 4“, тоест тези, които имат връзки със съответното предприятие (основно предприя- тията майки и дъщерните дружества). 23. Целта е да се изключат търговските отношения в рамките на групата, така че да се вземе предвид реалната икономическа тежест на всяко предприятие. Така „сумите“, които се вземат предвид съгласно Регламента за сливанията отразяват само сделките, които се осъществяват между групи от предприятия от една страна и трети страни, от друга. 3. Коригиране на правилата за изчисляване на обо- рота за различните видове операции 3. 1. Общото правило 24. Съгласно член 5, параграф 1 от Регламента за сливанията, агрегираният оборот обхваща средствата на съответните пред- приятия за предходната финансова година от продажба на продукти и предоставяне на услуги. Така основният принцип е, че всяко съответно предприятие, оборотът, който следва да се вземе предвид е оборотът от най-близката по отношение на датата на сделката финансова година. 25. Настоящата разпоредба сочи, че след като няма одитирани сметки за годината, която свършва в деня преди сделката, най- близкото представяне за цяла година на дейността на съответ- ното предприятие е тази, която е представена от данните от оборота за най-близката финансова година. 26. Комисията се стреми да обоснове своето решение на налич- ните точни и надеждни данни. Поради това, по принцип Комисията препраща към одитирани или други видове окончателни отчети. Въпреки това, в случаите, в които са налице сериозни различия между счетоводните стандарти на Общността и тези на държави, които не са членки на Общ- ността, Комисията може да приеме за необходимо да провери тези счетоводства в съответствие със стандартите на Общ- ността по отношение на оборота. При всички случаи, обаче, се позовава на Комисията управленското счетоводство или на каквито и да е други форми на освен при временни счетоводни отчети, изключителни обстоятелства (виж следващия параграф). Когато концентрацията се осъществи през първите месеци на годината и все още не е направен одит на баланса за най- близката финансова година, данните които следва да бъдат взети предвид са тези, които се отнасят до предходната година. Когато са налице сериозни различия между две счетоводства, и по-специално, когато окончателните проектоданни за последните години са налице, Комисията може да реши да вземе предвид тези проектоданни предвид. въздържа от това да се 27. Независимо от параграф 26 трябва да има коригиране, което да отчита придобиванията или отнеманията, които са последвали към датата на одитираните балансови отчети. Това е необходимо, ако трябва да бъдат установени истинските средства, които се концентрират. По такъв начин, ако едно предприятие предоставя част от своите дейности по всяко време преди подписването на окончателното споразумение или преди обявяването на публичния търг, или преди придо- биването на контролния пакет, водещи до концентрация, или когато такова разделяне или закриване е предварително усло- вие за операцията (1), частта от оборота, която се отнася до тази дейност, трябва да бъде извадена от оборота на нотифициращата страна, съгласно нейния последен одитиран отчет. Обратно, оборотът, който се отнася до активите, върху които се придобива контрол, в периода след подготовката на последните най-близки одитирани отчети, следва да бъдат добавени към оборота на компанията, за целите на нотификацията. 28. Други фактори, които временно могат да засегнат оборота като намаляване на поръчките за продукта или забавянето на производствения процес в период, предхождащ сделката, за целите на изчисляване на оборота се игнорират. Не се правят корекции за включването им в окончателния отчет. (1) Виж решение на Първоинстанционния Съда на Европейските общ- ности по дело Т-3/93, Air France v. Commission, [1994] Преглед на Съда на Европейските общности II-21. 08/т. 3 BG Официален вестник на Европейския съюз 117 29. Като отчита географското разпределение на оборота, поради това, че то не се отразява в одитираните отчети по начина, съгласно критериите на Регламента за сливанията, Комисията ще разчита на най-надеждните данни, които са на разполо- жение, представени от предприятията в съответствие с прави- лото, установено в член 5, параграф 1 от Регламента за сливанията (виж раздел II. 1). 3. 2. Придобивания на части от предприятия 30. Съгласно член 5, параграф 2 от Регламента за сливанията „когато концентрацията се свежда до придобиване на части, независимо дали представляват независими правни субекти, от едно или повече предприятия, само оборотът, който се отнася до частите, предмет на сделката, следва да бъде взет предвид по отношение на продавача или продавачите. “ 31. Съгласно настоящата разпоредба, когато придобиващият не купува цяла група, а само една от стопанските дейности или дори част от тази дейност, независимо от това дали тя е дъщерно дружество, при изчисляването на оборота следва да се включи само оборота на придобитата част. Фактически, независимо от това, че от правна гледна точка продавачът като цяло (с всички свои дъщерни дружества) е основна страна по сделката, тъй като споразумението за покупко-продажба не може да бъде сключено без него, то той не участва, след като се осъществи договорът. Възможните последици от договора върху пазара ще зависят единствено от комбинирането на стопанските и финансовите ресурси, които са предмет на пре- хвърляне на собственост с онези на придобиващия, а не от останалата част от стопанската дейност на продавача, която остава независима. 3. 3. Определен вид последователни операции 32. В някои случаи определени последователни сделки са само отделни стъпки в рамките на една по-обхватна стратегия между същите страни. Разглеждането на всяка една сделка сама по себе си, дори само с цел да се определи юрисдикцията, би предполагало игнориране на икономическата реалност. Същевременно, докато някои от тези отделни операции може да са планирани по този начин, поради това, че така те най- добре биха задоволили потребностите на страните, то други биха били структурирани по този начин, за да се заобиколи прилагането на Регламента за сливанията. същи лица или предприятия, се считат за една и съща кон- центрация, която възниква към датата на последната сделка. “ 34. На практика тази разпоредба означава, че ако компанията А купи дъщерно дружество на компанията Б, което предста- влява 50 % от цялата стопанска дейност на Б, и една година по-късно тя придобие другото дъщерно дружество (остана- лите 50 % от Б), двете сделки ще се считат за една. Като се има предвид, че всяко от дъщерните дружества е постигнало обо- рот в Общността от 200 милиона ECU, първата сделка не следва да подлежи на нотифициране, освен ако операцията не покрива критериите по член 1, параграф 3. Тъй като втората сделка се осъществява в рамките на двегодишен срок, то двете сделки трябва да бъдат нотифицирани като една тогава, когато се осъществи втората сделка. 35. Значението на разпоредбата е, че предишните сделки (в рам- ките на двугодишния срок) стават предмет на задължението за нотифициране, едновременно с последната по време сделка, тогава, когато заедно са прехвърлили определения праг. 3. 3. Оборот на групи 36. Когато едно засегнато предприятие, участващо в концентра- ция по смисъла на член 1 от Регламента за сливанията (1), принадлежи към група, оборотът на групата като цяло следва да бъде взет предвид, за да се определи дали са достигнати праговете. Целта отново е да се обхване общия обем иконо- мически ресурси, обединени чрез операцията. 37. Регламентът за сливанията теоретично не дефинира понятието група, но се съсредоточава върху това дали предприятията имат правото да управляват дейността на предприятието като критерий за определяне на това кои от предприятията, които имат директни или косвени връзки със засегнатото предприя- тие, следва да бъдат разглеждани като част от неговата група. 38. Член 5, параграф 4 от Регламента за сливанията предвижда следното: „Без да се накърнява параграф 2 (придобиване на части от предприятие), агрегираният оборот на съответното предприя- тие по смисъла на член 1, параграфи 2 и 3 следва да се изчис- лява като сбор от съответните обороти на следните: 33. Съгласно Регламента за сливанията този сценарий се съдържа в член 5, параграф 2, втора алинея, който предвижда, че когато „две или повече сделки, по смисъла на първи абзац, които се осъществяват в двугодишен период между едни и (1) Виж Известието на Комисията относно понятието засегнати предприя- тия. 118 BG Официален вестник на Европейския съюз 08/т. 3 а) засегнатото предприятие; а: съответното предприятие б) предприятията, в които засегнатото предприятие пряко или косвено: — притежава повече от половината от капитала или стопанските активи, или — има правомощия да упражнява повече от половината от правата на глас, или — има правомощия да назначава повече от половината от членовете на надзорния съвет, управителния съвет или на органите, които представляват по закон предприя- тието, или — има право да управлява дейността на предприятието; в) предприятията, които имат в засегнатото предприятие правата или правомощията, посочени в буква б) по отно- шение на съответното предприятие; г) предприятията, в които предприятието, така както е пред- видено в буква в), има правата или правомощията, изброени в буква б); д) тези предприятия, в които две или повече предприятия, така както е посочено в букви а) до г), съвместно прите- жават правата или правомощията, изброени в буква б). “ Това означава, че оборотът на предприятието, което участва директно в сделката (буква а) следва да включва оборотите на своите дъщерни дружества (буква б), своите предприятия майки (буква в), други дъщерни дружества на неговите пред- приятия майки (буква г) и всички други предприятия, които са съвместно контролирани от две или повече от предприя- тията, принадлежащи към групата (буква д). Графиката е както следва: Съответното предприятие и неговата група: b: неговите дъщерни дружества и техните дъщерни дружес- тва (b1 и b2) c: други дъщерни дружества и техните предприятия майки (c1) d: други дъщерни дружества на предприятията майки на съответното предприятие e: предприятия, които са съвместно контролирани от две (или повече) предприятия от групата Бележка: тези букви кореспондират на съответните точки от член 5, параграф 4. По схемата могат да бъдат направени следните бележки: 1. Доколкото тестът за контрол от буква б) е изпълнен, целия оборот на съответното дъщерно дружество се взема предвид, независимо от действителното разпределение на дяловете в контролиращата компания. В примера следва да се включи общия оборот на трите дъщерни дружества (наричани b) на съответното предприятие а). 2. Когато което и да е от предприятията, които са посочени като принадлежащи към групата също контролира дру- гите, те следва също да са включени в изчислението. В примера едно от дъщерните дружества на а (наричано b) има от своя страна също дъщерни дружества — b1 и b2. 3. Когато две или повече предприятия съвместно контроли- рат засегнатото предприятие а) в смисъл, че е необходимо споразумение между една или с всички тях, за да се управ- лява дейността на предприятието, оборотът на всички тях следва да бъде включен (1). В примера две от предприя- тията майки c) на съответното предприятие а) следва да се вземат предвид, както и техните собствени предприятия майки (c1 например). Независимо от това, че Регламентът за сливанията изрично не предвижда това правило да се прилага по отношение на онези случаи, където засегнатото предприятие на практика е съвместно предприятие, това може да се заключи от текста на член 5, параграф 4, буква в) тъй като той използва множествено число за предприятията майки. Настоящото тълкуване е прилагано последователно от Комисията. 4. Всяка продажба вътре в групата следва да бъде извадена от оборота на групата (виж параграф 22). (1) Виж Известие на Комисията за понятието съответни предприятия (параграфи 26—29). 08/т. 3 BG Официален вестник на Европейския съюз 119 39. Регламентът за сливанията регулира също така и специфичния сценарий, където две или повече засегнати по една сделка предприятия упражняват съвместен контрол върху друго предприятие. Съгласно буква а) от член 5, параграф 5, оборотът, който е резултат от продажбите на продукти или предоставянето на услуги между съвместното предприятие и всяко едно от засегнатите предприятия или всяка друга ком- пания, свързана с която и да е от тях, по смисъла на член 5, параграф 4, следва да бъде изключен. Целта на такова правило е да се избегне двойно счетоводство. По отношение на обо- рота на съвместното предприятие, генериран от дейността с трети страни, буква б) от член 5, параграф 5 предвижда, че следва да бъде разпределен поравно между засегнатите пред- приятия, така че да отрази съвместния контрол (1). 40. Съгласно принципа на буква б) от член 5, параграф 5, по ана- логия, в случай на съвместни дружества между засегнати предприятия и трети страни, практиката на Комисията е да се разпределя на всяко от засегнатите предприятия оборота, който е поделен поравно между контролиращите предприя- тия в съвместното дружество. Във всички тези случаи, обаче, трябва да бъде доказан съвместен контрол. Практиката показва, че е невъзможно в настоящото известие да бъдат обхванати всички възможни хипотези, които могат да възникнат по отношение на изчислението на оборота на съвместните предприятия или случаите, в които има съвмес- тен контрол. Когато са налице съмнения, при една оценка следва да се даде приоритет на общите принципи за избягване на двойно счетоводство и за отразяване в максимално точна степен на икономическата мощ на предприятията, участващи в сделката (2). 41. Следва да се отбележи, че член 5, параграф 4 се отнася само до групите, които вече съществуват към момента на сделката, тоест групата на всяко от засегнатите от операцията предприя- тия, а не до новите структури, създадени в резултат от кон- и центрацията. Например, предприятията ако А (1) Например, предприятие А и предприятие В създават съвместното предприятие С. Тези две предприятия майки същевременно упражня- ват съвместен контрол върху предприятие D, независимо от това, че А има 60 %, а B — 40 % от капитала. При изчисляването на оборота на А и B към момента, в който те създават съвместното предприятие C, оборотът на D с трети страни се записва поравно на А и B. (2) Виж например дело IV/М. 806 — ВА/ТАТ от 26 август 1996 г. B, заедно със съответните им дъщерни дружества се сливат, то A и B, а не новото предприятие, са тези, които ще бъдат ква- лифицирани като засегнати предприятия, което означава, че оборотът на всяка от двете групи следва да се изчисли поот- делно. 42. Тъй като целта на настоящата разпоредба е само да се иден- тифицират предприятията, които принадлежат към съществу- ващите групи, за целите на изчисляване на оборота, тестът за определяне правото на управление на дейностите на пред- приятието по член 5, параграф 4 (3) е по-различен от теста за контрол, съгласно член 3, параграф 3, който има предвид придобиването на контрол, осъществен посредством сделката, предмет на проучване. Докато в първия случай е по-просто и по-лесно да се докаже, на основата на фактически доказател- ства, то във втория е по-трудно, тъй като, когато не се придо- бива контрол, не възниква концентрация. 3. 5. Оборот на държавни предприятия 43. Докато член 5, параграф 4 установява метода за определяне на икономическата група, към която принадлежи засегнатото предприятие, за целите на изчисляването на оборота, той следва да се разглежда във връзка със съображение 12 от Рег- ламент (ЕИО) № 4064/89 по отношение на държавните пред- приятия. Настоящото съображение предвижда, че за да се избегне дискриминация между държавния и частния сектор, следва да се вземат предвид „предприятия, които съставляват стопанска единица със самостоятелна власт за вземане на решения, независимо от начина, по който техния капитал се държи, или от правилата за административен надзор, които са приложими по отношение на тях. “ Така единствено фактът, че две предприятия са държавни не би следвало автоматично да води до извода, че те са част от група по смисъла на член 5. По-скоро би следвало да се потърсят основания да се счита, че всяко от предприятията представлява независим икономи- чески субект. 44. Така, когато едно държавно предприятие не е част от цяло промишлено холдингово дружество и не е предмет на каквато и да е координация от други държавно-контролирани холдинги, то следва да се счита за независима група, за целите на член 5, и оборотът на други предприятия, които се прите- жават от държава не следва да се вземат предвид. Когато, (3) Виж например дело IV/M. 126 — Accor/Wagons-Lits от 28 април 1992 г. , и дело IV/M. 940 — UBS/Mister Minit, от 9 юли 1997 г. 120 BG Официален вестник на Европейския съюз 08/т. 3 една държава-членка са въпреки това интересите на съсредоточени в холдингови дружества, или се управляват съвместно, или, когато по други причини е ясно, че държав- ните предприятия формират част от „стопанска единица с независима власт за вземане на решения“, тогава оборотът на тези стопански дейности се счита като част от групата на засегнатите предприятия, по смисъла на член 5. се обособи мястото на продажба на една услуга от мястото на нейното предоставяне. Така например, в случаите на пакетни почивки, конкуренцията за продажба на ваканции чрез турис- тически агенции се осъществява на местно ниво, както и пазаруването на дребно, дори ако услугата се предоставя на редица отдалечени места. Този оборот се получават на място, различно от мястото на евентуалната почивка. II. ГЕОГРАФСКО РАЗПРЕДЕЛЕНИЕ НА ОБОРОТА 1. Общо правило 45. Праговете, които са различни от посочените в член 1, параг- раф 2, буква а) и член 1, параграф 3, буква а) се отнасят до случаи, в които оборотът в рамките на Общността е достатъ- чен, за да е от значение за интересите на Общността, и които имат основно презграничен характер. За да се постигне това, те изискват оборотът да бъде географски разпределен. Втората алинея от член 5, параграф 1 гласи, че местоположението на оборота се определя от местоположението на клиента към момента на сделката: „Оборотът в Общността или в една държава-членка следва да включва продажбите на продукти и предоставянето на услуги на предприятия или потребители в Общността или в тази държава-членка, в зависимост от случая. “ 46. Позоваването на „продавани продукти“ и „предоставяни услуги“ не е предназначено да създава дискриминация между стоки и услуги посредством съсредоточаване върху това къде се извършва продажбата в случаите, когато става въпрос за стоки, а върху мястото, където се предоставя услугата (което може да е различно от това къде е продадена услугата), когато става въпрос за услуги. И в двата случая оборотът следва да се приеме, че е направен на мястото, където се намира потреби- телят, защото в повечето случаи това е мястото, където е направена сделката, където е генериран оборотът на съответ- ния доставчик, и където се конкурират алтернативни доставчици (1). Втората алинея от член 5, параграф 1 не се концентрира върху местата на употреба на стоката или услу- гата или където са произтекли ползите от стоката или услу- гата. В случаите на движими стоки една кола може да бъде придвижвана в цяла Европа от нейния купувач, но тя се при- добива само на едно място – Париж, Берлин или Мадрид. Такъв е също и случая с тези услуги, при които е възможно да (1) Ако мястото, където се намира потребителят към момента на продаж- бата на стоки или услуги и мястото, където се изготвя впоследствие сметката, са различни, оборотът се счита, че е направен на първото място. 47. Това се отнася дори за случаите, когато една многонационална корпорация има стратегия за закупуване в Общността и сред- ствата, необходими за нейните стоки или услуги произтичат от едно място. Фактът, че компонентите впоследствие се използват в десет различни завода в много на брой държави- членки не променя факта, че сделката с компания извън гру- пата е била сключена само в една държава. Последващото разпределение до други места е чисто вътрешен въпрос на засегнатата компания. 48. Определени сектори, въпреки това, създават особени проб- леми по отношение на географското разпределение на оборота (виж раздел III). 2. Превръщане на оборота в екю 49. При превръщане на данните за оборота в екю, следва да бъде обърнато сериозно внимание на използваните обменни кур- сове. Годишният оборот на една компания следва да бъде по средния курс на обмяна за съответните дванадесет месеца. Този среден курс може да бъде предоставен от Комисията. Данните за одитираните годишни обороти не следва да бъдат разбивани до компоненти в зависимост от продажбите по тримесечия, месечния или седмичния курс, които индиви- дуално да бъдат преизчислени по съответния среден тримесе- чен, месечен или седмичен курс, към които след това се доба- вят данни в екю, за да се получи общата цифра за годината. 50. Когато една компания извършва продажби в различни валути, процедурата не е по-различна. Общият оборот, представен в консолидирани одитирани отчети в съответната за компа- нията валута, се превръща в екю по средния обменен курс за дванадесетте месеца. Местните валутни продажби не следва да бъдат директно превръщани в екю, тъй като тези данни не са от консолидираните одитирани отчети на компанията. 08/т. 3 BG Официален вестник на Европейския съюз 121 III. КРЕДИТНИ И ДРУГИ ФИНАНСОВИ ИНСТИТУЦИИ И — гаранции и задължения, ЗАСТРАХОВАТЕЛНИ ПРЕДПРИЯТИЯ 1. Дефиниции 51. Специфичния характер на банковите и застрахователни дей- ности е признат формално в Регламента за сливанията, който съдържа специални разпоредби, които регулират изчислява- нето на оборота в тези сектори (1). Независимо от това, че Рег- ламентът за сливанията не съдържа дефиниция на понятията „кредитни институции и други финансови институции“ по смисъла на от член 5, параграф 3, буква а), Комисията в своята практика постоянно прилага дефинициите, съгласно Първата и Втората банкови директиви: — търговия за собствена сметка или за сметка на потребите- лите на пазара на валутни инструменти, обмяна на чуждестранна валута, финансови договори за бъдеща доставка и опции, инструменти за обмяна и лихвени нива и прехвърляеми ценни книжа, — дялово участие и предоставяне на услуги, свързани с него, — консултиране на предприятия по отношение на капита- ловата структура, индустриалната стратегия и въпроси, свързани с търговията на дребно и консултации и услуги, свързани със сливания и продажба на предприятия, — „кредитна институция означава предприятие, чийто предмет на дейност е да получава депозити или други под- лежащи на изплащане средства от обществото и да пре- доставя кредити за своя сметка (2)“, — парично комисионерство, — „финансова институция означава предприятие, различно от кредитна институция, чиято основна дейност е да придобива холдинги или да извършва една или повече от точки от 2 до 12 от дейностите, изброени в приложението (3). “ 52. От дефиницията на „финансова институция“, дадена по-горе, е ясно, че, от една страна, холдинговите предприятия трябва да бъдат считани за финансови институции, а от друга, че предприятията, чиито обичаен предмет на дейност са едни от дейностите, изрично посочени в точки от 2 до 12 от горепо- соченото приложение, трябва също да бъдат считани за финансови институции по смисъла на буква а) от член 5, параграф 3 от Регламента за сливанията. Тези дейности включват: — предоставяне на заеми (inter alia потребителски кредити, ипотечни кредити, откупване на чужди кредити), — финансов лизинг, — услуги, свързани с парични трансфери, — управление на ценни книжа и консултиране, — съхранение и администриране на ценни книжа. 2. Изчисляване на оборот 53. Методите на изчисляване на оборота за кредитните и финан- сови институции и за застрахователните предприятия са опи- сани в член 5, параграф 3 от Регламента за сливанията. Целта на настоящия раздел е да предостави отговор на допълнител- ните въпроси, свързани с изчисляването на оборота за горе- посочените видове предприятия, които бяха повдигнати през първите години на прилагането на Регламента за сливанията. 2. 1. Кредитни и финансови институции (различни от финансови холдингови предприятия) — издаване и управление на платежни инструменти (кре- дитни карти, пътнически чекове и банкови драфтове), 2. 1. 1. Общи положения (1) Виж член 5, параграф 3 от Регламента за сливанията. (2) Член1 от Първата директива 77/780/ЕИО на Съвета от 12 декември 1977 г. относно координирането на законови, подзаконови и адми- нистративни разпоредби, отнасящи се до започване и осъществяване на дейност от кредитните институции (ОВ L 322, 17. 12. 1977 г. , стр. 30). (3) Член 1, параграф 6 от Втората директива 89/646/ЕИО на Съвета от 15 декември 1989 г. относно координацията на законови, подзако- нови и административни разпоредби, отнасящи се до започване и осъ- ществяване на дейност от кредитните институции (ОВ L 386, 30. 12. 1989 г. , стр. 1). 54. Обикновено няма сериозни трудности при прилагането на критерия за банков приход за дефиницията на световен обо- рот по отношение на кредитните институции и други видове финансови институции. Трудностите могат да възникнат при определяне на оборота в рамките на Общността и също в рам- ките на отделни държави-членки. В тези случаи подходящият критерий е местоположението на клона или подразделението, така както е предвидено в член 5, параграф 3, буква а), v), втора алинея от Регламента за сливанията. 122 BG Официален вестник на Европейския съюз 08/т. 3 2. 1. 2. Оборот на лизингови предприятия 55. Съществува фундаментална разлика, която трябва да се прави между финансовия лизинг и оперативния лизинг. По прин- цип, финансовият лизинг се предоставя за по-дълги периоди от време, в сравнение с оперативния и собствеността по прин- цип се прехвърля на лизингополучателя в края на срока на лизинга чрез опция за покупка, която е включена в договора за лизинг. Обратното, при един оперативен лизинг, собстве- ността не се прехвърля на лизингополучателя в края на дого- вора за лизинг, а средствата за оборудване са включени в лизинговите плащания. Поради това, финансовия лизинг функционира като заем за заемодателя, така че да се даде въз- можност на лизингополучателя да закупи определени активи. Затова финансовата лизингова компания е финансова инсти- туция по смисъла на буква а) от член 5, параграф 3 и нейният оборот следва да се изчислява посредством прилагане на спе- цифични правила, свързани с изчисляването на оборота на кредитните и други финансови институции. Като се има предвид, че оперативните лизингови дейности нямат тази заемни функции, те не се считат за предоставяни от финан- сови институции, най-малкото като основна дейност, и поради това по отношение на тях са приложими правилата за изчисляване на общия оборот, които се съдържат в член 5, параграф 1 (1). 2. 2. Застрахователни дружества 2. 2. 1. Брутни премии презастраховането). Изходящи или външни застрахова- телни премии, т. е. всички суми, платени или платими от засегнатото дружество, за да се покрие презастраховката, са включени в брутните премии, по смисъла на Регламента за сливанията, — винаги, когато се използва думата „премии“ (брутни пре- мии, нетни премии, изходящи презастрахователни премии и т. н. ), се имат предвид не само премиите, свързани с новите застрахователни договори, сключени по време на финансовата година, която се разглежда, а също така и всички премии по договори, които са сключени пре- дишни години, но които остават в сила по време на периода, който се разглежда. 2. 2. 2. Инвестиции на застрахователни дружества 57. С цел създаване на подходящи резерви, позволяващи плаща- нията по предявени искове, застрахователните дружества, които също така се разглеждат и като институционални инвеститори, обикновено имат огромно портфолио от инвестиции в дялове, лихвоносни ценни книжа, земя, собственост и други активи, които дават възможност за годишен доход, който не се счита за оборот на застраховател- ните дружества. следва да 56. Прилагането на понятието за брутни премии като мярка за оборот за застрахователните дружества повдига допълнителни въпроси, независимо от дефиницията, съдържаща се в буква б) от член 5, параграф 3 от Регламента за сливанията. Поради това е необходимо да се направят следните уточнения: — „брутни“ премии са сумите от получените премии (които могат да включват получени презастрахователни премии, ако засегнатото дружество развива дейност в областта на 58. По отношение прилагането на Регламента за сливанията, основното разграничение следва да се прави между чисто финансови инвестиции това са тези инвестиции, които застра- хователното дружество прави в определени предприятия, но не участва в управлението на тези предприятия, и тези инвестиции, водещи до придобиване на пакет, който дава право на контрол в едно предприятие, като по този начин се дава възможност на застрахователното дружество да упраж- нява решаващо влияние върху стопанската дейност на засегнатото дъщерно дружество или асоциирано предприятие. В тези случаи член 5, параграф 4 от Регламента за сливанията се прилага и оборотът на дъщерното дружество или клона се допълва към оборота на застрахователното дружество за да се определят праговете, за сливанията (2). установени в Регламента (1) Виж дело IV/M. 234 — GECC/Avis Lease, 15 юли 1992 г. (2) Виж дело IV/M. 018 — AG/AMEV, от 21 ноември 1990 г. 08/т. 3 BG Официален вестник на Европейския съюз 2. 3. Финансови холдигнови дружества (1) 59. Финансово холдингово дружество е финансова институция и поради това, изчисляването на нейния оборот следва да се извършва по установения в буква а) от член 5, параграф 3) критерий за изчисляване на оборота на кредитни и други финансови институции. Въпреки това, тъй като основната цел на финансовото холдингово дружество е да придобива и управлява участие в други предприятия, член 5, параграф 4 е също приложим (както и по отношение на застрахователни дружества) по отношение на тези участия, които дават въз- можност на финансовото холдингово дружество да упраж- нява решаващо влияние върху бизнес поведението на съответ- ните предприятия. Така оборотът на едно финансово холдингово дружество по принцип трябва да се изчислява в съответствие с член 5, параграф 3, но може да е необходимо да се добави оборота на предприятия, попадащи в катего- риите, установени в член 5, параграф 4 („член 5, параграф 4 дружества“). На практика, първо трябва да се вземе оборот на едно финан- сово холдингово дружество (неконсолидирано). След това се добавя оборотът на предприятията, посочени в член 5, параг- раф 4, като се приспадат дивидентите и другите приходи, раз- пределени от тези предприятия на финансовите холдингови дружества. По-долу е представен пример за такъв вид изчис- ление: 1. 2. Оборот, свързан с финансовите дейности (от неконсолидираните P&L) Оборот, свързан със застрахователните дружес- тва, посочени в член 5, параграф 4 Милиона екю 3000 300 3. 4. 5. Оборот на промишлени предприятия, посочени в член 5, параграф 4 Приспадане на дивиденти и други доходи от предприятията 2 и 3, посочени в член 5, параг- раф 4 Общ оборот на финансовите дружества и тех- ните групи 123 2000 (200) 5100 60. При такива изчисления може да е необходимо да се отчете наличието на различни счетоводни правила, и по-специално на тези, свързани с подготовката на консолидираните отчети, които независимо от това, че са хармонизирани в известна степен, не са идентични в рамките на Общността. Докато това съображение се прилага по отношение на всеки вид засегнато предприятие по смисъла на Регламента за сливанията, то е от особена важност в случаите на финансовите холдингови дружества (2), където броят и различните видове предприя- тия, които се контролират, и степента на контрола, който се упражнява от холдинговото дружество по отношение на тези дъщерни дружества, клонове и други предприятия, в които то има дялово участие, изисква внимателна преценка. 61. Изчислението на оборота на финансовите холдингови дружес- тва, така както е описано по-горе, може на практика да се окаже трудно. Поради това, стриктното и детайлно прилагане на настоящия метод е необходимо само в случаите, когато изглежда, че оборотът на едно финансово холдингово дружес- тво е вероятно да се доближи до праговете, предвидени в Рег- ламента за сливанията; в други случаи може да е очевидно, че оборотът е далече от праговете на Регламента за сливанията и поради това публикуваните отчети да са достатъчни, за да се определи юрисдикцията. (1) Принципите, установени в настоящия параграф за финансовите холдингови дружества може, в определена степен, също да се прила- гат по отношение на дружествата за управление на фондове. (2) Виж например дело IV/M. 166 — Torras/Sarrió, от 24 февруари 1992 г. , дело IV/M. 213 — Hong Kong and Shanghai Bank/Midland, от 21 май 1992 г. , дело IV/M. 192 — Banesto/Totta, от 14 април 1992 г


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 523/98 af Susan WADDINGTON til Kommissionen. Anvendelsen af landbrugsinterventionslagre - frugt og grønsager

eurovoc_concepts:
EU aid
common organisation of markets
delivery
educational institution
fruit
intervention stock
producer organisation
production surplus
vegetable
voluntary organisation

formats: html pdf print

text: 2. 10. 98 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 304/125 (98/C 304/188) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-0522/98 af Shaun Spiers (PSE) til Kommissionen (2. marts 1998) Om: Slagtedyrs velf(cid:230)rd Hvorn(cid:229)r agter Kommissionen at frems(cid:230)tte forslag om forbedring af slagtedyrs velf(cid:230)rd? Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Franz Fischler (16. marts 1998) Artikel 13 i direktiv 93/119/EF om beskyttelse af dyr p(cid:229) slagte- eller aflivningstidspunktet (1) kr(cid:230)ver, at Kommissionen forel(cid:230)gger R(cid:229)det en rapport, som er udarbejdet p(cid:229) grundlag af en udtalelse fra Den Videnskabelige Veterin(cid:230)rkomite· og ledsaget af relevante forslag med hensyn til anvendelse af bl. a. pistoler med skarp ammunition, gasarter eller kombinationer heraf til bedłvelse eller aflivning og andre bedłvelses- eller aflivningsmetoder, der er videnskabeligt godkendte. Det er Kommissionens hensigt at freml(cid:230)gge rapporten sammen med passende forslag for R(cid:229)det i den n(cid:230)rmeste fremtid. (1) EFT L 340 af 31. 12. 1993, s. 21. (98/C 304/189) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-0523/98 af Susan Waddington (PSE) til Kommissionen (2. marts 1998) Om: Anvendelsen af landbrugsinterventionslagre › frugt og grłnsager Ifłlge pressemeddelelser g(cid:229)r millioner kilogram frugt- og grłnsagsoverskud til spilde i stedet for at blive uddelt til skoler i hele Unionen, p(cid:229) denne baggrund spłrger jeg Kommissionen, hvilke foranstaltninger den tr(cid:230)ffer for at głre det publikt, at frugt- og grłnsagsoverskud stilles til r(cid:229)dighed for skoler? Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Franz Fischler (2. april 1998) Der er i medfłr af R(cid:229)dets forordning (EF) nr. 2200/96 (1) mulighed for at foretage en gratis uddeling af frugt og grłntsager i skoler. Der kan ogs(cid:229) uddeles frugt og grłntsager gratis til andre form(cid:229)l s(cid:229)som velgłrende institutioner og bl. a. hospitaler og f(cid:230)ngsler. For at reklamere for dette initiativ underretter medlemsstaterne producentorganisationerne og skolerne eller andre institutioner, der m(cid:229)tte v(cid:230)re interesseret i en gratis uddeling af n(cid:230)vnte produkter, og de bidrager ogs(cid:229) til at formidle kontakt mellem producentorganisationerne og de p(cid:229)g(cid:230)ldende institutioner. P(cid:229) baggrund af produkternes art og de hłje transportomkostninger er det nłdvendigt, at uddelingen sker lokalt. For at fremme den gratis uddeling af disse produkter, der er trukket tilbage fra markedet, betaler EU flere af omkostningerne, bl. a. udgifterne til transport mellem det sted, hvor produkterne tilbagekłbes, og leveringsstedet, samt sorterings- og emballeringsomkostningerne (for citrusfrugter og (cid:230)bler). Der er for produktions(cid:229)ret 1997/1998 endvidere indfłrt en finansiel stłtte til behandling af de produkter, der tr(cid:230)kkes tilbage fra markedet, med henblik p(cid:229) producentorganisationernes forsendelse af disse produkter til skoler og institutioner. De producentorganisationer, der foretager tilbagekłbene, skal foretage en gratis uddeling frem for en biologisk nedbrydning af produkterne. (1) EFT L 297 af 28. 10. 1996


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 511/98 van Dominique SOUCHET aan de Commissie. Verbod op het gebruik van drijfnetten

eurovoc_concepts:
Atlantic Ocean
Baltic Sea
UN resolution
anti-discriminatory measure
fishing area
fishing net
fishing regulations
fishing rights
fishing vessel
sea fishing

text: C 386/22 Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen NL 11. 12. 98 (98/C 386/027) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0507/98 van Dominique Souchet (I-EDN) aan de Commissie (2 maart 1998) Betreft: Verbod op het gebruik van drijfnetten Volgens de verklaringen van de heer Morley op de vergadering van de Commissie visserij op 3 februari 1998 zou de Raad voornemens zijn de communautaire financiºle middelen te gebruiken om ervoor te zorgen dat de Franse, Britse en Ierse staande-wantvisserij op tonijn in de Atlantische Oceaan verdwijnt. De heer Morley wees op het beleid van diversificatie dat in Italiº wordt gevolgd en noemde dit een te volgen voorbeeld. Zou het niet nuttig zijn dat de Commissie eerst onderzoekt wat de eigenlijke resultaten van het Italiaanse beleid zijn vooraleer zij plannen maakt om deze formule ook in de Atlantische Oceaan toe te passen? Beschikt de Commissie over harde bewijzen dat er in de Middellandse Zee echt niet langer wordt gevist met drijfnetten van illegale lengte? Is zij er zeker van dat de schepen die steun hebben ontvangen niet onder een andere vlag zijn gaan varen en dat de betrokken eigenaars en bemanningen werkelijk hun vroegere activiteiten hebben stopgezet? (98/C 386/028) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0509/98 van Dominique Souchet (I-EDN) aan de Commissie (2 maart 1998) Betreft: Verbod op het gebruik van drijfnetten Het Wetenschappelijk, Technisch en Economisch ComitØ voor de visserij, een onderzoeksorgaan van de Commissie, heeft de adequaatheid van de methodologie en de kwaliteit van de resultaten erkend van de studie die in 1993 werd uitgevoerd door het IFREMER (Frans onderzoeksinstituut voor de exploitatie van de zee) over de gevolgen van de visserij met drijfnetten op het milieu in de Atlantische Oceaan. In zijn conclusies merkt het ComitØ alleen op dat de visserij met drijfnetten van dichtbij moet worden gevolgd. Sedert 1993 is de lengte van de drijfnetten beperkt tot 2,5 km, is het aantal schepen dat gebruik maakt van dit werktuig teruggelopen en is de technologie van de netten verbeterd. Het is zeker dat de vissterfte hierdoor sterk is teruggedrongen. Vindt de Commissie het in het licht van deze ontwikkeling redelijk om haar voorstel inzake de afschaffing van het gebruik van drijfnetten in de Atlantische Oceaan (buiten de kustzones) te handhaven? (98/C 386/029) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0511/98 van Dominique Souchet (I-EDN) aan de Commissie (2 maart 1998) Betreft: Verbod op het gebruik van drijfnetten Het is zeker dat in de Baltische Zee accidentele bijvangst met drijfnetten voorkomt. Uit de door het CIEM verzamelde gegevens blijkt dat in deze netten ook verscheidene vogelsoorten (zeekoet en kleine pingu(cid:239)n) en zeezoogdieren (zeehond en bruinvis) gevangen worden. Onder deze zeezoogdieren bevinden zich soorten waarvan de populatie in deze zones zeer sterk is teruggelopen (bruinvis en zeehond). Bovendien wordt in de Baltische Zee de voorraad wilde zalm met uitsterven bedreigd. Vindt de Commissie het in het licht van deze informatie logisch om het gebruik van drijfnetten van 2,5 km in de Atlantische Oceaan (buiten de kustzones) te verbieden, terwijl in de Baltische Zee het gebruik van drijfnetten van 21 km (het reservenet niet bijgerekend) wordt toegestaan?


title: Comunicarea Comisiei privind conceptul de concentrare în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 4064/89 al Consiliului privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (98/C 66/02)Text cu relevanță pentru SEE.

eurovoc_concepts:
company structure
consortium
economic concentration
merger
merger control
shareholding

text: 08/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 93 31998Y0302(02) C 66/5 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE 2. 3. 1998 COMUNICAREA COMISIEI privind conceptul de concentrare în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 4064/89 al Consiliului privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (98/C 66/02) (Text cu relevanță pentru SEE) I. INTRODUCERE II. FUZIUNI ÎNTRE ÎNTREPRINDERI CARE AU FOST ANTERIOR INDEPENDENTE III. PRELUAREA CONTROLULUI 1. Control exclusiv 2. Control în comun 2. 1. Paritatea drepturilor de vot sau de reprezentare în organele de decizie 2. 2. Drepturi de veto 2. 3. Exercitare în comun a drepturilor de vot 2. 4. Alte considerații privind controlul în comun 2. 5. Control comun pe o perioadă limitată 3. Control printr-un acționar unic pe baza drepturilor de veto 4. Modificări în structura controlului IV. EXCEPȚII V. OBSERVAȚII FINALE I. INTRODUCERE 1. Prezenta comunicare are rolul de a explica modul în care Comi- sia interpretează termenul „concentrare” utilizat la articolul 3 din Regulamentul (CEE) nr. 4064/89 al Consiliului (1), astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1310/97 (2) (denumit în continuare „Regulamentul privind concentrările economice”). Această orientare formală privind interpretarea articolului 3 trebuie să permită societăților să determine mai rapid, încă înainte de a contacta Comisia, dacă ș(cid:13)i în ce măsură activitățile lor fac obiectul controlului comunitar al concentrărilor economice. Prezenta comunicare înlocuieș(cid:13)te Comunicarea privind noțiu- nea de concentrare (3). (1) (2) (3) JO L 395, 30. 12. 1989, p. 1, versiune corectată JO L 257, 21. 9. 1990, p. 13. JO L 180, 9. 7. 1997, p. 1. JO C 385, 31. 12. 1994, p. 5. Prezenta comunicare se referă la alineatele (1), (3), (4) ș(cid:13)i (5) ale articolului 3. Interpretarea articolului 3 privind societățile în comun, tratată în special la articolul 3 alineatul (2), este stabi- lită în Comunicarea Comisiei privind conceptul de societăți în comun cu funcționalitate deplină. Indicațiile din prezenta comunicare se bazează pe experiența Comisiei în aplicarea Regulamentului privind concentrările economice de la intrarea acestuia în vigoare la data de 21 decembrie 1990. Principiile enunțate de prezenta comuni- care sunt puse în aplicare ș(cid:13)i dezvoltate de Comisie în practica sa decizională. În conformitate cu motivul 23 din Regulamentul (CEE) nr. 4064/89, conceptul de concentrare vizează numai opera- țiunile care determină schimbări pe termen lung în structura întreprinderilor în cauză. Articolul 3 alineatul (1) prevede că o astfel de schimbare structurală are loc fie prin fuziunea dintre două întreprinderi care au fost anterior independente, fie prin 2. 3. 94 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 08/vol. 3 preluarea controlului altei întreprinderi în întregime, fie al unei părți din aceasta. 4. Pentru a determina existența unei concentrări în temeiul Regu- lamentului privind concentrările economice, se iau în consi- derare mai degrabă criteriile calitative decât cantitative, punând accent pe conceptul de control. Aceste criterii vizează considerații de drept ș(cid:13)i de fapt. Prin urmare, o concentrare poate fi rezultatul unor circumstanțe juridice sau de facto. baza unui contract (2). În cazul în care această situație conduce de facto la o contopire a întreprinderilor, rezultând o unitate economică comună autentică, operațiunea se consideră fuzi- une. O premisă necesară pentru a stabili dacă este vorba des- pre o unitate economică creată în comun este existența con- ducerii economice unice permanente. Alți factori relevanți ar putea între întreprinderi din cadrul grupului, precum ș(cid:13)i responsabilitatea solidară față de mediul extern. Fuziunea de facto poate fi con- solidată prin participații încruciș(cid:13)ate între întreprinderile care formează unitatea economică. compensarea profitului ș(cid:13)i pierderilor fi 5. Articolul 3 alineatul (1) economice defineș(cid:13)te două din Regulamentul privind categorii de concentrările concentrare: — cele care rezultă prin fuziunea între întreprinderi care au fost anterior independente [litera (a)]; — cele care rezultă prin preluarea controlului [litera (b)]. III. PRELUAREA CONTROLULUI Cele două tipuri de concentrări sunt prezentate în continuare în secțiunea II, respectiv III. 8. Articolul 3 alineatul (1) litera (b) prevede că o concentrare apare în cazul preluării controlului. Controlul poate fi preluat de o întreprindere care acționează individual sau de două sau mai multe întreprinderi care acționează solidar. II. FUZIUNI ÎNTRE ÎNTREPRINDERI CARE AU FOST ANTERIOR INDEPENDENTE 6. O fuziune în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul privind concentrările economice are loc atunci când două sau mai multe întreprinderi se contopesc, dând naș(cid:13)tere unei noi întreprinderi ș(cid:13)i încetând să mai existe ca persoane juridice distincte. O fuziune se poate produce ș(cid:13)i în cazul în care o întreprindere este absorbită de alta, aceasta din urmă păstrându-ș(cid:13)i identitatea juridică, iar cealaltă încetând să mai existe ca persoană juridică. 7. În sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a), o fuziune se poate produce ș(cid:13)i în cazul în care, chiar în absența unei fuziuni în plan juridic, combinarea activităților unor întreprinderi, care au fost anterior independente, conduce la crearea unei singure unități economice (1). Această situație apare, în special, atunci când două sau mai multe întreprinderi, care îș(cid:13)i păstrează personalitatea juridică, au o conducere comună instituită pe Controlul poate fi, de asemenea, preluat de o persoană care deja controlează (exclusiv sau în comun) cel puțin o între- prindere sau de o combinație de persoane (care deja contro- lează o altă întreprindere) ș(cid:13)i/sau întreprinderi. Termenul „persoană” în acest context include organisme publice (3)ș(cid:13)i private, precum ș(cid:13)i persoane fizice. Aș(cid:13)a cum este definită în sensul Regulamentului privind concentrările economice, concentrarea se limitează la modificările din structura Prin urmare, restructurarea internă în cadrul unui grup de societăți nu poate constitui o concentrare. controlului. În mod excepțional, se poate întâmpla ca atât întreprinderea care preia controlul, cât ș(cid:13)i cea preluată să fie societăți publice deținute de acelaș(cid:13)i stat (sau de acelaș(cid:13)i organism public). În acest caz, pentru a ș(cid:13)ti dacă operațiunea trebuie considerată ca o restructurare internă, trebuie să se stabilească dacă înainte ambele întreprinderi au făcut parte din aceeaș(cid:13)i unitate economică în sensul motivului 12 al Regulamentul (CEE) nr. 4064/89. În cazul în care întreprinderile au făcut parte din unități economice diferite cu putere de decizie autonomă, (1) Pentru a determina dacă întreprinderile au fost înainte independente, controlul poate constitui un element relevant. Noțiunea de control este tratată în general la alineatul (12) ș(cid:13)i următoarele. În cazul în speță, se consideră că acționarii minoritari dețin controlul, în cazul în care înainte au obținut majoritatea voturilor privind deciziile impor- tante luate în adunările generale ale acționarilor. Perioada de referință în acest context este în mod normal de trei ani. (3) (2) Este cazul, de exemplu, al unui „Gleichordnungskonzern” în dreptul german, anumite „Groupements d′Intérets Économiques” în dreptul francez ș(cid:13)i anumite societăți de persoane în dreptul anglo-saxon. Inclusiv statul, de exemplu, Cauza IV/M. 157 – Air France/Sabena, din 5 octombrie 1992, în legătură cu statul belgian sau alte organisme publice, cum ar fi Treuhand în Cauza IV/M. 308 – Kali und Saly/MDK/Treuhand, din 14 decembrie 1993. 08/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 95 se consideră că operațiunea constituie o concentrare ș(cid:13)i nu restructurare internă (1). Cu toate acestea, în mod normal, o astfel de putere de decizie autonomă nu există, în cazul în care întreprinderile fac parte din acelaș(cid:13)i holding (2). 11. Obiectul controlului poate fi reprezentat de una sau mai multe întreprinderi care sunt persoane juridice, activele aces- tora sau o parte din aceste active (5). Respectivele active, care pot fi mărci sau licențe, trebuie să constituie o activitate comercială căreia i se poate atribui în mod clar o cifră de afaceri. 9. Pentru a determina dacă o operațiune va conduce la prelua- rea controlului, trebuie să se țină seama de mai multe elemente de drept ș(cid:13)i/sau de fapt. Preluarea drepturilor de pro- prietate ș(cid:13)i acordurile acționarilor sunt importante, dar nu sunt singurele elemente implicate: relațiile pur economice pot avea, de asemenea, un rol decisiv. Prin urmare, în cazuri excepționale, dependența economică poate conduce la controlul de facto, în special, de exemplu, atunci când acor- duri de aprovizionare sau credite pe termen lung foarte importante oferite de furnizori sau clienți, asociate legături- lor structurale, permit exercitarea unei influențe decisive (3). 12. Preluarea controlului se poate face sub forma controlului exclusiv sau a controlului comun. În ambele cazuri, controlul este definit ca posibilitatea de a exercita o influență decisivă asupra unei întreprinderi în temeiul drepturilor, contractelor sau al altor mijloace [articolul 3 alineatul (3)]. Preluarea controlului poate avea loc, chiar dacă nu este inten- ția declarată a părților (4). În afară de aceasta, Regulamentul privind concentrările economice defineș(cid:13)te clar controlul ca „posibilitatea de a exercita o influență decisivă” mai degrabă decât exercitarea efectivă a respectivei influențe. 1. Control exclusiv 10. Cu toate acestea, de regulă, controlul este preluat de persoane sau întreprinderi care sunt titulari ai drepturilor sau benefi- ciari ai drepturilor care le conferă control [articolul 3 alinea- tul (4) litera (a)]. În mod excepțional, se poate întâmpla ca titularul legal al pachetului de control să fie altul decât persoana fizică sau întreprinderea care deține de fapt puterea reală de a exercita drepturile conferite de respectivul pachet. Este, de exemplu, cazul unei întreprinderi care se foloseș(cid:13)te de o altă persoană sau o altă întreprindere pentru preluarea pachetului de control ș(cid:13)i îș(cid:13)i exercită drepturile prin acea persoană sau întreprindere, chiar dacă aceasta din urmă este formal titularul drepturilor. În această situație de excepție, controlul este preluat de întreprinderea care se află în realitate în spatele operațiunii ș(cid:13)i deține puterea de a controla între- prinderea țintă [articolul 3 alineatul (4) litera (b)]. Pentru a demonstra acest tip de control indirect este necesară o serie de factori, cum ar fi sursa de finanțare sau legăturile de familie. (1) Cauza IV/M. 097 – Péchiney/Usinor, din 24 iunie 1991; Cauza IV/M. 216 – CEA Industrie/France Telecom/SGS-Thomson, din 22 februarie 1993. (2) A se vedea punctul 55 din Comunicarea privind conceptul de întreprinderi implicate. (3) De exemplu, în cazul deciziei Usinor/Bamesa adoptate de Comisie în conformitate cu Tratatul CECO. A se vedea ș(cid:13)i Cauza IV/M. 258 – CCIE/GTE, din 25 septembrie 1992 ș(cid:13)i Cauza IV/M. 697 – Lockheed Martin Corporation/Loral Corporation, din 27 martie 1996. (4) Cauza IV/M. 157 – Air France/Sabena, din 5 octombrie 1992. 13. În mod normal, controlul exclusiv este preluat pe căi juridice, atunci când o întreprindere dobândeș(cid:13)te majoritatea drepturi- lor de vot ale unei societăți. Nu are importanță dacă s-a preluat 50 % plus 1 acțiune (6) sau 100 % din capitalul social (7). În absența altor elemente, o preluare, care nu include majoritatea drepturilor de vot, nu conferă control, chiar dacă s-a preluat majoritatea capitalului social. 14. Controlul exclusiv poate fi preluat ș(cid:13)i cu „minoritate califi- cată”. Acest lucru se poate stabili prin circumstanțe de drept ș(cid:13)i/sau de facto. Din punct de vedere juridic, preluarea controlului se poate realiza în cazul în care acționariatul minoritar deține drepturi speciale. Aceste drepturi constau în acțiuni preferențiale din care decurge o majoritate a drepturilor de vot sau alte drepturi care permit acționarului minoritar să decidă asupra strategiei comerciale a societății-țintă, cum ar fi puterea de a numi mai mult de jumătate din membrii consiliului de supraveghere sau ai consiliului de administrație. (5) Cauza IV/M. 286 – Zürich/MMI, din 2 aprilie 1993. (6) Cauza IV/M. 296 – Crédit Lyonnais/BFG Bank, din 11 ianuarie 1993. (7) Cauza IV/M. 299 – Sara Lee/BP Food Division, din 8 februarie 1993. 96 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 08/vol. 3 Un acționar minoritar poate fi, de asemenea, considerat ca deținând controlul exclusiv de facto. Este cazul în care, de exemplu, este foarte mare probabilitatea ca acționarul să obțină majoritate în adunarea generală a acționarilor, datorită faptului că restul acțiunilor sunt dispersate (1). În acest caz, este puțin probabil ca toți acționarii mai mici să fie prezenți sau reprezentați în adunarea generală a acționarilor. Pentru a stabili dacă există sau nu control exclusiv într-o anumită situație, se are în vedere prezența acționarilor în anii ante- riori. În cazul în care, pe baza numărului acționarilor prezenți la adunarea generală, se constată că un acționar minoritar obține o majoritate stabilă a voturilor la adunarea în cauză, se consideră că acționarul minoritar respectiv deține controlul exclusiv asupra întreprinderii (2). Controlul exclusiv poate fi, de asemenea, exercitat de un acționar minoritar care are dreptul de a gestiona activitățile unei societăți ș(cid:13)i de a decide asupra politicii sale comerciale. 17. Conceptul de control în sensul Regulamentului privind concentrările economice poate fi diferit de cel care se aplică în domenii de reglementare specifice privind, de exemplu, normele prudențiale, fiscalitatea, transportul aerian sau mass- media. În afară de aceasta, legislația națională a unui stat membru poate să prevadă norme specifice privind structura organelor de decizie dintr-o întreprindere, în special în ceea ce priveș(cid:13)te drepturile reprezentanților lucrătorilor. Deș(cid:13)i res- pectiva legislație conferă o anumită putere de control unor în persoane, altele decât acționarii, conceptul de control sensul Regulamentului privind concentrările economice se referă numai la mijloacele de influență de care beneficiază în mod normal proprietarii întreprinderii. În fine, prerogativele exercitate de stat în calitate de autoritate publică ș(cid:13)i nu de în măsura în care se limitează la protejarea acționar, interesului public, nu constituie control în sensul Regulamen- tului privind concentrările economice, întrucât scopul ș(cid:13)i efec- tul prerogativelor în cauză nu constau în a permite statului să activității o exercite întreprinderii (6). influență decisivă asupra 15. Opțiunea de a achiziționa sau converti acțiuni nu poate conferi control exclusiv decât dacă respectiva opțiune este exercitată într-un viitor apropiat în temeiul unor acorduri obligatorii din punct de vedere legal (3). Cu toate acestea, exercitarea probabilă a opțiunii poate fi luată în calcul ca un element suplimentar care, împreună cu alte elemente, poate conduce la concluzia că există control exclusiv. 16. Schimbarea controlului comun în control exclusiv al unei întreprinderi se consideră a fi o concentrare în sensul Regu- lamentului privind concentrările economice, deoarece influ- ența exercitată individual se deosebeș(cid:13)te considerabil de influ- ența decisivă exercitată în comun (4). Din acelaș(cid:13)i motiv, o operațiune care constă din preluarea controlului comun asu- pra unei părți dintr-o întreprindere ș(cid:13)i a controlului exclusiv asupra altei părți din aceeaș(cid:13)i întreprindere, este considerată în principiu ca reprezentând două concentrări distincte în sensul Regulamentului privind concentrările economice (5). (1) Cauza IV/M. 025 – Arjomari/Wiggins Teape, din 10 februarie 1990. (2) Cauza IV/M. 343 – Société Générale de Belgique/Générale de Banque, din 3 august 1993. (3) Hotărârea în Cauza T 2/93, Air France c. Comisiei, Culegere 1994, p. II-323. (4) Subiectul este abordat la punctele 30, 31 ș(cid:13)i 32 din Comunicarea pri- vind conceptul de întreprinderi implicate. 2. Control comun 18. Ca ș(cid:13)i în cazul controlului exclusiv, preluarea controlului comun (care include trecerea de la controlul exclusiv la controlul comun) poate fi, de asemenea, realizată pe căi juri- dice sau de facto. Controlul comun presupune că acționarii (societățile mamă) trebuie să convină asupra deciziilor impor- tante care se referă la întreprinderea controlată (societatea în comun). 19. Controlul comun presupune că două sau mai multe întreprinderi sau persoane au posibilitatea să exercite o influ- ență decisivă asupra altei întreprinderi. În contextul de față, influența decisivă înseamnă, în mod normal, puterea de a bloca acțiuni care determină strategia comercială a unei întreprinderi. Spre deosebire de controlul exclusiv, care con- feră unui acționar anume puterea de a determina deciziile strategice dintr-o întreprindere, controlul comun se caracte- rizează prin posibilitatea apariției unei situații de blocaj deter- minată de faptul că două sau mai multe societăți mamă au puterea de a respinge deciziile strategice propuse. Prin urmare, respectivii acționari trebuie să convină asupra poli- ticii comerciale a societății în comun. (5) Cauza IV/M. 409 – ABB/Renault Automation, din 9 martie 1994. (6) Cauza IV/M. 493 – Tractebel/Distrigaz II, din 1 septembrie 1994. 08/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 97 2. 1. Paritatea drepturilor de vot sau de reprezentare în organele de decizie 20. Cea mai evidentă formă de control comun este aceea în care există numai două societăți mamă care îș(cid:13)i împart în mod egal drepturile de vot dintr-o societate în comun. În acest caz, nu este nevoie de un acord formal între cele două societăți. Cu toate acestea, în cazul în care există un acord formal, acesta trebuie să respecte principiul egalității între societățile mamă, stabilind, de exemplu, că fiecare are dreptul la acelaș(cid:13)i număr de reprezentanți în organele de conducere ș(cid:13)i că nici unul dintre membri nu are vot decisiv (1). Paritatea se poate obține ș(cid:13)i în cazul în care ambele societăți mamă au dreptul să numească un număr egal de reprezentanți în organele de decizie ale societății în comun. 2. 2. Drepturi de veto 21. Controlul comun este posibil chiar ș(cid:13)i atunci când nu există egalitate între cele două societăți mamă în ceea ce priveș(cid:13)te voturile sau reprezentarea în organele de decizie sau atunci când există mai mult de două societăți mamă. Este cazul acționarilor minoritari cu drepturi suplimentare care le permit să se opună deciziilor esențiale pentru strategia comercială a societății în comun (2). Respectivele drepturi de veto pot fi introduse în statutul societății în comun sau sta- bilite pe baza unui acord între societățile mamă. Drepturile de veto pot lua forma unui cvorum specific necesar pentru deciziile care se iau în adunarea generală a acționarilor sau în consiliul de administrație, în măsura în care societățile mamă sunt reprezentate în acest consiliu. Este, de asemenea, posibil ca deciziile strategice să fie supuse spre aprobare unui organism special, de exemplu, consiliul de supraveghere, în care acționarii minoritari sunt reprezentați ș(cid:13)i fac parte din cvorumul necesar pentru acest tip de decizii. cum ar fi modificarea statutului, majorarea sau reducerea capitalului social sau lichidarea. De exemplu, un drept de veto care împiedică vânzarea sau lichidarea societății în comun nu conferă control comun acționarului minoritar implicat (3). 23. În schimb, drepturile de veto care conferă control comun vizează, de regulă, decizii ș(cid:13)i aspecte legate de buget, plan de afaceri, investiții importante sau numirea conducerii supe- rioare. Cu toate acestea, preluarea controlului comun nu pre- supune ca cel care preia controlul să aibă puterea de a exer- cita influență decisivă asupra administrării curente a unei întreprinderi. Esențial este faptul că drepturile de veto sunt suficiente pentru a permite societăților mamă să exercite o astfel de influență asupra strategiei comerciale a societății în comun. În afară de aceasta, nu este necesar să se menționeze faptul că unul dintre cei care preiau controlul comun al socie- tății în comun va face cu adevărat uz de influența sa decisivă. Este suficient că acesta are posibilitatea de a-ș(cid:13)i exercita influ- ența ș(cid:13)i deci că dispune de drepturi de veto. 24. Pentru a dobândi controlul comun, acționarul minoritar nu trebuie să aibă toate drepturile de veto menționate anterior. Este suficient ca acesta să dețină numai câteva drepturi de veto sau chiar unul singur. Rezultatul exercitării acestor drepturi depinde de semnificația exactă a dreptului de veto ș(cid:13)i de importanța acestuia în contextul activității desfăș(cid:13)urate de societatea în comun. Numirea conducerii ș(cid:13) i stabilirea bugetului 25. În general, cele mai importante drepturi de veto sunt cele pri- vind deciziile de numire a conducerii ș(cid:13)i bugetul. Puterea de a participa la stabilirea structurii conducerii îi dă titularului puterea de a-ș(cid:13)i exercita influența decisivă asupra politicii comerciale a unei întreprinderi. Acelaș(cid:13)i lucru este valabil ș(cid:13)i în întrucât bugetul ce priveș(cid:13)te deciziile referitoare la buget, determină structura exactă a activităților societății în comun ș(cid:13)i, mai ales, investițiile pe care aceasta le poate face. 22. Drepturile de veto menționate anterior trebuie să vizeze deciziile strategice privind activitatea societății în comun. Ele trebuie să fie distincte de drepturile de veto acordate în mod normal acționarilor minoritari pentru a le proteja interesele financiare în calitate de investitori în societatea în comun. Protejarea normală a drepturilor acționarilor minoritari în comun, vizează deciziile privind esența societății Planul de afaceri 26. Planul de afaceri prezintă în detaliu obiectivele unei societăți ș(cid:13)i măsurile care trebuie luate pentru atingerea obiectivelor în cauză. Un drept de veto asupra respectivului plan de afaceri poate fi suficient pentru a conferi control comun chiar în absența oricărui alt drept de veto. Pe de altă parte, (1) Cauza IV/M. 272 – Matra/CAP Gemini Sogeti, din 17 martie 1993. (2) Cauza T 2/93 – Air France c. Comisiei (ibidem). Cauza IV/M. 010 – Conagra/Idea, din 3 mai 1991. (3) Cauza IV/M. 062 – Eridania/ISI, din 30 iulie 1991. 98 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 08/vol. 3 în cazul în care planul de afaceri conține numai declarații generale privind obiectivele societății în comun, un drept de veto nu reprezintă decât un element de apreciere generală a controlului comun, dar nu este suficient pentru a conferi control comun. la politica sau strategia comercială ș(cid:13)i nici la buget sau plan de afaceri nu poate fi considerat un drept care conferă titularu- lui control comun (1). Investiții 2. 3. Exercitare în comun a drepturilor de vot 27. În cazul unui drept de veto asupra investițiilor, importanța acestui drept depinde, în primul rând, de nivelul investițiilor supuse spre aprobarea societăților mamă ș(cid:13)i, în al doilea rând, de rolul important sau nu al acestor investiții pentru piața pe care este prezentă societatea în comun. În ceea ce priveș(cid:13)te primul criteriu, fiind vorba de un volum mare de investiții care trebuie supuse spre aprobarea societăților mamă, acest drept de veto ține mai mult de protejarea normală a intere- selor unui acționar minoritar, decât de un drept care conferă putere de decizie în comun asupra politicii comerciale a societății în comun. În ceea ce priveș(cid:13)te cel de-al doilea criteriu, politica investițiilor unei întreprinderi este de regulă un ele- ment important pentru a aprecia existența controlului comun. Cu toate acestea, s-ar putea să existe piețe pe care investițiile nu joacă un rol semnificativ în comportamentul concurențial al unei întreprinderi. Drepturi specifice pieței 28. În afară de drepturile de veto tipice menționate anterior, există o serie de drepturi de veto legate de decizii specifice importante în contextul unei piețe respective pe care activează societatea în comun. Un exemplu este decizia pri- vind tehnologia care va fi folosită de societatea în comun, în cazul în care tehnologia este un element cheie pentru activitățile respectivei societăți în comun. Un alt exemplu se referă la piețele caracterizate prin diversificarea produselor ș(cid:13)i un grad ridicat de inovație. Pe astfel de piețe, dreptul de veto asupra deciziilor privind dezvoltarea de către societatea în comun a unor linii noi de produse poate constitui, de aseme- nea, un element important în stabilirea existenței controlului comun. Context global 29. Pentru a aprecia importanța relativă a drepturilor de veto, în cazul în care sunt multe astfel de drepturi, acestea nu trebuie evaluate în mod izolat. Dimpotrivă, pentru a determina exis- tența controlului comun, aceste drepturi trebuie considerate ca un tot. Cu toate acestea, un drept de veto care nu se referă în comun. Este cazul 30. Chiar în absența unor drepturi de veto specifice, două sau mai multe întreprinderi care achiziționează un pachet într-o altă întreprindere pot prelua minoritar de acțiuni controlul în care participațiile minoritare oferă împreună mijloacele pentru controlul între- prinderii țintă. Aceasta înseamnă că acționarii minoritari dețin împreună majoritatea drepturilor de vot, ș(cid:13)i aceș(cid:13)tia acționează împreună în exercitarea respectivelor drepturi. Acest mod concertat de acțiune poate decurge dintr-un acord obligatoriu din punct de vedere juridic sau poate fi stabilit de facto. 31. Modalitatea legală care asigură exercitarea în comun a drep- turilor de vot poate fi sub forma unui holding căruia acționarii minoritari îi transferă drepturile sau a unui acord prin care aceș(cid:13)tia se obligă să acționeze în acelaș(cid:13)i mod (acord de punere în comun a voturilor). 32. În mod cu totul excepțional, acțiunea colectivă poate să se producă de facto atunci când interesele comune care îi unesc pe acționarii minoritari sunt atât de puternice încât aceș(cid:13)tia nu vor acționa unul împotriva celuilalt în exercitarea drepturilor legate de societatea în comun. 33. În cazul preluării participațiilor minoritare, existența legătu- rilor anterioare dintre acționarii minoritari sau preluarea participațiilor printr-o acțiune concertată sunt factori care demonstrează existența interesului comun. 34. În cazul înființării unei societăți în comun noi, spre deosebire de achiziționarea de participații minoritare dintr-o societate preexistentă, este mai mare probabilitatea ca societățile mamă să acționeze în mod deliberat de comun acord. Acest lucru se întâmplă în cazul în care contribuția fiecărei societăți mamă este vitală pentru societatea în comun (de exemplu, tehnolo- gii speciale, cunoș(cid:13)tințe de specialitate sau contracte de apro- vizionare). În acest caz, societățile mamă pot asigura funcționarea societății în comun în deplină cooperare, doar (1) Cauza IV/M. 295 – SITA-RPC/SCORI, din 19 martie 1993. 08/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 99 pe baza acordului reciproc asupra deciziilor strategice impor- tante, chiar fără o dispoziție expresă privind drepturile de veto. Cu cât este mai mare numărul societăților mamă impli- cate într-o societate în comun, cu atât este mai mică proba- bilitatea unei asemenea situații. control comun în cazul în care votul decisiv poate fi expri- mat după o serie întreagă de arbitraje ș(cid:13)i încercări de reconciliere sau în cazul unui domeniu foarte limitat (1). 35. În absența intereselor comune puternice de tipul celor des- crise anterior, posibilitatea de modificare a alianțelor dintre acționarii minoritari exclude, în mod normal, prezumția exis- tenței controlului comun. Atunci când nu există o majoritate stabilă în procedura de luare a deciziilor, iar majoritatea poate fi de fiecare dată oricare dintre variatele combinații dintre acționarii minoritari, nu se poate presupune că acționarii minoritari controlează în comun întreprinderea. În acest context, nu este suficient să existe acorduri între două sau mai multe părți cu acelaș(cid:13)i procent din capitalul social al unei întreprinderi, prin care să se stabilească drepturi ș(cid:13)i puteri identice între părți. De exemplu, în cazul unei întreprinderi cu trei acționari, fiecare deținând câte o treime din capitalul social ș(cid:13)i fiecare având dreptul să aleagă o treime din membrii consiliului de administrație, acționarii nu îș(cid:13)i exercită în comun controlul, întrucât deciziile trebuie să se ia cu majo- ritate simplă. Acelaș(cid:13)i lucru este valabil ș(cid:13)i pentru structuri mai complexe, de exemplu, în care capitalul unei întreprinderi este împărțit în mod egal între trei acționari, iar consiliul de administrație este format din doisprezece membri, fiecare dintre acționarii A, B ș(cid:13)i C alegând câte doi membri, alți doi fiind aleș(cid:13)i de A, Bș(cid:13)i C în comun, iar restul de patru fiind aleș(cid:13)i de ceilalți opt membri în comun. Nici în acest caz nu există control comun ș(cid:13)i, prin urmare, nici control în sensul Regu- lamentului privind concentrările economice. 2. 5. Control comun pe perioadă limitată 38. În cazul în care o operațiune conduce la control comun în perioada de debut (2) a unei întreprinderi dar, în conformitate cu acordurile obligatorii din punct de vedere legal, acest tip de control comun va fi convertit în control exclusiv de către unul din acționari, întreaga operațiune va fi considerată pre- luare de control exclusiv. 2. 4. Alte considerații privind controlul comun 36. Controlul comun nu este incompatibil cu faptul că una dintre societățile mamă are cunoș(cid:13)tințe ș(cid:13)i experiență în domeniul de activitate al societății în comun. În astfel de situații, cealaltă societate mamă nu poate juca decât un rol modest sau chiar nici un rol în gestionarea curentă a societății în comun, pre- zența acesteia fiind motivată doar de considerente de ordin imaginea mărcii sau financiar, strategia pe termen lung, politica generală. Cu toate acestea, respectiva societate trebuie să îș(cid:13)i rezerve posibilitatea reală de a contesta deciziile luate de cealaltă societate mamă, fără de care ar fi control exclusiv. 37. Existența controlului comun presupune neacordarea votului decisiv uneia dintre societățile mamă. Cu toate acestea, există 3. Controlul deținut de un singur acționar pe baza drep- turilor de veto 39. O situație de excepție este cea în care numai un acționar are drept de veto față de deciziile strategice dintr-o întreprindere, dar respectivul acționar nu are puterea, de unul singur, să impună astfel de decizii. Această situație apare fie în cazul în care un acționar deține 50 % dintr-o întreprindere, iar restul de 50 % este deținut de doi sau mai mulți acționari minoritari, fie în cazul în care există cvorumul necesar pentru deciziile strategice, care dă drept de veto unui singur acționar minoritar (3). În aceste condiții, un singur acționar dispune de aceeaș(cid:13)i putere pe care o au în mod normal mai (1) Cauza IV/M. 425 – British Telecom/Banco Santander, din 28 martie 1994. (2) Perioada de debut nu trebuie să fie mai lungă de trei ani. Cauza IV/M. 425 – British Telecom/Banco Santander, ibidem. (3) Cauza IV/M. 258 – CCIE/GTE, din 25 septembrie 1992, caz în care drepturile de veto ale unui singur acționar au putut fi exercitate printr-un membru al consiliului de administrație, ales de respectivul acționar. 100 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 08/vol. 3 mulți acționari care controlează în comun o întreprindere, adică are puterea de a bloca adoptarea deciziilor strategice. Cu toate acestea, respectivul acționar nu dispune de puterile conferite în mod normal unei întreprinderi cu control exclusiv, adică de puterea de a impune decizii strategice. Întrucât acționarul în cauză poate crea o situație de blocaj comparabilă cu situațiile normale existente în cazul controlului comun, acesta preia influența decisivă ș(cid:13)i, prin urmare, în sensul Regulamentului privind controlul concentrările economice (1). 4. Modificări în structura controlului 40. Concentrarea poate să apară ș(cid:13)i în cazul în care o operațiune determină modificări în structura controlului. Modificările în cauză pot fi trecerea de la controlul comun la controlul exclusiv, precum ș(cid:13)i creș(cid:13)terea numărului de acționari care exercită control comun. Principiile pe baza cărora se deter- mină dacă operațiunea este o concentrare în aceste condiții sunt detaliate în Comunicarea privind conceptul de întreprinderi implicate (2). IV. EXCEPȚII 41. Articolul 3 alineatul (5) stabileș(cid:13)te trei situații de excepție în care preluarea pachetului de control nu constituie o concentrare în sensul Regulamentului privind concentrările economice. 42. În primul rând, preluarea de titluri de valoare de către socie- tăți ale căror activități includ tranzacții ș(cid:13)i comercializare de titluri de valoare în nume propriu sau în numele altora nu este considerată o concentrare, în cazul în care preluarea se face în cadrul acestor activități, iar titlurile de valoare sunt deținute temporar [articolul 3 alineatul (5) litera (a)]. Pentru a intra sub incidența acestei excepții, trebuie îndeplinite următoarele cerințe: — întreprinderea care realizează preluarea trebuie să fie o instituție de credit sau financiară sau o societate de asigurări, care desfăș(cid:13)oară în mod normal activitățile men- ționate anterior; (1) Întrucât respectivul acționar este singurul care preia controlul, numai lui îi revine obligația de a trimite o comunicare în sensul Regulamen- tului privind concentrările economice. (2) Punctele 30-48. — titlurile de valoare trebuie cumpărate cu scopul de a fi revândute; — întreprinderea care realizează preluarea nu trebuie să îș(cid:13)i exercite drepturile de vot cu scopul de a determina stra- tegia comercială a societății țintă sau trebuie să îș(cid:13)i exer- cite respectivele drepturi numai cu scopul de a pregăti vânzarea totală sau parțială a întreprinderii, a activelor sau titlurilor de valoare ale acesteia; — întreprinderea care realizează preluarea trebuie să îș(cid:13)i înstrăineze pachetul de control în termen de un an de la data preluării, altfel spus, în această perioadă de un an, trebuie să îș(cid:13)i reducă numărul de acțiuni deținute până la un nivel la care nu mai are drept de control. Cu toate acestea, perioada în cauză poate fi prelungită de Comisie în cazul în care întreprinderea care realizează preluarea poate demonstra că această operațiune nu a fost posibilă în perioada respectivă din motive obiective. 43. În al doilea rând, nu se produce nici o schimbare de control ș(cid:13)i, prin urmare, nici o concentrare în sensul Regulamentului privind concentrările economice, în cazul în care controlul este preluat de o persoană mandatată în conformitate cu legislația unui stat membru privind lichidarea, falimentul, insolvabilitatea, încetarea de plăți, concordate sau alte proceduri similare [articolul 3 alineatul (5) litera (b)]. 44. În al treilea rând, nu se produce o concentrare în cazul în care un holding financiar în sensul celei de-a patra Directive 78/660/CEE (3) a Consiliului preia controlul, cu condiția ca respectivul holding să îș(cid:13)i exercite drepturile de vot numai pentru a-ș(cid:13)i menține valoarea totală a investiției ș(cid:13)i nu pentru a determina direct sau indirect strategia comercială a socie- tății controlate. 45. În contextul excepțiilor de la articolul 3 alineatul (5), se pune întrebarea dacă o operațiune de salvgardare constituie o concentrare în sensul Regulamentului privind concentrările economice. O operațiune tipică de salvgardare presupune conversia datoriei existente într-o societate nouă prin care un consorțiu bancar poate prelua controlul comun al societății în cauză. În cazul în care o operațiune îndeplineș(cid:13)te criteriile (3) JO L 222, 14. 8. 1978, p. 11, astfel cum a fost modificată prin Actul de aderare a Austriei, Finlandei ș(cid:13)i Suediei. Articolul 5 alineatul (3) din prezenta directivă defineș(cid:13)te holdingurile financiare ca find „compa- niile al căror unic obiectiv este de a prelua participații în alte întreprinderi ș(cid:13)i de a le gestiona ș(cid:13)i a le face profitabile, fără a se implica direct sau indirect în conducerea respectivelor întreprinderi, fără a aduce atingere drepturilor lor în calitate de acționari”. 08/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 101 pentru controlul comun stabilite anterior, respectiva opera- țiune trebuie considerată o concentrare (1). Chiar dacă inten- ția de bază a băncilor este de a restructura întreprinderea în cauză din punct de vedere financiar în vederea revânzării sale ulterioare, excepția stabilită la articolul 3 alineatul (5) litera (a) nu se aplică la acest tip de operațiune. Explicația constă în faptul că programul de restructurare obligă băncile care asi- gură controlul să determine strategia comercială a societății salvate. În afară de aceasta, nu este o viziune realistă să se considere că o societate salvată poate fi transformată într-o entitate viabilă din punct de vedere comercial ș(cid:13)i revândută în perioada de un an acordată. În plus, perioada necesară pen- tru îndeplinirea acestui obiectiv poate fi atât de incertă încât ar fi dificil să se prelungească termenul acordat pentru vân- zarea acțiunilor. V. OBSERVAȚII FINALE 46. Interpretarea pe care o dă Comisia articolului 3, astfel cum a fost stabilită prin prezenta comunicare, nu aduce atingere interpretării care poate fi dată de Curtea de Justiție sau de Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene. (1) Cauza IV/M. 116 – Kelt/American Express, din 28 august 1991


title: WRITTEN QUESTION No. 529/98 by Ludivina GARCÍA ARIAS to the Commission. Delays by Spain in validating university diplomas gained in other Member States

eurovoc_concepts:
Spain
approval
national implementing measure
national law
organisation of teaching
recognition of diplomas

formats: html print


title: QUESTION ECRITE no 491/98 de Anna KARAMANOU à la Commission. Inondations dans le nord de la Grèce

eurovoc_concepts:
Aegean Islands
EAGGF Guidance Section
EU aid
Structural Funds
flood
natural disaster

text: C 304/118 FR Journal officiel des Communaute·s europe·ennes 2. 10. 98 Quel jugement le Conseil a-t-il porte· sur les effets exerce·s sur l(cid:146)emploi par sa de·cision? Que pense-t-il aujourd(cid:146)hui des effets exerce·s sur l(cid:146)emploi par la de·cision? Comment justifie-t-il la suppression de milliers d(cid:146)emplois, qui ne repose que sur des motifs purement ide·ologiques? Entend-il cre·er des emplois pour les personnes que cette de·cision aux motifs ide·ologiques prive de leur emploi? Dans l(cid:146)affirmative, quand et ou‘ ces emplois seraient-ils cre·e·s? Comment ces cre·ations d(cid:146)emplois seraient-elles finance·es? Dans la ne·gative, comment est-il possible de concilier de telles de·cisions avec les nombreuses de·clarations des diffe·rents Conseils selon lesquelles tout serait fait pour cre·er des emplois? (1) JO C 102 du 3. 4. 1998, p. 85. Le Conseil n(cid:146)a rien a‘ ajouter a‘ la re·ponse donne·e a‘ la question e·crite E-2666/97 de l(cid:146)Honorable Parlementaire. Re·ponse (18 mai 1998) (98/C 304/177) QUESTION E· CRITE E-0491/98 pose·e par Anna Karamanou (PSE) a‘ la Commission (2 mars 1998) Objet: Inondations dans le nord de la Gre‘ce Le 5 fe·vrier, des intempe·ries d(cid:146)une rare violence se sont abattues sur les (cid:14)(cid:136)les de la partie septentrionale de la mer E· ge·e, sur la Mace·doine orientale et sur la Thrace. Elles ont provoque· la mort par noyade d(cid:146)une personne a‘ Thassos et cause· d(cid:146)importants de·ga(cid:136)ts aux re·seaux routier et ferroviaire, aux cultures et a‘ des centaines de maisons et de magasins, inonde·s a‘ la suite de pluies diluviennes d(cid:146)une intensite· sans pre·ce·dent. Ces de·ga(cid:136)ts viennent s(cid:146)ajouter a‘ ceux qu(cid:146)a subis l(cid:146)(cid:14)(cid:136)le de Mytile‘ne (ou‘ trois personnes ont perdu la vie le 2 fe·vrier). La Commission compte-t-elle examiner la possibilite· de de·gager des fonds communautaires pour financer la re·paration des dommages cause·s par cette catastrophe naturelle? (98/C 304/178) QUESTION E· CRITE E-0740/98 pose·e par Mihail Papayannakis (GUE/NGL) a‘ la Commission (18 mars 1998) Objet: Inondations a‘ Lesbos A‘ la suite des violentes pre·cipitations qui se sont abattues re·cemment (en janvier 1998) sur l(cid:146)(cid:14)(cid:136)le de Lesbos, ou‘ elles ont provoque· des de·ga(cid:136)ts conside·rables, la Commission pourrait-elle dire combien de projets › et lesquels › d(cid:146)e·vacuation des eaux et de lutte contre les inondations elle a finance·s a‘ Lesbos depuis l(cid:146)adhe·sion de la Gre‘ce a‘ l(cid:146)Union europe·enne, quels montants y ont e·te· affecte·s et combien d(cid:146)entre ces projets ont e·te· re·alise·s jusqu(cid:146)a‘ pre·sent, ou a‘ quel stade de re·alisation ils se trouvent? Pourrait-elle e·galement dire si elle entend accorder un concours financier, au cas ou‘ les autorite·s grecques compe·tentes pre·senteraient des demandes d(cid:146)aide structurelle afin de faire face a‘ leurs besoins d(cid:146)investissements urgents en matie‘re d(cid:146)infrastructures, en particulier d(cid:146)infrastructures de lutte contre les inondations, mais aussi de re·seaux de canalisations dans les villages de l(cid:146)(cid:14)(cid:136)le de Lesbos?


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 511/98 του Dominique SOUCHET προς την Επ τροπή. Απαγόρευση χρησιμοποίησης επιπλεόντων απλόδιχτων

text: C 386/22 Epishmh Efthmer·ida tvn Eyrvpa¤ik·vn Koinot·htvn EL 11. 12. 98 (98/C 386/027) GRAPTH ERVTHSH E-0507/98 ypobolh· : Dominique Souchet (I-EDN) prow thn Epitroph· (2 Marti·oy 1998) Ue·ma: Apago·reysh xrhsimopoi·hshw epipleo·ntvn aplo·dixtvn Sy·mfvna me tiw dhlv· seiw toy k. MORLEY env· pion thw Epitroph·w Aliei·aw, stiw 3 Febroyari·oy 1998, fai·netai o·ti to Symboy·lio proti·uetai na xrhsimopoih·sei koinotikoy·w dhmosionomikoy·w po·royw, prokeime·noy na epity·xei thn ejafa·nish thw aliei·aw poy askoy·n ga·lloi, bretanoi· kai irlandoi· aliei·w leykoy· to·noy ston Atlantiko·. O k. MORLEY anafe·ruhke sthn politikh· thw diaforopoi·hshw poy efarmo·zetai sthn Itali·a vw para·deigma gia mi·mhsh. Prin skeftei· na metafe·rei to sxh·ma ayto· ston Atlantiko·, den ua e·prepe na ei·nai prv· ta si·goyrh h Epitroph· gia ta pragmatika· apotele·smata toy italikoy· progra·mmatow; Diaue·tei h Epitroph· anamfisbh·thtew apodei·jeiw o·ti h aliei·a me epiple·onta aplo·dixta parano·moy mh·koyw stama·thse pra·gmati sth Meso·geio; (cid:211)ti ta ploi·a poy e·laban enisxy·seiw den a·llajan shmai·a kai o·ti oi endiafero·menoi efopliste·w kai ta plhrv· mata e·paysan pra·gmati tiw prohgoy·menew drasthrio·thte·w toyw; (98/C 386/028) GRAPTH ERVTHSH E-0509/98 ypobolh· : Dominique Souchet (I-EDN) prow thn Epitroph· (2 Marti·oy 1998) Ue·ma: Apago·reysh xrhsimopoi·hshw epipleo·ntvn aplo·dixtvn H Episthmonikh·, Texnikh· kai Oikonomikh· Epitroph· Aliei·aw, o·rgano empeirognvmo·nvn thw Epitroph·w, ana- gnv· rise to·so thn katallhlo·thta tvn meuodologikv· n epilogv· n o·so kai thn poio·thta tvn apotelesma·tvn thw mele·thw poy pragmatopoih·uhke to 1993 apo· to Galliko· Institoy·to Uala·ssivn (cid:201)reynv· n (IFREMER) sxetika· me tiw oikologike·w epiptv· seiw toy epiple·ontow aplo·dixtoy ston Atlantiko·. Sta sympera·smata· thw epishmai·nei o·ti h aliei·a me epiple·on aplo·dixto epiba·llei «stenh· parakoloy·uhsh». Dedome·noy o·ti apo· to 1993 to mh·kow tvn dikty·vn periori·sthke sta 2,5 xlm. , o ariumo·w tvn ploi·vn poy xrhsimopoioy·n ton alieytiko· ayto· ejoplismo· meiv· uhke, h texnologi·a tvn dikty·vn beltiv· uhke, ei·nai be·baio to pososto· unhsimo·thtaw e·xei shmantika· meivuei·. (cid:201)xontaw ypo·ch thn eje·lijh ayth·, h Epitroph· uevrei· ey·logo na epimei·nei sthn pro·tash· thw gia apago·reysh thw xrh·shw epipleo·ntvn aplo·dixtvn ston Atlantiko· (ekto·w tvn para·ktivn zvnv· n); (98/C 386/029) GRAPTH ERVTHSH E-0511/98 ypobolh· : Dominique Souchet (I-EDN) prow thn Epitroph· (2 Marti·oy 1998) Ue·ma: Apago·reysh xrhsimopoi·hshw epipleo·ntvn aplo·dixtvn H y·parjh parempipto·ntvn alieyma·tvn me epiple·onta aplo·dixta ei·nai bebai·a sth Baltikh· Ua·lassa. Apo· tiw plhrofori·ew poy e·xei sylle·jei to Dieune·w Symboy·lio gia thn Ejerey·nhsh tvn Ualassv· n proky·ptei o·ti sta aliey·mata symperilamba·nontai arketa· ei·dh pthnv· n (leptoramfo·kepfow kai mikro·w pingkoyi·now) kai uala·ssivn uhlastikv· n (fv· kiew kai mpeloy·gkew). Metajy· tvn teleytai·vn aytv· n perilamba·nontai kai ei·dh oi plhuysmoi· tvn opoi·vn stiw zv· new ayte·w e·xoyn shmantika· meivuei· (mpeloy·gka kai koinh· fv· kia). Epiple·on, sth Baltikh· Ua·lassa, ta apoue·mata a·grioy solvmoy· apeiloy·ntai. Me ba·sh tiw plhrofori·ew ayte·w, uevrei· h Epitroph· logiko· na apagorey·sei th xrhsimopoi·hsh epipleo·ntvn aplo·dixtvn tvn 2,5 xlm. ston Atlantiko· (plhn tvn para·ktivn zvnv· n) kai na epitre·cei ta epiple·onta aplo·dixta tvn 21 xlm. sth Baltikh· Ua·lassa;