title: Ehdotus Neuvoston asetus (EY) maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä

eurovoc_concepts:
common organisation of markets
milk
milk product
reform of the CAP

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 18. 03. 1998 KOM(1998)1581opull 98/0107 (CNS) 98/0108 (CNS) 98/0109 (CNS) 98/0110 (CNS) 98/0111 (CNS) 98/0102 (CNS) 98/0112 (CNS) 98/0113 (CNS) Ehdotukset NEUVOSTON PÄÄTÖKSIKSI yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen (komission esittämät) PERUSTELUT MIKA ON EUROOPAN MAATALOUDEN TULEVAISUUS ? Koko historiansa ajan yhteinen maatalouspolitiikka (YMP) on osannut mukautua ja kehittyä kohtaamaan toistuvia haasteita: ensin oli saavutettava perustamissopimuksen 39 artiklassa määritellyt tavoitteet, seuraavaksi oli pystyttävä hallitsemaan eräiden alojen ylituotantoa, mikä tapahtui pääasiassa määrällisten toimenpiteiden avulla, ja sen jälkeen omaksuttiin uusi lähestymistapa, joka perustui hinnanalennuksen ja korvaavien tukien yhdistelmään. Tämä johti vuoden 1992 uudistukseen, josta esitetään yhteenveto Agenda 2000 -asiakirjassa. Kyseisessä asiakirjassa komissio perusteli, miksi se katsoi, että nyt on oikea aika uudistaa ja viedä eteenpäin yhteistä maatalouspolitiikkaa. Nyt komissio antaa neuvostolle ja parlamentille joukon lainsäädäntöehdotuksia, joissa esitetään Agenda 2000 -asiakirjan keskeiset suuntaviivat oikeudellisten tekstien muodossa. Ennen ehdotettujen uudistusten tarkastelua komission mielestä on tarpeen selventää laajempaa käsitystä, joka muodostaa komission ehdotusten johtoajatuksen. 1. MIKSI NYT ON UUDISTETTAVA YHTEISTÄ MAATALOUSPOLITIIKKAA? YMP:n haasteet ovat ennen kaikkea sisäisiä. Tärkeitä haasteita on ainakin kolme. - Agenda 2000 -asiakirjassa korostui tärkeimpien maataloustuotteiden markkinoiden kehityssuunta, josta voi ajan mittaan aiheutua suuria riskejä Euroopan maataloudelle. Toisaalta on havaittavissa, että suurimmassa osassa maailmanmarkkinoiden kehityssuuntia koskevista analyyseistä ennustetaan voimakasta kysynnän ja kannattavien hintojen lisääntymistä. Toisaalta on käynyt selvästi ilmi, että Euroopan yhteisön hintojen nykyinen taso on edelleen liian korkea, jotta unioni voisi, tekemänsä kansainväliset sitoumukset huomioon ottaen, hyötyä maaiimamarkkinoiden kasvusta. Jos tilannetta ei korjata, seuraukset on helppo ennustaa: ylituotannosta tulee uudelleen ongelma ja varastot alkavat kasvaa, mistä aiheutuu liian suuret kustannukset. EY menettää vähitellen paikkansa paitsi maailmanmarkkinoilla myös sisämarkkinoilla varsinaisten maataloustuotteiden lisäksi myös jalostettujen tuotteiden osalta. Tällä olisi haitallisia vaikutuksia myös työllisyyteen. Tämä analyysi esitettiin maatalousasioiden neuvostolle, jossa sitä ei juurikaan asetettu kyseenalaiseksi. - Yhteisellä maatalouspolitiikalla on ollut eräitä kielteisiä vaikutuksia, jotka onnistuttiin vuoden 1992 uudistuksella korjaamaan vain osittain. Maatalouspolitiikan mukaisesti myönnetty tuki jakautuu epätasa-arvoisesti ja keskittyy alueille ja tuottajille, jotka eivät ole kaikkein epäsuotuisimmassa asemassa. Tästä aiheutuu haittavaikutuksia aluesuunnittelulle ja yleisesti maaseudulle, joka on joutunut kärsimään maatalouden vähenemisestä monilla alueilla. Siitä on myös ollut seurauksena liian voimaperäisten tuotantomenetelmien kehittyminen, joista aiheutuu usein vakavia vaikutuksia ympäristöön ja eläintauteihin. Kaikki nämä tekijät ovat vaikuttaneet siihen, että yleisön keskuudessa on levinnyt negatiivinen kuva YMP:sta. Sellaisella maataloudella, joka saastuttaa, ei edistä riittävästi aluesuunnittelua eikä ympäristönsuojelua ja joka on epäterveiden käytäntöjensä vuoksi osasyyllinen eläintautien leviämiseen, ei ole selviämisen mahdollisuuksia pitkällä aikavälillä ja sen aiheuttamat kustannukset eivät ole perusteltavissa. tulevien Yksi hyväksyttävämmäksi kansalaisille ja kuluttajille. tärkeimmistä vuosien tehtävistä on tehdä maatalouspolitiikka - Unionin 15 jäsenmaan maataloudessa on suuria eroja, jotka johtuvat erilaisista luonnonvaroista, tuotantomenetelmistä, kilpailukyvystä ja tulotasosta sekä erilaisista perinteistä. Tämä on yksi Euroopan maatalouden voimavaroista, joista syntyy sen omaleimaisuus ja laatu. Jotta tätä monimuotoisuutta voisi parhaiten hyödyntää, on tehtävä tiettyjä johtopäätöksiä, jotka koskevat maatalouspolitiikan rakennetta ja hoitoa. YMP:n nykyinen toiminta ja hallinto on suunniteltu kuuden jäsenvaltion yhteisöä varten ja sitä ei ole paljonkaan muutettu ajan kuluessa. Se ei enää sovellu viidentoista jäsenen unioniin, joka on myös aikeissa laajentua. Nykyinen YMP lisää monimutkaisuutta ja byrokratiaa ja muuttuu lopulta viljelijöiden kannalta käsittämättömäksi. Sen vuoksi on kehitettävä uusi hajautetumpi malli, jonka avulla jäsenvaltiot voivat itse säädellä tiettyjä asioita, koska ne pystyvät paremmin ottamaan huomioon tietyn alan tai paikallisen tilanteen erityispiirteet. Tällaista kehitystä on kuitenkin ohjattava huolellisesti, jotta pystyttäisiin välttämään kilpailun vääristyminen tai YMP:n palautuminen kansalliselle tasolle. Sen vuoksi jäsenvaltioille annettava suurempi vapaus edellyttää selkeitä ja täsmällisiä yhteisiä perusteita, yhteisön rahoitusjärjestelmää ja tiukkoja valvontamekanismeja. Yhteisen hallinnon ja lisääntyneen hajauttamisen välisen uuden tasapainon määritteleminen ja säilyttäminen on epäilemättä yksi tulevien vuosien keskeisiä ongelmia. Näihin sisäisiin haasteisiin, jotka jo yksinään ovat riittävä peruste YMP:n uudistustarpeelle, on syytä lisätä kaksi ulkoista tekijää. - Ensimmäinen on unionin tuleva laajentuminen, jota on jo käsitelty Agenda 2000 - asiakirjassa. Tämä laajentuminen tekee entistä tarpeellisemmiksi markkinatoimenpiteet ja yksinkertaistukset, jotka on joka tapauksessa toteutettava myös nykyisessä unionissa. - Toinen tekijä koskee uutta tulevia kansainvälisiä kauppaneuvotteluja: sekä Maailman "maatalouskierrosta" että kahdenvälisten kauppasopimusten kauppajärjestön yhteydessä käytäviä neuvotteluja. Ei ole mitään syytä odottaa, että näissä neuvotteluissa tapahtuisi muutosta nykyiseen suuntaukseen, jonka sisältö on kaupan suurempi vapauttaminen kaikkine siitä yhteisön markkinoille aiheutuvine seurauksineen. Unionin ja sen maatalouden on oltava valmis näihin neuvotteluihin. Tällä tosiasialla on kaksi merkittävää seurausta: - Unionin on tässä uudistuksessa ensiksikin määriteltävä millaista maatalouspolitiikkaa se haluaa lähivuosina harjoittaa, ottaen huomioon sen omat edut sekä realistisella tavalla myös kansainvälisen ympäristön kehittyminen. Tämä on tehtävä ennen WTO:n neuvottelujen aloittamista, jotta unioni voi neuvotella vakaalla perustalla suuntansa tietäen. - Toiseksi on tehtävä selväksi kaikille, että nyt hyväksyttävässä uudistuksessa määritellään ne rajat, jotka unioni voi hyväksyä seuraavissa kansainvälisissä neuvotteluissa. Nämä ovat ne syyt, joiden vuoksi YMP on uudistettava. Niistä on keskusteltu laajasti neuvostossa, parlamentissa, talous- ja sosiaalikomiteassa sekä alueiden komiteassa. Näissä keskusteluissa on käynyt ilmi, että nämä syyt on ymmärretty ja hyväksytty. Luxemburgissa tämän päätelmissään, joiden mukaan "vuonna 1992 aloitettua uudistusprosessia on syytä jatkaa, syventää, mukauttaa ja täydentää". joulukuussa 1997 kokoontunut Eurooppa-neuvosto vahvisti 2. EHDOTETUN UUDISTUKSEN PÄÄKOHDAT Edellä esitetyn perusteella komissio on määritellyt joukon suuntaviivoja, joihin YMP:n uudistusta koskevat ehdotukset perustuvat. Tässä kohdassa esitetään nämä suuntaviivat ja tämän asiakirjan toisessa osassa perehdytään yksityiskohtaisemmin ehdotusten sisältöön 2. 1. Kilpailukyky on turvattava hinnanalennuksilla, jotka ovat riittävä suuria varmistamaan sisäisen menekin kasvun ja Euroopan maatalouden entistä suuremman osuuden maailmanmarkkinoista. Hintojen aleneminen korvataan lisäämällä suoria tukia, jotta tuottajien tulot säilyisivät. 2. 2. Periaate, jonka mukaan uusi tehtävien jako Brysselin ja jäsenvaltioiden välillä on tehtävä, johtaa uuteen lähestymistapaan kolmessa tärkeässä kysymyksessä: - Tuottajille suunnattuna suorana tukena toteutettavat korvaukset organisoidaan eri tavoin kuin vuonna 1992. Yksi osa korvauksesta maksetaan jäsenvaltiokohtaisina määrärahoina, jotka rahoitetaan kokonaisuudessaan Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta ja jotka jakautuvat jäsenvaltioiden tuotannon määrän mukaan. Kukin jäsenvaltio voi jakaa tämän rahan valintansa mukaan tiettyjä yhteisön perusteita kilpailun vääristymisen noudattaen kuitenkin välttämiseksi. Kukin jäsenvaltio voi myös määritellä, millaisen tasapainon se haluaa voimaperäisen ja laajaperäisen tuotannon välille. - Maaseudun kehittämistä koskeva uusi asetus, jossa vahvistetaan yhtenäinen kehys kaikille maaseudun kehittämistoimenpiteille, antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden määritellä itse toimintalinjansa ja valita asetukseen sisältyvistä toimenpiteistä itselleen parhaiten soveltuvat. Nämä valinnat tehdään yleisen ohjelmatyön puitteissa. 2. 3. Hajauttamiseen liittyy myös lainsäädännön yksinkertaistamisen tavoite. Tästä on osoituksena maaseudun kehittämistä koskeva uusi asetus, joka korvaa useat monimutkaiset ja keskenään epäjohdonmukaiset asetukset. Sama kehitys on havaittavissa markkinajärjestelyjen koskevan asetuksen osalta ja erityisesti peltokasveja 2. 4. Komissio on halukas antamaan maatalouspolitiikalle uusia tehtäviä, joiden kautta se voi paremmin vastata yhteiskunnan odotuksiin. Tämä halukkuus näkyy uusina lähestymistapoina: - Ympäristön hyväksi toteutettavia toimia on lisätty huomattavasti. Maatalouden ympäristötoimenpiteisiin on siirretty lisää voimavaroja ja epäsuotuisten alueiden tuet on muutettu tukivälineeksi, jonka avulla on mahdollista vakiinnuttaa ja jopa edistää vähän tuotantopanoksia tarvitsevien viljelymenetelmien käyttöä. Paljon huomiota on kiinnitetty myös naudanlihantuotannon todelliseen laajaperäistämiseen, jonka edistämiseksi nautakarjasta myönnettävien palkkioiden määrä on lähes kolminkertaistettu. Jäsenvaltioiden on myös toteutettava tarkoin määriteltyjä toimenpiteitä varmistamiseksi. Näihin toimenpiteisiin voi sisältyä suorien tukien vähentäminen tai peruuttaminen. ympäristösääntöjen noudattamisen perusta - Maaseudun kehittämistä koskevassa uudessa asetuksessa luodaan ensimmäisen kerran johdonmukaiselle maaseudun täydentää markkinapolitiikkaa kehittämispolitiikalle, varmistamalla, että maatalous osallistuu aikaisempaa paremmin aluesuunnitteluun ja ympäristönsuojeluun. kokonaisvaltaiselle tehtävänä on jonka ja - Maaseudun kehittämisestä tulee siten YMP:n toinen pilari. Tätä kehitystä tuetaan rahoittamalla yhteisön varoista maaseudun kehittämistoimenpiteitä kaikilla maaseutualueilla ja siirtämällä pääosa niiden menojen rahoituksesta EMOTR-. n ohjausosastosta sen tukiosastoon. 2. 5. Ehdottamalla kahden prosentin korotusta maitokiintiöihin komissio haluaa antaa kaksi selvää poliittista signaalia: puolet korotuksista varataan vuoristoalueille ja puolet nuorille tuottajille, joita on rohkaistava toiminnan aloittamiseen. 2. 6. Komissio haluaa myös korostaa erityistä merkitystä, jonka se aikoo antaa Välimeren maiden tuotteille antamalla ehdotuksen oliiviöljyalan uudeksi markkinajärjestelyksi. Tupakan markkinajärjestelystä on jo tehty ehdotus, ja kesäkuussa 1998 neuvostolle ja parlamentille annetaan viinialan markkinajärjestelyä koskeva ehdotus. 2. 7. On myös välttämätöntä korjata tietyt epäoikeudenmukaisuudet ja väärinkäytökset, jotka vahingoittavat käsitystä YMP:sta. - Tämän vuoksi ehdotetaan asetettavaksi asteittain vähenevä yläraja niiden suorien liittyvien tukien kokonaismäärälle, jotka yksi tila voi markkinajärjestelyihin tukijärjestelyjen mukaan saada. Tällä tavoin komissio haluaa välttää sen, että YMP:n uudistuksen varjolla myönnettäisiin kohtuuttomia määriä tukea joillekin maatiloille. - Jäsenvaltioilla on tästä lähtien käytettävissään oikeudellisia välineitä, joiden avulla ne voivat suunnata suorien tukien maksamista niille, jotka todella harjoittavat maanviljelyä. Tällä tavoin on mahdollista päästä eroon vuodesta 1992 asti lainsäädännön puutteita hyväkseen käyttämällä havaituista väärinkäytöksistä: YMP:n tukea ovat nostaneet myös muut kuin maanviljelijät. - Jäsenvaltioilla on mahdollisuus vähentää maatiloille myönnettävien suorien tukien määrää itse määrittelemiensä perusteiden mukaisesti. Näiden perusteiden on liityttävä tilan käyttämän työvoiman määrään. Tällä tavoin vapautuvat määrärahat jäävät jäsenvaltioille, joiden on käytettävä ne maatalouden ympäristötoimenpiteiden toteuttamiseen. 3. MAATALOUDEN EUROOPPALAINEN MALLI Kaikkien näiden ehdotusten yhteisenä tavoitteena on antaa konkreettinen sisältö tulevina vuosina muodostuvalle maatalouden eurooppalaiselle mallille. Seuraavassa luetellaan tämän mallin olennaiset piirteet: - kilpailukykyinen maatalousala, joka pystyy asteittain kohtaamaan maailmanmarkkinoiden joiden käyttöä vieroksutaan yhä enemmän ilman kohtuuttomia tukia, haasteet kansainvälisellä tasolla; - sellaisiin terveisiin ja ympäristöystävällisiin tuotantomenetelmiin perustuva maatalous, joilla pystytään tuottamaan yhteiskunnan vaatimukset täyttäviä laatutuotteita; - monipuolisia perinteitä edustava maatalous, jonka tehtävä ei ole ainoastaan tuottaminen vaan myös maaseutuympäristön monimuotoisuuden ja elävän maaseudun säilyttäminen sekä työpaikkojen luominen ja säilyttäminen; - selkeämpi ja ymmärrettävämpi maatalouspolitiikka, jossa tehdään selvä ero yhteisesti päätettävien asioiden ja jäsenvaltioiden päätösten välillä; - maatalouspolitiikka, joka kykenee esittämään selvästi, että maatalouden aiheuttamat menot ovat perusteltuja, koska niitä tarvitaan täyttämään tehtävät, joita yhteiskunta odottaa maanviljelijöiltä. eurooppalainen malli poikkeaa Tämä noudattamasta lähestymistavasta. Euroopan ja muun maailman ajattelutavoissa on paljon eroja. Kilpailukyvyn tavoittelua ei pidä sekoittaa markkinoiden vaatimusten sokeaan noudattamiseen, koska markkinat eivät mitenkään edusta täydellisyyttä. Eurooppalainen malli on suunniteltu turvaamaan viljelijöiden tulotaso vakaana markkinajärjestelyn mekanismien ja korvausten avulla. suurimpien kilpailijoidemme Euroopan maatalous on vuosisatojen ajan pitänyt osaltaan huolta monista talouteen ja ympäristöön liittyvistä toiminnoista, ja sillä on ollut useita tehtäviä yhteiskunnassa ja maankäytöstä huolehtimisessa. Sen vuoksi on elintärkeää, että useista tehtävistä huolehtiva maatalous kehittyy koko Euroopassa ja varsinkin erityisissä vaikeuksissa olevilla alueilla, kuten Luxemburgin Eurooppa-neuvoston päätelmissäkin mainittiin joulukuussa 1997. Sen vuoksi Agenda 2000 -asiakirjan ja sen täytäntöönpanon yhteydessä on huolehdittava luonnonhaittojen asianmukaisesta korvaamisesta. Eurooppalaisen mailin ja suurimpien kilpailijoidemme ajattelutavan välinen perusero koskee Euroopan maatalouden monia toimintoja hoitavaa luonnetta ja sen merkitystä talous- ja ympäristöasioissa, koko yhteiskunnassa ja maiseman säilyttämisessä. Tähän perustuu tarve säilyttää maatalous koko Euroopassa ja turvata viljelijöiden tulot. On turhaa uskotella, että jokin toinen malli voisi toimia Euroopassa. Edellä esitetyn kahden mallin yhdistäminen ei ole realistisesti mahdollista; sen tavoittelu edustaa luuloa siitä, että korkeat hinnat, protektionismi ja tuotannon byrokraattinen ohjailu olisivat tulevisuudessa mahdollisia. osuutensa maailmanmarkkinoista, sisäinen kulutus laskee ja sen myötä vähenee myös Euroopan maataloustuotanto. Tällainen malli voisi tuoda pysyvyyttä lyhyellä aikavälillä, mutta aiheuttaisi varmasti taantumista pidemmän ajan kuluessa. lähdetään, Eurooppa menettää suuntaan tähän Jos Tämä ei ole tulevaisuuteen uskovien viljelijöiden edun mukaista, koska he tarvitsevat kasvunäkymiä. Sitä eivät halua myöskään kuluttajat, yrittäjät ja veronmaksajat, jotka ovat yhä haluttomampia maksamaan varastojen kasvattamisesta. PERUSTELUT (TEKNINEN OSA) 4. PELTOKASVIT 4. 1. Peltokasveja koskevalla asetuksella ja vilja-alan markkinajärjestelyn muutoksella siirretään lainsäädäntöön viljoja sekä öljy- ja valkuaiskasveja koskevat Agenda 2000:n suuntaviivat. Näiden ehdotusten luonteen ja asetukseen (ETY) N:o 1765/92 tehtyjen aikaisempien muutosten vuoksi on selvyyden takia aiheellista korvata nykyinen peltokasviasetus. 4. 2. Koska interventiolla ei enää voida taata korkean hintatason pysyvyyttä, se on nähtävä ennemminkin maataloustulojen turvaverkkona, ja sen vuoksi viljan interventiohintaa alennetaan yhdellä kertaa 20 prosenttia. 4. 3. 4. 4. 4. 5. Intervention merkityksen vähentyessä interventiohintojen kausikorjausta ei enää tarvita. Sen vuoksi kumotaan kuukausikorotusten järjestelmä, mutta interventiokauteen ei tehdä muutoksia. Tämän johdosta mukautetaan myös maissia ja durraa koskevia säännöksiä sekä vientitukia, erityisesti maltaiden osalta. Tärkkelysperunoiden tuottajille vähimmäishintaa vähennetään 20 prosentilla maksettavia korvauksia korotetaan peltokasvien pinta-alatuen lisäyksiä vastaavilla määrillä, joten vuoden 1992 uudistukseen sisältynyt laskentaperuste säilytetään. Vakiolaadun käsite on myös vanhentunut, koska interventiohinta liittyy nykyisin tiettyyn vähimmäislaatuun ilman tarkempaa erottelua. Markkinoiden vakauttaminen on kuitenkin edelleen yhteisen markkinajärjestelyn tärkeimpiä tavoitteita. Sen vuoksi vientimaksut olisi säilytettävä, mutta normaaliolosuhteissa niitä ei edellytetä. tärkkelysperunoiden ja Peltokasvialan uudessa asetuksessa lisätään viljojen suoraa tukea 54 ecusta tonnilta 66 ecuun tonnilta, ja tuodaan öljykasvien ja muuhun käyttöön kuin kuiduksi tarkoitetun pellavan suora tuki samalle tasolle. Öljykasvien osalta tällä yleisellä tuella poistetaan Blair House -sopimuksessa asetettuja pinta-alan rajoituksia koskeva perusehto, ja sen perusteella EU voi myös kumota öljykasveja koskevat erityissäännökset. Jotta valkuaiskasvien suhteellinen tuottavuus pysyisi verrannollisella tasolla muiden peltokasvien kanssa, niille maksetaan tonnilta. Nykyiseen tilanteeseen verrattuna tämä tarkoittaa sitä, että suora tuki laskee 78,49 ecusta tonnilta 72,5 ecuun tonnia kohden. Vuonna 1997 muutettua durumvehnän erityisjärjestelyä sovelletaan edelleen. lisätukea 6,5 ecua 4. 6. Kesantovelvoite säilytetään maatalouspolitiikan välineenä, mutta normaaliolosuhteissa sen määrä pidetään nollassa. Vapaaehtoinen kesannointi on edelleen sallittua, mutta sen joten sen ja suotuisaa vaikutusta ympäristöön olisi kehitettävä, tehokkuutta käytettävissä olevan vähimmäistason olisi koko yhteisössä oltava 10 prosenttia. Tällä tasolla tai sen ylittyessä jäsenvaltiot voivat vahvistaa omat enimmäismääränsä. samansuuruinen kuin viljoilla. Viljelykäytöstä poistamisen Hehtaarituki on ympäristövaikutusten tehostamiseksi tämä määrä taataan enintään viiden vuoden ajaksi. 4. 7. Hehtaaritukea ja kesannon määrää voidaan muuttaa markkinoiden kehityksen perusteella. 4. 8. Peltokasveja koskevassa asetusluonnoksessa ei jätetä sailorehuviljaa suoran tuen ulkopuolelle. Tämä poikkeaminen Agenda 2000 -asiakirjasta merkitsee sitä, että on mahdollista välttää kalliit valvontamekanismit ja säilyttää tuottajien tarvitsema jousto, koska maissin lopullinen käyttö (maissinjyvinä tai säilörehuna) voi riippua sääolosuhteista, joita ei voi ennustaa sillä hetkellä kun peltokasvien tukea haetaan. Säilörehuviljan tuen säilyttäminen merkitsee aikaisempaan Agenda 2000 -ehdotukseen verrattuna huomattavaa kustannussäästöä monille tuottajille muilla aloilla, varsinkin maito- ja naudanliha-alalla. 4. 9. Vaikka nykyisten järjestelyjen tärkeimmät aluejakosuunnitelma, poistamista koskevat yksinkertaistamaan huomattavasti. suhde pitkän aikavälin säännökset, on säilytetty, tekijät, erityisesti perusviljelyalat, tuotokseen sekä viljelykäytöstä järjestelmää on pystytty - Tuottajakohtaisia perusviljelyaloja ei enää sovelleta, koska yksikään jäsenvaltio ei ole käyttänyt tätä mahdollisuutta. Perusalojen ylittyessä sovelletaan edelleen seuraamuksia, mutta sakkokesannointi poistuu. Seuraamusten taloudellisia keskittäminen vastuullisille osa-alueille on osoittautunut erittäin monimutkaiseksi, joten sitä ei enää jatketa. - Aluejakosuunnitelman mukaista mahdollisuutta erityisten maissin perusviljelyalojen määrittelyyn ei enää sovelleta. Kastelluille viljelmille on kuitenkin mahdollista vahvistaa määritelty sato Tähän erityiseen tukeen, joka edellyttää kasteltujen perusalojen määrittämistä, on oikeus vain perinteisillä viljelyalueilla. Öljykasvien viitesatoja ei enää tarvita, koska suorat tuet perustuvat viljojen perusaloihin. - Kaikki säännökset, jotka koskevat viljelykäytöstä poistamista ympäristösyiden vuoksi tai metsitystarkoituksiin, ovat vanhentuneet. Pienviljelijät vapautetaan edelleenkin pakollisesta viljelystä poistamisesta, vaikka kesantovelvoitteen määräksi vahvistettaisiin muu kuin nolla. 4. 10. Vuoden 1992 uudistuksen täytäntöönpanosta saatu käytännön kokemus on johtanut tiettyjen teknisten muutosten ehdottamiseen: - kylvöpäivä siirretään toukokuun 15. päivästä toukokuun 31. päivään; - maksukausi siirretään syksystä kevääseen (1. tammikuuta-31. maaliskuuta); - hallintokomiteoiden määrää vähennetään yhteen, jonka toimivaltaan sisältyvät kaikki uuden asetuksen kattamat peltokasvit. 4. 11. Yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa käytävää kauppaa koskevia säännöksiä ei ole muutettu lukuun ottamatta pieniä mukautuksia ja uutta ehdotusta, joka antaisi komissiolle yleistä toimivaltaa tariffikiintiöiden suhteen. 10 5. NAUDANLIHA-ALA 5. 1. Naudanlihan uudesta yhteisestä markkinajärjestelystä tehdyn ehdotuksen tavoitteena on korvata interventio yksityisen varastoinnin järjestelmällä sianliha-alan esimerkin mukaisesti. Suorien tukien soveltamisalaa laajennetaan ja niiden soveltamisesta tehdään joustavampaa. Selvyyden vuoksi on syytä korvata asetukset (ETY) N:o 805/68 ja (ETY) N:o 1892/87. 5. 2. Uudistusehdotuksen mukaan 2 780 ecua tonnilta olevaa todellista markkinatuen tasoa vähennetään 30 prosentilla. Nykyistä interventiohintaa vähennetään ensin kahtena vuosittaisena 10 prosentin vähennyksenä ja 1. tammikuuta 2002 alkaen se korvataan yksityisen varastoinnin perushinnalla, joka tarkoittaa kolmatta 10 prosentin vähennystä tukitasoon. Yksityisen varastoinnin perushinnaksi vahvistetaan 1 950 ecua tonnia kohden, mikä on Agenda 2000 -ehdotuksessa ennustettu todellisen markkinatuen taso. Yksityisen varastoinnin tukea voi samoin kuin sianliha-alallakin myöntää, kun yhteisön markkinahinta on alle 103 prosenttia perushinnasta. Tätä hintaa on mahdollista muuttaa ainoastaan neuvoston päätöksellä, jonka tekemistä edeltää Euroopan parlamentin kuuleminen (perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohta). Asteittaisen sopeutumisen ja yksityistä varastointia mahdollistamiseksi koskevat nykyiset säännökset pidetään voimassa siirtymäkauden ajan. interventiota koskevat säännökset 5. 3. Viljelijöiden kohtuullisen elintason turvaamiseksi lisätään urospuolisista naudoista ja emolehmistä maksettavia palkkioita. Tiettyyn prosenttiosuuteen asti myös hiehot ovat oikeutettuja emolehmäpalkkioon. Lypsylehmien osalta otetaan käyttöön uusi suora tuki. Joustavuutta ja kohdennettavuutta parannetaan antamalla jäsenvaltioille oikeus päättää erityisen tärkeysjärjestyksen mukaisesti siitä, miten osa suorasta tuesta maksetaan (jäsenvaltiokohtaiset määrärahat). 5. 4. Suoran tuen määrä on Agenda 2000 -ehdotuksen mukainen, mutta se jaetaan yhteisön laajuiseen perusosaan ja kansallisten säännösten mukaisesti maksettavaan lisätukeen. Sonnipalkkiossa on kuitenkin otettava huomioon säilörehumaissista maksettavasta peltokasvituesta aiheutuva hyöty. Nautaeläinten suoraa tukea myönnetään ainoastaan eläimistä, jotka tunnistetaan ja rekisteröidään EU-lainsäädännön mukaisesti. 5. 5. Urospuolisten nautojen erityispalkkion perusmäärää lisätään kolmessa vaiheessa siten, että vuoteen 2002 mennessä se on noussut sonnien osalta 135 ecusta 220 ecuun ja härkien osalta 108,7 ecusta 170 ecuun. Vuotta 2002 seuraavina kalenterivuosina palkkio pysyy tällä tasolla. Sonnien osalta palkkio maksetaan kertasuorituksena ja härkien osalta kahtena maksuna yhden eläimen elinaikana. Urospuolisten enimmäismäärät. nautaeläinten palkkio-oikeuksille vahvistetaan alueelliset Härkien osalta kausiporrastuspalkkiota jatketaan entisellään. Järjestelmän tehokkaan soveltamisen vuoksi on kuitenkin aiheellista vaatia härkien tuotannolta tiettyä vähimmäismerkittävyyttä jäsenvaltiossa (60 prosenttia). 11 5. 6. Emolehmäpalkkion vuotuinen määrä nostetaan vuoteen 2002 mennessä 144,9 ecusta 180 ecuun. Se perustuu edelleen tuottajakohtaisiin enimmäismääriin. Enintään 20:ta prosenttia emolehmäpalkkio-oikeuksista voi hakea hiehoista. Tämän avulla emolehmien säilyttämällä kuitenkin tuottajakohtaiset enimmäismäärät. lukumäärää on mahdollista vähentää Lisäksi on tarkoituksenmukaista ottaa käyttöön kaikkia emolehmäpalkkio-oikeuksia koskevat kansalliset enimmäismäärät. Palkkio-oikeuksien kokonaismäärää laskettaisiin siten tietyn viitekauden (vuosien 1995 ja 1996 paras luku + 3 %) todellisen käytön tasolle. Jos kansallinen enimmäismäärä edellyttää tuottajakohtaisten palkkio- oikeuksien vähentämistä, jäsenvaltioiden on noudatettava tiettyjä puolueettomia perusteita. Palkkio-oikeuksien kansallisia varantoja koskevia säännöksiä on yksinkertaistettu. 5. 7. Lypsylehmistä myönnettävät naudanlihapalkkiot vahvistetaan lypsylehmäpalkkioyksikköjen perusteella, mikä vähentää hallintoa ja valvontaa. Tietyn määrän lypsylehmäpalkkioyksikköjä voi saada lehmien erilaisesta lukumäärästä maitotuotoksen perusteella. Lypsylehmistä myönnettävää naudanlihapalkkiota on sen vuoksi mukautettu kansallisiin eroihin. Naudanlihaosuus on siten korkeampi alhaisen lehmiä palkkioyksikköä kohden) ja maitotuotoksen jäsenvaltioissa päinvastoin. Palkkioyksikkökohtaiset määrät vahvistetaan asetuksen liitteessä vuotuisin perustein. (enemmän 5. 8. Erityispalkkioon ja emolehmäpalkkioon oikeuttavien eläinten yhteismäärä rajoitetaan kahteen nautayksiköön (NY) rehualahehtaaria kohden. Tuottajat, joiden eläintiheys on pienempi kuin 1,4 NY hehtaarilla ja jotka käyttävät laajaperäisiä tuotantomenetelmiä (laiduntaminen), voivat saada 100 ecun lisätuen myönnettyä palkkiota kohden. 5. 9. Tämän palkkion lisäksi jäsenvaltiot jakavat EMOTR:sta rahoitettavia lisätukia vahvistettujen yleisten määrien rajoissa. Vastineeksi suuremmasta joustavuudesta jäsenvaltioiden on huolehdittava syrjimättömästä täytäntöönpanosta. Tuet olisi myönnettävä eläintä tai ja/tai monivuotisena laitumena olevaa hehtaaria kohden. Laitumien osalta hehtaarikorvauksen enimmäismäärän olisi oltava suunnilleen sama kuin peltokasvien keskimääräinen hehtaarituki. Tietty määrä yhteisön perusteita, joihin on sisällyttävä erityisiä eläintiheyden vaatimuksia, on tarpeen, jotta turvataan kohtuullinen tuotannon valvonta, vältetään syrjivät vaikutukset ja varmistetaan monenkeskisten sitoumusten noudattaminen. Yhteisön rahoituksen jakautumisesta on tarkoitus tehdä arvio neljän vuoden kuluttua. 5. 10. Suoran tuen määrää voidaan mukauttaa tuotannon, tuottavuuden ja markkinoiden kehityksen perusteella. 5. 11. Yhteisön ulkopuolisen maiden kanssa käytävää kauppaa koskevat säännökset on otettu nykyisestä lainsäädännöstä, ja niihin on tehty ainoastaan pieniä muutoksia, jotka tariffikiintiöiden toimivallan koskevat soveltamisessa. laajentamista komission erityisesti 5. 12. Asetuksessa vahvistetaan uusi oikeusperusta hintojen ilmoittamiselle. 12 6. MAITOTUOTEALA 6. 1. yhteinen perustuvat yksityiseen varastointiin UUSJ interventioon, tiettyihin vahvistetaan maitotuotteiden e d e l l e en A s e t u k s e s sa Sisämarkkinasäännökset maitojauheen tukijärjestelyihin asetukset (ETY) N:o 804/68 (entinen perusasetus), (ETY) N:o 987/68, (ETY) N:o 1723/81, (ETY) N:o 2990/82, (ETY) N:o 1842/83 ja (ETY) N:o 777/87. Kaikki näiden asetusten pääkohdat on otettu mukaan uuteen markkinajärjestelyyn ja niiden yhteinen perusta on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 42 ja 43 artikla. Selvyyden vuoksi on syytä korvata nykyiset asetukset. markkinajärjestely. rasvattoman varastoinnin k u m o aa ja erityisiin markkinatoimenpiteisiin. Ehdotettu asetus ja v o in yksityisen sekä 6. 2. Maitoalan kilpailukykyä olisi sekä lisättävä laskemalla sisäisiä hintoja, koska sillä parannetaan markkinointimahdollisuuksia sisämarkkinoilla että yhteisön ulkopuolella. Jotta näistä mahdollisuuksista saataisiin paras mahdollinen hyöty, komissio ehdottaa voin ja rasvattoman maidon interventiohintojen alentamista neljässä yhtä suuressa erässä yhteensä 15 prosentilla. Ehdotettu hinnanalennus on suurempi kuin Agenda 2000:n ehdotus. Se on perusteltavissa lisääntyneenä kilpailukykynä saatavan hyödyn lisäksi sillä, että käytettävissä olevia maitokiintiöitä lisätään Agenda 2000 - ehdotuksesta ja maidontuottajat hyötyvät myös säilörehuviljan tuen säilymisestä. Monet tuottajat pystyvät myös mukautumaan uuteen tilanteeseen kustannuksia säästävien toimenpiteiden ansiosta. Kuten peltokasvi-ja naudanliha-alallakin, maito-ja maitotuotealan interventiohintoja ei enää vahvisteta vuosittain vaan koko Agenda 2000 -kaudeksi. Maitoalalla kuten sisämarkkinahinnat pysyvät muillakin aloilla voi olla odotettavissa, interventiotason yläpuolella. että 6. 3. Intervention edellytyksiä ei ole juurikaan muutettu paitsi voin osalta, jonka interventio rajoitetaan yksinomaan yhteisöstä peräisin oleviin tuotteisiin. 6. 4. Yksityisen varastoinnin ja mafkkinatoimenpiteet mukautetaan vastaamaan nykyisiä yleisiä sääntöjä. Koulumaidon osalta vahvistetaan yhteisön tuen taso (95 prosenttia kohdehinnasta) ja enimmäismäärä oppilasta kohden (0,25 litraa maitoekvivalenttina). Voin ostoa koskevia säännöksiä on täsmennetty. tukea koskevat säännökset 6. 5. Yhtä tuottajaa kohden myönnettävän suoran tuen määrä perustuu palkkioyksikköjen lukumäärään, joka määritetään jakamalla tuottajakohtainen viitemäärä maidon keskituotoksella yhteisössä. Jotta tuki olisi mahdollista suunnata tuottajille eikä kiintiöiden haltijoille, tilapäisesti luovutettu kiintiö lasketaan sen tuottajan hyväksi, jolle kiintiö on luovutettu. 6. 6. Palkkioyksikkökohtaisen suoran tuen määrä on Agenda 2000 -ehdotuksen mukainen, mutta se jaetaan kaikille palkkioyksiköille yhteiseen perusosaan ja kansallisten säännösten mukaisesti maksettavaan lisätukeen. Jäsenvaltiokohtaiset yleiset määrät vahvistetaan liitteessä. 13 Lypsylehmistä myönnettävä peruspalkkio jaksotetaan neljään yhtä suureen osaan, jotka noudattavat interventiohintojen alenemista. Vuodesta 2003 palkkion määrä on 100 ecua. sääntöjä kuin naudanliha-alalla Lisätuet noudattavat (eläinkohtainen enimmäismäärä, pinta-alatuki, hehtaarikohtainen enimmäismäärä, ks. kohta 5. 9). samanalaisia yhteisiä 6. 7. Yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa käytävää kauppaa koskevat säännökset otetaan aikaisemmista asetuksista, ja niihin tehdään ainoastaan pieniä muutoksia, jotka koskevat tariffikiintiöiden toimivallan soveltamisessa ja tuotuja maitotuotteita koskevien vientitukien myöntämisessä. laajentamista komission erityisesti 6. 8. Tietyt sisäistä kauppaa ja maitoalan keskuksia (Milk Marketing Board) koskevat yleiset säännökset ovat vanhentuneet, joten ne on poistettu. Komissiolle olisi myös annettava valtuudet helpottaa siirtymäkautta ja ratkaista erityisiä käytännön ongelmia. 14 7. Uusi MAITOKIINTIÖASETUS 7. 1. Maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28 päivänä joulukuuta 1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3950/92 on edelleen tarpeen keskipitkällä aikavälillä markkinoiden järkevän tasapainon säilyttämiseksi. Tuottajille ei pitäisi kuitenkaan antaa vaikutelmaa siitä, että nykyinen jäykkä järjestelmä voisi jatkua loputtomiin. Tämän vuoksi järjestelmää ehdotetaan jatkettavaksi kuuden seuraavan vuoden ajan. 7. 2. Hintatuen alentamisen vaikutukset yhteisön kulutukseen ja maidon ja maitotuotteiden vientiin ovat johtaneet 2 prosentin lisäykseen yhteisön maidon kokonaisviitemääriin neljässä vaiheessa vastaavien hintaleikkausten jälkeen. Lisäviitemäärät olisi jaettava siten, että tilanne paranee sellaisten tuottajien osalta, jotka tarvitsevat erityistä tukea. Tämän vuoksi on asianmukaista säätää, että jäsenvaltioiden on jaettava nämä määrät ensisijaisesti nuorille tuottajille, jotka aikovat aloittaa maidon tuotannon ja kehittää tuottajille. Olisi kuitenkin varottava mainittujen sitä, sekä vuoristoalueiden jakoperusteiden kiertämistä. Vuoristoalueiden tuottajien osalta toimenpiteet olisi suunniteltava siten, että vuoristoalueilta niiden myöntämistä seuraavan 12 kuukauden pituisen jakson aikana poissiirrettävien ylimääräisten viitemäärien vaikutukset poistetaan. 7. 3. haittaava viitemäärien parantamista ylimääräinen vastaanottajalle, saadun kokemuksen perusteella viitemäärien pysyvään myöntämiseen Lisämaksujärjestelmästä siirto käyttämällä sellaisia laillisia toimia, kuten vuokrausta, jotka eivät välttämättä johda kyseisten olla voi tuotantorakenteiden kustannustekijä maidontuotannossa. Jotta viitemäärien luonnetta maidon ja maitotuotteiden markkinoita lujitettaisiin, on aiheellista säätää, että osa asianomaisista säätelevänä tekijänä viitemääristä palautetaan kansalliseen varantoon aktiivituottajille uudelleen jaettavaksi silloin kun siirrot eivät ole pysyviä. Jäsenvaltioilla pitäisi olla mahdollisuus olla soveltamatta mainittua toimenpidettä tiettyjen erityisten henkilöluokkien tai tapausten osalta asiaan liittyvien etujen ja asetettujen tavoitteiden arvioinnin perusteella. Jäsenvaltioiden olisi määriteltävä sovellettavat prosenttiosuudet oman erityistilanteensa mukaan. Jos viitemäärät lisäksi palautuvat henkilöille, jotka eivät harjoittaneet tietyn viitekauden aikana, aktiivisesti maidon jäsenvaltioilla pitäisi olla mahdollisuus säätää, että asianomaiset viitemäärät palautetaan kansalliseen varantoon, mikäli niitä ei siirretä pysyvästi aktiivituottajalle tietyn ajan kuluessa. Sellaisille henkilöille, jotka aloittavat maidontuotannon uudelleen tietyn ajan kuluessa, olisi kuitenkin annettava mahdollisuus anoa viitemäärien uusjakoa asetuksen (ETY) N:o 3950/92 5 artiklan 2 alakohdan mukaisesti. tai maitotuotteiden tuotantoa 15 8. MAASEUDUN KEHITTÄMINEN 8. 1. Agenda 2000-asiakirjan suuntaviivojen siirtäminen osaksi maaseutupolitiikkaa, maaseudun ympäristöpolitiikkaa ja taloudellista sekä sosiaalista koheesiota on tehtävä, jota edistetään uudella asetuksella EMOTR:sta rahoitettavasta yhteisön tuesta maaseudun kehittämiselle. Tämä asetus on tehokas väline, jolla tehosteen ja täydennetään ehdotettuja markkina- ja hintapolitiikan uudistuksia. Uusi asetus korvaa liittyvää EMOTR:oa koskevan rakennerahastoasetuksen, neljä tavoitteeseen 5 a asetusta, kolme liitännäistoimenpiteitä koskevaa asetusta ja metsäalan rakennetukea koskevan asetuksen. Näiden kokoaminen yhdeksi maaseudun kehittämistä koskevaksi oikeudelliseksi lainsäädännön yksinkertaistamisessa. Uuden asetuksen soveltamisalaa on mahdollista laajentaa maaseudun kehittämistä koskevaan komission uuteen yhteisöaloitteeseen. on merkittävä kehykseksi yhteisön askel 8. 2. Maaseudun kehittämistoimenpiteisiin sisältyy erityisesti maatalousalan rakenteellisen mukauttamisen (investoinnit maatiloille, nuorten viljelijöiden aloitustuki, koulutus, varhaiseläkejärjestelmä) tukeminen, ympäristöystävällisen maatalouden harjoittamisesta myönnettäviä korvauksia, investointitukea jalostuksen ja markkinoinnin edistämiseen, metsänhoitoon sekä maaseutualueiden sopeuttamiseksi toteutettuihin toimenpiteisiin, jos ne koskevat maataloustoimintaa ja maatalouden rakenneuudistusta. epäsuotuisten alueiden maatalouden ja liittyvän Euroopan parlamentin pyynnön johdosta Euroopan metsästrategiaan metsänhoitotoimenpiteitä on lisätty maaseudun kehittämisen yhteydessä. Lisäksi tuottajaorganisaatioita siirretty maaseudun toimenpiteet kehittämispolitiikasta markkinapolitiikan alaisuuteen. koskevat on 8. 3. Eri toimenpiteiden tukikelpoisuusperusteet nojaavat nykyiseen lainsäädäntöön. Niihin liittyy kuitenkin muutamia uusia piirteitä: - Neuvoston puiteasetuksessa säädetään useimpien toimenpiteiden osalta ainoastaan tietyistä tukikelpoisuuden perusvaatimuksista. Tämä perustavaa laatua oleva yksinkertaistus mahdollistaa suuremman jouston ja subsidiariteetin. Neuvoston asetusta ei täytetä yksityiskohdilla vaan niistä päätetään ohjelmatasolla. Jos ilmenee tarvetta täydentävään yhteisön lainsäädäntöön, se voidaan toteuttaa komission täytäntöönpanotasolla. - Epäsuotuisten alueiden nykyisiä tukikelpoisuusperusteita muutetaan, jotta ympäristötavoitteet saataisiin paremmin mukaan maaseudun kehittämispolitiikkaan. Epäsuotuisia alueita koskevat järjestely muutetaan asteittain välineeksi, jonka avulla toimivia tuotantopanoksilla säilyttää voidaan tuotantomenetelmiä. kohdennettuja maatalouden suunnataan ympäristötoimenpiteitä tavoitteisiin, joilla pyritään ympäristön suojeluun ja maaseutuympäristön säilyttämiseen. vähäisillä Lisäksi edistää ja 16 - Maaseudun kehittämistoimenpiteiden ja muiden yhteisen maatalouspolitiikan välineiden välinen johdonmukaisuus turvataan erityisillä säännöillä, joilla taataan eri tukivälineiden päällekkäisyyden välttäminen. Tässä mielessä tämän asetuksen mukaisesti EMOTR:sta rahoitettavilla koulutustoimenpiteillä tulisi olla riittävä yhteys maaseudun kehittämiseen, jotta ne eivät kuuluisi sosiaalirahastosta rahoitettavien toimien piiriin. Tiettyjä toimenpiteitä koskevilla enimmäismäärillä estetään maaseudun kehittämistuen väärinkäyttö esimerkiksi perusteettoman markkinatuen muodossa. 8. 4. Maaseudun kehittämisasetuksen hallinnolliset ia rahoitusta koskevat säännökset noudattavat Agenda 2000:n ehdotuksia, joiden mukaan yhteisön tuki maaseudun kehittämiselle olisi: ~ sisällytettävä rakennerahastojen mukaisiin ohjelmiin tavoitteiden 1 ja 2 tukialueilla - toimenpiteen ja alueen mukaisesti rahoitettava joko EMOTR:n ohjaus- tai tukiosastosta. 8. 5. Maaseudun kehittämistoimenpiteet on jaettu kahteen ryhmään: - Vuoden 1992 liitännäistoimenpiteet (maatalouden ympäristötoimenpiteet, metsitys, varhaiseläkejärjestelmä) ja epäsuotuisten alueiden toimenpiteet. - Uudenaikaistamista ja monipuolistamista koskevat (maatilojen investoinnit, nuorten viljelijöiden aloitustuki, koulutus, jalostuksen ja markkinoinnin edistämistä koskeva investointituki sekä lisätuki metsänhoidolle ja toimenpiteille, joilla edistetään maatalouden mukauttamista ja rakenneuudistusta maaseudun kehittämisen yhteydessä). toimenpiteet 8. 6. Vuoden 1992 toimenpiteitä sovelletaan laaja-alaisesti kaikkialla yhteisössä. EU yhteisrahoittaa näitä toimenpiteitä EMOTR:n tukiosaston kautta. ja epäsuotuisten alueiden liitännäistoimenpiteitä 8. 7. Uudenaikaistamista ja monipuolistamista koskevat toimenpiteet noudattavat erilaista lähestymistapaa riippuen alueesta, jolla niitä sovelletaan. Tavoitteiden 1 ja 2 alueilla ne ovat osa alueellisia ohjelmia, joten niillä edistetään taloudellista ja sosiaalista koheesiota koskevan politiikan mukaisia tavoitteita. Tältä osin maaseudun kehittämistä koskeva asetus on myös osa rakennerahastojen lainsäädännöllistä kehystä, josta säädetään erityisesti yleisessä rakennerahastoasetuksessa (komission ehdotus. ). Tavoitteen 1 kohdealueilla uudenaikaistamista ja monipuolistamista koskevia toimenpiteitä rahoitetaan EMOTR:n ohjausosastosta. Sen sijaan tavoitteen 2 alueilla ja kaikilla muilla tavoitealueilla nämä toimenpiteet kuuluvat EMOTR:n ohjausosaston alaan. 17 Tavoitteen 2 kohdealueita koskeva lainsäädännöllinen kehys vahvistetaan yleisessä rakennerahastoasetuksessa. EMOTR. n tukiosaston rahoitus edellyttää kuitenkin joitakin rajoitettuja poikkeamisia rakennerahastoasetuksesta. Useimmissa tapauksissa nämä poikkeukset ovat perusteltavissa sillä, että samanlaisia sääntöjä sovelletaan jo tukiosaston osalta tai että ne ovat sääntöjä, joiden hyväksymiseen komissiolla on toimivalta. Mikään näistä poikkeuksista ei aseta tavoitteen 2 ohjelmamenettelyä kyseenalaiseksi. 8. 8. Tavoitteiden 1 ja 2 kohdealueiden ulkopuolella uudenaikaistamista ja monipuolistamista koskevia maaseudun kehittämistoimenpiteitä sovelletaan yleisesti samojen hallintoa ja rahoitusta koskevien säännösten mukaisesti kuin vuoden 1992 toimenpiteitä. Kaikki nämä liitännäistoimenpiteitä toimenpiteet pannaan täytäntöön jäsenvaltioiden aloitteesta ja hajautetusti niille parhaiten vahvistetaan maaseudun kehittämisen monivuotista ohjelmatyötä, johon sisältyvät myös seuranta ja arviointi, koskevat säännöt. Nämä säännöt muistuttavat hyvin paljon rakennerahastojen sääntöjä ja joissakin tapauksissa jopa viittaavat niihin. tasolla. Asetusluonnoksessa ja epäsuotuisten alueiden soveltuvalla 8. 9. Valtiontukia koskevissa säännöissä (perustamissopimuksen 42 artikla) selvennetään valtiontukia koskevia edellytyksiä ja menettelyjä maaseudun kehittämisen alalla. 18 9. RAHOITUSASETUS 9. 1. Maaseudun kehittämisen uudelleen järjestämisen vuoksi annetaan uusi EMOTR:n rahoitusta koskeva asetus, jossa ei ole kysymys kodifioinnista vaan sillä korvataan yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annettu asetus (ETY) N:o 729/70. Tämä aikaisemman edistää yksinkertaistamista. lainsäädännön konsolidointi asetuksella uudella 9. 2. Tulevaisuudessa maaseudun kehittämistoimenpiteitä rahoitetaan soveltamisalueen mukaan joko EMOTR:n tukiosastosta tai ohjausosastosta. Tavoitteen 1 ohjelmiin ja sisältyviä maaseudun maaseudun kehittämistä koskevaan yhteisöaloitteeseen kehittämistoimenpiteitä rahoitetaan EMOTR:n ohjausosastosta. Muut maaseudun kehittämistoimenpiteet kuuluvat EMOTR:n tukiosaston alaan. Näitä ovat tavoitteen 2 tai 2 kohdealueiden ulkopuolisiin maaseudun ohjelmiin alueiden kehittämisohjelmiin toimenpiteet sekä maatalouden uudenaikaistaminen ja monipuolistaminen. Näihin liittyen otetaan käyttöön joitakin erityisiä rahoitussääntöjä, joihin sisältyy mahdollisuus ennakkojen maksamiseen maaseudun kehittämisohjelmille. liitännäistoimenpiteet, epäsuotuisten tavoitteen sisältyvät ja 1 9. 3. Lisäksi selvennetään, että EMOTR:n tukiosastosta rahoitetaan myös eläinten ja kasvien terveyttä koskevia sekä yhteisestä maatalouspolitiikasta tiedottamista. erityistoimenpiteitä 19 10. YLEINEN TUKIASETUS JA MUUT HORISONTAALISET KYSYMYKSET 10. 1. Komissio on sisältävien markkinajärjestelyjen tiettyjä kysymyksiä käsitellään yhdessä yleisasetuksessa, jossa annetaan seuraavat säännöt: tehnyt ehdotuksen, jossa kaikkien suoria tukia 10. 2. Täydentävä ympäristöehto: Ympäristö pyritään ottamaan entistä paremmin osaksi soveltaa maatalouspolitiikkaa, markkinatukijärjestelmissä asianmukaisia ympäristötoimenpiteitä. Niillä on myös mahdollisuus päättää aiheellisista ja suhteutetuista seuraamuksista ympäristösääntöjen rikkomistapauksissa. Lisäksi jäsenvaltioilla on valtuudet vähentää suoria tukia tai peruuttaa ne. jäsenvaltioilla on velvollisuus tätä varten ja 10. 3. Tuen mukauttaminen: Suorien tukien joissakin jäsenvaltioissa aiheuttaa erityisiä ongelmia, jotka vaativat subsidiariteettia. Suorat tuet jolla on merkittävä vaikutus muodostavat kuitenkin osan maataloustulosta, maaseutualueiden lupa mukauttaa tilakohtaisten suorien tukien määrää tietyissä rajoissa ja suhteessa tilan työvoimaan. työllisyyteen. Sen vuoksi jäsenvaltioille olisi annettava jakaminen viljelijöille voi 10. 4. Asianomainen jäsenvaltio voi käyttää ympäristöehdosta tai mukauttamisesta seuraavan lisätukena maaseudun tukien vähenemisen johdosta vapautuvat varat yhteisön ympäristötoimenpiteille. 10. 5. Ylärajat: Komissio ehdottaa asteittain vähenevän yleisen ylärajan käyttöön ottoa, jotta vältetään liian suuret tuet yksittäisille tuottajille. Vähenevässä mallissa otetaan huomioon tuotantokapasiteetin mukaiset erilaiset sopeutumismahdollisuudet. 10. 6. Muutokset eri markkinajärjestelyissä ja valvontajärjestelmästä annetun asetuksen (ETY) N:o 3508/92 mukauttamista. Komissio tekee aikanaan tästä ehdotuksen. edellyttävät yhdennetystä hallinto- 10. 7. Peltokasvien tukijärjestelmään, naudanliha-alan ja maito- ja maitotuotealan yhteisiin rahoitusjärjestelmään sekä yhteisen maatalouspolitiikan markkinajärjestelyihin ehdotetut lukuiset muutokset edellyttäisivät suuria ja monimutkaisia muutoksia asiaa koskeviin neuvoston asetuksiin. Avoimuuden ja lainsäädännöllisen selkeyden vuoksi on asianmukaista kumota nämä mainitut asetukset ja korvata ne uusilla konsolidoiduilla asetuksilla. Asetusten (ETY) N:o 804/68 (maito ja maitotuotteet), N:o 805/68 (naudanliha) ja N:o 1765/92 (peltokasvit) osalta komissio on aloittanut erityisen konsolidointimenettelyn. Tähän mennessä neuvostolle on jo esitetty kaksi konsolidointiehdotusta: - KOM(94) 467 lopullinen, 3. 11. 1995, naudanliha-alan YMJ ja - KOM (95) 598 lopullinen, 6. 12. 1995, maidon ja maitotuotteiden YMJ. Agenda 2000:n yhteydessä esitettyjen ehdotusten johdosta edellä mainitut ehdotukset ovat vanhentuneet. Ne vedetään muodollisesti takaisin. 20 11. LIITTYMISTÄ EDELTÄVÄ TUKI 11. 1. Eurooppa-neuvosto sopi Luxemburgissa liittymistä edeltävän tuen huomattavista sekä korotuksista Phare-ohjelman maatalouden ja maaseudun kehittämisen tukemisesta EU:n jäsenyyttä hakeneissa Keski- ja Itä-Euroopan maissa. rakennerahastojen täydentämiseksi, tuesta 11. 2. Agenda 2000 -asiakirjan suuntaviivojen1 ja Luxemburgin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaan liittymistä valmistelevien välineiden kautta annettavaa taloudellista tukea myönnetään jäsenyyttä hakeneille Keski- ja Itä-Euroopan maille. Tätä periaatetta noudatetaan tämän asetuksen 1 artiklassa, jossa luetellaan kymmenen maata, joita asia koskee. ja maataloutta koskevien rakennepoliittisten 11. 3. Luxemburgissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien (22 kohta) mukaan Kyprokselle vahvistetaan oma liittymistä valmisteleva strategia, joka vastaa sen nykyistä taloudellista tilannetta. 11. 4. Ottaen huomioon tuleva edistyminen kohti Kyproksen tilanteen poliittista ratkaisua, jota parhaillaan tavoitellaan Yhdistyneiden Kansakuntien puitteissa, sekä saaren taloudellinen edistyessä Luxemburgin Eurooppa-neuvoston päätelmien perusteella (28 kohta) voi olla suotavaa lisätä Kypros luetteloon tuerisaajamaista. liittymisneuvottelujen tilanne ongelman ratketessa ja 11. 5. Monissa hakijamaissa maatalous on edelleen työllistäjä. Maatalouden muutosprosessi ja yksityistäminen on vielä kesken ja maatalous kehittyy koko ajan rakenteellisesti. Maataloudelle ja maaseudun kehittämiselle myönnettävästä liittymistä edeltävästä yhteisön tuesta päätettäessä on otettava huomioon, että yhteisön varsin monimutkainen säännöstö edellyttää maataloudelta erityistä sopeutumista. tärkeä 11. 6. Liittymistä edeltävästä yhteisön tuesta säädetään yleisessä yhteensovittamisasetuksessa. joka koskee liittymistä edeltäviä toimenpiteitä maatalouden ja maaseudun kehittämisen alalla ja jonka laatimisessa on otettu huomioon suoria tukia koskevat yleiset säännöt. Näiden välttämättömien yhteisön toimenpiteiden oikeusperusta on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 235 artikla. joita tarpeita, ensisijaisia 11. 7. Liittymistä edeltävissä toimenpiteissä keskitytään tukemaan maatalouden ja maaseudun (ja kehittämisen tehokkuuden parantaminen, maataloustuotteiden jalostus ja tuottajaryhmittymien) jakelu, ja kasvinsuojelutarkastukset, maanparannus, uusjako ja maarekisterit, vesivarojen hoito, toiminnan monipuolistaminen, ammatillinen koulutus, maaseudun maatalouden ympäristö- ja metsänhoitotoimenpiteet, maaseudun infrastruktuurin ja kylien kehittäminen, johon sisältyy myös maaseudun kulttuuriperinnöstä huolehtiminen ja tekninen tuki. Luetteloa voidaan jatkaa, jos uusia tarpeita ilmenee. erityisesti maatilojen laatutuotteiden eläinlääkintä- taloudellisen edistäminen, menekin ovat 1 Ks. toisen osan (laajentumisen haaste) III jakson (laajentumisstrategia) 2 osa (liittymistä valmistelevan strategian vahvistaminen) ja IV jakso (Kypros). 21 11. 8. Yhteisön tuki pannaan täytäntöön monivuotisina ohjelmina, joissa noudatetaan EU:n rakennepolitiikan toimenpideohjelmien suuntaviivoja ja periaatteita. Näitä ovat erityisesti täydentävyys, kumppanuus, ohjelmaperusteisuus, seuranta ja arviointi. Liittymistä säännöstön hyväksymiseksi toteutettavan kansallisen ohjelman kanssa on varmistettava. edeltävän kumppanuuden yhteensopivuus yhteisön 11. 9. Agenda 2000:n ehdotuksen mukaisesti EMOTR:n tukiosastosta vuosittain käytettävissä olevien varojen määrä on 500 miljoonaa ecua vuoden 1997 käyvillä hinnoilla. Tämä raha jaetaan hakijamaille puolueettomien perusteiden mukaisesti. Euroopan unioniin liittyessään hakijamaa menettää oikeutensa tämän asetuksen mukaiseen tukeen. 22 Edothus: Neuvoston asetus (EY) N: o annettu 98/0107 (CNS) vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) N:o 1766/92 muuttamisesta ja tavallisen vehnän, rukiin, ohran, maissin ja durumvehnän vakiolaaduista annetun asetuksen (ETY) N: o 2731/75 kumoamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen1, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon3, sekä katsoo, että markkinoiden tasapaino on parantunut huomattavasti vuoden 1992 yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen jälkeen, vuonna 1992 tiettyjen peltokasvien viljelijöille käyttöön otetun tukijärjestelmän mukainen maan viljelykäytöstä poistaminen on interventiohinnan alentamisen ohella auttanut pitämään tuotannon kurissa, ja hinnan kilpailukyvyn paraneminen on mahdollistanut huomattavien lisäviljamäärien käytön kotimaan markkinoilla, pääasiassa eläinten rehuksi, jollei peltokasvien tukijärjestelmän mukaisten pinta-alatukien korotuksista, sellaisena kuin niistä on säädetty neuvoston asetuksessa (EY) N:o. , muuta johdu4, vuoden 1992 uudistuksen tehostamiseksi hinnan kilpailukykyä olisi vahvistettava leikkaamalla interventiohintaa lisää tuomalla se kerralla turvaverkkotasolle, interventio ei saisi enää olla merkittävä tekijä sisämarkkinoilla; intervention uuden aseman vuoksi kuukausikorvausjärjestelmä olisi lopetettava, 1 EYVLC 2 EYVLC 3 EYVLC 4 EYVLL 23 vakiolaatua koskevilla säännöksillä ei ole enää käytännön merkitystä, ja ne olisi sen vuoksi poistettava, muun kuin viljatärkkelyksen hintaa ja korvausjärjestelyjä on aina hallinnoitu viljan yhteisellä markkinajärjestelyllä, ja sen vuoksi korvausjärjestelyjen mukautusten olisi noudatettava viljoille toteutettavia toimenpiteitä; perunatärkkelyksen valmistukseen tarkoitettujen perunoiden vähimmäishintaa ja kyseisten perunoiden tuottajille maksettavia korvauksia olisi sen vuoksi mukautettava viljan hinnan vähennyksen mukaisesti, komission olisi avattava ja hallinnoitava yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista tai mistä tahansa muusta neuvoston asiakirjasta johtuvia tariffikiintiöitä, ja maailmanmarkkinahintojen vaikutuksen sisäisiin hintoihin huomioon ottaen olisi selvennettävä edellytykset, joiden täyttyessä komissio voi soveltaa sisämarkkinoiden vakauttamiseksi tarvittavia toimenpiteitä, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Muutetaan asetus (ETY) N:o 1766/92 seuraavasti: 1. Korvataan 1 artiklan 2 kohta seuraavasti: "2. Tätä asetusta sovelletaan sen estämättä, mitä asetuksessa (EY) N:o. säädetään peltokasvien viljelijöiden tukea koskevista toimenpiteistä. " 2. Korvataan 3 artikla seuraavasti: "3 artikla 1. Interventioon tarkoitetun viljan interventiohinta vahvistetaan 95. 35 ecuksi tonnilta. 2. Interventiohinta koskee purkamatonta varastoon toimitettua tavaraa tukkuportaassa. Se koskee kullekin viljalajille varattuja kaikkia yhteisön interventiokeskuksia. 24 3. Tässä asetuksessa vahvistettuja hintoja voidaan muuttaa tuotannon ja markkinoiden kehityksen perusteella perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn mukaisesti. " 3. Korvataan 8 artikla seuraavasti: "8 artikla 1. Perunatärkkelyksen valmistamiseen tarkoitettujen perunoiden vähimmäishinta vahvistetaan 167. 82 ecuksi. Tätä hintaa sovelletaan tehtaaseen toimitettujen perunoiden määrään, joka tarvitaan yhden tärkkelystonnin valmistamiseen. 2. Perunatärkkelyksen valmistamiseen tarkoitettujen perunoiden tuottajille otetaan käyttöön korvausjärjestelmä. Korvausta sovelletaan perunoiden määrään, joka tarvitaan yhden tärkkelystonnin valmistamiseen. Se vahvistetaan 105. 60 ecuksi. Korvaus maksetaan ainoastaan niistä perunamääristä, joita perunantuottajan ja tärkkelyksenvalmistajan välinen viljelysopimus koskee tällaiselle yritykselle myönnetyn kiintiön rajoissa, sellaisena kuin siihen viitataan asetuksen (EY) N:o 1868/94 2 artiklan 2 kohdassa5 3. Vähimmäishintaa ja korvausta mukautetaan perunoiden tärkkelyspitoisuuden mukaan. 4. Perunatärkkelyksen markkinatilanteen vaatiessa neuvosto päättää aiheellisista toimenpiteistä perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen. 5. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. " 4. Korvataan 12 artiklan 1 kohta seuraavasti: 5 Perunatärkkelystuotannon kiintiöjärjestelmästä 27 päivänä heinäkuuta 1994 annettu neuvoston asetus, EYVL L 197, 30. 7. 1994, s. 4, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 1863/95, EYVL L 179, 29. 7. 1995, s. 1, sellaisena kuin se on oikaistuna EYVL L 83. 2. 4. 1995. s. 20 ja EYVL L 39, 8. 2. 1997, s. 23. 25 "1. Edellä 1 artiklassa lueteltujen tuotteiden tariffikiintiöt, jotka johtuvat perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista tai mistä tahansa muusta perustamissopimuksen nojalla annetusta neuvoston asiakirjasta, avataan ja niitä hallinnoidaan 23 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti annettuja yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen. " 5. Korvataan 13 artiklan 8 kohta seuraavasti: "8. Korjauskerroin voidaan vahvistaa 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Komissio voi tarvittaessa kuitenkin muuttaa korjauskertoimia. Ensimmäisen alakohdan säännöksiä voidaan soveltaa kokonaan tai osittain 1 artiklan 1 kohdan c ja d alakohdassa lueteltuihin tuotteisiin sekä 1 artiklassa lueteltuihin liitteessä B lueteltuina tavaroina vietäviin tuotteisiin. " 6. Korvataan 16 artikla seuraavasti: "16 artikla "1. Jos yhden tai useamman 1 artiklassa tarkoitetun tuotteen maailmanmarkkinahinnat saavuttavat tason, joka häiritsee tai on vaarassa häiritä tuotteiden saatavuutta yhteisön markkinoilla, ja jos tilanne näyttää jatkuvan samanlaisena ja huononevan, voidaan toteuttaa aiheellisia toimenpiteitä. 2. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. " 2 artikla Kumotaan tavallisen vehnän, rukiin, ohran, maissin ja durumvehnän vakiolaaduista 29 päivänä lokakuuta 1975 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2731/756. 3 artikla Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 6 E Y VL L 281, 1. 11. 1975, s. 22, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 2594/97, EYVL L 352, 23. 12. 1997, s. 10. 26 Tätä asetusta sovelletaan markkinointivuodesta 2000/2001 alkaen. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Neuvoston puolesta 27 Ehdotus Neuvoston asetus (EY) N:o annettu 98/0108 (CNS) tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen1 ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2 ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon3 sekä katsoo, että yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteena on saavuttaa perustamissopimuksen 39 artiklassa mainitut tavoitteet ottaen huomioon markkinatilanne, markkinoiden tasapainon edistämisen takaamiseksi otettiin käyttöön uusi tukijärjestelmä tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1765/924 vuonna 1992 tapahtuneen yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen jälkeen markkinoiden tasapaino on parantunut merkittävästi, vuonna 1992 tiettyjen peltokasvien viljelijöille käyttöön otetun tukijärjestelmän mukainen maan viljelykäytöstä poistaminen on interventiohinnan alentamisen ohella auttanut pitämään tuotannon kurissa, ja hinnan kilpailukyvyn paraneminen on mahdollistanut huomattavien lisäviljamäärien käytön kotimaan markkinoilla, pääasiassa eläinten rehuksi, 1 EYVL C. 2 EYVLC. 3 EYVLC. 4 EYVL L 181, 1. 7. 1992, s. 12, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2309/97, EYVL L 321, 22. 11. 1997, s. 3. 28 vuonna 1992 käyttöön otettuun järjestelmään perustuvaa tukea olisi jatkettava, mutta olisi otettava kuitenkin huomioon markkinoiden kehittyminen ja voimassa olevan järjestelmän soveltamisesta saadut kokemukset, tukijärjestelmän uudistamisessa on otettava huomioon yhteisön kansainväliset velvoitteet, markkinoiden tasapaino voidaan parhaiten saavuttaa lähentämällä yhteisön viljanhintoja maailmanmarkkinahintoihin ja säätämällä yleisistä pinta-alatuista, pinta-alatukia olisi tarkistettava, jos markkinatilanne muuttuu siitä, mitä nykyisellään arvioidaan, tukeen oikeutettu ala olisi rajoitettava alaan, joka on varattu peltokasvien viljelyyn tai johon on aikaisemmin sovellettu julkisesti rahoitettua kesannointijärjestelmää, jos niiden alojen summa, joille tukea haetaan, ylittää perusviljelyalan määrän, olisi säädettävä tilakohtaisesta tukeen oikeuttavan alan vähennyksestä markkinoiden tasapainon takaamiseksi, pinta-alatuissa olisi otettava huomioon rakenteelliset erityispiirteet, jotka vaikuttavat satoihin; puolueettomiin perusteisiin perustuvan aluejakouunnitelman laatiminen olisi jätettävä jäsenvaltioille; suunnitelmien olisi oltava yhdenmukaisia kullakin alueella tiettynä aikana saadun keskisadon kanssa, ja suunnitelmissa olisi otettava huomioon tuotantoalueiden rakenteelliset erot; olisi säädettävä erityisestä menettelystä näiden suunnitelmien arvioimiseksi yhteisön tasolla, kasteltujen ja kastelemattomien alojen satojen erottelu voidaan hyväksyä edellyttäen, että kastelluille sadoille määritellään eri perusviljelyala ja että kokonaisperusviljelyala ei kasva, pinta-alatuen laskemiseksi olisi peruskorvaus tonnilta kerrottava kyseiselle alueelle määritellyllä viljojen keskisadolla, 29 peltokasveille olisi vahvistettava yhtenäinen pinta-alatuki; perusmääriä tonnia kohti olisi lisättävä ja otettava huomioon viljojen interventiohinnan lasku; öljysiementen ja pellavansiementen erityiskorvaukset olisi poistettava; valkuaiskasveille olisi otettava käyttöön erityistuki niiden kilpailukyvyn säilyttämiseksi viljoihin nähden, durumvehnälle olisi otettava käyttöön erityisjärjestelmä durumvehnää käyttävän teollisuuden hankintatarpeita vastaavan tuotannon tason säilyttämiseksi, ja talousarviomenoja olisi tarkkailtava; tähän tavoitteeseen päästäneen ottamalla käyttöön kullekin jäsenvaltiolle durumvehnän enimmäisviljelyalaan rajoitettu lisäkorvaus; jos alat ylitetään, jätettyjä hakemuksia olisi mukautettava, durumvehnän tuotanto on joissakin jäsenvaltioissa lisäksi vakiintunut perinteisten tuotantoalueiden ulkopuolelle; tuotannon tietyn tason säilyminen kyseisillä alueilla olisi taattava myöntämällä eristyistukea, pinta-alatuen saamiseksi tuottajien olisi poistettava viljelykäytöstä ennakolta määritelty prosenttiosuus viljelyalastaan; viljelykäytöstä poistettua maata olisi hoidettava siten, että tietyt ympäristönsuojelua koskevat vähimmäisvaatimukset täyttyvät; poistettujen alojen olisi sovelluttava myös muihin kuin elintarviketarkoituksiin, edellyttäen että niihin voidaan soveltaa tehokkaita valvontatoimenpiteitä, nykyisessä markkinatilanteessa maan viljelykäytöstä poistamista koskeva kesantovelvoite olisi vahvistettava nollaan prosenttiin; prosenttimäärää olisi tarkistettava tuotannon ja markkinoiden kehittymisen huomioon ottamiseksi, maan viljelykäytöstä poistamisesta olisi maksettava soveltuva kesantokorvaus; korvauksen olisi vastattava peltokasvien pinta-alatukia muiden kuin valkuaiskasvien osalta, pientuottajilta, joiden pinta-alatukia koskeva hakemus jää tietyn tason alle, ei pitäisi edellyttää viljelykäytöstä poistamista; kyseinen taso olisi vahvistettava, vapaaehtoiselle viljelykäytöstä poistamiselle olisi vahvistettava perusedellytykset yhteisön tasolla, 30 pinta-alatuet olisi maksettava kullekin viljelyalalle kerran vuodessa; niiden alojen, joita ei ole otettu viljelykäyttöön välittömästi asetuksessa (ETY) N:o 1765/92 vahvistetun järjestelmän tultua voimaan, ei pitäisi olla oikeutettuja tukeen; tiettyjen sellaisten erityistilanteiden huomioon ottamiseksi, joissa tämä säännös on liian rajoittava, olisi sallittava tiettyjä jäsenvaltioiden valvomia poikkeuksia, on tarpeen vahvistaa tietyt pinta-alatukien hakemista koskevat edellytykset ja määrätä tukien maksuaika, maksupäivät olisi vahvistettava peltokasvien myynnin jakautumiseksi tasaisesti markkinointivuoden aikana, kylvöpäivät olisi mukautettava eri tuotantoalueiden luonnonoloihin, yhteisö rahoittaa jäsenvaltioille tämän asetuksen soveltamisesta johtuvista velvollisuuksista aiheutuvat kustannukset yhteisen maatalouspolitiikan rahoittamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o. ,5 1 ja 2 artiklan mukaisesti, on tarpeen säätää siirtymäkauden toimenpiteistä ja antaa komissiolle oikeus tarvittaessa säätää lisätoimenpiteistä siirtymäkaudeksi, peltokasveja koskevan tukijärjestelmän muutokset olisi otettava käyttöön markkinointivuodesta 2000/2001, ja voimassa olevaan tukijärjestelmään ja aiempiin muutoksiin nyt tehtävien mukautusten vuoksi asetus (ETY) N:o 1765/92 olisi selkeyden vuoksi korvattava uudella asetuksella, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: EYVLL. 31 1 artikla 1. Tällä asetuksella otetaan käyttöön peltokasvien viljelijöitä koskeva pinta-alatukeen perustuva korvausjärjestelmä. 2. Tässä asetuksessa: - markkinointivuosi on 1 päivästä heinäkuuta 30 päivään kesäkuuta, - 'peltokasveilla' tarkoitetaan liitteessä I lueteltuja kasveja. 1 LUKU Pinta-alatuki 2 artikla 1. Yhteisön peltokasvien viljelijät voivat hakea pinta-alatukea tässä luvussa vahvistetuin edellytyksin. 2. Pinta-alatuki vahvistetaan hehtaaria kohti ja se vaihtelee alueittain. Pinta-alatukea myönnetään alalle, joka on varattu peltokasveille tai joka poistetaan viljelykäytöstä tämän asetuksen 6 artiklan mukaisesti ja joka ei ylitä alueellista perusviljelyalaa. Tämä määritellään alueen niiden hehtaarien keskiarvona, jotka oli varattu peltokasvien viljelyyn tai tarvittaessa kesannoitu julkisesti rahoitetun tukijärjestelmän mukaisesti vuosina 1989, 1990 ja 1991. Alueella tarkoitetaan kyseisen jäsenvaltion valinnan mukaan jäsenvaltiota taikka jäsenvaltiossa olevaa aluetta. 3. Pinta-alatukea hakevat tuottajat ovat velvollisia poistamaan viljelykäytöstä osan tilansa viljelyalasta korvausta vastaan. 4. Kun niiden yksittäisten viljelyalojen summa, joille tukea haetaan tiettyjen peltokasvien viljelijöiden tukijärjestelmän nojalla, mukaan lukien mainitussa järjestelmässä säädetty maan viljelykäytöstä poistaminen, ylittää alueellisen perusviljelyalan, saman markkinointivuoden aikana viljelijää kohti hyväksyttyä tukikelpoista alaa vähennetään samassa suhteessa kaikkien tämän osaston nojalla kyseisellä alueella myönnettävien tukien osalta. 32 Jos viljelyalalle ei haeta tukea tämän asetuksen nojalla, mutta alaa käytetään perusteena tuen hakemiseksi asetuksen (EY) N:o [. ] nojalla, ala otetaan huomioon laskettaessa niitä aloja, joille tukea on haettu. 3 artikla 1. Pinta-alatuen maksamisessa käytettävien keskisatojen vahvistamiseksi jokaisen jäsenvaltion on laadittava aluejakosuunnitelma, jossa määritellään asiaankuuluvat ja puolueettomat perusteet eri tuotantoalueiden määrittämiseksi, jotta saataisiin erillisiä, yhtenäisiä alueita. Tässä yhteydessä jäsenvaltioiden on aluejakosuunnitelmia laatiessaan otettava huomioon erityistilanteet. Jäsenvaltiot voivat erityisesti mukauttaa keskisatoja, jotta tuotantoalueiden väliset mahdolliset rakenne-erot otettaisiin huomioon. Jäsenvaltiot voivat lisäksi aluejakosuunnitelmissaan määrätä erilaisia satoja kastelluille viljelyaloille ja kastelemattomille viljelyaloille. Tässä tapauksessa jäsenvaltiot vahvistavat kastelluille aloille eri perusviljelyalan. Kasteltu perusviljelyala vastaa vuosina 1989-1991 peltokasvisatoa varten kasteltujen alojen keskiarvoa, mukaan lukien asetuksen (ETY) N:o 1765/92 3 artiklan 1 kohdan 4 alakohdan viimeisessä virkkeessä säädetyt lisäykset. Kastellun perusalan vahvistaminen ei saa kuitenkaan aiheuttaa kyseisen jäsenvaltion kokonaisperusviljelyalan kasvua. Jos tämä ala ylitetään, sovelletaan 2 artiklan 4 kohtaa. Aluejakosuunnitelmassa on kaikissa tapauksissa varmistettava, että noudatetaan kyseisen jäsenvaltion keskisatoa, joka on vahvistettu 2 kohdassa tarkoitetulle jaksolle ja kyseisessä kohdassa tarkoitettujen perusteiden mukaan. 2. Jäsenvaltion on kunkin tuotantoalueen osalta ilmoitettava yksityiskohtaiset tiedot kyseisellä alueella viisivuotiskautena markkinointivuosien 1986/87 ja 1990/91 välillä viljakasvien viljelyyn käytetyistä viljelyaloista ja sadoista. Keskimääräinen viljasato on laskettava erikseen kunkin alueen osalta jättämällä pois kyseisen ajanjakson vuosi, jolloin sato on ollut suurin, ja vuosi, jolloin se on ollut pienin. 33 Portugalilaisten viljojen osalta tämä velvollisuus voidaan kuitenkin täyttää toimittamalla ne tiedot, jotka on annettu Portugalin viljan ja riisin yhteisten markkinajärjestelyjen siirtymäsäännöksistä 11 päivänä joulukuuta 1990 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3653/906 nojalla, sekä viiden uuden Saksan osavaltion (Länder) osalta ilmoittamalla muissa Saksan osavaltioissa (Länder) sovellettavat keskimääräiset sadot. Jos jäsenvaltio päättää käsitellä kastellut viljelyalat kastelemattomista viljelyaloista erillään, vastaava keskisato, jota ei saa muuttaa, on jaettava näiden kahden viljelyalaluokan kesken. 3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle aluejakosuunnitelmansa sekä kaikki sitä tukevat tarvittavat tiedot 1 päivään elokuuta 1999 mennessä. Tämän velvollisuuden täyttämiseksi ne voivat viitata asetuksen (ETY) N:o 1765/92 mukaisesti komissiolle toimittamaansa aluejakosuunnitelmaan. 4. Komissio tarkastelee jäsenvaltioiden toimittamia aluejakosuunnitelmia ja huolehtii siitä, että jokainen suunnitelma perustuu asianmukaisiin ja puolueettomiin perusteisiin ja että se vastaa käytettävissä olevia tietoja. Komissio voi jättää hyväksymättä suunnitelmat, jotka eivät vastaa edellä mainittuja asianmukaisia perusteita, erityisesti kyseisen jäsenvaltion keskisatoa. Tässä tapauksessa kyseisen jäsenvaltion on muutettava suunnitelmaansa neuvoteltuaan asiasta komission kanssa. 5. Jäsenvaltio voi muuttaa aluejakosuunnitelmaansa komission pyynnöstä tai jäsenvaltion omasta aloitteesta 1-4 kohdassa määritellyn menettelyn mukaisesti. 6 EYVL L 362, 27. 12. 1990, s. 28. 34 6. Jos jäsenvaltio 1 kohtaa soveltaessaan päättää vahvistaa tuotantoalueita, joiden rajat eivät vastaa alueellisten perusalojen rajoja, jäsenvaltion on toimitettava komissiolle luettelo kaikista tukihakemuksista ja niihin liittyvistä sadoista. Jos näistä tiedoista ilmenee, että jäsenvaltion osalta vuonna 1993 sovelletusta aluejakosuunnitelmasta seuraava keskisato ylitetään tai uusien jäsenvaltioiden osalta vuonna 1995 sovelletusta suunnitelmasta seuraava keskisato ylitetään, kaikkia tässä jäsenvaltiossa seuraavana markkinointivuotena maksettavia korvauksia alennetaan suhteessa todettuun ylitykseen. Tätä säännöstä ei kuitenkaan sovelleta, jos määrä, jolle viljatonneina ilmaistut hakemukset on tehty, ei ylitä jäsenvaltion kaikkien perusalojen sadoista seuraavaa määrää edellä tarkoitetun keskisadon verran. Jäsenvaltiot voivat valita, että ne toteavat jokaisen perusalueen osalta, onko sen keskisato mahdollisesti ylittynyt. Tässä tapauksessa tässä kohdassa tarkoitettuja säännöksiä sovelletaan kullakin kyseisellä perusalalla maksettaviin korvauksiin. 4 artikla 1. Pinta-alatuki lasketaan kertomalla peruskorvaus tonnilta kyseisen alueen aluejakosuunnitelmassa määritellyllä keskisadolla. 2. Peruskorvaus tonnilta on: - 72,5 ecua valkuaiskasveille ja - 66 ecua muille peltokasveille. 5 artikla Pinta-alatukeen myönnetään lisäkorvaus, jonka suuruus on 344,5 ecua hehtaarilta durumvehnän viljelyyn varatulta viljelyalalta liitteessä II luetelluilla perinteisillä tuotantoalueilla liitteessä III vahvistetun määrän rajoissa. Jos niiden viljelyalojen summa, joiden osalta pinta-alatuen lisäkorvausta haetaan, on tietyn markkinointivuoden aikana edellä tarkoitettua rajaa suurempi, tuottajakohtaista viljelyalaa, jonka osalta lisäkorvausta voidaan maksaa, vähennetään suhteessa siihen. 35 Jäsenvaltiot voivat kuitenkin liitteessä III jäsenvaltioittain vahvistettuja määriä noudattaen jakaa mainitussa liitteessä esitetyt viljelyalat liitteessä II määriteltyjen tuotantoalueiden kesken tai tarvittaessa 3 artiklassa tarkoitettujen tuotantoalueiden kesken vuosien 1993-1997 durumvehnätuotannon määrän mukaisesti. Jos niiden viljelyalojen summa, joiden osalta pinta- alatuen lisäkorvausta haetaan tietyllä tuontantoalueella, tietyn markkinointivuoden aikana ylittää vastaavan alueellisen ylärajan, kyseisen tuotantoalueen tuottajakohtaista viljelyalaa, jonka osalta lisäkorvausta voidaan maksaa, vähennetään suhteessa siihen. Tämä vähennys tehdään, kun jäsenvaltion sisällä on toteutettu alojen siirto niiltä alueilta, jotka eivät ole saavuttaneet alueellista ylärajaansa, alueille, joilla tämä yläraja on ylitetty. Alueilla, joilla durumvehnän tuotanto on vakiintunutta, ja jotka ovat muita kuin liitteessä II tarkoitettuja alueita, otetaan käyttöön 138,9 ecua hehtaarilta oleva erityistuki liitteessä IV mainitun hehtaarimäärän rajoissa. 6 artikla 1. Kunkin pinta-alatukea hakevan viljelijän kesantovelvoite vahvistetaan hakemuksen kohteena olevalle peltokasville varatun viljelyalan ja poistetun alan suhdelukuna tämän asetuksen mukaisesti. Kesantovelvoite on nykyisellään nolla prosenttia. 2. Jäsenvaltioiden on sovellettava viljelykäytöstä poistettujen alojen erityistilannetta vastaavia aiheellisia ympäristönsuojelutoimenpiteitä. 3. Viljelykäytöstä poistettua alaa voidaan käyttää sellaisten yhteisössä valmistettavien teollisuustuotteiden raaka-aineiden tuottamiseen, joita ei ole tarkoitettu suoraan ihmis- tai eläinravinnoksi, edellyttäen että niihin sovelletaan tehokkaita valvontajärjestelmiä. Jäsenvaltiot saavat myöntää kansallista tukea tuottajille auttaakseen heitä kattamaan biomassan tuottamiseen tarkoitettujen monivuotisten kasvien kylvökustannukset. Tuki ei saa kuitenkaan olla suurempi kuin sellaiselle viitenä saman suuruisena vuosittaisena eränä takaisin maksettavalle lainalle maksettava korko, joka vastaa kyseiselle maalle maksettavia korkeintaan viiden vuoden pinta-alatukia. 36 4. Kesantovelvoitteesta maksettava korvaus lasketaan pinta-alatukena 4 artiklan 1 ja 2 kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti. Jos kastellulle ja kastelemattomalle maalle on vahvistettu eri sadot, sovelletaan kastelemattomalle maalle vahvistettuja satoja. Portugalin kohdalla korvauksessa otetaan huomioon asetuksella (ETY) N:o 3653/90 säädetty tukijärjestelmä. 5. Viljelijöille voidaan myöntää kesantokorvausta kesantovelvoitteen ylittävältä osalta. Tällöin viljelykäytöstä poistettu ala ei saa ylittää jäsenvaltion määrittämiä aloja, joissa otetaan huomioon erityistilanteet ja varmistetaan viljelymaan riittävä käyttö. Poistetun alan olisi oltava vähintään 10 prosenttia hakemuksen kohteena olevalle peltokasville varatusta viljelyalasta, joka poistetaan viljelykäytöstä tämän asetuksen mukaisesti. Kesantokorvaus voidaan myöntää monivuotisena enintään viiden vuoden ajanjaksolle. 6. Kesantovelvoite ei koske viljelijöitä, jotka hakevat korvausta viljelyalalta, joka ei ylitä sitä viljelyalaa, joka tarvittaisiin 92 viljatonnin tuottamiseen tuolle alueelle vahvistetun viljan keskisadon perusteella. 7 artikla Korvaushakemuksia ei voida esittää sellaisista alueista, jotka olivat 31 päivänä joulukuuta 1991 monivuotisena laitumena, monivuotisessa viljelyksessä, metsinä tai muussa kuin maatalouskäytössä. Jäsenvaltiot voivat poiketa myöhemmin määritettävin edellytyksin ensimmäisestä kohdasta tiettyjen erityistilanteiden huomioon ottamiseksi, erityisesti rakenneuudistusohjelmiin kuuluvien alojen osalta tai liitteessä I tarkoitettujen kasvien kanssa yleensä vuorottelevia monivuotisia peltokasveja koskevien alojen osalta. Tässä tapauksessa jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä sen välttämiseksi, että tällaisten poikkeusten soveltaminen johtaisi korvaukseen oikeutetun maatalousalan merkittävään lisäykseen. Näihin toimenpiteisiin voi kuulua erityisesti mahdollisuus pitää aiemmin korvaukseen oikeutettuja alueita korvaukseen oikeuttamattomina, korvauksen piiriin tulleiden muiden alueiden asemesta. 37 Jäsenvaltiot voivat myös poiketa ensimmäisestä kohdasta ottaakseen huomioon johonkin julkisen intervention muotoon liittyvät tietyt erityistilanteet, jos tämä interventio johtaa siihen, että viljelijä tavanomaista maanviljelytoimintaansa jatkaakseen viljelee alueita, joita on aiemmin pidetty tukeen oikeuttamattomina, ja jos kyseinen interventio tarkoittaa, että aiemmin tukeen oikeutetut alueet eivät enää ole siihen oikeutettuja ja että tukeen oikeutettujen alueiden kokonaismäärä ei nouse merkittävästi. Jäsenvaltiot voivat lisäksi tietyissä kahteen edeltävään kohtaan kuulumattomissa tapauksissa poiketa ensimmäisestä kohdasta, jos ne osoittavat komissiolle jätetyssä suunnitelmassa, että tukeen oikeutettujen alueiden kokonaismäärä pysyy muuttumattomana. 8 artikla 1. Tuet maksetaan sadonkorjuuta seuraavan 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän maaliskuuta välisenä aikana. 2. Ollakseen oikeutettu pinta-alatukeen viljelijän on kylvettävä siemenet kyseistä satokautta edeltävään 31 päivään toukokuuta mennessä ja jätettävä hakemus 15 päivään toukokuuta mennessä. 3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet muistuttaakseen hakijoita siitä, että voimassa olevaa ympäristönsuojelulainsäädäntöä on noudatettava. 9 artikla Tämän luvun soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1766/927 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, erityisesti säännöt, jotka koskevat: - perusviljelyalojen vahvistamista ja hallinnointia, - alueellisten tuotantosuunnitelmien laatimista, - pinta-alatuen myöntämistä, 7 EY VL L 181, 1. 7. 1992, s. 21 sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 923/96, EYVL L 126, 24. 5. 1996, s. 37. 38 - tukeen oikeutetun viljelyalan vähimmäiskokoa; näissä säännöissä on erityisesti otettava huomioon valvonnan asettamat vaatimukset ja kyseisen järjestelmän tavoiteltu teho, - edellä 5 artiklassa tarkoitetun durumvehnän osalta myönnettävän pinta-alatuen lisäkorvauksen saamisen määrittelemistä ja kyseisessä artiklassa tarkoitetun erityistuen saamisen edellytyksiä sekä erityisesti huomioon otettavia alueita, - maan viljelykäytöstä poistamista, erityisesti ne, jotka koskevat 6 artiklan 3 kohtaa; näihin edellytyksiin saattaa kuulua kasvien kasvattaminen ilman korvausta, - edellä olevan 7 artiklan soveltamista; näissä edellytyksissä määritellään olosuhteet, joissa 7 artiklan poikkeukset voidaan hyväksyä, ja jäsenvaltioiden velvollisuus esittää suunnitellut toimenpiteet komissiolle hyväksymistä varten. Komissio voi samaa menettelyä noudattaen: - joko edellyttää tuen myöntämiseksi tiettyjen siementen käyttöä, durumvehnän osalta varmennettujen siementen käyttöä, öljy siementen, durumvehnän ja pellavansiementen osalta tiettyjen lajikkeiden käyttöä tai säätää jäsenvaltioiden mahdollisuudesta asettaa kyseiset edellytykset tuen myöntämisen edellytykseksi, - sallia 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen määräaikojen muuttamisen tietyillä alueilla, joilla poikkeuksellisten ilmasto-olojen vuoksi ei voida soveltaa tavanomaisia määräaikoja; - poiketen siitä, mitä 8 artiklan 1 kohdassa säädetään, sallia talousarviotilanteen huomioon ottaen tuen maksamisen ennen 1 päivää tammikuuta tietyillä alueilla 50 prosenttiin asti pinta-alatuista sekä maan viljelykäytöstä poistamisesta niinä vuosina, joina sadot pienenevät poikkeuksellisten ilmasto-olojen vuoksi niin paljon, että viljelijöille aiheutuu vakavia taloudellisia vaikeuksia. 10 artikla Tässä luvussa määriteltyjä toimenpiteitä on pidettävä asetuksen (EY) N:o [. ] [. ] artiklassa tarkoitettuna interventiotoimenpiteenä, jonka tarkoituksena on tasapainottaa maataloustuotteiden markkinoita. 39 II LUKU Yleiset säännökset ja siirtymäsäännökset 11 artikla Tässä asetuksessa vahvistettuja pinta-alatukia ja kesantokorvausta samoin kuin viljelykäytöstä poistettavan alan viljelykäytöstä poistettavaa prosenttiosuutta voidaan muuttaa tuotannossa, tuottavuudessa ja markkinoissa tapahtuvan kehityksen perusteella perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 12 artikla Jos tarvitaan erityistoimenpiteitä helpottamaan siirtymistä voimassa olevasta järjestelmästä tällä asetuksella säädettyyn järjestelmään, toimenpiteet annetaan asetuksen (ETY) N:o 1766/92 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Kumotaan asetus (ETY) N:o 1765/92. 13 artikla 14 artikla 1. Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 2. Tätä asetusta sovelletaan markkinointivuodesta 2000/2001 alkaen. 3. Asetusta (ETY) N:o 1765/92 sovelletaan edelleen markkinointivuoteen 1999/2000. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Neuvoston puolesta 40 Liite I Tuotteiden kuvaus CN-koodi Kuvaus I. VILJAT 1001 10 00 1001 90 1002 00 00 1003 00 1004 00 00 1005 1007 00 1008 0709 90 60 Durumvehna Muu vehna ja vehnan ja rukiin sekavilja, muu kuin durumvehna Ruis ohra Kaura Maissi D u r ra Tattari, hirssi ja kanariansiemenet; muu vilja Sokerimaissi II. OLJYSIEMENET 1201 00 ex 1205 00 ex 1206 00 10 III. VALKUAISKASVIT Soijapavut Rapsin-jarypsinsiemenet Auringonkukansiemenet 0713 10 0713 50 1209 29 50 Herneet Harkapavut Makeatlupiinit IV. PELLAVA muu kuin kuitupellava ex 1204 00 Pellavansiemenet (Linum usitatissimum L. ) 41 Liite II Durumvehnän perinteiset tuotantoalueet ITÄVALTA Pannonia RANSKA Alueet Midi-Pyrénées Provence-Alpes-Côte d'Azur Languedoc-Roussillon Departementit* Ardèche Drôme PORTUGALI Alueet Santarém. Lisboa Setûbal Portalegre Évora Beja Faro KREIKKA Seuraavat alueet Keski-Kreikka Peloponnesos Joonianmeren saaret Thessalia Makedonia Aigeianmeren saaret Traakia ESPANJA Maakunnat Almerfa Badajoz Burgos Cadiz Côrdoba Granada Huelva Jaén Malaga Navarra Salamanca Sevilla Toledo Zamora Zaragoza ITALIA Alueet Abruzzit Basilicata Calabria Campania Latium Marche Mölise Umbria Apulia Sardinia Sisilia Toscana * Kukin näistä departementeista voidaan liittää johonkin yllä mainituista alueista. 42 Liite III Taatut enimmäisalat, jotka saavat durumvehnän hehtaarituen lisäkorvausta Kreikka Espanja Ranska Italia Itävalta Portugali (hehtaareina) 617 000 594 000 208 000 1 646 000 7 000 59 000 Liite IV Taatut enimmäisalat, jotka saavat durumvehnän erityistukea Saksa Espanja Ranska Italia Yhdistynyt kuningaskunta (hehtaareina) 10 000 4 000 50 000 4 000 5 000 43 Ehdotus NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o /98 98/0109 (CNSï t v " ^ m o; annettu naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen', ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon^, sekä katsoo, että ( 1 ) maataloustuotteiden yhteismarkkinoiden toimintaan ja kehitykseen olisi liityttävä yhteisen maatalouspolitiikan toteuttaminen, ja siihen olisi erityisesti sisällyttävä maatalouden yhteinen markkinajärjestely, jonka muoto voi vaihdella tuotteiden mukaan, (2) yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteena on toteuttaa perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteet; erityisesti naudanliha alalla on tarpeen markkinoiden vakauttamiseksi ja alan maatalousväestön kohtuullisen elintason turvaamiseksi säätää sisämarkkinoita koskevista tukia naudanlihantuottajille sekä yksityisen varastoinnin tukijärjestelmä, toimenpiteistä, joihin sisältyy erityisesti suoria (3) markkinoiden tukemista olisi vähennettävä asteittain, jotta saataisiin palautetuksi yhteisön lihankulutuksen tasapaino, mikä hyödyttäisi naudanliha-alaa, ja jotta näiden tuotteiden kilpailukyky kansainvälisillä markkinoilla paranisi; tuottajille aiheutuvat vaikutukset huomioon ottaen olisi muutettava ja mukautettava yhteisen markkinajärjestelyn mukaisesti säädetyn tulotuen tasoa; tässä tarkoituksessa on aiheellista vahvistaa kattava järjestelmä tuottajille maksettavia suoria tukia varten; näiden tukien määrän kehityksen olisi seurattava markkinatuen asteittaista vähenemistä, karjatalouden monimuotoisuus huomioon ottaen suoriin tukiin olisi sisällyttävä erityispalkkio sonnien ja härkien kasvattajille, emolehmäkarjojen pitämisestä maksettava palkkio ja lypsylehmäpalkkio; palkkioiden myöntäminen ei saisi aiheuttaa kokonaistuotannon kasvua; tätä varten olisi rajoitettava palkkiokelpoisten emolehmien ja urospuolisten nautaeläinten lukumäärää soveltamalla edellisiin alueellisia ja jälkimmäisiin tuottajakohtaisia enimmäismääriä sekä erityispalkkion osalta tilakohtaista pääluvun rajoitusta; lypsyiehmäpalkkion osalta vastaava rajoitus on seurausta asianomaisten tuottajien tuottajakohtaisesta viitemäärästä, jota käytetään perustana tuen määrän laskemisessa; erityispalkkion alueellisen erimmäismäärän nykyinen taso olisi säilytettävä, härkien kasvatuksen edellytykset poikkeavat tavallisesti sonnien kasvatuksen edellytyksistä; sen vuoksi on perusteltua asettaa härkiä koskevan erityispalkkion määrä eri tasolle kuin sonneista myönnettävä palkkio; tiettyjen ikäryhmien osalta härkien erityispalkkio olisi kuitenkin maksettava kahdessa erässä, jos liian suuri määrä härkiä teurastetaan niiden jäsenvaltioiden teurastuskaudella, joissa tällä tuotantosuunnalla on erityistä merkitystä, seurauksena voi olla markkinoiden häiriintyminen ja erityisesti markkinahintojen lasku; teurastuskauden ulkopuolella vuoden 23 ensimmäisen viikon aikana teurastettavista eläimistä olisi myönnettävä tietyin edellytyksin erityispalkkion teurastukseen vuotuisen laidunkauden päättymiseen ajoittuvan jakson ulkopuolella, jolla kannustetaan härkien lisäpalkkiota, (4) (5) (6) I 2 44 (7) tuottajien käytettävissä olevan jouston lisäämiseksi kelpoisuus emolehmäpalkkioon olisi ulotettava koskemaan emolehmien kanssa samat jalostusvaatimukset täyttäviin hiehoihin; emolehmäkarjojen palkkiokelpoisten hiehojen lukumäärä olisi rajoitettava korvautumisen tavanomaiseen määrään, (8) (9) emolehmäpalkkio olisi rajoitettava ensi sijassa tuottajiin, jotka eivät toimita maitoa meijereihin maito- ja maitotuotealan lisämaksuista 28 päivänä joulukuuta 1992 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3950/923 säädetyn lisämaksujärjestelmän mukaisesti; tulotukea tarvitaan kuitenkin myös pienille ja keskisuurille tiloille, joilla on lypsylehmä- tai emolehmäkarjaa; sen vuoksi emolehmäpalkkiota olisi myönnettävä myös niille sekatuotantotiloille, joiden tuottajakohtainen maidon viitemäärä on yhteensä enintään 120 000 kilogrammaa, emolehmäpalkkion osalta on aiheellista säilyttää tuottajakohtaiset enimmäismäärät; joitakin tuottajakohtaisten enimmäismäärien mukaisista palkkio-oikeuksista ei ole käytetty; nämä käyttämättömät palkkio-oikeudet ovat omiaan lisäämään tuotantoa ja kasvattamaan menoja erityisesti seurauksena siitä, kun hiehot saavuttavat täyden kelpoisuuden emolehmäpalkkioon; tällaisen vaikutuksen välttämiseksi kunkin jäsenvaltion emolehmäpalkkio- oikeuksien kokonaismäärä olisi vahvistettava viitevuosina tosiasiallisesti maksettujen palkkioiden perusteella, joihin lisätään tietty liikkumavara kansallisen varannon säilyttämiseksi; jäsenvaltioiden olisi toteutettava kansallisten enimmäismäärien noudattamisen turvaamiseksi tarvittavat toimenpiteet; niiden olisi tarvittaessa mukautettava tuottajakohtaisia enimmäismääriään puolueettomin perustein ja ilman korvausta; näillä perusteilla olisi varmistettava erityisesti asianomaisten tuottajien tasapuolinen kohtelu ja heidän oikeutettujen odotustensa suojelu, (10) tuotannon taso voi vaihdella tuottajakohtaisesti karjan tai tuotantokyvyn muutosten takia; sen vuoksi on aiheellista säätää, että tuottajakohtaisten enimmäismäärien rajoissa saadut emolehmäpalkkio-oikeudet voi tietyin edellytyksin siirtää toiselle tuottajalle joko tilan siirron yhteydessä tai ilman palkkio-oikeuksien yhteyttä viljelyaloihin, (11) uusia tuottajia ja vanhoja tuottajia, joiden tuottajakohtainen enimmäismäärä syystä tai toisesta ei ole emolehmäkarjan muuttuneen tilanteen mukainen, ei saisi jättää palkkio-oikeuden ulkopuolelle; sen vuoksi olisi säädettävä kansallisten varantojen hoidosta siten, että niitä täydennetään ja hallinnoidaan yhteisön perusteiden mukaisesti; samasta syystä on aiheellista edellyttää, että ilman tilan siirtoa tehtävään palkkio-oikeuksien siirtoon sovelletaan sääntöjä, joiden mukaan osa siirretyistä oikeuksista pidätetään ilman korvausta ja siirretään kansalliseen varantoon, EY VL L 405, 31. 12. 1992, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 614/97, 8. 4. 1997, EY VL L 94, 9. 4. 1997, s. 4. 45 (12) jäsenvaltioiden olisi saatava luoda yhteys herkkien vyöhykkeiden tai paikallisalueiden ja emolehmätuotannon välille tämän tuotannon säilyttämiseksi erityisesti alueilla, joilla ei ole muita vaihtoehtoja, (13) naudanlihatuotannon voimaperäistämissuuntaus huomioon ottaen karjantalouden palkkioita olisi rajoitettava ottaen huomioon kunkin maatilan rehuntuotantomahdollisuudet suhteessa tilalla pidettyjen eläinten lukumääriin ja lajeihin; liian voimaperäisen tuotannon välttämiseksi näiden palkkioiden myöntämisen edellytyksenä olisi oltava tilalla pidettävien eläinten enimmäistiheyden noudattaminen; pientuottajien tilanne olisi kuitenkin otettava huomioon, (14) tuotannon laajaperäistäniiseen tähtääviä aloitteita olisi tuettava ja niiden tehokkuutta olisi parannettava ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi myöntämällä lisätukea tuottajille, jotka noudattavat tiukkoja ja todellisia eläintiheyden vaatimuksia; tuen yleisen tason suurten muutosten välttämiseksi ja menojen järkevän valvonnan turvaamiseksi olisi säädettävä lisätuen tarkistamisesta tarvittaessa, (IS) naudanliha-alan markkinatuen vähenemisen vuoksi myös maidontuottajien olisi tulotukea lypsylehmäpalkkion muodossa; tätä tukea olisi myönnettävä kyseisten tuottajien tuottajakohtaisen viitemäärän sekä sen jäsenvaltion, jossa kyseiset tilat sijaitsevat, maidon kansallisen keskituotoksen perusteella; yksinkertaisuuden vuoksi lypsylehmäpalkkioita olisi hallinnoitava ja myönnettävä yhdessä maidon ja maitotuotteiden markkinajärjestelyn mukaisesti lypsylehmistä maksettavan vastaavan tulotuen kanssa; tämän tuen osalta otetaan huomioon maidon keskimääräinen tuotos yhteisössä; tätä varten olisi lypsylehmäpalkkion jäsenvaltiokohtaisia määriä laskettaessa otettava huomioon yhteisön ja kyseisen jäsenvaltion keskimääräisen maitotuotoksen ero, saatava (16) naudanlihantuotannon edellytykset ja tuottajien tulotaso vaihtelevat huomattavasti yhteisön eri tuotantoalueilla; kaikkien tuottajien samanlaiseen tukeen perustuva yhteisön laajuinen järjestelmä olisi liian jäykkä, jotta sillä pystyttäisiin vastaamaan riittävällä tavalla rakenteellisiin ja luonnonolosuhteista johtuviin eroihin sekä näistä aiheutuviin erilaisiin tarpeisiin; sen vuoksi on aiheellista säätää joustavasta kehyksestä yhteisön lisätuelle, jonka jäsenvaltion määrittelevät ja myöntävät vahvistettujen yleisten määrien rajoissa ja tiettyjen yhteisten perusteiden mukaisesti; jäsenvaltioiden yleiset määrät olisi jaettava sen mukaan, mikä on niiden osuus yhteisön naudanlihantuotannosta; yhteisten perusteiden tarkoituksena on muun muassa estää lisätukia aiheuttamasta syrjiviä vaikutuksia ja mahdollistaa yhteisön asiaa koskevien monenvälisten sitoumusten täydellinen huomioon tärkeää varmistaa, että jäsenvaltiot käyttävät harkintavaltaansa yksinomaan ottaminen; on erityisen puolueettomin perustein, ottavat täysin huomioon yhdenvertaisen kohtelun periaate sekä välttävät markkinoiden ja kilpailun vääristymiä; on aiheellista säätää muodoista, joissa lisätukea voi myöntää; näiden tukimuotojen olisi oltava tiettyjä nautaeläinten luokkia koskevia eläinkohtaisia tukia sekä pinta-alatukia, (17) eläinkohtaisten lisätukien osalta tarvitaan tiettyjä määrällisiä rajoituksia, joilla varmistetaan tarpeellinen tuotannon valvonta; on myös tarpeen rajoittaa yhdestä eläimestä ja tarvittaessa yhden vuoden osalta lisäksi jäsenvaltioiden olisi valvottava eläintiheyden vaatimuksen myönnettävän noudattamista. tuen kokonaismäärää; (18) pinta-alaperusteista tukea olisi myönnettävä ainoastaan monivuotisista laitumista, joihin ei sovelleta muita yhteisön markkinatukitoimenpiteitä; pinta-alatukia olisi sovellettava monivuotisten laitumien alueellisten perusalojen rajoissa, jotka jäsenvaltioiden olisi vahvistettava pitkän aikavälin viitetietojen perusteella; hehtaaria kohti myönnettävän pinta-alatuen enimmäismäärän, mukaan lukien maidon ja maitotuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn mukaiset pinta-alaperusteiset lisätuet, olisi oltava verrattavissa tiettyjen peltokasvien viljelijöitä koskevan tukijärjestelmän mukaiseen keskimääräiseen hehtaaritukeen, 46 ( 19) suorien tukien edellytyksenä olisi oltava, että kyseisten eläinten pitäjät noudattavat nautaeläinten tunnistamista ja rekisteröintiä koskevia yhteisön sääntöjä; toivotun taloudellisen vaikutuksen saavuttamiseksi suorat tuet olisi myönnettävä tiettyjen määräaikojen kuluessa, (20) yhteisön lainsäädännössä kielletään tiettyjen aineiden käyttö naudanlihantuotannossa; olisi sovellettava asianmukaisia seuraamuksia, jos näitä säännöksiä ei noudateta, (21 ) tässä asetuksessa säädettyjen hinta- ja tulotukijärjestelyjen mukaan interventioelinten tekemien ostojen muodossa toteutuva julkinen interventio ei ole enää välttämätöntä markkinoiden tasapainottamiseksi; sen sijaan siitä aiheutuisi huomattavia menoja; tämän vuoksi interventiosta olisi luovuttava asteittain; olisi kuitenkin säädettävä yksityisen varastoinnin tuesta, jolla edistetään markkinahintojen asettumista lähelle perushintaa, mikä edustaa markkinatuen toivottua tasoa; tässä tarkoituksessa komission olisi voitava päättää yksityisen varastoinnin tuen myöntämisestä, jos markkinahinta putoaa alle 103 prosenttiin perushinnasta; olisi säädettävä yksityisen varastoinnin ruhojen luokitteluasteikosta 28 päivänä huhtikuuta 1981 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1208/811* vahvistetun luokitteluasteikon perusteella, täytäntöön panemisesta yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten tukijärjestelmän (22) naudanliha-alan yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen yhteisössä edellyttää yhtenäisen kauppajärjestelmän lisäksi toteuttamista yhteisön ulkorajoilla; kauppajärjestelmän, tuontitulleja ja vientitukia, pitäisi periaatteessa tasapainottaa yhteisön markkinat; kauppajärjestelmän olisi perustuttava Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa tehtyihin sitoumuksiin, johon kuuluu sisämarkkinatoimenpiteiden (23) kolmansien maiden kanssa käytävän naudanlihan kaupan määrien seuraamiseksi olisi säädettävä tiettyjä tuotteita koskevien tuonti-ja vientitodistusten järjestelmästä; järjestelmään olisi sisällyttävä vakuus, jolla taataan sellaisten toimien toteutuminen, joille kyseisiä todistuksia on myönnetty, (24) tiettyjen maataloustuotteiden tuonnista yhteisön markkinoille aiheutuvien epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi yhden tai useamman tällaisen tuotteen tuonnilta olisi edellytettävä lisätuontitullia, jos tietyt edellytykset täyttyvät, (25) on aiheellista antaa tietyin edellytyksin komissiolle valta avata ja hallinnoida perustamissopimuksen tai muiden neuvoston antamien säädösten mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista johtuvia tariffikiintiöitä, (26) yhteisön osallistuminen naudanlihan kansainväliseen kauppaan voidaan varmistaa mahdollisuudella myöntää yhteisön hintojen ja maailmanmarkkinahintojen väliseen erotukseen perustuvaa ja Maailman kauppajärjestön maataloussopimuksen5 mukaista tukea viennille kolmansiin maihin; näihin tukiin olisi sovellettava määrällisiä ja arvoon perustuvia rajoituksia, (27) vientitukia vahvistettaessa olisi varmistettava arvoon perustuvien rajoitusten noudattaminen seuraamalla Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastoon liittyvien sääntöjen mukaisten tukien maksamista; seurantaa voi helpottaa tukien pakollisella ennakkovahvistuksella; eriytetyn tuen osalta olisi kuitenkin sallittava vahvistetun määräpaikan muuttaminen maantieteellisellä alueella, jolla sovelletaan yhtenäistä tuen määrää; jos määräpaikkaa muutetaan, olisi maksettava todelliseen määräpaikkaan sovellettavaa tukea siten, että enimmäismäärä on ennalta vahvistettuun määräpaikkaan sovellettavan tuen määrä, EYVL L 123, 7. 5. 1981, s. 3. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 1026/91 (EYVLL 106, 26. 4. 1991, s. 2). EYVL L 336, 23. 12. 1994, s. 22. 47 (28) määrällisten rajoitusten noudattamisen varmistaminen edellyttää luotettavan ja tehokkaan seurantajärjestelmän käyttöön ottoa; tätä varten vientitukien myöntämisen edellytyksenä olisi oltava vientitodistus; tukia olisi myönnettävä käytettävissä olevien rajoitusten mukaisesti kunkin kyseisen tuotteen erityistilanteen mukaan; tästä säännöstä ei saisi poiketa muutoin kuin elintarvikeaputoimien yhteydessä, jotka vapautetaan rajoituksista; Maailman kauppajärjestön maataloussopimuksessa tarkoitettuina markkinointivuosina vientituen turvin vietyjen määrien seurannan olisi perustuttava kunakin markkinointivuonna annettuihin vientitodistuksiin, (29) edellä esitetyn järjestelmän täydentämiseksi siinä määrin kuin on tarpeen sen moitteettoman toiminnan kannalta, olisi säädettävä mahdollisuudesta säädellä sisäistä jalostusmenettelyä tai markkinatilanteen vaatiessa kieltää sen käyttö, (30) luopumisen kaikista muista tullijärjestelmä mahdollistaa suojatoimenpiteistä yhteisön ulkorajoilla; sisämarkkinoiden ja tullien muodostama mekanismi voi poikkeuksellisissa olosuhteissa kuitenkin osoittautua riittämättömäksi; tällaisissa tapauksissa yhteisön olisi voitava toteuttaa viipymättä kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta yhteisön markkinat eivät jäisi ilman suojaa mahdollisesti aiheutuvia häiriöitä vastaan; näiden toimenpiteiden olisi oltava asiaa koskevista WTO-sopimuksista johtuvien sitoumusten mukaisia, (31) tässä asetuksessa säädettyjen välineiden asianmukaisen soveltamisen turvaamiseksi komission olisi saatava kaikki tiedot hintojen kehityksestä naudanlihan yhteismarkkinoilla; sen vuoksi olisi säädettävä täysikasvuisten nautaeläinten ja niiden lihan hintojen toteamista koskevasta järjestelmästä, (32) on aiheellista säätää toteutettavista toimenpiteistä, jos hintojen huomattava nousu tai lasku häiritsee tai uhkaa häiritä yhteisön markkinoita, (33) eläintautien leviämistä ehkäisevien toimenpiteiden soveltamisesta aiheutuvat vapaan liikkuvuuden rajoitukset voivat aiheuttaa hankaluuksia yhden tai useamman jäsenvaltion markkinoille; olisi säädettävä mahdollisuudesta toteuttaa poikkeuksellisia markkinoiden tukitoimenpiteitä tilanteen korjaamiseksi, (34) tiettyjen tukien myöntäminen voisi vaarantaa yhtenäismarkkinoiden toteuttamisen; tämän vuoksi naudanliha- alan yhteisessä markkinajärjestelyssä olisi voitava soveltaa niitä perustamissopimuksen määräyksiä, jotka mahdollistavat jäsenvaltioiden myöntämien tukien arvioimisen ja yhteismarkkinoiden kanssa ristiriidassa olevien tukien kieltämisen, (35) naudanliha-alan yhteismarkkinoiden kehittyessä jäsenvaltioiden ja komission on tarpeen toimittaa toisilleen tämän asetuksen soveltamiseksi tarvittavat tiedot, (36) ehdotettujen toimenpiteiden täytäntöönpanon helpottamiseksi olisi säädettävä menettelystä, jolla toteutetaan jäsenvaltioiden ja komission tiivis yhteistyö hallintokomiteassa, (37) yhteisön olisi rahoitettava jäsenvaltioille tämän asetuksen soveltamisesta seuraavista velvoitteista aiheutuvia annetun neuvoston asetuksen menoja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta päivänä kuuta (EY) N:o. 6 mukaisesti, (38) naudanliha-alan yhteisessä markkinajärjestelyssä olisi otettava huomioon samanaikaisesti ja asianmukaisella tavalla perustamissopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt tavoitteet, EYVLL 48 (39) neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 805/687 säädettyä yhteistä markkinajärjestelyä on muutettu monta kertaa; näitä tekstejä on hankala käyttää niiden monilukuisuuden ja vaikeaselkoisuuden sekä sen takia, että ne ovat Euroopan yhteisöjen virallisen lehden eri numeroina; sen vuoksi ne eivät täytä lainsäädännöltä edellytettävää selkeysvaatimusta; tämän vuoksi nämä tekstit olisi kodifioitava uuteen asetukseen ja kumottava edellä mainittu asetus (ETY) N:o 805/68; naudanliha-alan markkinahintojen toteamisesta 2 päivänä heinäkuuta 1987 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1892/878, jonka oikeusperusta asetus (ETY) N:o 805/68 oli, korvataan tässä asetuksessa annettavalla uudella säännöksellä, ja se olisi sen vuoksi kumottava, ja (40) siirryttäessä asetuksen (ETY) N:o 805/68 järjestelyistä tässä asetuksessa vahvistettuihin järjestelyihin voi ilmetä vaikeuksia, joita ei käsitellä tässä asetuksessa; tällaisen mahdollisuuden vuoksi olisi säädettävä, että komissio hyväksyy tarvittavat siirtymätoimenpiteet; komissiolla olisi myös oltava valtuudet ratkaista erityisiä käytännön ongelmia, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Naudanlihan yhteinen markkinajärjestely kattaa sisämarkkinat ja kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan ja se koskee seuraavia tuotteita: CN-koodi Tavaran kuvaus (a) 0102 90 05 - Elävät, kotieläiminä pidettävät nautaeläimet, muut kuin puhdasrotuiset siitoseläimet 0102 90 79 0201 0202 Naudanliha, tuore tai jäähdytetty Naudanliha, jäädytetty 0206 10 95 Pallealihaja kuveliha, tuore tai jäähdytetty 0206 29 91 Pallealihaja kuveliha, jäädytetty 0210 20 Naudanliha, suolattu, suolavedessä, kuivattu tai savustettu 0210 90 41 Pallealiha ja kuveliha, suolattu, suolavedessä, kuivattu tai savustettu 0210 90 90 Lihasta ja muista eläimenosista valmistettu syötävä jauho ja jauhe 1602 50 10 1602 90 61 Muut valmisteet ja säilykkeet, jotka on valmistettu naudanlihasta tai nautaa olevista muista tai kypsennetyistä muista eläimenosista, kypsentämättömät; kypsennetystä eläimenosista sekä kypsentämättömästä lihasta tai kypsentämättömistä muista eläimenosista tehdyt sekavalmisteet lihasta Muut valmisteet ja säilykkeet, joissa on naudanlihaa tai nautaa olevia muita eläimenosia, kypsentämättömät; kypsennetystä lihasta tai kypsennetyistä muista eläimenosista sekä kypsentämättömästä tehdyt sekavalmisteet kypsentämättömistä muista eläimenosista lihasta tai (b) 010210 Elävät nautaeläimet, puhdasrotuiset siitoseläimet 0206 10 91 Muut nautaeläimen syötävät osat kuin pallealihaja kuveliha, tuoreet ja jäähdytetyt 7 8 EY VL L 148, 28. 6. 1968, s. 24. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 2634/97 (EYVL L 356, 31. 12. 1997, s. 13). EYVL L 182, 3. 7. 1987, s. 29. 49 0206 10 99 muuhun kuin farmaseuttisten tuotteiden valmistukseen 0206 21 00 Muut nautaeläimen syötävät osat kuin pallealiha ja kuveliha, jäädytetyt 0206 22 90 muuhun kuin farmaseuttisten tuotteiden valmistukseen 0206 29 99 0210 90 49 Muut suolatut, suolavedessä olevat, kuivatut tai savustetut nautaeläimen syötävät osat kuin pallealiha tai kuveliha ex 1502 00 90 Nautaeläinten rasva, raaka tai sulatettu, myös puristettu tai liuottimilla uutettu 1602 50 31 - Muut valmisteet ja säilykkeet, jotka on valmistettu naudanlihasta tai nautaa olevista muista eläimenosista, muu kuin 1602 50 80 1602 90 69 kypsentämätön liha tai kypsentämättömät muut eläimenosat ja kypsennetystä lihasta tai kypsennetyistä muista eläimenosista sekä kypsentämättömästä lihasta tai kypsentämättömistä muista eläimenosista tehdyt sekavalmisteet Muut kuin kypsentämättömät muut valmisteet naudanlihasta kypsennetyistä muista kypsentämättömistä muista eläimenosista tehdyt sekavalmisteet eläimenosista sekä tai säilykkeet, jotka on valmistettu lihasta tai tai kypsentämättömästä lihasta tai nautaa olevista muista eläimenosista, ja kypsennetystä 2. Tässä asetuksessa tarkoitetaan: (a)'nautaeläimillä' yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeisiin 0102 90 05 - 0102 90 79 kuuluvia kotieläiminä pidettäviä nautoja, muita kuin puhdasrotuisia siitoseläimiä; (b) 'täysikasvuisilla nautaeläimillä' nautaeläimiä, joiden elopaino on yli 300 kilogrammaa. 1 LUKU Sisämarkkinat 2 artikla Ammatillisten järjestöjen ja ammattialojen yhteisten järjestöjen tekemien tarjonnan mukauttamista markkinoiden vaatimuksiin helpottavien aloitteiden rohkaisemiseksi voidaan toteuttaa seuraavat 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita koskevat yhteisön toimenpiteet: (a) toimenpiteet, joilla pyritään karjanjalostuksen kehittämiseen; (b) toimenpiteet, joilla pyritään edistämään tuotannon, jalostuksen ja kaupan pitämisen järjestäytymistä; (c) toimenpiteet, joilla pyritään parantamaan laatua; (d) toimenpiteet, joilla pyritään käytettävien tuotantokeinojen tuntemuksen perusteella mahdollistamaan lyhyen ja pitkän aikavälin ennusteiden laatiminen, (e) toimenpiteet, joilla pyritään helpottamaan markkinahintojen kehityksen seurantaa. Neuvosto antaa näitä toimenpiteitä koskevat yleiset säännöt perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen. 50 1 osasto - suorat tuet 3 artikla Tässä osastossa tarkoitetaan: (a) 'tuottajalla' yksittäistä maatalousyrittäjää, luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä tai luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden ryhmittymää, jonka yritys sijaitsee yhteisön alueella ja joka kasvattaa nautaeläimiä, riippumatta siitä, mikä on ryhmittymän tai sen jäsenten oikeudellinen asema kansallisessa lainsäädännössä; (b) 'tilalla' kaikkia tuottajan johtamia tuotantoyksiköitä, jotka sijaitsevat yhden jäsenvaltion alueella; (c) 'alueella' asianomaisen jäsenvaltion valinnan mukaan joko jäsenvaltiota tai sen osaa; (d) 'sonnilla' kuohitsematonta urospuolista nautaeläintä; (e)'härällä'kuohittua urospuolista nautaeläintä; (f) 'emolehmällä' lihakarjarotuun kuuluvaa lehmää tai tällaisen rodun kanssa tehdystä risteytyksestä saatua lehmää, joka kuuluu samaan karjaan lihantuotantotarkoituksessa pidettävien vasikoiden kanssa, (g) 'hieholla' yli kahdeksan kuukauden ikäistä poikimatonta naaraspuolista nautaeläintä, joka kuuluu lihakarjarotuun tai on syntynyt tällaisen rodun kanssa tehdystä risteytyksestä ja joka kuuluu samaan karjaan lihantuotantotarkoituksessa pidettävien vasikoiden kanssa; (h) 'monivuotisella laitumella' viljelykiertoon kuulumatonta maata, jota käytetään monivuotiseen (vähintään viisi vuotta) nurmituotantoon (viljelty tai luontainen). 1 jakso- palkkiot 1 alajakso - erityispalkkio 4 artikla 1. Tuottaja, joka pitää tilallaan urospuolisia nautaeläimiä, voi hakemuksesta saada erityispalkkiota. Tätä palkkiota myönnetään alueellisten enimmäismäärien rajoissa enintään 90:stä kuhunkin 2 artiklassa tarkoitettuun ikäryhmään kuuluvasta eläimestä kalenterivuotta ja tilaa kohden. 2. Erityispalkkio voidaan myöntää enintään: (a) yhden kerran kunkin yli 10 kuukauden ikäisen sonnin elinaikana; tai (b) kaksi kertaa kunkin härän elinaikana: - ensimmäisen kerran, kun eläin on 10 kuukauden ikäinen, - toisen kerran sen jälkeen, kun eläin on tullut 22 kuukauden ikään. 51 3. Erityispalkkion saamiseksi: (a) tuottajan on erikseen määriteltävän ajan täytynyt pitää lihotuksessa kutakin hakemuksen kohteena olevaa eläintä. (b) jokaisella eläimellä on oltava teurastukseen asti neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/979 6 artiklassa tarkoitettu passi, joka sisältää kaikki asianomaiset tiedot eläimen palkkiotilanteesta, tai jos passia ei ole, vastaava hallinnollinen asiakirja. 4. Jos hakemuksen kohteena olevien, erityispalkkion myöntämisen edellytykset täyttävien, yli 10 kuukauden ikäisten sonnien ja 1 0 - 22 kuukauden ikäisten härkien kokonaismäärä jollakin alueella ylittää liitteessä I tarkoitetun alueellisen enimmäismäärän, kaikkien 2 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti palkkiokelpoisten eläinten määrää tuottajaa kohden vähennetään kyseisenä kalenterivuonna suhteessa ylityksen määrään. Tässä artiklassa 'alueellisella enimmäismäärällä' tarkoitetaan erityispalkkioon oikeutettujen eläinten lukumäärää yhdellä alueella yhden kalenterivuoden aikana. 5. Jäsenvaltiot voivat päättää erityispalkkion myöntämisestä teurastuksen yhteydessä. Tässä tapauksessa 2 kohdan a ikävaatimus korvataan kuohitsemattomien urospuolisten nautaeläinten osalta 200 alakohdassa tarkoitettu kilogramman vähimmäispainolla. Palkkio on maksettava tai siirrettävä tuottajille. Yhdistyneellä kuningaskunnalla on oikeus soveltaa erityispalkkion myöntämiseen Pohjois-Irlannissa erilaista järjestelmää kuin muilla alueillaan. 6. Palkkion määrä on: (a) palkkiokelpoista sonnia kohti: - 165 ecua kalenterivuonna 2000, - 195 ecua kalenterivuonna 2001, - 220 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. (b) palkkiokelpoista härkää ja ikäryhmää kohti: - 130 ecua kalenterivuonna 2000, - 150 ecua kalenterivuonna 2001, - 170 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. 7. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 9 EYVLL 117. 7. 5. 1997, s. 1. 52 2 alajakso - kausiporrastuspalkkio 5 artikla 1. Jos jossakin jäsenvaltiossa härkiä: (a) teurastetaan tiettynä vuonna yli 60 prosenttia urospuolisten nautaeläinten vuotuisista teurastuksista, ja (b) teurastetaan 1 päivästä syyskuuta 30 päivään marraskuuta yli 35 prosenttia vuosittain teurastettujen kuohittujen urospuolisten nautaeläinten kokonaismäärästä, tuottajat voivat hakemuksesta saada erityispalkkion lisäpalkkiota (kausiporrastuspalkkiota). Jos molemmat edellä mainitut kynnykset kuitenkin saavutetaan joko Irlannissa tai Pohjois-Irlannissa, palkkiota sovelletaan sekä Irlantiin että Pohjois-Irlantiin. Tätä artiklaa sovellettaessa Yhdistyneen kuningaskunnan Pohjois-Irlantia pidetään erillisenä kokonaisuutena. 2. Palkkion määräksi vahvistetaan: - ecua vuoden 15 ensimmäisen viikon aikana teurastettua eläintä kohden - ecua vuoden 16 ja 17 viikolla teurastettua eläintä kohden -ecua vuoden 18-21 viikolla teurastettua eläintä kohden, ja - ecua vuoden 22 ja 23 viikolla teurastettua eläintä kohden. 3. Jos 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua määrää ei saavuteta, jäsenvaltiot joiden tuottajat ovat aiemmin saaneet kausiporrastuspalkkiota, voivat päättää myöntää tämän palkkion 60 prosentin suuruisena 2 kohdassa vahvistetuista määristä. Tässä tapauksessa asianomaisten jäsenvaltioiden on varmistettava, että muutoksia kyseisen varainhoitovuoden osalta vähentämällä vastaavasti: toimenpide ei aiheuta taloudellisia - kyseisessä jäsenvaltiossa härkiä koskevaa erityispalkkiota toisen ikäryhmän osalta, tai - 2 jakson mukaisesti maksettua lisätukea, ja ilmoitettava komissiolle vähennyksestä. Tämän toimenpiteen soveltamiseksi Irlantia ja Pohjois-Irlantia pidetään 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua määrää laskettaessa ja siitä seuraavaa palkkio-oikeutta määritettäessä yhtenä alueena. 4. Sen määrittelemiseksi, onko tässä artiklassa tarkoitetut prosenttimäärät ylitetty, otetaan huomioon teurastukset, jotka on tehty kaksi vuotta ennen palkkiokelpoisen eläimen teurastusvuotta. 5. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 53 3 alajakso - emolehmäpalkkio 6 artikla 1. Tuottaja, joka pitää tilallaan emolehmiä, voi hakemuksesta saada palkkiota emolehmäkarjan pitämisestä (emolehmäpalkkiota). Palkkio myönnetään tuottajakohtaisten enimmäismäärien rajoissa kalenterivuotta ja tilaa kohden. 2. Emolehmäpalkkio myönnetään tuottajalle, joka: (a) ei toimita tilaltaan maitoa tai maitotuotteita hakemuksen jättöpäivää seuraavien kahdentoista kuukauden aikana, Maidon tai maitotuotteiden luovuttaminen tilalta suoraan kuluttajalle ei kuitenkaan estä palkkion myöntämistä, (b)joka toimittaa maitoa tai maitotuotteita, ja jonka asetuksen (ETY) N:o 3950/92 4 artiklassa tarkoitettu tuottajakohtainen viitemäärä on enintään 120 000 kilogrammaa, jos tämä pitää emolehmiä vähintään 80 prosenttia ja hiehoja enintään 20 prosenttia palkkiohakemuksessa olevasta määrästä yhtäjaksoisesti vähintään hakemuksen jättöpäivää seuraavien kuuden kuukauden ajan. Se, ovatko lehmät emolehmäkarjaa vai lypsykarjaa, todetaan ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdan mukaisten palkkiokelpoisten eläinten määrän laskemiseksi erityisesti edunsaajan tuottajakohtaisesta viitemäärästä, joka 10 (maito) 15 artiklan 3 kohdassa, sekä jäsenvaltion, jossa tila määritellään neuvoston asetuksen (EY) N:o sijaitsee, keskimääräisestä maitotuotoksesta. 3. Tuottajakohtaista palkkio-oikeutta rajoitetaan 7 artiklassa määritellyillä tuottajakohtaisilla enimmäismäärillä. 4. Palkkion määrä palkkiokelpoista eläintä kohden on: - 155 ecua kalenterivuonna 2000, - 170 ecua kalenterivuonna 2001, - 180 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. 5. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta ja erityisesti 3 artiklassa tarkoitetusta emolehmän määrittelystä 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen: 10 EYVLL 54 7 artikla 1. Tammikuun I päivänä 2000 tuottajakohtaisten enimmäismäärien on oltava samansuuruiset kuin tuottajalla yhteisön (palkkio-oikeudet) joulukuuta 1999 olevien emolehmäpalkkio-oikeuksien sääntöjen mukaisesti 31 päivänä lukumäärä; enimmäismääriä tarkistetaan tarvittaessa 3 kohdan mukaisesti. 2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että palkkio-oikeuksien määrä ei niiden alueella ylitä 1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen liitteessä II vahvistettuja kansallisia enimmäismääriä, ja että 9 artiklassa tarkoitetut kansalliset varannot perustetaan. 3. Jos tämä tarkistus edellyttää tuottajakohtaisten kiintiöiden alennusta, se on tehtävä ilman korvauksia ja tarkistuksesta on päätettävä puolueettomin perustein, joissa otetaan huomioon erityisesti: - missä määrin tuottajat ovat käyttäneet tuottajakohtaisia enimmäismääriään jäsenvaltioiden valinnan mukaan vuotta 2000 edeltävien kolmen viitevuoden, - investointi- tai laajaperäistäniisohjelman täytäntöönpano naudanliha-alalla, - erityiset luonnonolot tai seuraamukset, joiden vuoksi palkkiota ei ole maksettu tai sitä on alennettu vähintään yhden viitevuoden aikana, - muut poikkeukselliset olosuhteet, joiden vuoksi vähintään yhden viitevuoden aikana maksetut tuet eivät vastaa edellisten vuosien todellista tilannetta. 4. Edellä olevan 2 kohdan mukaisesti toteutetun toimenpiteen perusteella pidätetyt palkkio-oikeudet on peruutettava. 5. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 8 artikla 1. Jos tuottaja myy tilansa tai siirtää sen toisen haltuun muulla tavoin, hän voi siirtää kaikki oikeutensa emolehmäpalkkioon henkilölle, joka ottaa haltuunsa hänen tilansa. Hän voi myös siirtää oikeutensa kokonaan tai osittain toiselle tuottajalle siirtämättä tilaansa. Jos palkkio-oikeuksia siirretään ilman tilan siirtoa, osa siirretyistä oikeuksista, enintään 15 prosenttia, palautetaan ilman korvausta sen jäsenvaltion kansalliseen varantoon, jonka alueella tila sijaitsee, jaettavaksi ilmaiseksi. 2. Jäsenvaltioiden. (a) on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen ehkäisemiseksi, että palkkio-oikeuksia siirrettäisiin pois herkiltä vyöhykkeiltä tai alueilta, joilla naudanlihantuotannon merkitys paikalliselle talouselämälle on erityisen suuri; (b) on mahdollista säätää, että oikeudet voi siirtää ilman tilan siirtoa suoraan tuottajalta toiselle tai kansallisen varannon kautta. 3. Jäsenvaltiot voivat sallia ennen erikseen vahvistettavaa päivämäärää sellaisen palkkio-oikeuksien osan väliaikaisen siirtämisen, jota oikeuksia hallussaan pitävä tuottaja ei aio käyttää. 4. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 55 Nämä yksityiskohtaiset säännöt voivat koskea erityisesti: - säännöksiä, joiden mukaan jäsenvaltiot voivat ratkaista niiden tuottajien oikeuksien siirtoon liittyvät ongelmat, jotka eivät omista tilaansa kuuluvia maita, ja - erityisiä sääntöjä, jotka liittyvät osittaisen siirron kohteena olevien oikeuksien vähimmäismäärään. 9 artikla 1. Jokaisen jäsenvaltion on ylläpidettävä kansallista varantoa emolehmäoikeuksia varten. 2. Kansalliseen varantoon liitetään 8 artiklan 1 kohdan tai muiden yhteisön säännösten mukaisesti palautetut oikeudet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7 artiklan 4 kohdan säännösten soveltamista. 3. Jäsenvaltioiden on käytettävä kansallisia varantojaan niiden rajoissa palkkio-oikeuksien myöntämiseen erityisesti uusille tai nuorille viljelijöille tai muille ensisijaisessa asemassa oleville tuottajille. 4. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ja erityisesti seuraavilta osin: - toimenpiteet, joita sovelletaan, jos jossakin jäsenvaltiossa ei käytetä kansallista varantoa, - käyttämättömiä, kansalliseen varantoon palautettuja palkkio-oikeuksia koskevat toimenpiteet. 4 alajakso - eläintiheys 10 artikla 1. Niiden eläinten kokonaismäärä, joista erityispalkkio ja emolehmäpalkkio myönnetään, rajoitetaan soveltamalla kullakin tilalla eläintiheyttä, joka on 2 nautayksikköä hehtaaria ja kalenterivuotta kohden. Eläintiheys ilmaistaan nautayksikköinä (NY) suhteessa kyseisellä tilalla pidettävien eläinten ruokintaan käytettävään rehualaan. ja eläintiheyden Eläintiheyden vaatimusta ei kuitenkaan sovelleta määrittämisessä huomioon otettavien eläinten määrä on enintään 15 NY. tilalla pidettävien tuottajaan, jonka 2. Tilan eläintiheyden määrittämisessä on otettava huomioon: (a) urospuoliset nautaeläimet, emolehmät ja hiehot sekä lampaat ja/tai vuohet, joiden osalta palkkiohakemukset on jätetty, sekä lypsylehmät, jotka ovat tarpeen tuottajalle määrättyä viitemäärää vastaavan maitotuotoksen tuottamiseksi. Näin III olevaa saatu eläinmäärä muunnetaan nautayksiköiksi käyttäen muuntotaulukkoa. liitteessä (b) rehuala, jolla tarkoitetaan alaa, joka on koko kalenterivuoden nautakarjan-, lampaiden- ja/tai vuohienkasvatuksen käytössä. Rehualaan ei saa kuulua: - rakennuksia, metsiä, lammikoita, teitä - yhteisön tukijärjestelmään kuuluvaan muuhun tuotantoon tai monivuotisten pelto- tai puutarhakasvien tuotantoon käytettäviä viljelyaloja, lukuun ottamatta monivuotisia laitumia, joille tukea myönnetään tämän asetuksen 15 artiklan ja asetuksen (EY)N:o [maito] 18 artiklan mukaisesti - aloja, jotka täyttävät tiettyjen peltokasvien viljelijöille säädetyn tukijärjestelmän edellytykset, ja joita käytetään kuivattujen rehujen tukijärjestelmän mukaisesti tai joihin sovelletaan viljelykäytöstä poistamista koskevaa kansallista tai yhteisön järjestelmää. 56 Rehualaan kuuluvat yhteisesti viljellyt alat ja sekaviljelyalat. 3. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä säännöt koskevat erityisesti: - yhteisesti viljellyt alat ja sekaviljelyalat, - eläintiheyden väärän soveltamisen ehkäiseminen. 5 alajakso - Iaajaperäistämispalkkio 11 artikla 1. Tuottajat, jotka saavat erityispalkkiota ja/tai emolehmäpalkkiota, voivat saada palkkiolisän, jonka suuruus on 100 ecua myönnettyä palkkiota kohden, jos kyseisenä kalenterivuonna: - tilan eläintiheys on pienempi kuin 1,4 NY hehtaaria kohden, - eläimet laiduntavat kasvukaudella ulkona. 2. Tässä artiklassa: - otetaan 10 artiklan 2 kohdan a alakohdasta poiketen tilan eläintiheyden määrittelyssä huomioon tilalla kyseisenä kalenterivuonna olevat urospuoliset nautaeläimet, emolehmät, lypsylehmät ja hiehot sekä lampaat ja/tai vuohet, joista palkkiohakemuksia on jätetty. Eläinten liitteessä II olevan muuntotaulukon avulla, lukumäärä muutetaan nautayksiköiksi - pidetään 10 artiklan 2 kohdan b alakohdasta poiketen 'rehualana' ainoastaan koko kalenterivuoden aikana tilalla nautaeläinten ja lampaiden ja/tai vuohien kasvatukseen käytössä olevia lyhytaikaisia ja monivuotisia laitumia. 3. Asetuksen 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen komissio: - antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta, - tarkistaa tarvittaessa 1 kohdassa vahvistetun määrän ottaen erityisesti huomioon lisäpalkkiokelpoisten eläinten määrän edellisenä kalenterivuonna. 6 alajakso - lypsylehmäpalkkio 12 artikla 1. Asetuksen (EY) N:o [maito] 15 artiklan 2 kohdassa vahvistettuun lypsylehmäpalkkioyksikköön lisätään liitteessä IV vahvistetut palkkioyksikkökohtaiset lisämäärät. 2. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 57 2 Jakso - lisätuet 13 artikla 1. Jäsenvaltioiden on maksettava alueensa tuottajille lisätukea liitteessä V vahvistettujen yleisten määrien rajoissa vuosittain. Tämä tuki on myönnettävä puolueettomin perustein, joihin on sisällyttävä erityisesti asian kannalta merkitykselliset tuotantorakenteet ja -edellytykset, sekä siten, että varmistetaan tuottajien tasapuolinen kohtelu ja vältetään markkinoiden ja kilpailun vääristymät. Lisätukea ei saa liittää markkinahintojen vaihteluun. 2. Lisätuki voi olla eläinkohtaista ( 14 artikla) tai pinta-alaperusteista tukea (15 artikla). 14 artikla 1. Eläinkohtaista tukea voidaan myöntää: (a) urospuolisista nautaeläimistä, (b) emolehmistä, (c) lypsylehmistä, (d) hiehoista. 2. Eläinkohtaisen tuen myöntämisessä on noudatettava: (a) liitteessä VI vahvistettuja erityisedellytyksiä, (b) jäsenvaltioiden vahvistamia erityisiä eläintiheyteen liittyviä vaatimuksia. 3. Erityiset eläintiheyteen liittyvät vaatimukset vahvistetaan: - 10 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetun rehualan perusteella, - ottaen huomioon erityisesti kyseisen tuotantotyypin ympäristövaikutukset, kotieläintuotantoon käytetyn maan herkkyys ympäristön kannalta ja toimenpiteet, jotka on toteutettu tarkoituksena vakauttaa tai parantaa maan ympäristöllistä tilannetta. 1. Pinta-alatukea myönnetään hehtaaria kohti sellaisesta monivuotisesta laitumesta: (a) joka on tuottajan käytössä kyseisenä kalenterivuonna, 15 artikla (b)jota ei käytetä 14 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen erityisten eläintiheyteen liittyvien vaatimusten noudattamiseksi, ja (c) jonka osalta samana vuonna ei haeta tukea tiettyjen peltokasvien viljelijöiden tukijärjestelmän, kuivattujen tukijärjestelmän tai muiden monivuotisten pelto- tai puutarhakasvien yhteisön tukijärjestelmän rehujen perusteella. 2. Monivuotinen laidunala ei saa ylittää asianomaista alueellista perusviljelyalaa alueella, jolla pinta-alatukea voidaan myötää. 58 Jäsenvaltioiden on määriteltävä alueelliset perusviljelyalat keskimääräisenä hehtaarimääränä monivuotista laidunta, jota käytettiin nautaeläinten kasvatukseen vuosina 1995,1996 ja 1997. 3. Asetuksen (EY) N:o [maito] 18 artiklan mukaiset pinta-alatuet mukaan lukien tukea saa yhtä hehtaaria kohden myöntää enintään: - 210 ecua kalenterivuonna 2000, - 280 ecua kalenterivuonna 2001, - 350 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina vuosina. 16 artikla Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen 1 päivää tammikuuta 2000 yksityiskohtaiset tiedot lisätukien myöntämistä koskevista kansallisista järjestelyistään. Kaikista näiden järjestelyjen muutoksista on ilmoitettava komissiolle viimeistään kuukauden kuluttua niiden hyväksymisestä. 17 artikla Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen 1 päivää huhtikuuta 2004 yksityiskohtaiset kertomukset tämän jakson täytäntöönpanosta. Komissio arvioi ennen 1 päivää tammikuuta 2005 tämän jakson täytäntöönpanon ja tutkii yhteisön varojen jakamisen jäsenvaltioiden kesken liitteen V mukaisesti, ottaen erityisesti huomioon jäsenvaltioiden osuuden yhteisön naudanlihan tuotannosta. Komissio tekee tarvittaessa aiheellisia ehdotuksia neuvostolle. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 18 artikla 3 jakso - yhteiset säännökset 19 artikla Oikeus tämän osaston mukaisiin suoriin tukiin 15 artiklassa tarkoitettuja pinta-alatukia lukuun ottamatta edellyttää, että eläin tunnistetaan ja rekisteröidään asetuksen (EY) N:o 820/97 mukaisesti. 20 artikla 1. Kausiporrastuspalkkiota lukuun ottamatta tämän osaston mukaiset suorat tuet on maksettava, kun tarkastukset on tehty, mutta aikaisintaan sen kalenterivuoden 16 päivänä lokakuuta, jonka osalta niitä on haettu. 2. Asianmukaisesti perusteltuja poikkeustapauksia lukuun ottamatta tämän osaston mukaiset suorat tuet on maksettava viimeistään sitä kalenterivuotta seuraavan vuoden 30 päivänä kesäkuuta, jonka osalta tukea on haettu. 59 Kausiporrastuspalkkio on kuitenkin maksettava, kun tarkastukset on tehty, ja viimeistään sen kalenterivuoden 15 päivänä lokakuuta, jonka osalta sitä on haettu. 21 artikla 1. Jos neuvoston direktiivin 96/22/EY11 perusteella kiellettyjen aineiden jäämiä tai edellä mainitun säädöksen perusteella sallittujen, mutta laittomasti käytettyjen aineiden jäämiä havaitaan neuvoston direktiivin 96/23/EY12 asiaa koskevien säännösten mukaisesti jonkun tuottajan nautakarjaan kuuluvassa eläimessä tai jos kiellettyä ainetta tai tuotetta tai direktiivin 96/22/EY perusteella sallittua, mutta laittomasti hallussa pidettyä ainetta tai tuotetta löydetään kyseisen tuottajan tilalta missä muodossa tahansa, kyseinen tuottaja ei sinä kalenterivuonna, jona havainto tehtiin, voi saada tämän jakson säännöksissä tarkoitettuja maksuja. Rikkomuksen toistuessa ajanjakso, jona tuottaja ei voi saada näitä maksuja, voidaan rikkomuksen törkeysasteen mukaan pidentää viiteen vuoteen laskettuna siitä vuodesta, jonka kuluessa uusintarikkomus todetaan. 2. Jos eläinten omistaja tai haltija yrittää estää tarkastusten toteuttamisen ja jäämien seuraamista varten perustettujen kansallisten ohjelmien soveltamiseksi suoritettavien ja näytteiden ottamisen tai direktiivin 96/23/EY mukaisten tutkimusten ja tarkastusten toteuttamisen, sovelletaan 1 kohdassa tarkoitettuja seuraamuksia. 3. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 22 artikla Edellä 1 ja 2 jaksossa vahvistettuja suorien tukien määriä voidaan perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen muuttaa tuotannon, tuottavuuden ja markkinoiden kehityksen perusteella. Tässä osastossa säädettyjen suorien tukien myöntämisestä aiheutuvia menoja pidetään asetuksen (ETY) N:o [ YMP rahoitus] 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuina interventiotoimenpiteinä. 23 artikla 11 Neuvoston direktiivi 96/22/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 1996, tiettyjen hormonaalista tai tyrostaattista vaikutusta omaavien aineiden ja beta-agonistien käytön kieltämisestä kotieläintuotannossa ja direktiivien 81/602/ETY, 88/146/ETY, ja 88/299/ETY kumoamisesta, EYVL L 125,23. 5. 1996, s. 3. 12 Neuvoston direktiivi 96/23/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 1996, elävissä eläimissä ja niistä saatavissa tuotteissa olevien tiettyjen aineiden ja niiden jäämien osalta suoritettavista tarkastustoimenpiteistä ja direktiivien 85/358/ETY ja 86/469/ETY sekä päätösten 89/187/ETY ja 91/664/ETY kumoamisesta, EYVL L 125, 23. 5. 1996, s. 10. 60 2 osasto - yksityinen varastointi 24 artikla 1. Heinäkuun I päivästä 2002 alkaen on mahdollista päättää tuen myöntämisestä yksityiselle varastoinnille, kun asetuksessa (ETY) N:o 1208/81 säädetyn yhteisön täysikasvuisten nautojen ruhojen luokitteluasteikon mukaan noteerattu yhteisön markkinoiden keskihinta on alle 103 prosenttia perushinnasta ja tulee todennäköisesti pysymään tällä tasolla. 2. Perushinnaksi vahvistetaan I 950 ecua tonnilta. 3. Yksityisen varastoinnin tukea voidaan myöntää asetuksessa (ETY) N:o 1208/81 säädetyn yhteisön nautojen ruhojen luokitteluasteikon mukaisesti luokiteltujen täysikasvuisten urospuolisten nautaeläinten tuoreesta tai jäähdytetystä lihasta, joka varastoidaan ruhoina, puoliruhoina, saman ruhon neljänneksinä, etuneljänneksinä tai takaneljänneksinä. 4. Neuvosto voi perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen: - muuttaa perushintaa ottaen huomioon erityisesti tarpeen vahvistaa tämä hinta tasolle, joka edistää markkinahintojen vakauttamista johtamatta kuitenkaan rakenteelliseen yiyäämään yhteisössä - muuttaa 3 kohdassa olevaa luetteloa tuotteista, joita yksityisen varastoinnin tuki voi koskea. 5. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan ja yksityisen varastoinnin tuen myöntämisestä päätetään 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. II LUKU Kolmansien maiden kanssa käytävä kauppa 25 artikla 1. Kaikkia 1 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja tuotteita yhteisöön tuotaessa on esitettävä tuontitodistus. Kaikkia 1 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja tuotteita yhteisöön tuotaessa voidaan vaatia esitettäväksi tuontitodistus, ja 1 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuja tuotteita yhteisöstä vietäessä voidaan vaatia esitettäväksi vientitodistus. Jäsenvaltioiden on annettava todistus kaikille hakijoille riippumatta näiden sijoittautumispaikasta yhteisössä ja tämän vaikuttamatta 28 ja 29 artiklan soveltamiseksi toteutettuihin toimenpiteisiin. Tuonti- ja vientitodistukset ovat voimassa kaikkialla yhteisössä. Todistusten antamisen edellytyksenä on vakuus, jolla taataan, että tuotteet tuodaan tai viedään todistuksen voimassaoloaikana; pakottavia syitä lukuun ottamatta vakuus tai osa siitä pidätetään, jos tuonti tai vienti ei toteudu tässä määräajassa tai se toteutuu vain osittain. 2. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta vahvistetaan 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näihin sääntöihin voi sisältyä erityisesti: - todistusten voimassaoloaika - luettelo tuotteista, joille tuonti- tai vientitodistuksia haetaan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti. 26 artikla Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin sovelletaan yhteisen tullitariffin tulleja. 61 27 artikla 1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen tiettyjen tuotteiden tuonnista johtuvien epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi yhteisön markkinoilla yhden tai useamman vastaavan 26 artiklassa säädetyn tullimaksun alaisen tuotteen tuonnille määrätään lisätuontitulli, jos Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen yhteydessä perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyn maataloussopimuksen 5 artiklassa asetetut ehdot on täytetty, paitsi jos tuonti ei todennäköisesti häiritse yhteisön markkinoita tai jos vaikutukset ovat epäsuhteessa asetettuihin tavoitteisiin. 2. Yhteisö antaa Maailman kauppajärjestölle tiedoksi kynnyshinnat, joita alhaisemmista hinnoista voidaan määrätä lisätuontitulli. Kynnysmäärät, joita suuremmista määristä peritään lisätuontitulli, määritetään niiden kolmen vuoden yhteisöön tapahtuneen tuonnin perusteella, jotka edelsivät vuotta, jolloin 1 kohdassa tarkoitettuja haitallisia vaikutuksia on ilmennyt tai todennäköisesti ilmenee. 3. Lisätuontitullia asetettaessa huomioon otettavat tuontihinnat määritetään kyseisen lähetyksen cif-tuontihintojen perusteella. Tätä varten cif-tuontihinnat tarkistetaan kyseisen tuotteen edustavan maailmanmarkkinahinnan tai yhteisön tuontimarkkinoilla vallitsevan edustavan hinnan perusteella. 4. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näissä yksityiskohtaisissa säännöissä täsmennetään erityisesti: (a) tuotteet, joihin lisätuontitulleja sovelletaan maataloussopimuksen 5 artiklan mukaisesti; (b) muut tarvittavat edellytykset sen varmistamiseksi, että 1 kohtaa sovelletaan maataloussopimuksen 5 artiklan mukaisesti. 28 artikla 1. Edellä I artiklassa tarkoitetuille tuotteille perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista tai mistä tahansa muusta neuvoston säädöksestä johtuvat tariffikiintiöt otetaan käyttöön ja niitä hallinnoidaan 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen annettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. CN-koodeihin 0202 20 30, 0202 30 ja 0206 29 91 kuuluvan jalostettavaksi tarkoitetun jäädytetyn lihan 50 000 tonnin suuruisen tuontikiintiön osalta neuvosto voi komission ehdotuksesta määräenemmistöllä määrätä, että koko kiintiö tai osa siitä kattaa vastaavan määrän laatulihaa muuntokurssilla 4,375. 2. Kiintiöitä hallinnoidaan soveltamalla yhtä seuraavista menetelmistä tai niiden yhdistelmää: - hakemusten saapumisjärjestykseen perustuva menetelmä (periaate "ensin tullutta palvellaan ensin") - jätetyissä hakemuksissa haettujen määrien mukaiseen jakoon perustuva menetelmä ("samanaikaisen tarkastelun" menetelmä) - perinteisiin kaupan järjestelyihin perustuva menetelmä (menetelmä "perinteiset tuojat/uudet toimijat"). 62 Myös muita sopivia menetelmiä voidaan käyttää. Niissä on vältettävä kaikenlainen toimijoiden välinen syrjintä. 3. Käytettävässä hallinnointimenetelmässä on tarvittaessa otettava huomioon yhteisön markkinoiden hankintatarpeet ja tarve turvata näiden markkinoiden tasapaino tukeutuen samalla menetelmiin, joita aiemmin käytettiin 1 kohdassa tarkoitettuja kiintiöitä vastaaviin kiintiöihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Uruguayn kierroksen neuvotteluissa tehdyistä sopimuksista johtuvia oikeuksia. 4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa yksityiskohtaisissa säännöissä on säädettävä vuoden ajalle tarvittaessa sopivasti jaettavista vuosittaisista kiintiöistä ja määriteltävä sovellettava valvontamenetelmä; sääntöihin on myös tarvittaessa sisällyttävä: (a) takuut tuotteen luonteesta, lähtöpaikasta ja alkuperästä, (b) edellä a alakohdassa mainitut takuut todistavan asiakirjan hyväksyminen ja (c) tuontitodistusten antamisedellytykset ja niiden voimassaoloaika. 29 artikla 1. Jotta I artiklassa tarkoitettuja tuotteita voisi viedä niiden maailmanmarkkinahinnoilla noteerattujen perusteella ja perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvin rajoituksin, näiden hintanoteerausten ja yhteisössä käytettävien hintojen välinen erotus voidaan kattaa vientituella. 2. Vientitukeen oikeuttavien määrien jakamiseen on käytettävä menetelmää, joka: (a) sopii parhaiten tuotteen luonteeseen ja kyseiseen markkinatilanteeseen ja jolla hyödynnetään käytettävissä olevia voimavaroja mahdollisimman tehokkaasti ottaen huomioon yhteisön viennin tehokkuus ja rakenne aiheuttamatta kuitenkaan syrjintää suurten ja pienten toimijoiden välillä; (b) tuottaa toimijoille vähiten hallinnollisia rasitteita, kun hallinnosta aiheutuvat vaatimukset otetaan huomioon; (c) estää kaikenlaisen toimijoiden välisen syrjinnän. 3. Vientituki on samansuuruinen kaikkialla yhteisössä. Tuki voi vaihdella määräpaikan mukaan, jos erityisvaatimukset niin edellyttävät. tilanne maailmanmarkkinoilla tai tiettyjen markkinoiden Komissio vahvistaa vientituet 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Tuet voidaan vahvistaa: (a) säännöllisin väliajoin; (b) tämän lisäksi ja rajoitettujen määrien osalta pyytämällä tarjouksia tuotteista, joihin tällainen menettely sopii. 63 Tarjouksin vahvistettua tukea lukuun ottamatta luettelo tuotteista, joille myönnetään vientitukea, sekä tuen määrä on vahvistettava vähintään kerran kolmessa kuukaudessa. Tuen määrä voi kuitenkin pysyä samana pidempään kuin kolme kuukautta ja tarvittaessa komissio voi tarkistaa sen jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan. 4. Tukia vahvistettaessa on otettava huomioon: (a) tilanne ja kehitysnäkymät: - naudanliha-alan tuotteiden hintojen ja saatavuuden osalta yhteisön markkinoilla; - naudanliha-alan tuotteiden hintojen ja saatavuuden osalta maailmanmarkkinoilla; (b) naudanliha-alan yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteet, jotka ovat hintojen ja kaupan tasapaino ja luonnollinen kehitys kyseisillä markkinoilla; (c) perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvat rajoitukset; (d) tarve välttää häiriöitä yhteisön markkinoilla; (e) ehdotetun viennin taloudelliset näkökohdat. On myös otettava huomioon erityisesti tarve saada aikaan tasapaino kolmansiin maihin vietävien tuotteiden valmistuksessa käytettävien yhteisön maatalouden perustuotteiden käytön ja näistä maista tulevien, sisäiseen jalostusmenettelyyn hyväksyttyjen tuotteiden käytön välillä. 5. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen yhteisön hintojen vahvistamisessa on otettava huomioon: - hinnat edustavilla yhteisön markkinoilla - vientihinnat. Edellä I kohdassa tarkoitettujen kansainvälisen kaupan hintojen vahvistamisessa on otettava huomioon: - hinnat kolmansien maiden markkinoilla - kolmansissa määrämaissa todetut, kolmansista maista tulevan tuonnin edullisimmat tuontihinnat - kolmansissa viejämaissa todetut tuottajahinnat ottaen huomioon tarvittaessa kyseisten maiden myöntämät tuet - tarjoushinnat vapaasti yhteisön rajalla. 6. Tukea voi saada ainoastaan hakemuksesta ja esittämällä asianmukaisen vientitodistuksen. 7. Edellä l artiklassa tarkoitettujen tuotteiden vientiin sovelletaan vientitodistuksen hakemispäivänä sovellettavaa tukea ja eriytetyn tuen osalta tukea, jota kyseisenä päivänä sovelletaan: (a) todistuksessa mainittuun määräpaikkaan tai (b) tosiasialliseen määräpaikkaan, jos se on eri kuin todistuksessa mainittu määräpaikka. Tässä tapauksessa sovellettava määrä ei saa olla suurempi kuin vientitodistuksessa ilmoitettuun määräpaikkaan sovellettava määrä. Tähän kohtaan perustuvan jouston väärinkäytön estämiseksi voidaan toteuttaa aiheellisia toimenpiteitä. 64 8. Edellä olevasta 6 ja 7 kohdasta voidaan poiketa elintarvikeaputoimien yhteydessä vientitukea saavien 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden osalta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 9. Vientituki maksetaan, kun esitetään todistus siitä, että: - tuotteet ovat peräisin yhteisöstä - tuotteet on viety yhteisöstä ja - eriytetyn tuen osalta, että tuotteet ovat saapuneet todistuksessa ilmoitettuun määräpaikkaan tai muuhun määräpaikkaan, jolle on vahvistettu vientituki, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan b alakohdan soveltamista. Tästä säännöstä on mahdollista poiketa 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, jos säädetään edellytyksistä, jotka tarjoavat vastaavat takuut. Elävien eläinten vientiä koskevien tukien maksaminen edellyttää eläinten hyvinvointia ja erityisesti eläinten suojelua kuljetuksen aikana koskevassa yhteisön lainsäädännössä vahvistettujen säännösten noudattamista. 10. Jäljempänä 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen myönnetyn poikkeuksen puuttuessa vientitukea ei myönnetä tuotteille, jotka tuodaan yhteisöön kolmansista maista ja viedään edelleen kolmansiin maihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 9 kohdan ensimmäisen alakohdan soveltamista. 11. Perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti rajoitusten noudattaminen on taattava kyseisiin tuotteisiin sovellettavilla, näissä sopimuksissa määrättyjen viiteajanjaksojen mukaisesti myönnettävillä vientitodistuksilla. Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen osana tehdyistä sopimuksista johtuvien velvoitteiden noudattamisen osalta viiteajanjakson päättyminen ei saa vaikuttaa vientitodistusten voimassaoloon tehdyistä sopimuksista johtuvien määrällisten 12. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta, mukaan lukien myöntämättömien tai käyttämättömien, vientiin tarkoitettujen määrien uudelleenjakamista koskevat säännökset, annetaan 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Edellä olevan 9 kohdan viimeisen alakohdan osalta soveltamista koskeviin yksityiskohtaisiin sääntöihin voi sisältyä myös kolmansiin maihin tapahtuvaa tuontia koskevia edellytyksiä. 30 artikla 1. Siinä määrin kuin se on tarpeen naudanliha-alan yhteisen markkinajärjestelyn moitteettoman toiminnan kannalta, neuvosto voi määräenemmistöllä komission ehdotuksesta kieltää sisäisen tai ulkoisen jalostusmenettelyn käytön osittain tai kokonaan I artiklassa tarkoitettujen tuotteiden osalta. 2. Edellä olevasta I kohdasta poiketen ja jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne on poikkeuksellisen kiireellinen ja yhteisön markkinat häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä sisäisen tai ulkoisen jalostusmenettelyn vuoksi, komissio päättää tarvittavista toimenpiteistä joko jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan; nämä toimenpiteet annetaan tiedoksi neuvostolle ja jäsenvaltioille, niiden voimassaoloaika on enintään kuusi kuukautta ja niitä sovelletaan viipymättä. Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta päätöksen viikon kuluessa tämän pyynnön vastaanottamisesta. 3. Kukin jäsenvaltio voi saattaa komission toteuttaman toimenpiteen neuvoston käsiteltäväksi sen tiedoksi antamista seuraavan viikon kuluessa. Neuvosto voi määräenemmistöllä vahvistaa, muuttaa tai kumota komission päätöksen. Jos neuvosto ei ole toiminut kolmen kuukauden kuluessa, komission päätös katsotaan kumotuksi. 65 31 artikla 1. Yhdistetyn nimikkeistön yleisiä tulkintasääntöjä ja sen soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä sovelletaan tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tariffiluokitteluun; tämän asetuksen soveltamisesta tuloksena oleva tariffinimikkeistö sisällytetään yhteiseen tullitariffiin. 2. Jollei tässä asetuksessa tai sen nojalla annetuissa säännöksissä toisin säädetä, kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa kielletään: - tullien tai vaikutukseltaan vastaavien maksujen kantaminen - määrällisten rajoitusten tai vaikutuksiltaan vastaavien toimenpiteiden soveltaminen. 32 artikla 1. Jos tuonnin tai viennin seurauksena yhden tai useamman 1 artiklassa tarkoitetun tuotteen markkinat yhteisössä häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä siten, että perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteiden saavuttaminen vaarantuu, kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa on mahdollista soveltaa aiheellisia toimenpiteitä siihen asti, kunnes tällainen häiriö tai häiriön uhka on poistunut. Neuvosto antaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta yleiset säännöt tämän kohdan soveltamisesta ja määrittelee tapaukset ja rajat, joissa jäsenvaltiot voivat toteuttaa suojatoimenpiteitä. 2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne ilmenee, komissio päättää jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan tarvittavista toimenpiteistä, jotka annetaan tiedoksi jäsenvaltioille ja joita sovelletaan viipymättä. Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta päätöksen kolmen työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta. 3. Kukin jäsenvaltio voi saattaa komission toteuttaman toimenpiteen neuvoston käsiteltäväksi sen tiedoksi antamista seuraavan viikon kuluessa. Neuvosto kokoontuu viipymättä. Se voi määräenemmistöllä muuttaa tai kumota kyseisen toimenpiteen kuukauden kuluessa päivästä, jona se saatettiin neuvoston käsiteltäväksi. \ Tämän artiklan säännöksiä sovelletaan perustamissopimuksen 228 artiklan 2 kohdan mukaisista kansainvälisistä sopimuksista aiheutuvia velvoitteita noudattaen. III LUKU Yleiset säännökset 33 artikla Jäsenvaltioiden on todettava täysikasvuisten nautaeläinten hinnat ja täysikasvuisten nautaeläinten lihan hinnat 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistettavien sääntöjen mukaisesti. 34 artikla 1. Jos yhteisön markkinoilla todetaan huomattavaa hintojen nousua tai laskua, ja tällainen tilanne näyttää jatkuvan, ja jos tämän vuoksi markkinat häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä, voidaan toteuttaa tarvittavia toimenpiteitä. 66 2. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 35 artikla Eläintautien leviämisen estämiseksi tarkoitettujen toimenpiteiden soveltamisesta mahdollisesti aiheutuvien vapaan liikkuvuuden rajoitusten huomioon ottamiseksi voidaan kyseisten rajoitusten kohteena olevien markkinoiden tukemiseksi toteuttaa poikkeustoimenpiteitä 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä toimenpiteet voidaan toteuttaa ainoastaan niin laajoina ja niin pitkäksi aikaa kuin on ehdottomasti tarpeen kyseisten markkinoiden tukemiseksi. 36 artikla Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, perustamissopimuksen 92, 93 ja 94 artiklaa sovelletaan 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden tuotantoon ja kauppaan. 37 artikla Jäsenvaltiot ja komissio toimittavat toisilleen tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat tiedot. Toimitettavat tiedot vahvistetaan 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näiden tietojen toimittamista ja jakamista koskevat säännöt annetaan samaa menettelyä noudattaen. 38 artikla Perustetaan naudanlihan hallintokomitea (jäljempänä 'komitea') joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja. 39 artikla 1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa komitean käsiteltäväksi sen puheenjohtaja joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä. 2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen. toimenpiteistä. Komitea antaa tarvittavista 3. Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan viipymättä. Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Tässä tapauksessa komissio voi lykätä päättämiensä toimenpiteiden soveltamista enintään yhdellä kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä. Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin yhden kuukauden kuluessa. 67 Komitea voi käsitellä myös muita kysymyksiä, jotka puheenjohtaja saattaa sen käsiteltäviksi joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä. 40 artikla 41 artikla Asetusta (EY) N:o tarkoitettuihin tuotteisiin. [YMP:n rahoitus] ja sen täytäntöönpanemiseksi annettuja säännöksiä sovelletaan 1 artiklassa Tätä asetusta sovelletaan siten, että perustamissopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt tavoitteet otetaan huomioon samanaikaisesti ja asianmukaisella tavalla. 42 artikla IV LUKU Siirtymä- ja loppusäännökset 43 artikla 1. Interventioelimet saavat huomattavan hinnanalenemisen estämiseksi tai lieventämiseksi ostaa 30 päivään kesäkuuta 2002 asti 2 kohdassa 24 artiklan 1 kohtaan liittyen tarkoitettuja tuotteita tässä artiklassa annettujen säännösten mukaisesti. 2. Jos 3 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät, voidaan päättää, että interventioelimet ostavat yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa tai jäsenvaltion osassa yhteisöstä peräisin olevaa CN-koodeihin 0201 10 00 ja 0201 20 20 - 0201 20 50 kuuluvaa vähintään yhteen erikseen määritettävään laatuluokkaan, laatuun tai laaturyhmään kuuluvaa tuoretta tai jäähdytettyä lihaa tarjouskilpailuilla, jotka on avattu markkinoiden kohtuullisen tuen varmistamiseksi ottaen huomioon teurastuksen kausivaihtelut. Näiden ostojen määrä koko yhteisössä saa olla enintään 350 000 tonnia vuodessa. Neuvosto voi määräenemmistöllä komission ehdotuksesta päättää näiden määrien tarkistamisesta. 3. Kutakin interventiokelpoista laatua tai laaturyhmää koskevat tarjouskilpailut voidaan avata 8 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen, kun seuraavat kaksi edellytystä täyttyvät samanaikaisesti kahden peräkkäisen viikon ajan yhdessä jäsenvaltiossa tai jäsenvaltion tietyllä alueella: - yhteisön täysikasvuisten nautojen ruhojen luokitteluasteikon mukaan noteerattu yhteisön markkinoiden keskihinta on alle 84 prosenttia interventiohinnasta - kyseisen asteikon mukaan noteerattu markkinoiden keskihinta jäsenvaltiossa, jäsenvaltioissa tai jäsenvaltion tietyillä alueilla on alle 80 prosenttia interventiohinnasta. Interventiohinnaksi vahvistetaan: - 3 475 ecua tonnilta 1 päivästä tammikuuta 30 päivään kesäkuuta 2000 - 3 127,5 ecua tonnilta 1 päivästä heinäkuuta 2000 30 päivään kesäkuuta 2001 - 2 780 ecua tonnilta 1 päivästä heinäkuuta 2001 30 päivään kesäkuuta 2002. 68 4. Tarjouskilpailujen keskeyttämisestä yhden tai useamman laadun tai laaturyhmän osalta päätetään, jos jompikumpi seuraavista tilanteista syntyy: - edellä 3 kohdassa tarkoitetut kaksi edellytystä eivät enää toteudu samanaikaisesti kahden peräkkäisen viikon ajan - interventio-ostot eivät enää osoittaudu tarkoituksenmukaisiksi ottaen huomioon 2 kohdassa tarkoitetut perusteet. 5. Interventiotoimenpiteitä voidaan myös toteuttaa, jos kahden peräkkäisen viikon ajan nuorten alle kaksivuotiaiden kuohitsemattomien sonnien tai kuohittujen sonnien yhteisön täysikasvuisten nautojen ruhojen luokitteluasteikon mukaan noteerattu keskihinta yhteisön markkinoilla on alle 78 prosenttia interventiohinnasta, ja jos nuorten alle kaksivuotiaiden kuohitsemattomien sonnien tai kuohittujen sonnien yhteisön täysikasvuisten nautojen ruhojen luokitteluasteikon mukaan noteerattu markkinoiden keskihinta jossakin jäsenvaltiossa tai jäsenvaltion tietyillä alueilla on alle 60 prosenttia interventiohinnasta; tässä tapauksessa kyseisiä laatuluokkia koskevat ostot suoritetaan jäsenvaltioissa tai jäsenvaltion alueilla, joiden hintataso on tämän rajan alapuolella. Näiden ostojen osalta hyväksytään kaikki tarjoukset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 kohdan soveltamista. Tämän kohdan mukaisesti ostettuja määriä ei oteta huomioon sovellettaessa 2 kohdassa tarkoitettuja ostojen enimmäismääriä. 6. Edellä 2 ja 5 kohdassa tarkoitetuissa ostojärjestelmissä voidaan hyväksyä ainoastaan sellaiset tarjoukset, jotka on tehty enintään jäsenvaltion tai sen alueen markkinoilla noteeratulla keskihinnalla korotettuna puolueettomilla perusteilla määritettävällä lisällä. 7. Jokaisen interventiokelpoisen laadun tai laaturyhmän ostohinta ja interventioon hyväksytty määrä määritetään tarjouskilpailuilla, ja erityisissä olosuhteissa hinnat ja määrät voidaan vahvistaa jäsenvaltiota tai sen aluetta kohden suhteessa markkinoilla noteerattuihin keskihintoihin. Tarjouskilpailun on taattava kaikille asianosaisille yhtäläinen mahdollisuus saada tuotteita. Sopimusehdot, joiden perusteella tarjouskilpailu avataan, määritetään ottaen tarpeellisessa määrin huomioon kaupan rakenteet. 8. Edellä 39 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti: - määritetään interventiokelpoisten tuotteiden laatuluokat, laadut ja laaturyhmät - päätetään tarjouskilpailujen avaamisesta ja avaamisesta uudelleen sekä niiden keskeyttämisestä 4 kohdan viimeisessä luetelmakohdassa tarkoitetussa tapauksessa - vahvistetaan ostohinnat sekä interventioon hyväksytyt määrät - määritetään 6 kohdassa tarkoitetun lisän suuruus - vahvistetaan menettelyt tämän artiklan täytäntöönpanemiseksi ja erityisesti säännöt markkinahintojen laskukierteen ehkäisemiseksi - annetaan näiden järjestelyjen soveltamiseksi tarvittavat siirtymäsäännökset. Komissio päättää: - edellä 5 kohdassa tarkoitetun intervention aloittamisesta ja sen keskeyttämisestä, kun yksi tai useampi mainitussa kohdassa säädetty edellytys ei enää täyty - ostojen keskeyttämisestä 4 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan perusteella. 69 44 artikla 1. Interventioelinten tämän asetuksen 43 artiklan ja asetuksen (ETY) N:o 805/68 5 ja 6 artiklan säännösten mukaisesti ostamat tuotteet on myytävä siten, että markkinoille ei aiheudu häiriöitä ja että kaikille ostajille taataan yhdenvertainen kohtelu ja yhtäläinen mahdollisuus saada tuotteita. 2. Neuvosto antaa komission ehdotuksesta määräenemmistöllä yleiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta. 3. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta, erityisesti myyntihinnasta, tuotteiden varastosta ottamisen edellytyksistä ja interventioelinten ostamien tuotteiden mahdollisesta jalostamisesta, annetaan 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 45 artikla 1. Tuen myöntämisestä 24 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden yksityiselle varastoinnille voi päättää 30 päivään kesäkuuta 2002 asti. 2. Yksityiskohtaiset säännöt yksityisen varastoinnin tuen soveltamisesta annetaan ja yksityisen varastoinnin tuen myöntämisestä päätetään 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 1. Kumotaan asetukset (ETY) N:o 805/68 ja N:o 1892/87. 46 artikla 2. Viittauksia asetukseen (ETY) N:o 805/68 on pidettävä viittauksina tähän asetukseen ja ne luetaan liitteessä VII olevan vastaavuustaulukon mukaisesti. Komissio vahvistaa 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen: 47 artikla - toimenpiteet, joilla helpotetaan siirtymistä asetuksessa (ETY) N:o 805/68 säädetyistä järjestelyistä tässä asetuksessa vahvistettuihin järjestelyihin; - erityisten käytännön ongelmien ratkaisemiseksi tarvittavat toimenpiteet. Tällaiset toimenpiteet voivat asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa poiketa tietyistä tämän asetuksen osista. 70 48 artikla Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan I päivästä tammikuuta 2000, lukuun ottamatta 16 artiklaa, jota sovelletaan tämän asetuksen voimaantulosta. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Neuvoston puolesta Puheenjohtaja 71 LIITE I Erityispalkkio Asetuksen 4 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut jäsen valtiokohtaiset enimmäismäärät Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Itavalta Portugal i Suomi Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta 235 149 277 110 1 782 700 140 130 649 896 1754 732(1) 1 002 458 598 746 18 962 157 932 423 400 166 483(2) 241 553 226 328 1 419 811 (1) Sanotun kuitenkaan rajoittamatta neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3763/91,3 annettujen erityisten sääntöjen soveltamista. (2) Lukuun ottamatta asetuksessa neuvoston (EY) N:o 1017/94'4 säädettyä laajaperäistäniisohjelmaa. 13 EYVL L 356, 24. 12. 1991, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuaa asetuksella (EY) N:o 2598/95 (EYVLL 267, 9. 11. 1995, s. 1). 14 EYVL L 112, 3. 5. 1994, s. 2. Asetus sellaiseaa kuin se on viimeksi muutettuaa asetuksella (EY) N:o 1461/95 (EYVLL 144, 28. 6. 1995, s. 4). 72 LIITE II Emolehmäpalkkio Asetuksen 7 artiklan 2 kohdassa enimmäismäärät, joita sovelletaan 1. 1. 2000 alkaen. tarkoitetut kansalliset Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska(I) Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Itävalta Portugali (2) Suomi Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta 391 034 111 044 547 690 131 856 1 347 486 3 739 106 1 020 606 578 418 13 978 61366 283 010 269 765 28 332 132 510 1 629 268 ( I ) Lukuun ottamatta asetuksen (ETY) N:o 3763/91 5 artiklan 3 kohdassa säädettyä erityistä enimmäismäärää. (2) Lukuun ottamatta asetuksen (ETY) N:o 1017/94 2 artiklassa säädettyä erityistä varantoa. 73 LIITE III Asetuksen 10 artiklassa tarkoitettu nautayksikköjen muuntotaulukko. Yli 24 kuukauden ikäiset urospuoliset nautaeläimet ja hiehot sekä emolehmät ja lypsylehmät Vähintään 6 ja enintään 24 kuukauden ikäiset hiehot ja urospuoliset nautaeläimet Lampaat Vuohet 1,0 NY 0,6 NY 0,15 NY 0,15 NY 74 LIITE IV Lypsylehmäpalkkio Asetuksen 12 artiklassa tarkoitetut lisämäärät (ecuina) Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Itavalta Portugal i Suomi Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta 2000 2001 2002 ja sita seuraavat vuodet 12. 9 9. 8 11. 9 15. 4 14. 4 12. 1 15. 4 13. 4 11. 0 10. 0 13. 5 14. 3 10. 4 9. 5 11. 2 24. 8 18. 9 22. 7 29. 5 27. 5 23. 1 29. 5 25. 7 21. 0 19. 1 26. 0 27. 4 20. 0 18. 1 21. 5 37. 7 28. 7 34. 6 45. 4 41. 9 35. 2 44. 9 39. 2 31. 9 29. 0 39. 5 41. 7 30. 5 27. 6 32. 3 75 LIITE V Lisätuet Asetuksen 13 artiklassa tarkoitetut yleiset määrät (miljoonaa ecua) Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Itavalta Portugal i Suomi Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta 2000 2001 2002 ja sita seuraavat vuodet 26,8 16,3 122,1 5,3 45,7 129,1 43,5 90,6 0,6 35,36 16,6 8,6 8,6 12,7 88,1 52,5 31,9 239,2 10,3 89,6 252,9 85,2 177,5 1,3 68,5 32,5 16,8 16,8 24,9 172,7 80,9 49,2 368,8 15,9 138,2 390,0 131,3 273,7 1,9 105,7 50,2 25,9 25,9 38,4 266,3 76 LIITE VI Asetuksen 14 artiklassa tarkoitettujen eläinkohtaisten tukien myöntämistä koskevat erityiset edellytykset I. Urospuoliset nautaeläimet 1. Eläinkohtaisia tukia saa yhden kalenterivuoden aikana myöntää enintään: (a) tilakohtaisesta lukumäärästä, jonka jäsenvaltio määrittelee erikseen kansallisesti tai alueellisesti pitkän aikavälin viitetietojen perusteella, ja (b) jäsenvaltion eläinten lukumäärästä, joka on: - samansuuruinen kuin kyseiselle jäsenvaltiolle liitteessä I vahvistettu alueellinen enimmäismäärä tai - urospuolisten nautaeläinten teurastusten keskimääräinen lukumäärä vuosina 1997, 1998 ja 1999 kyseisiä tai muiden näiden vuosien osalta julkaistujen komission vuosia koskevien Eurostatin hyväksymien virallisten tilastotietojen mukaan. tilastojen Tukikelpoisia ovat ainoastaan yli 8 kuukauden ikäiset urospuoliset nautaeläimet. 2. Eläinkohtaisen tuen ja erityispalkkion määrä yhteensä saa yhden eläimen elinaikana olla enintään: (a) palkkiokelpoista sonnia kohti: - 210 ecua kalenterivuonna 2000 - 280 ecua kalenterivuonna 2001 - 355 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. (b) palkkiokelpoista härkää kohti: - 320 ecua kalenterivuonna 2000 - 420 ecua kalenterivuonna 2001 - 530 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. II. Emolehmät 1. Eläinkohtaisia tukia saa myöntää ainoastaan lisämääränä 6 artiklan 4 kohdassa vahvistetulle emolehmäpalkkioyksikölle. 2. Eläinkohtaisen tuen ja emolehmäpalkkion määrä yhteensä saa yhden tukikelpoisen eläimen osalta olla yhden kalenterivuoden aikana enintään: - 175 ecua kalenterivuonna 2000 - 205 ecua kalenterivuonna 2001 - 235 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. 77 III. Lypsylehmät 1. Eläinkohtaisia tukia saa myöntää ainoastaan lisämääränä liitteessä IV vahvistetulle lypsylehmäpalkkioyksikölle. 2. Lypsylehmäpalkkion ja eläinkohtaisen tuen määrä yhteensä, mukaan lukien asetuksen (EY) N:o. [maito] mukaiset muut lypsylehmistä maksettavat tuet, saa palkkioyksikköä ja kalenterivuotta kohden olla enintään mainitun asetuksen 17 artiklan 2 kohdassa säädettyjen määrien suuruinen. 3. Asetuksen 14 artiklan 2 kohdan b alakohtaa ei sovelleta. IV. Hiehot 1. Yhdessä jäsenvaltiossa yhtenä kalenterivuonna myönnettävien eläinkohtaisten tukien määrä saa olla enintään yhtä suuri kuin hiehojen teurastusten keskimääräinen lukumäärä vuosina 1997, 1998 ja 1999 kyseisiä vuosia koskevien Eurostatin tilastojen tai muiden näiden vuosien osalta julkaistujen komission hyväksymien virallisten tilastotietojen mukaan. 2. Yhden eläimen elinaikana myönnettävän tuen yhteismäärä saa olla enintään: 100 ecua kalenterivuonna 2000 150 ecua kalenterivuonna 2001 - 225 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. 78 LIITE VII Vastaavuustaulukko | Asetus 805/68 Tfimg asetus | 1 artikla 2 artikla 4 artikla 1 artikla. 2 artikla 4a artiklan ensimmainen ja toinen luetelmakohta 3 artiklan ensimmainen ja toinen luetelmakohta 4b artiklan 1 kohta 4 artiklan 1 kohta 4b artiklan 2 kohdan ensimmainen alakohta 4 artiklan 2 kohta 4b artiklan 2 kohdan toinen alakohta 4 artiklan 3 kohdan a alakohta 4b artiklan 3 kohdan kolmannen alakohdan a 3 artiklan kolmas luetelmakohta alakohta 4b artiklan 3 a kohta 4b artiklan 4 kohta 4b artiklan 5 kohta 4b artiklan 7a kohta 4b artiklan 8 kohta - 4 artiklan 5 kohta 4 artiklan 7 kohta 4c artiklan 1 kohdan toinen alakohta 5 artiklan 4 kohta 4c artiklan 1 kohdan kolmas alakohta 5 artiklan 1 kohdan toinen alakohta 4c artiklan 2 kohdan toinen alakohta 5 artiklan 2 kohta 4c artiklan 2 kohdan kolmas alakohta 5 artiklan 4 kohta 4c artiklan 3 kohdan kolmas alakohta 5 artiklan 3 kohdan kolmas alakohta 4c artiklan 4 kohta 5 artiklan 5 kohta 4d artiklan 1 kohdan ensimmainen virke 6 artiklan 1 kohdan ensimmainen virke 4d artiklan 1 a kohta 4d artiklan 2 kohdan ensimmainen virke 6 artiklan 3 kohta 4d artiklan 3a kohta 4d artiklan 5 kohta 6 artiklan 2 kohdan (a) 4d artiklan 6 kohdan ensimmainen alakohta 6 artiklan 2 kohdan (b) 4d artiklan 6 kohdan toinen, kolmas ja neljas alakohta - 79 4d artiklan 6 kohdan viides alakohta 6 artiklan 2 kohdan toinen alakohta 4d artiklan 8 kohdan toinen luetemakohta 6 artiklan 5 kohta 4e artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäinen virke 4e artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan toinen virke 8 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta 8 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan toinen luetelmakohta 4e artiklan I kohdan toinen alakohta 8 artiklan 1 kohdan toinen alakohta 4e artiklan 2 kohta 4e artiklan 3 kohta 4e artiklan 4 kohta 4e artiklan 5 kohta 4 artiklan toisen 4f ensimmäinen ja toinen luetelmakohta 4g artiklan 3 kohta kohdan 4g artiklan 4a kohta 4g artiklan 5 kohta 4h artiklan 2 kohta 4i artikla 4j artiklan I - 3 kohta 4k artikla 41 artikla 5 artikla 6 artiklan 1 kohta 6 artiklan 2 kohta 6 artiklan 3 kohta 6 artiklan 4 kohta 6 artiklan 5 kohta 6 artiklan 6 kohta 6 artiklan 7 kohta 6a artikla 8 artiklan 2 kohta 8 artiklan 3 kohta alakohdan 8 artiklan 4 kohdan ensimmäinen alakohta ja toisen alakohdan ensimmäinen luetelmakohta 9 artiklan 4 kohdan ensimmäinen ja alakohta 10 artiklan 2 kohta toinen 10 artiklan 3 kohta 11 artiklan 3 kohdan ensimmäinen luetelmakohta 21 artiklan 1 - 3 kohta 23 artikla 43 artiklan 2 kohta 43 artiklan 3 kohta 43 artiklan 4 kohta 43 artiklan 5 kohta 43 artiklan 6 kohta 43 artiklan 7 kohta 43 artiklan 8 kohta 80 7 artikla 8 artikla 9 artikla 10 artikla 11 artikla 44 artikla 45 artikla 25 artikla 26 artikla 27 artikla 12 artiklan I kohdan toinen alakohta 28 artiklan I kohdan toinen alakohta 12 artiklan 2 -4 kohta 13 artiklan 1 - 3 kohta 28 artiklan 2 - 4 kohta 29 artiklan 1 - 3 kohta 13 artiklan 4 kohdan ensimmäinen ja toinen alakohta 29 artiklan 4 kohdan ensimmäinen ja toinen alakohta 13 artiklan 5-12 kohta 29 artiklan 5-12 kohta 14 artikla 15 artikla 16 artikla 22 artikla 22a artiklan I kohta 22 a artiklan 2 kohta 22a artiklan 3 kohta 23 artikla 24 artikla 25 artikla 26 artiklan I kohta 26 artiklan 2 kohta 27 artikla 28 artikla 29 artikla 30 artikla 30a artikla 31 artikla 32 artikla 30 artikla 31 artikla 32 artikla 34 artiklan 1 kohta 34 artiklan 2 kohta 35 artikla 36 artikla 37 artikla 38 artikla 39 artikla 40 artikla 41 artikla 42 artikla 81 33 artikla 34 artiklan ensimmäinen alakohta 48 artiklan ensimmäinen alakohta Liite Liite II 82 Ehdotus: 98/01 K) (CNS) Neuvoston asetus (EY) N:o. /98 annettu maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen1, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2, (1) (2) (3) (4) (5) maataloustuotteiden yhteismarkkinoiden toimintaan ja kehitykseen olisi liityttävä yhteisen maatalouspolitiikan toteuttaminen ja siihen on erityisesti sisällyttävä maatalouden yhteinen markkinajärjestely, jonka muoto voi vaihdella tuotteiden mukaan, yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteena on toteuttaa perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteet; markkinoiden vakauttamiseksi maitoalalla ja alan maatalousväestön kohtuullisen elintason turvaamiseksi on tarpeen, että interventioelimet toteuttavat yksihintajärjestelmään perustuen markkinoiden rasvattoman maitojauheen osto ja tuki näiden tuotteiden yksityiselle varastoinnille; nämä toimenpiteet olisi kuitenkin vakioitava, jotta kyseisten tavaroiden vapaa liikkuvuus yhteisössä ei esty, interventiotoimenpiteitä, joihin kuuluu voin ja 28 päivänä joulukuuta 1992 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N. o 3950/923 maidon ja maitotuotteiden markkinoilla otettiin käyttöön lisämaksujärjestelmä maidon ja maitotuotteiden markkinoilla vallitsevan kysynnän ja tarjonnan epätasapainon ja siitä johtuvien rakenteellisten ylijäämien vähentämiseksi; tätä järjestelmää sovelletaan kuuden perättäisen 12 kuukauden jakson ajan 1 päivästä huhtikuuta 2000 alkaen, tuotteiden maidon ja maitotuotteiden kulutuksen kannustamiseksi yhteisössä ja näiden kilpailukyvyn parantamiseksi kansainvälisillä markkinoilla markkinoiden tukitoimia olisi vähennettävä, rasvattoman maitojauheen ja erityisesti interventiohintojen asteittaisella alentamisella, tavoitehintojen voin ja voin interventiojärjestelmän täytäntöönpanon avulla pitäisi taata avoin kilpailukykyinen asema markkinoilla ja antaa mahdollisuus mahdollisimman tehokkaaseen varastointiin; voille asetettavat laatuvaatimukset ovat merkitsevä tekijä näiden tavoitteiden saavuttamisessa; interventio-ostoja olisi toteutettava siinä määrin kuin markkinoiden vakaus suhteessa voin markkinahintoihin toteutettava tarpeellista tarjouskilpailuna, jäsenvaltioissa on se olisi säilyttää, ja 3 Sellaisena asetuksella Maito-ja maitotuotealan lisämaksusta annettu asetus EYVL L 405, 31. 12. 1992, s. 1. kuin se on viimeksi muutettuna 8 päivänä huhtikuuta 1997 annetulla komission (EY) N:o 614/97 (EYVL L 94 , 9. 4. 1997, s. 4. 83 (6) (7) (8) (9) (10) (11) (12) (13) voin yksityisen varastoinnin tuen osalta on asianmukaista rajoittaa sen myöntäminen yhteisöperäisestä kermasta ja maidosta tuotettuun voihin ja säilyttää viittaus kansallisiin laatuluokkiin tukikelpoisuuden edellytyksenä, voin ja tuoreen kerman intervention lisäksi tarvitaan muita yhteisön interventiotoimenpiteitä maidon valkuaisaineiden parhaan mahdollisen tuoton saamiseksi ja maidon tuottajahintojen vahvistamisen kannalta erityisen tärkeiden tuotteiden hintojen tukemiseksi; nämä toimenpiteet olisivat rasvattoman maitojauheen osto ja yksityisen varastoinnin tuki tälle tuotteelle; tavanomainen rasvattoman maitojauheen interventio-osto voitaisiin kuitenkin keskeyttää kun tietty määrä on saavutettu ja se voidaan korvata tarjouskilpailulla tapahtuvalla ostolla, julkiseen interventioon myyvien toimijoiden ja yhteisön varojen asianmukaisen hallinnon välisen vääristymisen välttämiseksi rasvattoman maitojauheen valkuaisainepitoisuudelle olisi asetettava vähimmäisvaatimus; sen pitoisuus olisi vahvistettava ottaen huomioon nykyiset kaupalliset vaatimukset ja siten, ettei sitä voida käyttää interventiosta poissulkemisen perusteena, interventioon ostetun maitomarkkinoiden tasapainottamiseksi ja maidon ja maitotuotteiden markkinahintojen vakauttamiseksi olisi säädettävä täydentävistä toimenpiteistä, joilla lisätään maitotuotteiden interventiosta poistamismahdollisuuksia; tällaisiin toimenpiteisiin olisi kuuluttava yksityisen varastoinnin tiettyihin tarkoitettujen maitotuotteiden markkinointitukien käyttötarkoituksiin ja määräpaikkoihin myöntäminen, tuen myöntäminen eräille juustotyypeille ja toisaalta eräiden nuorten ihmisten maidon kulutuksen kannustamiseksi olisi säädettävä siitä, että yhteisö vastaa osasta kustannuksista, joita aiheutuu koulujen oppilaille tarjottavaa maitoa koskevan tuen myöntämisestä, nämä maidontuottajille; tukitoimien vähenemisen vuoksi olisi otettava käyttöön maitoalan markkinoiden tulotukitoimenpiteitä toteutettava lypsylehmäpalkkioina, joiden tasoa olisi kehitettävä samanaikaisesti asteittaisten markkinoiden tukitoimien vähentämisen kanssa; tuottajakohtainen tulotuen taso olisi laskettava kyseisten tuottajien tuottajakohtaisten viitemäärien ja yhteisön maidon keskituotoksen perusteella; järjestelmän yhteisön monenvälisten sitoumusten huomioon ottamiseksi ja talousarvion valvonnasta johtuvista syistä olisi säädettävä kokonaistulotuen pitämisestä samalla tasolla kuin se oli palkkiojärjestelmän voimaantullessa jäsenvaltioiden sovellettujen kokonaisviitemäärien osalta, soveltamisen varmistamiseksi, asianmukaisen toimenpiteet olisi yksinkertaisuuden vuoksi lypsylehmäpalkkiota olisi hallinnoitava ja se olisi myönnettävä yhdessä naudanliha-alan yhteisen markkinajärjestelyn vastaavan lypsylehmistä maksettavan tulotuen kanssa, tuottajien järjestelmä, tuotantoedellytykset ja jossa maksettaisiin kaikille maidon tulot vaihtelevat merkittävästi yhteisön eri tuottajille tuotantoalueilla; yhteisönlaajuinen yhdenmukaisia lypsylehmäpalkkioita olisi liian jäykkä ottamaan asianmukaisesti huomioon rakenteelliset ja luonnonoloista johtuvat eroavuudet ja niistä johtuvat moninaiset tarpeet; tämän vuoksi olisi asianmukaista säätää myöhemmin määritettävästä joustavasta yhteisön lisämaksujärjestelmästä, jonka jäsenvaltiot laativat vahvistettujen kokonaismäärien rajoissa ja eräiden yhteisten perusteiden mukaisesti; jäsenvaltioille olisi vahvistettava kokonaismäärät niiden maidon kokonaisviitemäärien perusteella; yhteisten perusteiden tarkoituksena on muun muassa estää lisämaksuista koituva mahdollinen syrjintä ja ottaa huomioon yhteisön asiaa jäsenvaltiot käyttävät koskevat monenväliset sitoumukset; on erityisen harkintavaltaansa yksinomaan puolueettomin perustein ottaakseen täysin huomioon tasapuolisen kohtelun periaatteen ja estääkseen markkinoiden ja kilpailun vääristymät; on aiheellista säätää siitä, missä muodossa lisämaksujärjestelmä mahdollisesti toteutetaan; niiden olisi oltava lisäpalkkioiden ja pinta-alatukien muodossa, tärkeää, että 84 (14) (15) (16) (17) (18) (19) (20) (21) (22) (23) (24) palkkion lisäosaa olisi myönnettävä lypsylehmäpalkkioyksiköiden lisäksi; on tarpeen myös rajoittaa palkkioyksiköstä myönnettävän tuen kokonaismäärää vuodessa, pinta-alatuen lisäosaa olisi myönnettävä vain monivuotisista laitumista, jotka eivät kuulu jonkin muun yhteisön markkinatukitoimenpiteen piiriin; pinta-alatukia olisi sovellettava monivuotisen laitumen alueellisten perusviljelyalojen rajoissa, jotka jäsenvaltiot vahvistavat aikaisempien pinta-alatuen enimmäismäärän, mukaanlukien naudanliha-alan markkinajärjestelyn mukaisesti maksettavat tuottajien pinta-alatuen tukijärjestelmän keskimääräisen hehtaarituen kanssa, lisäosat, olisi oltava verrannollinen hehtaarilta myönnettävän eräiden peltokasvien viitetietojen perusteella; halutun taloudellisen vaikutuksen aikaansaamiseksi suorat tuet olisi myönnettävä tiettyinä määräaikoina, jos naudan somatotropiinin käyttö lainsäädännössä, komission olisi laadittava vastaavat seuraamukset kuin naudanliha-alan markkinajärjestelyssä on suunnitteilla eräiden naudanlihan tuotannossa kiellettyjen aineiden osalta, lypsylehmille kielletään yhteisön yhteisön maidon ja maitotuotteiden yhtenäismarkkinoiden luominen edellyttää yhtenäistä kauppajärjestelyä yhteisön ulkorajoilla; kauppajärjestelyn, jossa on tuontitulleja ja vientitukia, pitäisi lisäksi periaatteessa vakauttaa yhteisön markkinoita; kauppajärjestelyn olisi perustuttava Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa hyväksyttyihin sitoumuksiin, interventiotoimenpiteiden maidon ja maitotuotteiden kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan määrän valvomiseksi eräiden tuotteiden osalta olisi säädettävä tuonti- ja vientitodistusjärjestelmästä, johon kuuluu vakuuden antaminen sen varmistamiseksi, että liiketoimet, joille näitä todistuksia myönnetään, toteutuvat, sellaisten haitallisten vaikutusten estämiseksi tai torjumiseksi yhteisön markkinoilla, jotka voisivat johtua eräiden maataloustuotteiden tuonnista, yhden tai useamman tällaisen tuotteen tuonnissa olisi sovellettava lisätuontitullia, jos eräät edellytykset täyttyvät, eräin edellytyksin on aiheellista, että komissiolle annetaan valtuudet avata ja hallinnoida perustamissopimuksen tai muiden neuvoston asiakirjojen mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista johtuvia tariffikiintiöitä; komissiolla olisi myös oltava vastaavat valtuudet eräiden kolmansien maiden avaamien kiintiöiden osalta, yhteisön osallistuminen maidon ja maitotuotteiden kansainväliseen kauppaan voidaan varmistaa mahdollisuudella myöntää yhteisöhinnan ja maailmanmarkkinahinnan välisen erotuksen suuruista, maataloudesta tehdyn WTO-sopimuksen4 mukaista, tukea viennille kolmansiin maihin; näillä tuilla olisi oltava lukumäärää ja arvoa koskevat rajat, arvoa koskevien rajojen noudattaminen olisi varmistettava tukea vahvistettaessa valvomalla niiden maksamista Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston säännöillä; valvontaa voidaan helpottaa edellyttämällä, että tuet vahvistetaan etukäteen, jolloin kuitenkin eriytetyn tuen yhteydessä olisi mahdollista vaihtaa erityinen tuen määräpaikka tietyllä maantieteellisellä alueella, jolla sovelletaan yhtenäisen tuen määrää; jos tuen määräpaikka vaihtuu, todelliseen tuen määräpaikkaan sovellettava tuen määräpaikkaan sovellettavan enimmäismäärän rajoissa, tuki olisi maksettava etukäteen vahvistettuun rajoitusten lukumäärällisten tehokkaan valvontajärjestelmän käyttöön ottoa; tässä tarkoituksessa tukien myöntäminen edellytyksenä tulisi olla vientitodistus; tukia olisi myönnettävä saatavilla olevissa rajoissa, tuotteen erityisen tilanteen mukaan; tähän sääntöön voitaisiin sallia poikkeuksia vain sellaisten jalostettujen valvominen luotettavan edellyttää ja EYVL L 336, 23. 12. 1994, s. 22. 85 (25) (26) (27) (28) (29) (30) (31) (32) (33) (34) tuotteiden osalta, joita ei ole lueteltu perustamissopimuksen liitteessä II ja joihin ei sovelleta määrällisiä rajoituksia, sekä elintarvikeaputoimien yhteydessä, joihin ei sovelleta mitään rajoja; vientituella markkinointivuosina vietyjen määrien valvonta, siten kuin siihen viitataan WTO:n maataloussopimuksessa, olisi toteutettava markkinointivuosittain annettujen vientitodistusten perusteella, edellä esitetyn järjestelmän täydentämiseksi siinä määrin kuin on tarpeen sen moitteettoman toiminnan kannalta, olisi säädettävä mahdollisuudesta käyttää niin sanottua sisäisen jalostusliikenteen menettelyä tai markkinatilanteen vaatiessa kieltää sen käyttö, on aiheellista säätää toimenpiteistä, joita toteutetaan, jos hintojen merkittävä nousu tai lasku häiritsee tai uhkaa häiritä yhteisön markkinoita, luopumisen kaikista muista suojatoimenpiteistä yhteisön tullijärjestelmä mahdollistaa ulkorajoilla; sisämarkkinat ja tullijärjestelmät voivat poikkeuksellisissa olosuhteissa kuitenkin osoittautua riittämättömäksi; yhteisön olisi sallittava toteuttaa viipymättä kaikki tarvittavat toimenpiteet, tapausten mahdollisesti aiheuttamilta häiriöiltä; näiden toimenpiteiden olisi oltava asiaa koskevien WTO-sopimusten velvoitteiden mukaisia, jotta yhteisön markkinat eivät jäisi ilman suojaa tällaisten leviämistä ehkäisevien eläintautien soveltamisesta aiheutuvat vapaan toimenpiteiden liikkuvuuden rajoitukset voivat aiheuttaa hankaluuksia yhden tai useamman jäsenvaltion markkinoille; on säädettävä mahdollisuudesta toteuttaa poikkeustoimenpiteitä markkinoiden tukemiseksi, jotta tilanne korjautuisi, tiettyjen tukien myöntäminen voi vaarantaa yhtenäismarkkinoiden toteuttamisen; tämän vuoksi maito- ja maitotuotealalla olisi voitava soveltaa niitä perustamissopimuksen määräyksiä, jotka mahdollistavat jäsenvaltioiden myöntämien tukien arvioimisen ja yhteismarkkinoiden kanssa ristiriidassa olevien tukien kieltämisen, on tarpeellista, että maidon ja maitotuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn kehittyessä jäsenvaltiot ja komissio toimittavat toisilleen tämän asetuksen soveltamiseksi tarvittavat tiedot, suunniteltujen säännösten täytäntöönpanon helpottamiseksi olisi säädettävä menettelystä, jolla toteutetaan jäsenvaltioiden ja komission tiivis yhteistyö hallintokomiteassa, yhteisön olisi rahoitettava jäsenvaltioille tämän asetuksen soveltamisesta johtuvista velvoitteita aiheutuvat kulut yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun neuvoston asetuksen 5 2 ja 3 artiklan mukaisesti, (EY) N:o ja maitotuotealan yhteisessä markkinajärjestelyssä maito- olisi otettava huomioon samanaikaisesti ja asianmukaisella tavalla perustamissopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt tavoitteet, maidon ja maitotuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 804/686 on muutettu useaan kertaan; muutosten monilukuisuuden ja vaikeaselkoisuuden vuoksi sekä sen takia, että ne ovat Euroopan yhteisöjen virallisen lehden eri numeroina, kyseisiä tekstejä on vaikea käyttää ja ne eivät täytä siten kaikelta lainsäädännölle vaadittavaa selkeyttä; tämän vuoksi ne olisi konsolidoitava uudeksi asetukseksi ja edellä mainittu asetus (ETY) N:o 804/68 olisi kumottava; neuvoston asetusten EYVL. EYVL L 148, 28. 6. 1968, s. 13. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1587/96 (EYVL L 206, 16. 8. 1996, s. 21). 86 (ETY) N:o 986/687, N:o 987/688, N:o 508/719, N:o 1723/8110, N:o 2990/8211, N:o 1842/8312 ja N:o 1111% f3 olennaisimmat säännöt on otettu tähän asetukseen ja ne olisi siksi kumottava, ja (35) siirtyminen asetuksen (ETY) N:o 804/68 järjestelyistä tämän asetuksen järjestelyihin voi tämän mahdollisuuden aiheuttaa vaikeuksia, joita ei ole käsitelty käsittelemiseksi olisi säädettävä, että komissio vahvistaa siirtymäkauden toimenpiteet; komissiolla olisi myös oltava oikeus ratkaista erityisiä käytännön ongelmia, tässä asetuksessa; tarvittavat EYVL L 169,18. 7. 1968, s. 4. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 1802/95 (EYVL L 174, 26. 7. 1995, s. 31). EYVL L 169,18. 7. 1968, s. 6. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 1435/90 (EYVL L 138, 31. 5. 1990, s. 8). EYVLL 58, 11. 3. 1971, s. 1. EYVL L 172, 30. 6. 1981, s. 14. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 863/84 (EYVL N:o L 90, 1. 4. 1984, s. 23). EYVL L 314,10. 11. 1982, s. 26. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2442/96 (EYVL N:o L 333, 21. 12. 1996, s. 1). EYVL L 183, 7. 7. 1983, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella 10 12 (EY) N:o 1958/97 (EYVL L 277,10. 10. 1997, s. 1). 13 EYVL L 78,20. 3. 1987, s. 10. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1634/91 (EYVLN. oL 150, 15. 6. 1991, s. 26). 87 ON ANTANUT TAMAN ASETUKSEN: 1 artikla Maito-ja maitotuotealan yhteinen markkinajärjestely koskee seuraavia tuotteita: CN-koodi Tavaran kuvaus a) 0401 b) 0402 c) ja kerma, Maito makeutusainetta sisältämätön tiivistämätön ja lisättyä sokeria tai muuta Maito ja kerma, tiivistetty tai lisättyä sokeria tai muuta makeutusainetta sisältävä 0403 10 11—39 0403 90 11—69 Kirnupiimä, juoksetettu maitoja kerma, jogurtti, kefiiri ja muu käynyt tai hapatettu maito ja kerma, myös tiivistetty tai maustamaton tai lisättyä sokeria tai muuta makeutusainetta, hedelmää, pähkinää tai kaakaota sisältämätön Hera, myös tiivistetty tai lisättyä sokeria tai muuta makeutusainetta sisältävä; muualle kuulumattomat maidon luonnollisista aineosista koostuvat tuotteet, myös lisättyä sokeria tai muuta makeutusainetta sisältävät Voi ja muut maitorasvat, maidosta valmistetut levitteet, rasvapitoisuus suurempi kuin 75 mutta pienempi kuin 80 painoprosenttia; Juusto ja juustoaine d) 0404 e) ex 0405 f) 0406 g) 1702 19 00 Laktoosi ja laktoosisiirappi, lisättyä maku- tai väriainetta sisältämätön, laktoosipitoisuus vedettömänä laktoosina ilmaistuna vähemmän kuin 99 prosenttia kuiva-aineen painosta h) 2106 90 51 Laktoosisiirappi, lisättyä maku- tai väriainetta sisältävä 88 j) ex 2309 Valmisteet, jollaisia käytetään eläinten ruokintaan valmisteet ja rehut, joissa on tuotteita, joihin sovelletaan tätä asetusta suoraan tai neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2730/7514 nojalla, joihin lukuun ottamatta valmisteita sovelletaan neuvoston asetusta (ETY) N:o 1766/9215 rehuja, ja 14 '5 EYVL L 281,1. 11. 1975, s. 20. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2931/95 (EYVL L 307, 20. 12. 1995, s. 10). EYVL L 181,1. 7. 1992, s. 21. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 923/96 (EYVL L 126, 24. 5. 1996, s. 37). 89 1 LUKU Sisämarkkinat I OSASTO Hintajärjestelmä 2 artikla Kaikkien 1 artiklassa lueteltujen tuotteiden maidon markkinointivuosi alkaa 1 päivänä heinäkuuta ja päättyy seuraavan vuoden 30 päivänä kesäkuuta. 1. Vahvistetaan meijeriin toimitetulle ja rasvapitoisuudeltaan 3,7 prosenttiselle maidolle tavoitehinta ecuina 100 kilogrammaa kohti seuraavasti: 3 artikla - 29,66 ecua 1 päivän heinäkuuta 2000 ja 30 päivän kesäkuuta 2001 välisenä aikana, - 28,35 ecua 1 päivän heinäkuuta 2001 ja 30 päivän kesäkuuta 2002 välisenä aikana, - 27,04 ecua 1 päivän heinäkuuta 2002 ja 30 päivän kesäkuuta 2003 välisenä aikana, - 25,72 ecua 1 päivästä heinäkuuta 2003 alkaen. Tavoitehinnaksi katsotaan maidon hinta, joka pyritään varmistamaan kokonaismäärälle yhteisössä ja sen ulkoisilla markkinoilla tarjoutuvien myyntimahdollisuuksien mukaan. tuottajien myymän maidon 2. Neuvosto voi muuttaa tavoitehinnan perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn mukaisesti. 4 artikla 1. Vahvistetaan yhteisön interventiohinnat ecuina 100 kilogrammaa kohti seuraavasti: (a) voille: - 315,89 ecua 1 päivän heinäkuuta 2000 ja 30 päivän kesäkuuta 2001 välisenä aikana, - 303,59 ecua 1 päivän heinäkuuta 2001 ja 30 päivän kesäkuuta 2002 välisenä aikana, - 291,28 ecua 1 päivän heinäkuuta 2002 ja 30 päivän kesäkuuta 2003 välisenä aikana, - 278,97 ecua 1 päivästä heinäkuuta 2003 alkaen. (b) rasvattomalle maitojauheelle: -197,81 ecua 1 päivän heinäkuuta 2000 ja 30 päivän kesäkuuta 2001 välisenä aikana, -190,11 ecua 1 päivän heinäkuuta 2001 ja 30 päivän kesäkuuta 2002 välisenä aikana, -182,40 ecua 1 päivän heinäkuuta 2002 ja 30 päivän kesäkuuta 2003 välisenä aikana, 90 -174,69 ecua 1 päivästä heinäkuuta 2003 alkaen. 2. Neuvosto voi muuttaa menettelyn mukaisesti. interventiohintoja perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrätyn Rajoittamatta lisämaksujärjestelmän täytäntöönpanoa laaditaan hintajärjestelmä. S artikla H OSASTO INTERVENTIOJÄBJESTELMÄ 6 artikla 1. Jos markkinahinnat ovat yhdessä tai useammassa jäsenvaltioissa alhaisemmat kuin 92 prosenttia toteuttavat oston kyseisessä interventiohinnasta edustavan ajanjakson kuluessa, jäsenvaltiossa avoimena tarjouskilpailuna myöhemmin määritettävien tarjousehtojen mukaisesti. interventioelimet Komission vahvistama ostohinta ei saa olla alle 90 prosenttia interventiohinnasta. Kun markkinahinnat kyseisessä jäsenvaltiossa nousevat vähintään 92 prosenttiin edustavan ajanjakson interventiohinnoista, avoimena tarjouskilpailuna toteutettu osto keskeytetään. 2. Edellä olevan 1 kohdan mukaisesti interventioelimet saavat ostaa suoraan ja yksinomaan pastöroidusta kermasta yhteisön hyväksymässä yrityksessä tuotettua voita (a) joka täyttää seuraavat vaatimukset: - rasvapitoisuus painoprosentteina vähintään 82 prosenttia ja vesipitoisuus painoprosentteina enintään 16 prosenttia, - ei ostohetkellä ylitä myöhemmin vahvistettavaa ikää, - vähimmäismäärää ja pakkausta koskevat myöhemmin määritettävät edellytykset, (b) joka täyttää tietyt myöhemmin määritettävät vaatimukset, jotka koskevat erityisesti: - säilytystä, jonka osalta interventioelimet voivat säätää myöhemmin lisävaatimuksista, - vapaiden rasvahappojen pitoisuutta, - peroksidilukua, - mikrobiologista laatua, - aistinvaraisia ominaisuuksia (ulkonäköä, kiinteyttä, makua ja hajua). Myöhemmin määritettävät kansalliset laatuluokat voidaan ilmoittaa sellaisen voin pakkauksessa, joka täyttää kansalliset laatuvaatimukset. Interventioelin vastaa myöhemmin määritettävistä kiinteistä kuljetuskustannuksista, jos voi toimitetaan kylmävarastoon, joka sijaitsee myöhemmin määritettävää etäisyyttä kauempana paikasta, jossa voi oli varastoituna. 91 3. Tukea yksityiseen varastointiin annetaan: - kermalle, - yhteisön hyväksymässä yrityksessä maidosta tai kermasta rasvapitoisuus on vähintään 82 painoprosenttia ja vesipitoisuus enintään 16 painoprosenttia, tuotetulle suolattomalle voille, jonka - yhteisön hyväksymässä yrityksessä maidosta tai kermasta tuotetulle suolatulle voille, jonka rasvapitoisuus on vähintään 80 painoprosenttia, vesipitoisuus enintään 16 painoprosenttia ja suolapitoisuus enintään 2 painoprosenttia. Voin on vastattava myöhemmin määritettäviä kansallisia laatuluokkia ja se on sen vuoksi merkittävä. Tuen suuruus vahvistetaan ottaen huomioon varastointikustannukset ja tuoreen voin ja varastoidun voin ennakoitava hintakehitys. Jos varastoja purettaessa markkinat ovat varastoinnin aikana kehittyneet epäedulliseen suuntaan, joka ei ollut ennakoitavissa, tuen määrää voidaan lisätä. tekeminen Yksityiselle varastoinnille myönnettävän myöhemmin määritettävien säännösten mukaisesti sen jäsenvaltion interventioelimen kanssa, jonka alueella tukeen oikeutettu kerma tai voi on varastoitu. tuen edellytyksenä on varastointisopimuksen Jos markkinatilanne niin vaatii, komissio voi päättää saattaa yksityisen varastointisopimuksen alaisen kerman tai voin uudelleen markkinoille joko osittain tai kokonaan. 4. Interventioelimen ostama voi myydään vähimmäishinnalla ja sellaisin myöhemmin määritettävin edellytyksin, joilla markkinoiden tasapaino ei häiriinny ja joilla kaikille ostajille taataan yhtäläiset mahdollisuudet saada myytäviä tuotteita sekä samanarvoinen kohtelu. Kun voi saatetaan myyntiin vientitarkoituksessa, voidaan säätää erityisistä edellytyksistä sen varmistamiseksi, ettei tuotteen käyttötarkoituksesta poiketa ja että tällaista myyntiä koskevat vaatimukset otetaan huomioon. Julkisesti varastoidun voin osalta, jota ei saa myydä maidon markkinointivuoden aikana tavanomaisin edellytyksin, voidaan toteuttaa erityistoimenpiteitä. Erityistoimenpiteitä on toteuttava myös 3 kohdassa tarkoitettuja se näiden toimenpiteiden vuoksi on perusteltua. tuotteiden myyntimahdollisuuksien säilyttämiseksi, saaneiden tukia jos 5. Interventiojärjestelmää sovelletaan seuraavista syistä: - voin kilpailuaseman säilyttämiseksi markkinoilla, - voin alkuperäisen laadun säilyttämiseksi mahdollisuuksien mukaan, - mahdollisimman järkiperäisen varastoinnin toteuttamiseksi. 92 6. Tässä artiklassa tarkoitetaan: - 'maidolla' yhteisössä tuotettua lehmänmaitoa, - 'kermalla' suoraan ja yksinomaan maidosta saatua kermaa. 7 artikla 1. Kunkin jäsenvaltion nimeämä interventiohintaan myöhemmin määritettävin edellytyksin ensiluokkaisen sumutuskuivatun joka on saatu yhteisön hyväksymässä yrityksessä suoraan ja yksinomaan rasvattomasta maidosta ja joka tarjotaan sille 1 päivän maaliskuuta ja 31 päivän elokuuta välisenä aikana ja: rasvattoman maitojauheen, interventioelin ostaa -jonka valkuaisainepitoisuus on vähintään 35,6 painoprosenttia rasvattomasta kuiva-aineesta, - joka täyttää säilytystä koskevat myöhemmin määritettävät vaatimukset, -joka täyttää vähimmäismäärää ja pakkausta koskevat myöhemmin määritettävät edellytykset. Interventioelimet ostavat kuitenkin myös rasvattoman maitojauheen, jonka rasvattoman kuiva-aineen valkuaisainepitoisuus on vähintään 31,4 ja vähemmän kuin 35,6 prosenttia, jos muut ensimmäisessä alakohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät. Tässä tapauksessa ostohinta vastaa interventiohintaa, josta vähennetään 1,75 prosenttia 35,6 prosentin valkuaisainepitoisuuden alittavaa prosenttiyksikköä kohden. interventioelimen nimeämään varastoon saapuneeseen Interventiohinta on rasvattoman maitojauheen valmistuspäivänä voimassa oleva interventiohinta, ja sitä rasvattomaan maitojauheeseen. sovelletaan Interventioelin vastaa myöhemmin määritettävin edellytyksin kiinteistä laujetuskustannuksista, jos rasvaton maitojauhe toimitetaan varastoon, joka sijaitsee myöhemmin määritettävän välimatkan päässä paikasta, jossa rasvaton maitojauhe oli varastoituna. Rasvattoman maitojauheen saa varastoida ainoastaan myöhemmin määritettävät edellytykset täyttäviin varastoihin. 2. Komissio voi keskeyttää 1 kohdassa tarkoitetun rasvattoman maitojauheen oston heti kun interventioon tarjotut määrät jokaisen vuoden 1 päivän maaliskuuta ja 31 päivän elokuuta välisenä aikana ylittävät 109 000 tonnia. tapauksessa Tässä myöhemmin määritettävien tarjousehtojen perusteella, interventioelimet voivat toteuttaa oston avoimena pysyvänä tarjouskilpailuna 3. Suoraan ja yksinomaan rasvattomasta maidosta yhteisön hyväksymässä yrityksessä saadun ensiluokkaisen rasvattoman maitojauheen yksityiselle varastoinnille voidaan päättää myöntää tukea erityisesti jos kyseisen tuotteen hintojen ja varastojen kehitys kuvastaa markkinoilla vallitsevaa vakavaa häiriötä, joka voidaan välttää tai jota voidaan lieventää kausittaisella varastoinnilla. Rasvattoman maitojauheen on täytettävä myöhemmin määritettävät edellytykset, jotta se voisi saada tätä tukea. Tuen määrä vahvistetaan ottaen huomioon varastointikustannukset ja rasvattoman maitojauheen hintojen ennakoitava kehitys. Yksityisen varastoinnin tuki edellyttää sen jäsenvaltion, jonka alueella tukea saava rasvaton maitojauhe varastoidaan, interventioelimen määritettäviä säännöksiä noudattaen tekemää varastointisopimusta. Jos markkinatilanne niin vaatii, komissio voi päättää saattaa yksityisen varastointisopimuksen alaisen rasvattoman maitojauheen uudelleen markkinoille joko osittain tai kokonaan. 93 4. Interventioelimen ostama rasvaton maitojauhe myydään vähimmäishintaan ja sellaisin edellytyksin, että markkinoiden tasapaino ei häiriinny ja varmistetaan kaikille ostajille yhtäläiset mahdollisuudet saada myytäviä tuotteita sekä samanarvoinen kohtelu. Kun rasvaton maitojauhe saatetaan myyntiin vientitarkoituksessa, erityisiä edellytyksiä voidaan säätää sen varmistamiseksi, ettei tuotteen käyttötarkoituksesta poiketa ja että tällaista myyntiä koskevat vaatimukset otetaan huomioon. Julkisesti varastoidun rasvattoman maitojauheen osalta, jota ei saa myydä maidon markkinointivuoden aikana tavanomaisin edellytyksin, voidaan toteuttaa erityistoimenpiteitä. 5. Tässä artiklassa 'rasvattomalla maidolla' tarkoitetaan suoraan ja yksinomaan yhteisössä tuotetusta lehmänmaidosta valmistettua rasvatonta maitoa. 1. Tukea myönnetään seuraavien juustojen yksityiselle varastoinnille myöhemmin määritettävin edellytyksin: 8 artikla (a) vähintään yhdeksän kuukauden ikäiselle Grana padano -juustolle, (b) vähintään 15 kuukauden ikäiselle Parmigiano reggiano -juustolle, (c) vähintään kolmen kuukauden ikäiselle Provolone-juustolle, jos ne täyttävät tietyt vaatimukset. 2. Yksityiselle varastoinnille myönnettävän tuen määrä vahvistetaan ottaen huomioon varastointikulut ja markkinahintojen ennakoitava kehitys. 3. Edellä 1 kohdan mukaisten toimenpiteiden toteuttamisen varmistaa sen jäsenvaltion nimeämä interventioelin, jossa mainitut juustot tuotetaan ja jolla on oikeus alkuperänimitykseen. Yksityiselle varastoinnille myönnettävän tuen edellytyksenä on varastointisopimuksen interventioelimen kanssa. Sopimus tehdään myöhemmin määritettäviä säännöksiä noudattaen. tekeminen Silloin kun markkinatilanne niin vaatii, komissio voi päättää, että interventioelin saattaa osan tai koko varastoitujen juustojen määrän uudelleen markkinoille. 9 artikla 1. Varastointia kestävien juustojen ja lampaan ja/tai vuohen maidosta valmistettujen juustojen, joiden on kypsyttävä ainakin kuusi kuukautta, yksityiseen varastointiin voidaan myöntää tukea, jos näiden juustojen hintojen kehitys ja varastotilanne osoittavat vakavaa epätasapainoa, joka voidaan poistaa tai jota voidaan vähentää kausittaisella varastoinnilla. 2. Tuen määrä vahvistetaan ottaen huomioon varastointikustannukset sekä tukea saavien ja muiden markkinoille tulevien juustojen välillä ylläpidettävä tasapaino. 3. Jos markkinoiden tilanne sitä edellyttää, komissio voi päättää saattaa takaisin markkinoille osan juustoista tai kaikki juustot, jotka kuuluvat sopimukseen yksityisestä varastoinnista. 4. Jos varastointisopimuksen päättymisen aikaan varastossa olevien juustojen markkinahintojen taso on korkeampi kuin sopimusta allekirjoitettaessa, voidaan päättää tuen määrän mukauttamisesta vastaavasti. 94 Seuraavat hyväksytään 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen: 10 artikla (a) yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston soveltamisesta, erityisesti voin markkinahintojen vahvistamisen osalta, (b) tässä osastossa tarkoitetun yksityisen varastoinnin tuen määrät, (c) muut päätökset ja toimenpiteet, jotka komissio voi toteuttaa tämän osaston perusteella. ra OSASTO Markkinointitoimenpiteet 11 artikla 1. Eläinten ruokinnassa käytettävälle rasvattomalle maidolle ja rasvattomalle maitojauheelle myönnetään tukea, jos nämä tuotteet täyttävät tietyt edellytykset. Tässä artiklassa kirnupiimä ja kirnupiimäjauhe rinnastetaan rasvattomaan maitoon ja rasvattomaan maitojauheeseen. 2. Tuen määrät vahvistetaan ottaen huomioon seuraavat tekijät: - rasvattoman maitojauheen interventiohinta, - tarjontatilanteen kehittyminen rasvattoman maidon ja rasvattoman maitojauheen osalta ja niiden rehuna käytön kehityksen osalta, - vasikoiden hintojen suuntaukset, - rasvattoman maitojauheen kanssa kilpailevien valkuaisaineiden markkinahintojen suuntaukset. 3. Komissio vahvistaa tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja erityisesti edellytykset, joilla tällaista tukea voidaan myöntää, ja tuen määrät 41 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 12 artikla 1. Jäljempänä 2 ja 3 kohdassa määritetyin edellytyksin yhteisössä tuotetulle, kaseiiniksi ja kaseinaateiksi jalostetulle rasvattomalle maidolle myönnetään tukea, jos tämä maito ja maidosta valmistetut kaseiini ja kaseinaatit täyttävät tietyt vaatimukset. 2. Tuki voi vaihdella sen mukaan, onko rasvaton maito jalostettu kaseiiniksi vai kaseinaateiksi sekä näiden tuotteiden laadun mukaan. 95 Tuki vahvistetaan ottaen huomioon seuraavat tekijät: - rasvattoman maitojauheen interventiohinta tai ensiluokkaisen sumutuskuivatun rasvattoman maitojauheen markkinahinta, jos tämä hinta on suurempi kuin interventiohinta, - kaseiinin ja kaseinaattien markkinahinnat yhteisössä ja maailmanmarkkinoilla. 3. Komissio hyväksyy tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja erityisesti edellytykset, joilla tällaista tukea voidaan myöntää, ja tuen määrät 41 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 13 artikla 1. Jos maitotuotteiden ylijäämiä muodostuu tai on vaarassa muodostua, komissio voi päättää myöntää tukea, jonka avulla seuraavat tahot voivat hankkia voita ja voitiivistettä alennetuin hinnoin: (a) voittoa tavoittelemattomat yhteisöt ja järjestöt, (b) armeija ja asemaltaan vastaavat jäsenvaltioiden yksiköt, (c) kakkujen ja jäätelön valmistajat, (d) muiden myöhemmin määritettävien elintarvikkeiden valmistajat. 2. Komissio hyväksyy tässä artiklassa säädetyt toimenpiteet ja sen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, joihin kuuluu erityisesti tuen määrä ja 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettujen tuotteiden määrittely, 41 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 14 artikla 1. Yhteisön tukea myönnetään 3 ja 4 kohdassa määritettyjen edellytysten ja 5 kohdan mukaisesti koulujen oppilaille toimitettavalle maidolle, joka on jalostettu CN-koodeihin 0401, 0403, 0404 90 ja 0406 tai CN- koodiin 2202 90 kuuluviksi tuotteiksi. 2. Yhteisön tuen lisäksi jäsenvaltiot voivat myöntää kansallista tukea 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden toimittamiseksi koulujen oppilaille. 3. Yhteisön tuki täysmaidolle on 95 prosenttia maidon tavoitehinnasta. Muille maitotuotteille tuki määritetään ottaen huomioon kyseisten tuotteiden maitopitoisuus. 4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua tukea myönnetään enintään 0,25 litraa maitoekvivalenttia oppilasta kohti päivässä. 5. Komissio vahvistaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta ja tuen määrät 41 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 96 rv OSASTO Suora tuki 15 artikla 1. Tuottajilla on oltava oikeus lypsylehmäpalkkioon. Se myönnetään tilakohtaisesti kalenterivuosittain. 2. Palkkioyksikön määräksi vahvistetaan: - 25 ecua kalenterivuonna 2000, - 50 ecua kalenterivuonna 2001, - 75 ecua kalenterivuonna 2002, -100 ecua kalenterivuonna 2003 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. (EY) N:o Sitä korotetaan palkkioyksikkökohtaisilla lisämäärillä jäsenvaltiota kohti kalenterivuosittain. [naudanliha] asetuksen 16 liitteessä IV vahvistetuilla 3. Palkkioyksiköiden tilalla kyseisen lukumäärä, johon tuottajalla on oikeus, määritetään jakamalla kalenterivuoden 31 päivänä maaliskuuta saatavilla oleva tuottajakohtainen tonneina ilmaistu maidon viitemäärä luvulla 5,8, joka edustaa maidon keskituotosta yhteisössä. Edellä olevassa alakohdassa katsotaan tuottajakohtaisten viitemäärien, jotka on tilapäisesti siirretty asetuksen (ETY) N:o 3950/92 6 artiklan mukaisesti kyseisen kalenterivuoden 31 päivänä maaliskuuta, olevan sinä kalenterivuonna sen tilan käytössä, johon ne on siirretty. Jos kalenterivuoden 31 päivänä maaliskuuta kaikkien tuottajakohtaisten viitemäärien summa jossakin jäsenvaltiossa ylittää jäsenvaltion markkinointivuoden 1999/2000 12 kuukaudeksi vahvistamien vastaavien kokonaismäärien summan, kyseisen jäsenvaltion on puolueettomin perustein toteutettava tarvittavat toimet alueellaan olevien palkkioyksiköiden kokonaismäärän vähentämiseksi vastaavasti kyseisen kalenterivuoden osalta. 4. Tässä osastossa sovelletaan asetuksen (ETY) N:o 3950/92 9 artiklassa säädettyjä 'tuottajan' ja 'tilan* määritelmiä. 16 artikla 1. Jäsenvaltioiden on maksettava alueensa tuottajille lisätukea liitteessä I vahvistettujen yleisten määrien rajoissa vuosittain. Tämä tuki on myönnettävä puolueettomin perustein, joita ovat erityisesti asianmukaiset tuotantorakenteet ja edellytykset, ja siten, että varmistetaan tuottajien tasapuolinen kohtelu ja vältetään markkinoiden ja kilpailun vääristymät. Lisätukea ei saa liittää markkinahintojen vaihteluun. 2. Lisätukea voidaan maksaa lisäpalkkioiden (17 artikla) ja/tai pinta-alatuen (18 artikla) muodossa. 16 EYVLL. 97 17 artikla 1. Lisäpalkkioita voidaan lypsylehmäpalkkioyksikkökohtaisena lisätukena. myöntää vain 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun 2. Palkkioyksikkökohtaisen lypsylehmäpalkkion ja lisäpalkkion kokonaismäärä, mukaan lukien asetuksen (naudanliha) mukaiset mahdolliset lypsylehmäpalkkiot, ei saa kalenterivuonna olla (EY) N:o yli: - 90 ecua kalenterivuonna 2000, -180 ecua kalenterivuonna 2001, - 270 ecua kalenterivuonna 2002, - 330 ecua kalenterivuonna 2003 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. 18 artikla 1. Pinta-alatukea myönnetään hehtaaria kohti sellaiselle monivuotiselle laitumelle: (a) joka on tuottajan käytössä kyseisenä kalenterivuonna, (b) jota ei käytetä asetuksen (EY) N:o eläintiheyteen liittyvien vaatimusten noudattamiseksi, ja [naudanliha] 14 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen erityisten (c) jonka osalta samana vuonna ei haeta tukea tiettyjen peltokasvien viljelijöiden kuivattujen rehujen tukijärjestelmän perusteella. tukijärjestelmän, tai muiden monivuotisten pelto- tai puutarhakasvien yhteisön tukijärjestelmän Monivuotisen laidunala ei saa ylittää asianomaista alueellista perusviljelyalaa alueella, jolla pinta-alatukea voidaan myöntää. 2. Jäsenvaltioiden on määriteltävä alueelliset perusviljelyalat asetuksen (EY) N:o [naudanliha] 15 artiklan mukaisesti. 3. Asetuksen (EY) N:o (naudanliha) 15 artiklan mukaiset pinta-alatuet mukaan lukien tukea saa yhtä hehtaaria kohti myöntää enintään: - 210 ecua kalenterivuonna 2000, - 280 ecua kalenterivuonna 2001, - 350 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. 4. Tässä artiklassa 'monivuotisella laitumella' tarkoitetaan viljelykiertoon kuulumatonta maata, jota käytetään monivuotiseen (vähintään viisi vuotta) nurmituotantoon (viljelty tai luontainen). 19 artikla 1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen 1 päivää tammikuuta 2000 yksityiskohtaiset tiedot lisätukien myöntämistä koskevista kansallisista järjestelyistään. Näiden järjestelyiden mahdollisista muutoksista on ilmoitettava komissiolle viimeistään kuukauden kuluessa niiden hyväksymisestä. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen 1 päivää huhtikuuta 2004 yksityiskohtaiset kertomukset 16, 17, ja 18 artiklan täytäntöönpanosta. 98 Komissio arvioi ennen 1 päivää tammikuuta 2005 16—18 artiklan täytäntöönpanon ja tutkii yhteisön varojen jakamisen jäsenvaltioiden kesken liitteen I mukaisesti. Komissio tekee tarvittaessa aiheellisia ehdotuksia neuvostolle. 20 artikla Tässä osastossa tarkoitetut suorat tuet maksetaan viimeistään kyseisen kalenterivuoden 16 päivänä lokakuuta heti kun lain vaatimat tarkastukset on tehtyjä perustelluissa poikkeustapauksissa viimeistään seuraavan vuoden 30 päivään kesäkuuta mennessä. Tässä osastossa säädettyjen suorien tukien määriä voidaan muuttaa tuotannon, tuottavuuden ja markkinoiden kehityksen vuoksi perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn mukaisesti. 21 artikla 22 artikla Jos naudan somatotropiinin antaminen lypsylehmille ei ole sallittua yhteisön lainsäädännössä tai jos tämän aineen saatavuutta tiloilla säädellään muilla tavoilla, komissio hyväksyy 41 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti asetuksen (EY) N:o [naudanliha] 21 artiklaa vastaavat toimenpiteet. 23 artikla Komissio antaa 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston soveltamisesta. Tässä osastossa säädettyjen suorien tukien myöntämisestä aiheutuvia menoja pidetään asetuksen (EY) N. o [EMOTR] 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuina kuluina. 24 artikla n LUKU Kolmansien maiden kanssa käytävä kauppa 25 artikla 1. Kaikkia 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita yhteisöön tuotaessa on esitettävä tuontitodistus. Näitä tuotteita yhteisöstä vietäessä voidaan vaatia esitettäväksi vientitodistus. 2. Jäsenvaltioiden on annettava todistus kaikille hakijoille riippumatta näiden sijoittautumispaikasta yhteisössä ja tämän vaikuttamatta 28, 29 ja 30 artiklan soveltamiseksi toteutettuihin toimenpiteisiin. Tuonti- ja vientitodistus on voimassa kaikkialla yhteisössä. Näiden todistusten myöntämisen edellytyksenä todistuksen on vakuuden antaminen, ja vientisitoumuksen toteutuminen taataan tuonti- jolla 99 voimassaoloaikana; lukuun ottamatta ylivoimaista estettä, vakuus menetetään kokonaan tai osittain, jos toiminta ei toteudu tässä määräajassa tai se toteutuu vain osittain. 3. Komissio hyväksyy 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen seuraavat: (a) luettelon tuotteista, joille vaaditaan vientitodistus, (b) näiden todistusten voimassaoloajan; ja (c) muut tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt. 26 artikla Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin sovelletaan yhteisen tullitariffin tulleja. 27 artikla 1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen tiettyjen tuotteiden tuonnista johtuvien epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi yhteisön markkinoilla yhden tai useamman vastaavan 1 artiklassa säädetyn tullimaksun alaisen 26 artiklassa tarkoitetun tuotteen tuonnille määrätään lisätuontitulli, jos Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen yhteydessä perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti maataloussopimuksen 5 artiklassa asetetut ehdot on täytetty, paitsi jos tuonti ei todennäköisesti häiritse yhteisön markkinoita tai jos vaikutukset ovat epäsuhteessa asetettuihin tavoitteisiin. 2. Yhteisö antaa Maailman kauppajärjestölle tiedoksi kynnyshinnat, joita alhaisemmista hinnoista voidaan määrätä lisätuontitulli. Kynnysmäärät, joita suuremmista määristä peritään lisätuontitulli, määritetään niiden kolmen vuoden tuonnin perusteella, jotka edelsivät sitä vuotta, jolloin 1 kohdassa tarkoitettuja epäsuotuisia vaikutuksia on ilmennyt tai todennäköisesti ilmenee. 3. Lisätuontitullia asetettaessa huomioon otettavat tuontihinnat määritetään kyseisen lähetyksen cif- tuontihintojen perusteella. Tätä varten cif-tuontihinnat tarkistetaan kyseisen tuotteen edustavan maailmanmarkkinahinnan tai yhteisön tuontimarkkinoilla vallitsevan edustavan hinnan perusteella. 4. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näissä yksityiskohtaisissa säännöissä täsmennetään erityisesti: (a) tuotteet, joihin lisätuontitullia sovelletaan maataloussopimuksen 5 artiklan mukaisesti, (b) muut tarvittavat edellytykset sen varmistamiseksi, että 1 kohtaa sovelletaan maataloussopimuksen 5 artiklan mukaisesti. 28 artikla 1. Edellä 1 artiklassa tarkoitetuille tuotteille perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista tai mistä tahansa muusta neuvoston säädöksestä johtuvat tariffikiintiöt otetaan käyttöön ja niitä hallinnoidaan 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen annettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. 100 2. Kiintiöitä hallinnoidaan soveltamalla yhtä seuraavista menetelmistä tai niiden yhdistelmää: - hakemusten saapumisjärjestykseen perustuva menetelmä (periaatteella "ensin tullutta palvellaan ensin"), - jätetyissä hakemuksissa haettujen määrien mukaiseen jakoon perustuva menetelmä, ("samanaikaisen tarkastelun" -menetelmä), - perinteisiin kaupan järjestelyihin perustuva menetelmä ("perinteiset tuojat / uudet tuotteet" -menetelmä) Myös muita sopivia menetelmiä voidaan käyttää. Niissä on vältettävä kaikenlainen toimijoiden välinen syrjintä. 3. Käytettävässä hallinnointimenetelmässä on tarvittaessa otettava huomioon yhteisön markkinoiden hankintatarve ja tarve turvata näiden markkinoiden tasapaino tukeutuen samalla menetelmiin, joita tarkoitettuja kiintiöitä vastaaviin kiintiöihin, sanotun kuitenkaan aiemmin käytettiin 1 kohdassa tehdyistä sopimuksista johtuvia rajoittamatta Uruguayn kierroksen kauppaneuvottelujen yhteydessä oikeuksia. 4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa yksityiskohtaisissa säännöissä on säädettävä vuoden ajalle tarvittaessa sopivasti jaettavista vuosittaisista kiintiöistä ja tarvittaessa määriteltävä sovellettava hallinnointimenetelmä; sääntöihin on myös tarvittaessa sisällyttävä: (a) takuut tuotteen luonteesta, lähtöpaikasta ja alkuperästä, (b) edellä a kohdassa mainitut takuut todistavan asiakirjan hyväksyminen, ja (c) tuontitodistusten antamismisedellytykset ja niiden voimassaoloaika. 29 artikla 1. Jos perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyssä sopimuksessa määrätään jonkin kolmannen maan 1 artiklassa tarkoitetuille tuotteille avaaman tariffikiintiön hallinnoinnista kokonaan tai osittain, sovellettava hallinnointimenetelmä ja sitä koskevat yksityiskohtaiset säännöt määritetään 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 2. Kiintiötä voidaan hallinnoida soveltamalla jotain seuraavista menetelmistä tai seuraavien menetelmien yhdistelmää: - hakemusten jättämisen aikajärjestykseen perustuva menetelmä (periaatteella "ensin tullutta palvellaan ensin"), - jätetyissä hakemuksissa haettujen määrien mukaiseen jakoon perustuva menetelmä, ("samanaikaisen tarkastelun" -menetelmä), - perinteisiin kaupan järjestelyihin perustuva menetelmä ("perinteiset tuojat / uudet tuotteet" -menetelmä). Muita soveltuvia menetelmiä voidaan käyttää ja erityisesti sellaisia menetelmiä, joilla varmistetaan kyseisen kiintiön tarjoamien mahdollisuuksien täysipainoinen hyödyntäminen. Niissä on vältettävä kaikenlainen toimijoiden välinen syrjintä. 30 artikla 1. Siinä määrin kuin on tarpeen sallia 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden vienti joko sellaisenaan tai liitteessä lueteltuina tavaroina, jos ne ovat 1 artiklan a, b, c, d, e ja g alakohdassa lueteltuja tuotteita, näiden tuotteiden maailmanmarkkinahintojen perusteella ja perustamissopimuksen 228 artiklan perusteella 101 tehtyjen sopimusten rajoitusten puitteissa voidaan kyseisten hintojen ja yhteisön hintojen välinen erotus kattaa vientituella. Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden ollessa liitteessä II tarkoitettuina tavaroina, niiden vientituki ei saa ylittää sellaisenaan vietäviin tuotteisiin sovellettavan vientituen määrää. 2. Vientitukeen oikeuttavien määrien jakamiseen on käytettävä menetelmää, joka: (a) sopii parhaiten luonteeseen ja kyseiseen markkinatilanteeseen ja jolla hyödynnetään käytettävissä olevia voimavaroja mahdollisimman tehokkaasti ottaen huomioon yhteisön viennin tehokkuus ja rakenne aiheuttamatta kuitenkaan syrjintää suurten ja pienten toimijoiden välillä, tuotteen (b) tuottaa toimijoille vähiten hallinnollisia rasitteita, kun hallinnosta aiheutuvat vaatimukset otetaan huomioon, (c) estää kaikenlaisen toimijoiden välisen syrjinnän. 3. Tuet ovat samansuuruiset kaikkialla yhteisössä. Tuet voivat vaihdella määräpaikan mukaan, jos maailmanmarkkinatilanne tai tiettyjen markkinoiden erityisvaatimukset niin edellyttävät. Komissio vahvistaa tuet 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Tuet voidaan vahvistaa: (a) säännöllisin väliajoin, (b) tarjouskilpailulla tuotteille, joiden osalta tästä menettelystä on aiemmin säädetty. Lukuun ottamatta tarjouksin vahvistettua tukea, luettelo vientituen alaisista tuotteista sekä tuen suuruus vahvistetaan vähintään neljän viikon välein. Tuen suuruus voi kuitenkin pysyä samana pidempään kuin neljä viikkoa ja tarvittaessa komissio voi tarkistaa sen jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan. Kuitenkin 1 artiklassa tarkoitettuihin liitteessä II lueteltuina tavaroina vietäviin tuotteisiin sovellettava tuki vahvistetaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 3448/931? 16 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen laaditun aikataulun mukaan. 4. Sellaisinaan vietäviin 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin sovellettavat tuet vahvistetaan ottaen huomioon: (a) vallitseva tilanne ja tulevaisuuden suuntaukset seuraavilta osin: - maidon ja maitotuotteiden hinnat ja saatavuus yhteisön markkinoilla, - maidon ja maitotuotteiden hinnat maailmanmarkkinoilla, (b) suotuisimmat kaupan pitämisen kustannukset ja kuljetuskustannukset yhteisön markkinoilta yhteisön tai muihin vientipaikkoihin siirtämällä kustannuksia määrämaihin; kysyntä yhteisön satamiin markkinoilla, (c) maidon ja maitotuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteet, joiden tarkoituksena on taata tilanteen tasapainoja luonnollinen kehitys näiden markkinoiden hintojen ja kaupankäynnin osalta, EYVLL 318, 20. 12. 1993, s. 31. 102 (d) perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvat rajoitukset, (e) tarve välttää häiriöitä yhteisön markkinoilla, (f) ehdotetun viennin taloudelliset näkökohdat. On otettava huomioon tarve luoda tasapaino yhteisöstä kolmansiin maihin jalostettuina tuotteina vietävien maatalouden perustuotteiden ja kolmansista maista tuotavien sisäiseen jalostukseen tarkoitettujen tuotteiden käytön välillä. 5. Sellaisenaan vietävien 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden: (a) edellä 1 kohdassa tarkoitettujen yhteisön hintojen vahvistamisessa on otettava huomioon viennin kannalta suotuisimmiksi osoittautuvat vallitsevat hinnat; (b) edellä 1 kohdassa tarkoitettujen kansainvälisen kaupan hintojen vahvistamisessa on otettava huomioon erityisesti: - hinnat kolmansien maiden markkinoilla, - kolmansissa määrämaissa todetut, kolmansista maista tulevan tuonnin edullisimmat tuontihinnat, - kolmansissa viejämaissa kirjatut myöntämät tuet, tuottajahinnat ottaen tarvittaessa huomioon kyseisten maiden - vapaasti yhteisön rajalla -tarjoushinnat. 6. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuille, sellaisenaan vietäville tuotteille voi saada tukea vain hakemuksesta ja esittämällä asianmukaisen vientitodistuksen. 7. Sellaisenaan vietäviin 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin sovelletaan vientitodistuksen hakemispäivänä voimassa olevaa tukea ja eriytetyn tuen osalta tukea, jota kyseisenä päivänä sovelletaan: (a) todistuksessa mainittuun määräpaikkaan tai tarvittaessa, (b) tosiasialliseen määräpaikkaan, jos se ei ole sama kuin todistuksessa mainittu. Tässä tapauksessa ilmoitettuun määräpaikkaan sovellettava määrä ei saa olla suurempi kuin vientitodistuksessa sovellettava määrää. Tähän kohtaan perustuvan jouston väärinkäytön estämiseksi voidaan toteuttaa aiheellisia toimenpiteitä. 8. Edellä olevan 6 ja 7 kohdan säännöksiä voidaan soveltaa 1 artiklassa tarkoitettuihin liitteessä II lueteltuina tavaroina vietäviin tuotteisiin asetuksen (EY) N:o 3448/93 16 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 9. Edellä olevista 6 ja 7 kohdasta voidaan poiketa elintarvikeaputoimien yhteydessä vientitukea saavien 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden osalta 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 10. Vientituki maksetaan, kun esitetään todistus siitä, että: - - tuotteet ovat peräisin yhteisöstä, tuotteet on viety yhteisöstä ja - eriytetyn tuen osalta, että tuotteet ovat saapuneet todistuksessa mainittuun määräpaikkaan tai muuhun määräpaikkaan, johon tuki on vahvistettu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7 kohdan b alakohdan 103 soveltamista. Tästä säännöstä on mahdollista poiketa 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, jos säädetään edellytyksistä, jotka tarjoavat vastaavat takuut. 11. Jäljempänä 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen myönnetyn poikkeuksen puuttuessa vientitukea ei myönnetä tuotteille, jotka tuodaan yhteisöön kolmansista maistaja viedään edelleen kolmansiin maihin. 12. Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen liitteessä II lueteltuina tavaroina vietävien tuotteiden osalta 10 ja 11 kohtaa sovelletaan ainoastaan seuraaviin CN-koodeihin kuuluvien tuotteiden osalta: - 0405 20 30 (maidosta valmistetut levitteet, joiden rasvapitoisuus on vähintään 60 mutta enintään 75 painoprosenttia), - 1806 90 60-806 90 90 (eräät kaakaota sisältävät tuotteet), - 1901 (eräät jauhopohjaiset elintarvikevalmisteet jne. ), - 2106 90 98 (eräät muualle erittelemättömät elintarvikevalmisteet), jotka sisältävät runsaasti maitotuotteita. 13. Perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyissä sopimuksissa sovittujen määrällisten rajoitusten noudattaminen taataan viitejaksolle myönnettyjen, kyseisiin tuotteisiin sovellettavien vientitodistusten perusteella. Maataloussopimuksesta johtuvien velvoitteiden noudattamisen osalta viitejakson päättyminen ei vaikuta vientitodistusten voimassaoloon. 14. Komissio antaa tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, joihin sisältyy vietyjen jakamattomien ja käyttämättömien määrien uudelleenjakamista koskevat järjestelyt 41 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Yksityiskohtaiset säännöt 8, 10, 11 ja 12 kohdan soveltamisesta 1 artiklassa tarkoitettuihin liitteessä II lueteltuina tavaroina vietäviin tuotteisiin annetaan asetuksen (EY) N:o 3448/93 16 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 31 artikla 1. Siinä määrin kuin se on tarpeen maidon ja maitotuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn moitteettoman toiminnan kannalta, neuvosto voi määräenemmistöllä komission ehdotuksesta erityistapauksissa kieltää sisäisen jalostusmenettelyn käytön osittain tai kokonaan 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden osalta, jotka on tarkoitettu kyseisessä artiklassa tavaroiden tuotteiden valmistamiseen. tarkoitettujen lueteltujen liitteessä tai II 2. Edellä olevasta 1 kohdasta poiketen ja jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne on poikkeuksellisen kiireellinen ja yhteisön markkinat häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä sisäisen jalostusmenettelyn vuoksi, komissio päättää tarvittavista toimenpiteistä joko jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan; nämä toimenpiteet annetaan tiedoksi neuvostolle ja jäsenvaltioille, niiden voimassaoloaika on enintään kuusi kuukautta ja niitä sovelletaan viipymättä. Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta päätöksen viikon kuluessa tämän pyynnön vastaanottamisesta. 3. Kukin jäsenvaltio voi saattaa komission toteuttaman toimenpiteen neuvoston käsiteltäväksi sen tiedoksi antamista seuraavan viikon kuluessa. Neuvosto voi määräenemmistöllä vahvistaa, muuttaa tai kumota komission päätöksen. Jos neuvosto ei ole toiminut kolmen kuukauden kuluessa, komission päätös katsotaan kumotuksi. 104 32 artikla 1. Yhdistetyn nimikkeistön yleisiä tulkintasääntöjä ja sen soveltamisesta koskevia erityisiä sääntöjä sovelletaan tämän asetuksen soveltamiseen perustuva luokitukseen; tässä asetuksessa tarkoitettujen tariffinimikkeistö sisällytetään yleiseen tullitariffiin. tuotteiden 2. Jollei tässä asetuksessa tai sen nojalla annetuissa säännöksissä toisin säädetä, kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa kielletään: - tullien tai vaikutukseltaan vastaavien maksujen kantaminen, - määrällisten rajoitusten tai valloituksiltaan vastaavien toimenpiteiden soveltaminen. 33 artikla 1. Jos yhden tai useamman 1 artiklassa luetellun tuotteen vapaasti rajalla -hinta ylittää huomattavasti yhteisön hintatason ja jos tilanne todennäköisesti jatkuu samanlaisena ja yhteisön markkinat häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä, voidaan toteuttaa 5 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä. 2. Hinta ylittyy huomattavasti 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, kun vapaasti rajalla -hinta ylittää kyseiselle tuotteelle vahvistetun interventiohinnan korotettuna 15 prosentilla tai, niiden tuotteiden osalta, joilla ei ole interventiohintaa, ylittää interventiohinnasta lasketun hinnan, joka määritetään 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ja jossa otetaan huomioon kyseisen tuotteen luonne ja koostumus. 3. Tilanne, jossa vapaasti rajalla -hinta ylittää huomattavasti hintatason, todennäköisesti jatkuu kun tarjonta ja ja tämä epätasapaino todennäköisesti tuotannon jatkuu kysyntä ovat epätasapainossa markkinahintojen ennustettavat suuntaukset huomioon ottaen. ja kun 4. Yhteisön markkinat häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä tässä artiklassa tarkoitetun tilanteen seurauksena, kun kansainvälisen kaupan korkea hintataso: - estää maitotuotteiden tuonnin yhteisöön, tai - aiheuttaa maitotuotteiden vientiä yhteisöstä, siten ettei tarjontaa voida enää varmistaa tai sen varmistaminen on uhattuna yhteisössä. 5. Kun 1 - 4 kohdassa tarkoitetut edellytykset täyttyvät, päätetään tuontitullien ja/tai vientimaksujen perimisen täydellisestä tai osittaisesta perimättä jättämisestä 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Komissio antaa tarvittaessa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta samaa menettelyä noudattaen. 34 artikla 1. Jos tuonnin tai viennin seurauksena yhden tai useamman 1 artiklassa tarkoitetun tuotteen markkinat yhteisössä häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä siten, että perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteiden saavuttaminen vaarantuu, kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa voidaan soveltaa aiheellisia toimenpiteitä, kunnes häiriö tai häiriön uhka on väistynyt. Neuvosto antaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta yleiset säännöt tämän kohdan soveltamisesta ja määrittelee tapaukset ja rajat, joissa jäsenvaltiot voivat toteuttaa suojatoimenpiteitä. 105 2. Jos edellä 1 kohdassa tarkoitettu tilanne ilmenee, komissio päättää jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan tarvittavista toimenpiteistä, jotka annetaan tiedoksi jäsenvaltioille ja joita sovelletaan viipymättä. Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta päätöksen kolmen työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta. 3. Kukin jäsenvaltio voi saattaa komission toteuttaman toimenpiteen neuvoston käsiteltäväksi sen tiedoksi antamista työpäivän kuluessa. Neuvosto kokoontuu viipymättä. Se voi määräenemmistöllä muuttaa tai kumota kyseisen toimenpiteen kuukauden kuluessa päivästä, jona se annettiin neuvoston käsiteltäväksi. seuraavien kolmen 4. Tätä artiklaa sovelletaan ottaen huomioon perustamissopimuksen 228 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvat velvoitteet. ra LUKU YLEISET SÄÄNNÖKSET 35 artikla Eläintautien leviämisen estämiseksi tarkoitettujen toimenpiteiden soveltamisesta mahdollisesti aiheutuvien vapaan liikkuvuuden rajoitusten huomioon ottamiseksi voidaan kyseisten rajoitusten kohteena olevien markkinoiden tukemiseksi toteuttaa poikkeustoimenpiteitä 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä toimenpiteet voidaan toteuttaa ainoastaan niin laajoina ja niin pitkäksi aikaa kuin on ehdottomasti tarpeen kyseisten markkinoiden tukemiseksi. Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, perustamissopimuksen 92, 93 ja 94 artiklaa sovelletaan 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden tuotantoon ja kauppaan. 36 artikla 106 37 artikla 1. Jollei perustamissopimuksen 92 artiklan 2 kohdan määräyksistä muuta johdu, kielletään tuet, joiden määrä vahvistetaan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden hinnan tai määrän mukaan. 2. Kielletään myös kansalliset toimenpiteet, jotka sallivat 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden hintojen tasaamisen. 38 artikla Rajoittamatta perustamissopimuksen 92, 93 ja 94 artiklan soveltamista, jäsenvaltio voi ottaa käyttöön maidontuottajilleen myynninedistämismaksun kaupan pidetyille maitomäärille ja maitoa vastaaville tuotemäärille kulutuksen edistämistä yhteisössä, maidon ja maitotuotteiden markkinoiden laajentamista ja laadun parantamista koskevien toimenpiteiden rahoittamista varten. 39 artikla Jäsenvaltiot ja komissio toimittavat toisilleen tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat tiedot. Komissio antaa säännöt näiden tietojen toimittamisesta ja levittämisestä 41 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Perustetaan maidon ja maitotuotteiden hallintokomitea (jäljempänä 'komitea'), joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja. 40 artikla 41 artikla 1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa komitean käsiteltäväksi sen puheenjohtaja joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä. 2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen. 3. Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan viipymättä. Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Tässä tapauksessa komissio voi lykätä päättamiensä toimenpiteiden soveltamista enintään yhdellä kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä. Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin yhden kuukauden kuluessa. 42 artikla Komitea voi käsitellä myös muita kysymyksiä, jotka puheenjohtaja saattaa sen käsiteltäviksi omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä. 107 43 artikla Tätä asetusta sovelletaan siten, että perustamissopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt tavoitteet otetaan huomioon samanaikaisesti ja asianmukaisella tavalla. Asetusta (EY) N:o artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin. [YMP:n rahoitus] ja sen täytäntöön panemiseksi annettuja säännöksiä sovelletaan 1 44 artikla TV LUKU Siirtymä- ja loppusäännökset 45 artikla 1. Kumotaan asetukset (ETY) N:o 804/68, N:o 986/68, N:o 987/68, N:o 508/71, N:o 1723/81, N:o 2990/82, N:o 1842/83 ja N:o 777/87. 2. Viittauksia asetukseen (ETY) N:o 804/68 on pidettävä viittauksina tähän asetukseen ja ne luetaan liitteessä III olevan vastaavuustaulukon mukaisesti. Komissio vahvistaa 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen: 46 artikla toimenpiteet, joilla helpotetaan siirtymistä asetuksessa (ETY) N:o 804/68 säädetyistä järjestelyistä tässä asetuksessa vahvistettuihin järjestelyihin, erityisten käytännön ongelmien ratkaisemiseksi tarvittavat toimenpiteet. Tällaiset toimenpiteet voivat asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa poiketa tietyistä tämän asetuksen osista. 47 artikla Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2000, lukuun ottamatta 19 artikla 1 kohtaa, jota sovelletaan tämän asetuksen voimantulosta. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Neuvoston puolesta Puheenjohtaja 108 LIITE I Lisätuki: Asetuksen 16 artiklassa tarkoitetut yleiset määrät (miljoonaa ecua) Belgia Tanska Saksa Kreikka Espania Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Itavalta Portugali Suomi Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta 2000 2001 2002 2003jasita seuraavat kalenterivuodet 6. 4 8. 7 54. 2 1. 2 10. 8 47. 2 10. 2 19. 3 0. 5 21. 6 5. 4 3. 6 4. 7 6. 4 28. 4 12. 8 17. 3 108. 0 2. 4 21. 6 93. 9 20. 3 38. 5 1. 0 42. 9 10. 7 7. 3 9. 3 12. 8 56. 5 19. 3 25. 9 162. 2 3. 7 32. 4 141. 1 30. 5 57. 8 1. 6 64. 5 16. 0 10. 9 13. 9 19. 2 84. 9 25. 7 34. 5 216. 0 4. 9 43. 1 187. 9 40. 7 77. 0 2. 1 85. 8 21. 3 14. 5 18. 6 25. 6 113. 1 109 (aikaisemmin LIITE) Tavaran kuvaus LIITE II CN-koodi 0403 10 51—99 ja 0403 90 71—99 ex 0405 0405 20 0405 20 10 0405 20 30 ex 1517 1517 10 1517 10 10 1517 90 1517 90 10 ex 1702 1702 11 00 ex 1704 ex 1704 90 maidosta valmistetut levitteet - - rasvapitoisuus vähintään 39 painoprosenttia, mutta pienempi kuin 60 painoprosenttia rasvapitoisuus vähintään 60 painoprosenttia, mutta enintään 75 painoprosenttia Kirnupiimä, juoksetettu maito ja kerma, jogurtti, kefiiri ja muu käynyt tai hapatettu maito ja kerma, myös tiivistetty tai maustettu tai lisättyä sokeria tai muuta makeutusainetta, hedelmää, pähkinää tai kaakaota sisältävä Voija muut maitorasvat; maidosta valmistetut levitteet - - - Margariini; syötävät seokset ja valmisteet, jotka on valmistettu eläin- tai kasvirasvoista tai -öljyistä tai tämän ryhmän eri rasvojen ja öljyjen jakeista, muut kuin CN-koodin 1516 syötävät rasvat ja öljyt sekä niiden jakeet: - - - - Laktoosi ja laktoosisiirappi: - Kaakaota sisältämättömät sokerivalmisteet (myös valkoinen suklaa): - margariini, ei kuitenkaan nestemäinen margariini: - muut: - muut, ei kuitenkaan CN-koodiin 1704 90 10 kuuluva lakritsiuute, jossa on sakkaroosia enemmän kuin 10 painoprosenttia, mutta ei lisättyjä aineita laktoosipitoisuus vedettömän laktoosina ilmaistuna vähintään 99 prosenttia kuiva-aineen painosta joissa on enemmän kuin 10 painoprosenttia, mutta enintään 15 painoprosenttia maitorasvaa jossa on enemmän kuin 10 painoprosenttia, mutta enintään 15 painoprosenttia maitorasvaa - 110 ex 1806 Suklaa ja muut kaakaota sisältävät elintarvikevalmisteet, ei kuitenkaan CN-koodin 1806 10 ainoastaan sakkaroosilla makeutettu ex 1901 190110 00 1901 20 00 190190 1901 90 91 190190 99 ex 1902 kaakaojauhe Mallasuute, muualle kuulumattomat hienoista tai karkeista jauhoista, tärkkelyksestä tai mallasuutteesta tehdyt elintarvikevalmisteet, joissa ei ole lainkaan kaakaota tai joissa sitä on vähemmän kuin 40 painoprosenttia täysin rasvattomasta aineesta laskettuna; muualle kuulumattomat nimikkeiden 0104—0404 tuotteista tehdyt elintarvikevalmisteet, joissa ei ole lainkaan kaakaota tai joissa sitä on vähemmän kuin 5 painoprosenttia täysin rasvattomasta aineesta laskettuna: - - pikkulapsille tarkoitetut valmisteet vähittäismyyntipakkauksissa Seokset ja taikinat, nimikkeen 1905 leipomatuotteiden valmistukseen tarvittavat - - Muut: - Muut: - jotka eivät sisällä maitorasvoja, sakkaroosia, isoglukoosia tai tärkkelystä tai jotka sisältävät vähemmän kuin 1,5 painoprosenttia maitorasvaa, vähemmän kuin 5 painoprosenttia sakkaroosia (mukaan lukien inverttisokeri) tai isoglukoosia, vähemmän kuin 5 painoprosenttia glukoosia tai tärkkelystä, eivät kuitenkaan nimikkeiden 0401— 0404 tuotteista jauheeksi valmistettuja elintarvikkeita - - Muut - Makaronivalmisteet, kuten spagetti, makaroni, nuudelit, lasagne, gnocchi, ravioli ja cannelloni, myös kypsennetyt tai (lihalla tai muulla aineella) täytetyt tai muulla tavalla valmistetut; couscous, myös valmistettu: 1902 19 1902 20 1902 20 91 - -. kypsentämättömät makaronivalmisteet, joita ei ole täytetty eikä muullakaan tavalla valmistettu: - täytetyt makaronivalmisteet, myös kypsennetyt tai muulla tavalla valmistetut: muut muut: kypsennetyt. 111 1902 20 99 1902 30 1902 40 1902 40 90 1904 1905 1905 10 00 1905 20 1905 30 1905 40 1905 90 1905 90 40 1905 90 45 1905 90 55 1905 90 60 1905 90 90 ex 2004 200410 - - - - muut makaronivalmisteet muut muut couscous - - - Viljasta tai viljatuotteista paisuttamalla tai paahtamalla tehdyt elintarvikevalmisteet (esim. maissihiutaleet); vilja (ei kuitenkaan maissi) jyvinä tai jyväsinä tai hiutaleina tai muulla tavalla valmistettuina jyvinä tai jyväsinä (lukuun ottamatta jauhoja), esikypsennetty tai muulla tavalla valmistettu, muualle kuulumattomat Ruokaleipä, kakut ja leivokset, keksit ja pikkuleivät (biscuits) sekä muut leipomatuotteet, myös jos niissä on kaakaota; ehtoollisleipä, tyhjät oblaattikapselit, jollaiset soveltuvat farmaseuttiseen käyttöön, sinettiöylätit, riisipaperi ja niiden kaltaiset tuotteet: - - - - - näkkileipä maustekakut makeat keksit ja pikkuleivät (sweet biscuits); vohvelit ja vohvelikeksit korput, paahdettu leipä ja niiden kaltaiset paahdetut tuotteet muut: muut: - - - - - - -. Muulla tavalla kuin etikan tai etikkahapon avulla valmistetut tai säilötyt muut kasvikset, jäähdytetyt, muut kuin nimikkeen 2006 vohvelit ja vohvelikeksit, joissa on vettä enemmän kuin 10 painoprosenttia keksit ja pikkuleivät (biscuits) puristetut tai paisutetut tuotteet, maustetut tai suolatut lisättyä makeutusainetta sisältävät - - - - muut. tuotteet; - perunat: muut: 2004 10 91. Menoina tai karkeina jauhoina taikka hiutaleina 112 ex 2005 Muulla tavalla kuin etikan tai etikkahapon avulla valmistetut tai säilötyt muut kasvikset, jäädyttämättömät, muut kuin nimikkeen 2006 2005 20 2005 20 10 ex 2008 200811 200811 10 2105 00 ex 2106 ex 2202 2202 90 2202 90 91 2202 90 95 2202 90 99 ex 2208 2208 70 2208 90 perunat: - tuottet: - - Muulla tavalla valmistetut tai säilötyt hedelmät, pähkinät ja muut syötävät kasvinosat, myös lisättyä sokeria, muuta makeutusainetta tai alkoholia sisältävät, muualle kuulumattomat: hienoina tai karkeina jauhoina taikka hiutaleina - maapähkinävoi maapähkinät: - pähkinät, maapähkinät ja muut siemenet, myös näiden sekoitukset: - - - - Jäätelö, mehujää ja niiden kaltaiset jäädytetyt valmisteet, myös kaakaota sisältävät: Muualle kuulumattomat elmtarvikevalmisteet, ei kuitenkaan nimikkeen 2106 90 20 alkoholipitoiset valmisteet (seokset) eikä nimikkeiden 2106 90 30, 2106 90 51, 2106 90 55 ja 2106 90 59 lisättyä maku- tai väriainetta sisältävät sokerisiirapit Vesi, myös kivennäisvesi ja hiilihapotettu vesi, lisättyä sokeria tai muuta makeutusainetta sisältävä tai maustettu, ja muut alkoholittomat juomat, ei kuitenkaan nimikkeen 2009 hedelmä-ja kasvismehut: - muut: muut, jotka sisältävät nimikkeiden 0401—0404 tuotteista saatuja rasvoja: - - - - vähemmän kuin 0,2 painoprosenttia vähintään 0,2 painoprosenttia, mutta vähemmän kun 2 painoprosenttia vähintään 2 painoprosenttia - - - Denaturoimaton etyylialkoholi (etanoli), alkoholipitoisuus vähintään 80 tilavuusprosenttia; väkevät alkoholijuomat, liköörit ja muut alkoholipitoiset juomat: liköörit - muut: - 113 muut väkevät alkoholijuomat ja muut alkoholipitoiset juomat: enintään 2 litraa vetävissä astioissa: muu: - muut alkoholipitoiset juomat - enemmän kuin 2 litraa vetävissä astioissa: - 2208 90 69 - - - 2208 90 78 ex 3302 3302 10 3302 10 29 3501 ex 3 502 3502 20 - - - Hyvänhajuisten aineiden seokset sekä yhteen tai useampaan tällaiseen aineeseen perustuvat seokset (myös alkoholiliuokset), jollaisia käytetään raaka-aineena teollisuudessa; muut hyvänhajuisiin aineisiin perustuvat valmisteet, jollaisia käytetään juomien valmistukseen: - muut alkoholipitoiset juomat - jollaisia käytetään elintarvike-tai juomateollisuudessa: jollaisia käytetään juomateollisuudessa: - - - Kaseiini, kaseinaatit ja muut kaseiinijohdannaiset; kaseiiniliimat Albumiinit, albuminaatit ja muut albuiniinijohdannaiset: - muut - maitoalbumiini (laktalbumiini), myös kahden tai useamman heraproteiinin tiivisteet: 3502 20 91 3502 20 99. -. - kuivattu (esim. levyinä, suomuina, hiutaleina, jauheena) - muut muu: 114 LIITE in Vastaavuustaulukko Asetus (ETY) N:o 804/68 Tämä asetus 1 artikla 2 artikla 3 artiklan (1) ja 2 kohta 3 artiklan (3) kohta 3 artiklan (4) kohta 4 artikla 5 artikla 5 a artikla 5 c artikla 6 artiklan (2) kohta 6 artiklan (3) kohta 6 artiklan (4) kohta 6 artiklan (6) kohta 7 artiklan (1) kohta 7 artiklan (2) kohta 7 artiklan (3) kohdan 1 alakohta 7 artiklan (3) kohdan 4 alakohta 7 artiklan (4) kohta 7 artiklan (5) kohta 7 a artikla 8 artiklan (1), 2 ja (3) kohta 8 artiklan (4) kohta 9 artiklan (3) kohta 10 artiklan (1) kohta 10 artiklan (2) kohta 10 artiklan (3) kohta 11 artiklan (1) kohta 11 artiklan (2) kohta 11 artiklan (3) kohta 12 artiklan (3) kohta 13 artikla 14 artikla 15 artikla 16 artikla 16 a artikla 17 artikla 18 artikla 19 artikla 20 artikla 21 artikla 22 artikla 22 a artikla 23 artikla 24 artikla 24 a artikla 25 artikla 26 artiklan (1) ja (2) kohta 1 artikla 2 artikla 3 artiklan (1) kohta 3 artiklan (2) kohta 4 artiklan (1) kohta 5 artikla 6 artiklan (3) kohta 6 artiklan (4) kohta 6 artiklan (5) kohta 10 artikla 7 artiklan (1) kohta 7 artiklan (3) kohta 7 artiklan (4) kohdan 1 alakohta 7 artiklan (4) kohdan 2 alakohta 7 artiklan (5) kohta 10 artikla 8 artiklan (1), 2 ja (3) kohta 10 artikla 10 artikla 11 artiklan (1) kohta 11 artiklan (3) kohta 12 artiklan (1) kohta 12 artiklan (3) kohta 13 artiklan (2) kohta 25 artikla 26 artikla 27 artikla 28 artikla 29 artikla 30 artikla 31 artikla 32 artikla 33 artikla 34 artikla 35 artikla 36 artikla 37 artikla 38 artikla 14 artiklan (1) ja (2) kohta 115 26 artiklan (4) kohta 26 artiklan (5) kohta 28 artikla 29 artiklan (1) kohta 29 artiklan (2) kohta 30 artikla 31 artikla 32 artikla 33 artikla 34 artikla 35 artikla 36 artikla 37 artiklan (1) kohta Liite 14 artiklan (5) kohta 39 artikla 40 artikla 41 artikla 42 artikla 43 artikla 44 artikla 47 artikla Liite II 116 Ehdotus Neuvoston asetus (EY) N:o 9 8 / 0 11 ] ( C N S) annettu maito- ja maitotuotealan lisämaksusta annetun (ETY) N:o 3950/92 asetuksen muuttamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen1, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2, sekä katsoo, että maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28 päivänä joulukuuta 1992 annetun asetuksen (ETY) N:o 3950/923 mukaisesti lisämaksujärjestelmää, joka otettiin tällä alalla alun perin käyttöön 2 päivänä huhtikuuta 1984, jatkettiin uudelleen seitsemän 12 kuukauden pituisen jakson ajan; järjestelmän tarkoituksena oli vähentää kysynnän ja tarjonnan välistä epätasapainoa ja siitä seuraavaa rakenteellista ylijäämää maidon ja maitotuotteiden markkinoilla; järjestelmä on tulevaisuudessa edelleen tarpeen markkinoiden paremman tasapainon saavuttamiseksi; tästä syystä sitä olisi sovellettava edelleen kuuden 1 päivänä huhtikuuta 2000 alkavan peräkkäisen 12 kuukauden pituisen jakson ajan, 1 EYVL C 2 3 EYVL C EYVL L 405, 31. 12. 1992, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 8 päivänä huhtikuuta 1997 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 614/97 (EYVL L 94, 9. 4. 1997, s. 4). 117 maitoalan hintatukea lasketaan asteittain yhteensä 15 prosentilla neljän markkinointivuoden aikana 1 päivästä heinäkuuta 2000 alkaen; tästä toimenpiteestä maito- ja maitotuotteiden yhteisön kulutukselle ja viennille aiheutuvien seurausten perusteella maidon kokonaisviitemääriä voidaan yhteisössä nostaa kahdella prosentilla neljässä vaiheessa vastaavien hinnanleikkausten jälkeen, tuottajakohtainen viitemäärä olisi määriteltävä käytettävissä olevaksi määräksi niitä määriä lukuun ottamatta, jotka on mahdollisesti siirretty väliaikaisesti 31 päivänä maaliskuuta 2000, jolloin maksujärjestelmän soveltamisen vuonna 1992 päätetty seitsemän jakson jatkoaika päättyy, ylimääräiset viitemäärät olisi jaettava siten, että parannetaan tiettyjen erityistuen tarpeessa olevien viljelijäluokkien tilannetta; tämän vuoksi on aiheellista velvoittaa jäsenvaltiot myöntämään nämä määrät ensisijassa maidontuotannon aloittamista tai sen kehittämistä suunnitteleville nuorille viljelijöille ja vuoristoalueilla toimiville tuottajille; olisi toteutettava varotoimia mainittujen myöntämisperusteiden kiertämisen varalta; vuoristoalueilla toimivien tuottajien osalta nämä toimenpiteet olisi suunniteltava siten, että vuoristoalueilta niiden myöntämistä seuraavan kahden 12 kuukauden pituisen jakson aikana poissiirrettävien ylimääräisten viitemäärien vaikutukset poistetaan, 118 lisämaksujärjestelmästä saadun kokemuksen perusteella viitemäärien siirto käyttämällä sellaisia laillisia toimia, kuten vuokrausta, jotka eivät välttämättä johda kyseisten viitemäärien pysyvään myöntämiseen vastaanottajalle, voi olla tuotantorakenteiden parantamista haittaava ylimääräinen kustannustekijä maidontuotannossa; jotta viitemäärien merkitystä maito- ja maitotuotteiden markkinoita säätelevänä tekijänä lujitettaisiin, on aiheellista säätää, että osa asianomaisista viitemääristä palautetaan kansalliseen varantoon aktiivituottajille uudelleen jaettavaksi silloin kun siirrot eivät ole pysyviä; jäsenvaltioilla pitäisi olla mahdollisuus olla soveltamatta mainittua toimenpidettä tiettyjen erityisten henkilöluokkien tai tapausten osalta asiaan liittyvien etujen ja asetettujen tavoitteiden arvioinnin perusteella; jäsenvaltioiden olisi määriteltävä sovellettavat prosenttiosuudet oman erityistilanteensa mukaan; jos viitemäärät lisäksi palautuvat henkilöille, jotka eivät toimineet aktiivisesti maito- tai maitotuotteiden tuotannossa tietyn viitekauden aikana, jäsenvaltioilla pitäisi olla mahdollisuus säätää, että asianomaiset viitemäärät menetetään kansalliseen varantoon, mikäli niitä ei siirretä pysyvästi aktiivituottajalle tietyn ajan kuluessa; sellaisille henkilöille, jotka aloittavat maidontuotannon uudelleen tietyn ajan kuluessa, olisi kuitenkin annettava mahdollisuus anoa viitemäärien uusjakoa, ja tietyt asetuksen (ETY) N:o 3950/92 säännöksistä ovat vanhentuneet, ja siksi ne pitäisi poistaa, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 119 1 artikla Muutetaan asetus (ETY) N:o 3950/92 seuraavasti: 1. Korvataan 1 artiklan ensimmäinen alakohta seuraavasti: "Kuuden uuden peräkkäisen 1 päivänä huhtikuuta 2000 alkavan 12 kuukauden pituisen jakson ajaksi otetaan käyttöön lisämaksu, jonka lehmänmaidon tuottajat maksavat maidosta tai maitomäärää vastaavasta tuotteesta, jotka on toimitettu ostajalle tai myyty suoraan kulutukseen kyseisen 12 kuukauden pituisen jakson aikana, ja jonka määrät ylittävät erikseen määritettävän viitemäärän. " 2. Korvataan 3 artiklan 2 kohta seuraavasti: "(2) Vahvistetaan liitteissä I ja II olevat kokonaismäärät 4 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitettu ylimääräinen viitemäärä mukaan lukien sanotun kuitenkaan rajoittamatta yleisen markkinatilanteen ja tiettyjen jäsenvaltioiden erityisolosuhteiden vuoksi mahdollisesti tehtävää tarkistusta. Itävaltalaisten "SLOM"-tuottajien huomioon ottamiseksi Itävallan tuottajille yhteisön lainsäädännön mukaisesti myönnettävää toimituskiintiön kokonaismäärää voidaan korottaa enintään 180 000 tonnilla. Tämä varaerä ei ole siirrettävä, ja se on käytettävä yksinomaan sellaisten tuottajien hyväksi, joiden oikeuteen aloittaa tuotanto uudelleen liittyminen vaikuttaa haitallisesti. Suomalaisten "SLOM"-tuottajien huomioon ottamiseksi Suomen tuottajille yhteisön lainsäädännön mukaisesti myönnettävää toimituskiintiön kokonaismäärää voidaan korottaa enintään 200 000 tonnilla. Tämä varaerä ei ole siirrettävä, ja se on käytettävä yksinomaan sellaisten tuottajien hyväksi, joiden oikeuteen aloittaa tuotanto uudelleen liittyminen vaikuttaa haitallisesti. 120 Kokonaismäärien korotuksesta sekä edellytyksistä, joiden mukaisesti kahdessa edellisessä alakohdassa tarkoitetut tuottajakohtaiset viitemäärät myönnetään, päätetään 11 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. " 3. Poistetaan 3 artiklan 3 kohta. 4. Korvataan 4 artikla seuraavasti: 121 "4 artikla (1) Tilalla käytettävissä oleva tuottajakohtainen viitemäärä on yhtä suuri kuin 31 päivänä maaliskuuta 2000 käytettävissä oleva viitemäärä. Sitä nostetaan tarvittaessa 4 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisesti ja mukautetaan tarvittaessa kunkin ajanjakson osalta, jotta samankaltaisten tuottajakohtaisten viitemäärien summa ei ylitä vastaavia 3 artiklassa tarkoitettuja yhteismääriä ottaen huomioon mahdolliset vähennykset 5 artiklassa tarkoitetun kansallisen varannon kasvattamiseksi. (2) Tuottajakohtaista viitemäärää nostetaan tai se vahvistetaan tuottajan asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä, jotta voitaisiin ottaa huomioon tuottajan toimituksiin ja/tai suoramyyntiin vaikuttavat muutokset. Viitemäärän nostaminen tai sen vahvistaminen edellyttää tuottajalla olevan muun viitemäärän vastaavaa laskua tai poistamista. Nämä mukautukset eivät saa lisätä kyseisen jäsenvaltion 3 artiklassa tarkoitettujen toimitusten tai suoramyynnin yhteismääriä. Kun tuottajakohtaisiin viitemääriin tehdään lopullisia muutoksia, 3 artiklassa tarkoitetut määrät mukautetaan 11 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Ali (3) Jäsenvaltioiden on (a) myönnettävä liitteessä II olevien taulukoiden sarakkeessa c vahvistetut ylimääräiset viitemäärät ensisijaisesti nuorille viljelijöille, jotka aikovat aloittaa maidontuotannon tai kehittää sitä (b) toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että näiden ylimääräisten viitemäärien myöntämisellä saavutetaan toivotut tulokset, ja erityisesti säädettävä tapauksista, joissa myönnettyjä viitemääriä ei ole käytetty mainitun tarkoituksen mukaisesti. (4) Jäsenvaltioiden on myönnettävä liitteessä II olevien taulukoiden sarakkeessa d vahvistetut ylimääräiset viitemäärät tuottajille, joiden tilat sijaitsevat asetuksen (EY) N:o [maaseudun kehittäminen] 17 artiklassa tarkoitetuilla vuoristoalueilla. Kahtena ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua myöntämistä seuraavana 12 kuukauden ajanjaksona (a) jäsenvaltiot eivät saa antaa kyseisiä määriä saaneille tuottajille lupaa tehdä 6 artiklan 1 kohdassa määriteltyjä väliaikaisia siirtoja muille kuin ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuille tuottajille (b) ylimääräinen viitemäärä menetetään kansalliseen varantoon suhteessa myytyyn tai vuokrattuun alueeseen, jos kyseisen määrän saaneen tuottajan tila myydään tai vuokrataan kokonaan tai osittain muulle kuin ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetulle tuottajalle (c) siirtomäärää vastaava osa myönnetystä ylimääräisestä viitemäärästä siirretään kansalliseen varantoon, jos kyseisiä määriä saaneet tuottajat siirtävät 8 artiklan d tai e alakohdan mukaan saadun luvan perusteella viitemääriä muille kuin ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuille tuottajille 123 (d) myönnetty ylimääräinen viitemäärä menetetään kansalliseen varantoon ja siirretystä määrästä, josta vähennetään mainittu ylimääräinen määrä, maksetaan korvaus, jos kyseisiä määriä saaneet tuottajat osallistuvat toimenpiteisiin, jotka koskevat lopullista viitemääristä luopumista. Edellä olevan b, c ja d alakohdan perusteella kansalliseen varantoon siirretyt ylimääräiset viitemäärät myönnetään uudelleen muille ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuille tuottajille. (5) Jäsenvaltioiden on myönnettävä 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut ylimääräiset viitemäärät ottaen ympäristöalaa koskevasta yhteisön lainsäädännöstä johtuvat vaatimukset asianmukaisesti huomioon. " 5. Poistetaan 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan toinen virke. 6. Korvataan 7 artiklan 1 kohdan toinen alakohta seuraavasti: "Jos maa kuitenkin siirretään julkisviranomaisille ja/tai yleishyödylliseen käyttöön tai jos siirto tehdään muista kuin maatalouteen liittyvistä syistä, jäsenvaltioiden on säädettävä osapuolten oikeudellisten etujen turvaamiseen tarvittavien toimenpiteiden soveltamisesta ja erityisesti luopuvan tuottajan mahdollisuudesta jatkaa halutessaan maidontuotantoa. " 7. Korvataan 8 artikla seuraavasti: "8 artikla Maidontuotannon rakenneuudistuksen loppuunsaattamiseksi tai ympäristön parantamiseksi jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön yhden tai useamman seuraavista toimenpiteistä sellaisia yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen, jotka jäsenvaltio laatii ottaen huomioon osapuolten oikeudelliset edut: 124 (a) myöntää tuottajille, jotka sitoutuvat lopettamaan kokonaan tai osittain maidontuotantonsa, yhtenä tai useampana eränä maksettava korvaus ja kasvattaa kansallista varantoa näin vapautuneilla viitemäärillä, (b) määrittää asiallisilla perusteilla ne edellytykset, joiden perusteella toimivaltainen viranomainen tai sen nimeämä elin voivat jakaa uudelleen tuottajille ennakkomaksua vastaan 12 kuukauden pituisen jakson alussa muilta sellaisilta tuottajilta lopullisesti vapautuneet viitemäärät, joille on maksettu yhtenä tai useampana eränä edellä mainitun ennakkomaksun suuruinen korvaus, (c) säätää, että jos luopuva tuottaja haluaa jatkaa maidontuotantoa, hänelle annetaan käyttöön kyseisellä tilalla käytettävissä oleva viitemäärä silloin, kun ympäristön parantamiseksi tarkoitetut maa-alueet on siirretty, (d) määrittää asiallisilla perusteilla keräilyalueet ja keräilyvyöhykkeet, joiden sisällä sallitaan tiettyihin luokkiin kuuluvien tuottajien kesken viitemäärien siirrot ilman vastaavien maa-alueiden siirtämistä maidontuotannon rakenteen parantamiseksi, (e) sallia tuottajan pyydettyä sitä toimivaltaiselta viranomaiselta tai sen nimeämältä elimeltä maidontuotannon rakenteen parantamiseksi tilalla tai tuotannon laajentamisen sallimiseksi siirtää viitemäärät ilman vastaavien maa-alueiden siirtämistä ja päinvastoin. " 125 8. Lisätään 8 artiklan jälkeen artikla seuraavasti: "8 a artikla (1) Jos viitemääriä siirretään joko vastaavan maa-alan kanssa tai ilman sitä maanvuokraussopimusten tai muiden vastaavia oikeudellisia vaikutuksia omaavien keinojen avulla, jäsenvaltion objektiivisin perustein määrittämä osa siirretyistä viitemääristä menetetään kansalliseen varantoon jaettavaksi uudelleen tuottajille. Ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta silloin kun maanvuokraussopimusten päättyessä tai sellaisissa tilanteissa, joilla on vastaavanlaisia oikeudellisia vaikutuksia, maa- alan kanssa tai ilman sitä siirrettyjä viitemääriä siirretään takaisin. Jäsenvaltiot voivat puolueettomin perustein päättää olla soveltamatta ensimmäistä alakohtaa tiettyjen erityisten henkilöluokkien tai tapausten osalta, jos soveltamatta jättäminen ei asiaan liittyvät edut huomioon ottaen vaaranna ensimmäisessä alakohdassa asetettujen tavoitteiden saavuttamista. (2) Jäsenvaltiot voivat säätää, että silloin kun maanvuokraussopimusten päättyessä tai sellaisissa tilanteissa, joilla on vastaavanlaisia oikeudellisia vaikutuksia, maa-alan kanssa tai ilman sitä siirrettyjä viitemääriä siirretään takaisin henkilölle, joka ei ole pitänyt kaupan maitoa tai maitotuotteita siirron tapahtumisjaksoa edeltäneen 12 kuukauden pituisen jakson aikana ja siirtoa edeltävän kuluvan 12 kuukauden pituisen jakson aikana, asianomaiset viitemäärät menetetään kansalliseen varantoon, josta ne jaetaan uudelleen tuottajille jäsenvaltioiden määrittämien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaan, mikäli kyseinen henkilö ei siirrä näitä viitemääriä pysyvästi toiselle tuottajalle joko vastaavan maa-alan kanssa tai ilman sitä. 126 Jos kyseinen henkilö ensimmäistä alakohtaa sovellettaessa aloittaa uudelleen maidon tai muiden maitotuotteiden tuotannon jäsenvaltion määrittämässä ajassa, hänelle on myönnettävä viitemäärä 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti viimeistään anomuspäivää seuraavana 1 päivänä huhtikuuta. Tämän alakohdan perusteella uudelleen myönnettäviä viitemääriä ei saa siirtää joko vastaavan maa-alan kanssa tai ilman sitä maanvuokraussopimusten tai muiden vastaavia oikeudellisia vaikutuksia omaavien keinojen avulla kahden uusjakoa seuraavan peräkkäisen 12 kuukauden pituisen jakson aikana. (3) Edellä 1 kohtaa ja 2 kohdan ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta 6 artiklan mukaisiin väliaikaisiin siirtoihin. " 9. Lisätään tämän asetuksen liitteessä olevat liitteet asetukseen (ETY) N:o 3950/92. 2 artikla Jos 1 artiklassa säädettyjen muutosten soveltamisen helpottamiseksi tarvitaan siirtymäkauden toimenpiteitä, ne vahvistetaan asetuksen (ETY) N:o 3950/92 11 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. 3 artikla Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä huhtikuuta 2000. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Neuvoston puheenjohtaja 127 LIITE "LIITE I Asetuksen 1. 4. 2000-31. 3. 2001 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut kokonaisviitemäärät (tonneina) Belgia Tanska Saksa Kreikka Lspanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Itavalta Portugali Suomi Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta Toimitukset kokonaisviite- maarat Suoramyynti kokonaisviite- maarat 3 109 639 4 454 639 27 764 778 629 817 5 438 118 23 749 650 5 235 723 9 698 399 268 098 10 988 039 2 382 377 1 835 461 2 384 327 3 300 000 14 338 375 200 792 709 100 038 696 128 832 486 148 10 041 231 661 951 86 653 367 000 37 000 10 000 3 000 251672 128 LIITE II Asetuksen 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut kokonaisviitemäärät 4 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut ylimääräiset viitemäärät mukaan lukien (tonneina) (a) Sovelletaan 1. 4. 2001 -31. 3. 2002. Jasenvaltio Toimitukset kokonaisviite- määrät (a) (b) ylimääräiset viitemäärät "nuoret viljelijät"* (c) Suoramyynti kokonaisviite maarat ylimääräiset viitemäärät vuoristoalueille * (d) (e) Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Itavalta Portugal i Suomi Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta 3 1 1 7 9 15 4 465 777 27 855 754 634 435 5 493 458 23 886 636 5 248 837 9 770 989 268 771 11 015 726 2 429 221 1 848 882 2 434 316 3 319 336 14 374 850 8276 11138 69662 1576 13917 60589 13114 24825 673 27687 6873 4681 5986 8258 36475 21314 3042 41423 76397 47765 39970 8740 44003 11078 200 792 709 100 038 696 128 832 486 148 10 041 231 661 951 86 653 367 000 37 000 10 000 3 000 251 672 * Sisältyy toimitusten kokonaisviitemääriin. 129 (b) Sovelletaan 1. 4. 2002 - 31. 3. 2003. Jasenvaltio Toimitukset kokonaisviite- määrät (a) (b) ylimääräiset viitemäärät "nuoret viljelijät"* (c) Suoramyynti kokonaisviite- maarat ylimääräiset viitemäärät vuoristoalueille * (d) (e) Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Itavalta Portugal i Suomi Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta 3 126 191 4 476 915 27 946 730 639 053 5 548 798 24 023 622 5 261 951 9 843 579 269 444 11 043 413 2 476 065 1 862 303 2 484 305 3 338 672 14 411 325 8276 11138 69662 1576 13917 60589 13114 24825 673 27687 6873 4681 5986 8258 36475 21314 3042 41423 76397 47765 39970 8740 44003 11078 200 792 709 100 038 696 128 832 486 148 10 041 231 661 951 86 653 367 000 37 000 10 000 3 000 251 672 Sisältyy toimitusten kokonaisviitemääriin. 130 (c) Sovelletaan 1. 4. 2003 - 31. 3. 2004. Jasenvaltio Toimitukset kokonaisviite- määrät (a) (b) ylimääräiset viitemäärät "nuoret viljelijät"* (c) Suoramyynti kokonaisviite- maarat ylimääräiset viitemäärät vuoristoalueille * (d) (e) Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Itavalta Portugali Suomi Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta 3 134 467 4 488 053 28 037 706 643 671 5 604 138 24 160 608 5 275 065 9 916 169 270 117 11 071 100 2 522 909 1 875 724 2 534 294 3 358 008 14 447 800 8276 11138 69662 1576 13917 60589 13114 24825 673 27687 6873 4681 5986 8258 36475 21314 3042 41423 76397 47765 39970 8740 44003 11078 200 792 709 100 038 696 128 832 486 148 10 041 231 661 951 86 653 367 000 37 000 10 000 3 000 251 672 Sisältyy toimitusten kokonaisviitemääriin. 131 (d) Sovelletaan 1. 4. 2004 alkaen. Jasenvaltio Toimitukset kokonaisviite- määrät (a) (b) ylimääräiset viitemäärät "nuoret viljelijät"* (c) Suoramyynti kokonaisviite- maarat ylimääräiset viitemäärät vuoristoalueille (d) (e) Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Itavalta Portugali Suomi Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta 3 142 743 4 499 191 28 128 682 648 289 5 659 478 24 297 594 5 288 179 9 988 759 270 790 11 098 787 2 569 753 1 889 145 2 584 283 3 377 344 14 484 275 8276 11138 69662 1576 13917 60589 13114 24825 673 27687 6873 4681 5986 8258 36475 21314 3042 41423 76397 47765 39970 8740 44003 11078 200 792 709 100 038 696 128 832 486 148 10 041 231 661 951 86 653 367 000 37 000 10 000 3 000 251 672 Sisältyy toimitusten kokonais viitemääriin. 132 Ehdotus: Neuvoston asetus (EY) N:o 98/0102 (( 'NS) annettu Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen1, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon3, ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon4, sekä katsoo, että yhteisen maatalouspolitiikan muita välineitä tehostavana ja täydentävänä olisi toteutettava yhteistä maaseudun kehittämispolitiikkaa, ja edistettävä siten tälle politiikalle perustamissopimuksen 39 artiklan 1 kohdassa asetettujen tavoitteiden saavuttamista, perustamissopimuksen 39 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan yhteistä maatalouspolitiikkaa ja sen erityismenetelmiä suunniteltaessa otetaan huomioon maatalouselinkeinon erityisluonne, joka johtuu maatalouden yhteiskunnallisesta sekä eri maatalousalueiden välisistä rakenteesta rakenteellisista eroista ja luonnonolojen eroista, perustamissopimuksen 130 b artiklan mukaan yhteisön politiikan täytäntöönpanossa otetaan huomioon taloudelliselle ja sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle 130 a ja 130 c artiklassa asetetut tavoitteet ja osallistutaan niiden toteuttamiseen; tästä syystä maaseudun kehittämistoimenpiteitä pitäisi tämän politiikan osana toteuttaa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 5 (asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä) määritellyillä kehityksessä jälkeen jääneillä alueilla (tavoite 1 ) ja rakenteellisissa vaikeuksissa olevilla alueilla (tavoite 2), i 2 3 4 5 133 rakenteiden parantamiseen maatalouden yhteisessä maatalouspolitiikassa käyttöön jo vuonna 1972; lähes kahden vuosikymmenen ajan maatalouden ja rakennepolitiikkaa on yritetty yhdistää maaseutualueiden yhteiskunnalliseen kokonaisuuteen; vuoden 1992 uudistuksessa korostettiin maatalouden merkitystä ympäristölle, koska maatalous käyttää eniten maata, taloudelliseen toimenpiteet laajempaan tarkoitetut otettiin maaseutupolitiikkaa epäjohdonmukaista, toteutetaan lukuisin monimutkaisin välinein ja se on yleisesti tulevina vuosina maatalouden on sopeuduttava uudenlaisiin tilanteisiin samoin kuin markkinoiden kehitykseen, markkinapolitiikan ja kaupan sääntöihin, kuluttajien tarpeisiin ja mieltymyksiin sekä yhteisön seuraavaan laajenemiseen liittyviin muutoksiin; muutokset eivät vaikuta ainoastaan maatalousmarkkinoihin, vaan yleensäkin maaseutualueiden paikalliseen talouteen; maaseudun kehittämispolitiikalla pitäisi pyrkiä maaseutualueiden kilpailukyvyn palauttamiseen ja lisäämiseen ja siten työpaikkojen säilyttämiseen ja luomiseen näillä alueilla, tätä kehitystä olisi kannustettava uudelleenjärjestelyllä ja yksinkertaistamisella, ja tuettava maaseutupolitiikan nykyisten välineiden uudelleenjärjestelyssä olisi otettava huomioon nykyisten välineiden soveltamisesta saatu kokemus ja sen pitäisi perustua näihin välineisiin, joita on käytetty nykyisten ensisijaisten tavoitteiden toteuttamiseen maaseudun kehittämiseksi nopeuttamalla maaseudun rakenteiden mukautusta yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen yhteydessä ja jotka helpottavat maaseutualueiden kehitystä ja rakennemuutosta (tavoitteet 5 a ja 5 b) rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään ja Euroopan investointipankin toiminnan sekä muiden rahoitusvälineiden kanssa 24 päivänä kesäkuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2052/886 ja asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) ohjausosaston osalta 19 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4256/887 sekä ympäristönsuojelun vaatimusten ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten kanssa sopusointuisista maatalouden tuotantomenetelmistä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2078/928, maatalouden varhaiseläketukea koskevasta yhteisön järjestelmästä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2079/929 ja maatalouden metsitystoimenpiteitä koskevasta yhteisön tukijärjestelmästä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2080/9210 vuoden 1992 yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen yhteydessä käyttöönotettujen liitännäistoimenpiteiden mukaisesti, 6 7 8 9 E Y VL L 185, 15. 7. 1988, s. 9. Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 3193/94, EYVL L 337,24. 12. 1994, s. 11. EYVL L 374, 31. 12. 1988, s. 25. Sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 2085/93, EYVL L 193, 31. 7. 1993, s. 44. EYVL L 215, 30. 7. 1992, s. 85. Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 2272/95, EYVL L 288, 1. 12. 1995, s. 35. Asetus on oikaistu komission asetuksella (EY) N:o 1962/96, EYVL L 259, 12. 10. 1996, s. 7. EYVL L 215, 30. 7. 1992, s. 91. Sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 2773/95, EYVL L288, 1. 12. 1995, s. 37. 10 EYVL L 215, 30. 7. 1992, s. 96. Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 231/96, EYVL L 30, 8. 2. 1996, s. 33. 134 uudistetun maaseudun kehittämispolitiikan soveltamisalaan pitäisi kuulua maaseutualueet kaikkialla yhteisössä, yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksessa 1992 käyttöönotettuihin liitännäistoimenpiteisiin pitäisi sisältyä kolme nykyistä järjestelmää (maatalouden ympäristöohjelma, varhaiseläke ja metsitys) ja niitä pitäisi täydentää epäsuotuisien alueiden (LFA-alueiden) järjestelmällä, muiden maaseudun kehittämistoimenpiteiden pitäisi muodostaa osa tavoite 1 -alueiden ja tavoite 2 - alueiden yhdennettyjä kehittämisohjelmia, muilla kuin tavoitteiden 1 ja 2 kohdealueisiin kuuluvilla maaseutualueilla toimenpiteiden pitäisi olla markkinapolitiikkaa tehostavia ja täydentäviä, EMOTR:n tuen maaseudun kehittämiseen pitäisi perustua yhteen oikeudelliseen kehykseen, jossa määritetään tukikelpoiset toimenpiteet, niiden tavoitteet ja tukikelpoisuusperusteet, koska maaseutualueet yhteisössä ovat hyvin erilaisia, maaseudun kehittämispolitiikassa pitäisi noudattaa toissijaisuusperiaatetta; tästä syystä politiikan pitäisi olla mahdollisimman hajautettua sekä osallistumista ja alhaalta ylöspäin suuntautumista (bottom-up) korostavaa; maaseudun kehittämisen tukeen sovellettavien kelpoisuusperusteiden pitäisi tämän vuoksi rajoittua siihen, mikä on tarpeen maaseudun kehittämispolitiikan tavoitteiden saavuttamiseksi, johdonmukaisuus muiden yhteisen maatalouspolitiikan välineiden ja muiden yhteisten politiikkojen kanssa edellyttää kuitenkin yhteisön tasolla vahvistettuja tukiin sovellettavia perusvaatimuksia; olisi erityisesti vältettävä maaseudun kehittämistoimenpiteistä johtuvia kilpailun vääristymiä, joustavuuden varmistamiseksi ja lainsäädännön yksinkertaistamiseksi neuvosto siirtää komissiolle tarvittavan täytäntöönpanovallan perustamissopimuksen 155 artiklan mukaisesti, yhteisön maatalouden rakenteelle on luonteenomaista suuri määrä maatiloja, joilta puuttuvat rakenteelliset edellytykset kohtuullisiin tuloihin ja elinolosuhteisiin, yhteisön elinkelpoisuutta, investointituen tarkoituksena on uudenaikaistaa maatiloja ja parantaa niiden investointitukiin tukikelpoisuusedellytyksiä olisi yksinkertaistettava verrattuna maatalouden rakenteiden tehokkuuden parantamisesta 20 päivänä toukokuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 950/9711 säädettyihin nykyisiin edellytyksiin, sovellettavia yhteisön nuorille viljelijöille myönnettävät erityisedut voivat helpottaa sekä tilanpidon aloittamista että sen jälkeistä tilan rakenteellista sopeuttamista, EYVLL 142,2. 6. 1997, s. 1 135 kehitys maatalouden nykyiseltä maatalousväestöltä tarkoituksenmukaista yleistä, teknistä ja taloudellista koulutustasoa, erityisesti kun on kyse uusista hallinnon, tuotannon tai kaupanpitämisen suuntauksista, erikoistuminen edellyttävät ja on tarpeen tehostaa erityisesti maanviljelijöille ympäristön kanssa sopusointuisten maa- ja metsätalouden tuotantomenetelmistä annettavaa koulutusta ja tiedotusta, maatilojen elinkelpoisuuden luopumaan ennenaikaisesti maatalouden harjoittamisesta ottaen huomioon asetuksen (ETY) N:o 2079/92 täytäntöönpanosta saatu kokemus, lisäämiseksi maatalousyrittäjiä olisi kannustettava epäsuotuisten alueiden tuella pitäisi edistää maan jatkuvaa maatalouskäyttöä, maaseutuympäristön säilyttämistä, ympäristövaatimusten noudattamista, viljelyjärjestelmien ja kehittämistä ylläpitoa sekä epäsuotuisten alueiden tukijärjestelmä olisi nähtävä perusvälineenä, jolla ylläpidetään ja edistetään vähäisin tuotantopanoksin toimivia viljelyjärjestelmiä, epäsuotuisat alueet on luokiteltava yhteisin perustein; nykyisiä perusteita olisi muutettava uusien alueiden luokittelun mahdollistamiseksi, ympäristöhaitoista erityisistä varsinkin kärsivien alueiden ja yhteisön tasolla laadittavaa epäsuotuisten alueiden luokittelua ei ole tarpeen lisätä, luonnonhaittakorvauksen tehokkuuden ja sen tavoitteiden saavuttamisen varmistamiseksi, tukikelpoisuusedellytykset olisi vahvistettava tämän tukijärjestelmän tulevina vuosina maatalouden ympäristöpolitiikan välineillä on tärkeä asema maaseutualueiden kestävän kehityksen tukemisessa ja yhteiskunnan yhä kasvavien ympäristöpalvelujen tarpeisiin vastaamisessa, nykyistä asetuksen (ETY) N:o 2078/92 mukaista maatalouden ympäristötukea olisi jatkettava kohdennetuissa ympäristötoimenpiteissä ottaen huomioon tämän järjestelmän täytäntöönpanosta saatu kokemus, jota kuvataan yksityiskohtaisesti komission asetuksen (ETY) N:o 2078/92 10 artiklan 2 kohdan mukaisesti esittämässä kertomuksessa, maatalouden ympäristötukijärjestelmän avulla olisi edelleen kannustettava maanviljelijöitä palvelemaan koko yhteiskuntaa ottamalla käyttöön tai ylläpitämällä maatalouskäytäntöjä, jotka ovat sopusoinnussa kasvavien ympäristönsuojelun ja luonnonvarojen suojelun vaatimusten kanssa sekä maiseman ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten kanssa, maataloustuotteiden jalostuksen ja kaupan pitämisen parannuksia olisi kannustettava tukemalla investointeja tällä alalla, 136 tällainen tuki voi laajalti perustua nykyisiin edellytyksiin, sellaisina kuin ne ovat nyt vahvistettuina maataloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamisesta 20 päivänä toukokuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 951/9712, on tarpeen taata investointien kannattavuus ja se, että maanviljelijät pääsevät osallisiksi harjoitetun toiminnan taloudellisista eduista, metsätalous on erottamaton osa maaseudun kehittämistä ja tämän vuoksi maaseudun kehittämisen tukijärjestelmään pitäisi sisältyä metsänhoitotoimenpiteitä, metsänhoitotoimenpiteet olisi vahvistettava ottaen huomioon yhteisön jäsenvaltioiden kansainväliset sitoumukset ja niiden olisi perustuttava jäsenvaltioiden metsänhoitosuunnitelmiin; tällaisissa toimenpiteissä olisi otettava myös huomioon ilmastonmuutoksesta aiheutuvat erityiset ongelmat, ja metsänhoitotoimenpiteiden pitäisi olla (ETY) N:o 4256/88 soveltamisesta yhteisön maaseutualueiden metsien kehittämistä ja hyödyntämistä koskevan toiminnan osalta 29 päivänä toukokuuta 1989 annetussa asetuksessa (ETY) N:o 1610/8913 sekä metsätaloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamisesta 29 päivänä maaliskuuta 1990 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 867/9014 säädettyjen nykyisten järjestelmien kanssa, samansuuntaisia asetuksen maatalousmaan metsitys on erityisen tärkeää maan käytön ja ympäristön kannalta, ja sen avulla voidaan vähentää metsätaloustuotteiden pulaa yhteisössä; tästä syystä asetuksen (ETY) N:o 2080/92 järjestelmän mukaista nykyistä metsitystukea olisi täytäntöönpanosta saatu kokemus, jota kuvataan yksityiskohtaisesti komission asetuksen (ETY) N:o 2080/92 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti esittämässä kertomuksessa, jatkettava ottaen huomioon kyseisen luonnonhaittakorvauksia olisi myönnettävä kestävän metsänhoidon säilyttämiseksi alueilla, jotka kärsivät merkittävistä luonnonhaitoista, maataloustoimintaan ja toimintasuunnan muuttamiseen liittyville toimenpiteille olisi myönnettävä tukea; toimenpideluettelo olisi määritettävä saadun kokemuksen perusteella ja ottaen huomioon tarve perustaa maaseudun kehittäminen myös maatalouden ulkopuoliseen toimintaan ja palveluihin, jotta voitaisiin muuttaa kehityssuuntaa, jossa on havaittavissa maaseudun taloudellinen ja sosiaalinen taantuminen sekä väestökato, olisi tuettava epätasa-arvoisuuden poistamista sekä miesten ja naisten välisten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämistä, maaseudun kehittämistoimenpiteiden, jotka voivat saada yhteisön tukea, pitäisi noudattaa yhteisön lainsäädäntöä johdonmukaisia muun yhteisön politiikan sekä muiden yhteisen ja olla maatalouspolitiikan välineiden kanssa, 12 EYVLL 142, 2. 6. 1997, s. 22. 13 EYVLL 165. 15. 6. 1989, s. 3. 14 EYVLL 91, 6. 4. 1990, s. 7. 137 tukea ei pitäisi antaa tietyille toimenpiteille, joita voidaan tukea muilla yhteisen maatalouspolitiikan välineillä, ja erityisesti niille toimenpiteille, jotka kuuluvat yhteisten markkinajärjestelyjen tukijärjestelmiin, koska tuottajaryhmille ja niiden liitoille myönnetään tukea useissa yhteisissä markkinajärjestelyissä, tuottajaryhmille maaseudun kehittämisen osana annettava erityistuki ei vaikuta enää tarpeelliselta; tuottajaryhmistä ja niiden liitoista 20 päivänä toukokuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N :o 952/97 '5 mukaista tukijärjestelmää ei pitäisi näin ollen jatkaa, liitännäistoimenpiteiden ja muiden tavoite 1 -alueiden ulkopuolella toteutettavien maaseudun kehittämistoimenpiteiden yhteisön tuki pitäisi rahoittaa EMOTR:n tukiosastosta; neuvoston asetuksessa (EY) N:o ,6 [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] säädettyjä rahoitusta koskevia perussääntöjä on muutettu vastaavasti, lukuun kehittämistoimenpiteiden yhteisön tuki pitäisi rahoittaa edelleen EMOTR:n ohjausosastosta, liitännäistoimenpiteitä, maaseudun tavoite 1 -alueilla toteutettavia ottamatta tavoitteiden 1 ja 2 mukaisiin ohjelmiin kuuluvien maaseudun kehittämistoimenpiteiden tuen ja erityisesti näiden toimenpiteiden yhdennetyn ohjelmatyön osalta olisi sovellettava neuvoston asetusta (EY) N:o [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä]; rahoitusta koskevissa säännöissä pitäisi kuitenkin ottaa huomioon tavoite 2 -alueilla toteutettavien toimenpiteiden rahoitus tukiosastosta, tavoitteiden 1 tai 2 mukaisten ohjelmien ulkopuolisille maaseudun kehittämistoimenpiteille pitäisi luoda maaseudun kehittämisohjelma erityisten sääntöjen mukaan; tällaisten toimenpiteiden tuet on eriytettävä asetuksen (EY) N:o [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 28 artiklan 1 kohdassa säädettyjen yleisperiaatteiden mukaisesti ottaen tarvittavassa määrin huomioon taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskeva vaatimus ja sen seurauksena tuet on periaatteessa eriytettävä tavoite 1 -alueiden ja tavoite 2 -alueiden sekä muiden alueiden välillä; tässä asetuksessa säädetyt määrät ovat yhteisön tuen enimmäismääriä, [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] sen estämättä, mitä asetuksen (EY) N:o 18 ja 19 artiklassa säädetään maaseudun kehittämisen aloiteoikeudesta, komission pitäisi maaseudun kehittämisohjelmien lisäksi pystyä omasta aloitteestaan säätämään maaseudun kehittämistä koskevista tutkimuksista, maaseudun kehittämisen tuen seurantaa ja valvontaa varten olisi luotava tarkoituksenmukainen säännöstö käyttäen viitteenä ennen ohjelman täytäntöönpanoa sovittuja ja käyttöönotettuja hyvin määriteltyjä mittareita, 15 EYVLL 142, 2. 6. 1997, s. 30. 16 EYVLL 138 maaseudun kehittämistoimenpiteille pitäisi voida antaa tukea jäsenvaltioissa ilman yhteisön osarahoitusta; tällaisten tukien huomattavan taloudellisen merkityksen vuoksi samoin kuin niiden johdonmukaisuuden varmistamiseksi yhteisön tukea saavien toimenpiteiden kanssa ja menettelyjen yksinkertaistamiseksi olisi vahvistettava erityiset valtiontukisäännöt, ja nykyisistä helpottamiseksi pitäisi sallia siirtymäsääntöjen vahvistaminen, tukijärjestelmistä uusiin maaseudun kehittämisen tukijärjestelmiin siirtymisen ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 Osasto Soveltamisala ja tavoitteet 1 artikla 1. Tässä asetuksessa vahvistetaan kestävään maaseudun kehittämiseen myönnettävän yhteisön tuen kehys. 2. Maaseudun kehittämistoimenpiteillä on täydennettävä muita yhteisen maatalouspolitiikan välineitä ja edistettävä siten perustamissopimuksen 39 artiklassa asetettujen tavoitteiden saavuttamista. tehostettava ja 3. Maaseudun kehittämistoimenpiteiden on - oltava kehityksessä jälkeen jääneiden alueiden (tavoite 1) kehittämistä ja rakenteellista sopeuttamista edistäviin toimenpiteisiin yhdennettyj ä j a - tehostettava rakenteellisissa vaikeuksissa olevien alueiden (tavoite 2) taloudellista ja sosiaalista uudistamista tukevia toimenpiteitä kyseisillä alueilla ottaen huomioon asetuksessa (EY) N:o [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] ja perustamissopimuksen 130 a ja 130 c artiklassa näille tavoitteille asetetut yhteisön tuen erityistavoitteet ja noudattaen tässä asetuksessa säädettyjä edellytyksiä. 2 artikla Maataloustoimintaan ja toimintasuunnan muutokseen liittyvä maaseudun kehittämistuki voi koskea - maatilojen sekä maataloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen rakenteiden parantamista - maataloustuotannon mahdollisuuksien uudistamista ja uudelleensuuntaamista, uuden tekniikan käyttöönottoa ja tuotteiden laadun parantamista 139 - kestävän metsänhoidon kehittämistä - toimintojen monipuolistamista täydentävien tai vaihtoehtoisten toimintojen löytämiseksi - elinkelpoisen yhteiskuntarakenteen säilyttämistä ja vahvistamista maaseutualueilla - elinkeinojen kehittämistä sekä työpaikkojen säilyttämistä ja luomista tietyllä alueella olemassa olevien mahdollisuuksien tehokkaamman hyödyntämisen varmistamiseksi - työ-ja elinolosuhteiden parantamista - vähäisin tuotantopanoksin toimivien viljelyjärjestelmien ylläpitoa ja kehittämistä epäsuotuisilla alueilla - merkittävän luonnonarvon sekä ympäristövaatimusten mukaisen kestävän maatalouden säilyttämistä ja lisäämistä epätasa-arvoisuuden poistamista sekä miesten ja naisten välisten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämistä erityisesti tukemalla naisten omasta aloitteestaan toteuttamia hankkeita. Tukea myönnetään 2 osastossa vahvistetuin edellytyksin siinä määritellyille maaseudun kehittämistoimenpiteille. 3 artikla 2 Osasto Maaseudun kehittämistoimenpiteet 1 luku Maatilainvestoinnit 4 artikla Maalilainvestointien tuen on edistettävä maataloustulojen sekä elin-, työ- ja tuotanto-olosuhteiden parantamista. Niillä on oltava yksi tai useampi seuraavista tavoitteista: - tuotantokustannusten vähentäminen - tuotannon parantaminen ja suuntaaminen uudelleen - laadun parantaminen - luonnonympäristön, hygieniaolosuhteiden ja eläinten hyvinvointia koskevien vaatimusten säilyttäminen ja parantaminen - maatilan toiminnan monipuolistaminen. 140 5 artikla Investointitukea myönnetään sellaisille maatiloille, - jotka ovat todistettavasti elinkelpoisia - jotka täyttävät ympäristöä, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia koskevat vähimmäisvaatimukset ja - joiden viljelijällä on riittävä ammattitaito ja pätevyys. 6 artikla Tukea ei myönnetä, jos investoinnin tarkoituksena on kasvattaa sellaisten tuotteiden tuotantoa, joille ei löydy tavanomaisia markkinoita. Jäsenvaltioiden on vahvistettava investointituen enimmäismäärät. 7 artikla 2 Luku Nuorten viljelijöiden toiminnan aloittaminen 8 artikla 1. Nuorten viljelijöiden aloitustukea myönnetään seuraavin edellytyksin: - viljelijä ei ole vielä täyttänyt 40 vuotta - viljelijällä on riittävä ammattitaito ja pätevyys - viljelijä aloittaa tilanpidon ensimmäistä kertaa - tila ja (i) on todistettavasti taloudellisesti elinkelpoinen ja (ii) täyttää ympäristöä, vähimmäisvaatimukset hygieniaa ja eläinten hyvinvointia koskevat - nuori viljelijä ryhtyy maatalousyrittäjäksi. Erityisedellytyksiä voidaan soveltaa siinä tapauksessa, että nuori viljelijä ei toimi tilan ainoana vastuullisena yrittäjänä. Näiden edellytysten on vastattava tilan ainoana vastuullisena yrittäjänä toimiville nuorille viljelijöille asetettuja edellytyksiä. 141 2. Aloitustuki voi sisältää — enintään liitteessä täsmennetyn tukikelpoisen määrän suuruisen kertapalkkion - korkotuen tilanpidon aloittamisesta aiheutuvien kustannusten kattamiseen otettuja lainoja varten; korkotuen pääomitettu arvo ei saa ylittää kertapalkkion määrää. 3 Luku Koulutus 9 artikla Maanviljelijöiden sekä muiden maatalous- ja maaseututoimintaan osallistuvien henkilöiden ammattitaitoa ja pätevyyttä parannetaan tukemalla ammattikoulutusta. pyritään laadun Koulutuksella uudelleensuuntaamiseen, maaseutuympäristön sopusointuisten tuotantomenetelmien käyttöön, hygieniaa ja eläinten suojelua koskeviin vaatimuksiin sekä taloudellisesti elinkelpoisen tilan hoidon edellyttämien taitojen hankkimiseen. suojelun vaatimusten kanssa valmentamaan viljelijöitä tuotannon erityisesti 4 Luku Varhaiseläke 10 artikla 1. Varhaiseläketukien avulla pyritään seuraaviin tavoitteisiin: - - tulojen saannin varmistaminen maatalouden harjoittamisesta; ikääntyneille maaviljelijöille, jotka päättävät luopua sen kannustaminen, että ikääntyneiden maanviljelijöiden paikalla jatkavat maanviljelijät, jotka pystyvät parantamaan säilyvien maatilojen taloudellista elinkelpoisuutta; - maatalousmaiden ohjaaminen muuhun kuin maatalouskäyttöön, jos niiden käyttö maatalouden tarkoituksiin ei täytä elinkelpoisuudelle asetettuja edellytyksiä. 2. Varhaiseläketukiin voi sisältyä toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on maataloustyöntekijöiden tulojen saannin varmistaminen. 142 1. Luopujan on 11 artikla - luovuttava pysyvästi kaikesta kaupallisen maatalouden harjoittamisesta; hän voi kuitenkin jatkaa maanviljelyä muussa kuin kaupallisessa tarkoituksessa ja pitää hallussaan rakennuksia, joissa hän asuu edelleen, - luovutushetkellä oltava alle 55-vuotias, mutta ei vielä tavanomaisessa eläkeiässä ja - oltava harjoittanut maanviljelystä kymmenen vuoden ajan ennen luovutusta. 2. Tilan jatkajan on - seurattava luopujaa maatalousyrittäjänä tai otettava käyttöönsä luopujalta vapautunut maa osittain tai kokonaan. Jatkajan tilan taloudellisen elinkelpoisuuden on parannuttava tietyn ajan kuluessa sekä erityisesti jatkajan ammattitaidon ja pätevyyden, viljelyalan ja työmäärän tai tulojen osalta alueen ja tuotannon mukaan määriteltävien edellytysten mukaisesti - omattava riittävä ammattitaito ja pätevyys, ja - sitouduttava harjoittamaan tilalla maanviljelyä ympäristöä, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia koskevia vähimmäisvaatimuksia noudattaen vähintään viiden vuoden ajan. 3. Työntekijän on - lopetettava työskentely maatilalla lopullisesti - oltava alle 55-vuotias, mutta ei vielä tavanomaisessa eläkeiässä - oltava käyttänyt vähintään puolet työajastaan maataloustyöhön avustavana perheenjäsenenä tai maataloustyöntekijänä viiden edellisen vuoden aikana oltava työskennellyt luopujan maatilalla vähintään kahta täysiaikaista työvuotta vastaavan ajan luovuttajan varhaiseläkkeelle siirtymistä edeltäneen neljän vuoden aikana - kuuluttava sosiaaliturvajärjestelmään. 4. Maatilaa jatkava muu kuin maatalousyrittäjä voi olla mikä tahansa muu henkilö tai elin, joka ottaa luovutetun maan käyttöönsä muihin kuin maatalouden tarkoituksiin, metsänhoitoon tai luonnonsuojelualueiden perustamiseen ympäristön ja maaseudun laadun suojelemiseen tai parantamiseen soveltuvalla tavalla. 143 5. Tässä artiklassa säädettyjä edellytyksiä sovelletaan koko sen ajan, kun luovuttaja saa varhaiseläketukea. 12 artikla 1. Luopujille myönnettävä varhaiseläketuki ei saa ylittää liitteessä vahvistettua vuotuista kokonaismäärää. 2. Varhaiseläketuen kestoaika on enintään kymmenen vuotta, eikä sitä voida jatkaa sen jälkeen, kun luopuja tai työntekijä on saavuttanut tavanomaisen eläkeiän, eikä missään tapauksessa sen jälkeen, kun luopuja tai työntekijä on täyttänyt 70 vuotta. Jos jäsenvaltio maksaa tavanomaista vanhuuseläkettä, varhaiseläketuki myönnetään sen lisänä ottaen huomioon kansallisen vanhuuseläkkeen määrä. 5 Luku Epäsuotuisat alueet 13. artikla Epäsuotuisten alueiden tuen avulla pyritään seuraaviin tavoitteisiin: - maan jatkuvan maatalouskäytön varmistaminen vaikuttaen siten elinkelpoisten maaseutuyhteisöjen säilymiseen - maaseutuympäristön säilyttäminen - kestävien viljelyjärjestelmien ylläpito ja kehittäminen - ympäristövaatimusten noudattamisen takaaminen. 14 artikla 1. Epäsuotuisten alueiden viljelijöille voidaan antaa luonnonhaittakorvauksia. 2. Luonnonhaittakorvauksia myönnetään hehtaarilta viljelijöille, jotka - viljelevät vähintään myöhemmin määritettävän suuruista alaa - sitoutuvat jatkamaan maataloustoimintaa epäsuotuisalla alueella vähintään viiden vuoden ajan luonnonhaittakorvauksen ensimmäisestä maksuerästä alkaen ja 144 - käyttävät erityisesti kestävän viljelyn avulla ympäristönsuojelun ja maaseutuympäristön jotka määritellään tarpeen kanssa sopusoinnussa olevia menetelmiä, säilyttämisen myöhemmin eri alueita varten. 3. Jos tuottajan nautakarjaan kuuluvassa eläimessä todetaan neuvoston direktiivissä 96/22/EY17 kiellettyjen aineiden jäämiä tai tässä direktiivissä sallittujen mutta laittomasti käytettyjen aineiden jäämiä tarkastuksista annetun neuvoston direktiivin 96/23/ETY18 asiaa koskevien säännösten mukaisesti tai jos tuottajan tilalta löydetään sallittuja aineita tai tuotteita tai direktiivissä 96/22/EY sallittuja mutta laittomasti hallussa pidettyjä aineita tai tuotteita missään muodossa, tuottajalle ei makseta luonnonhaittakorvauksia sinä kalenterivuonna, jona löytö tehdään. Jos rikkominen toistuu, korvausten ulkopuolelle sulkemista voidaan rikkeen vakavuuden mukaan jatkaa viiteen vuoteen siitä vuodesta, jona toistuva rikkominen havaittiin. tai pitäjä häiritsee Jos eläinten omistaja ja kansallisten jäämientutkimussuunnitelmien soveltamisen edellyttämien näytteiden ottamista tai direktiivin 96/23/EY ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa tarkastuksista annetussa direktiivissä säädettyjen tutkimusten ja tarkastusten suorittamista, sovelletaan ensimmäisessä alakohdassa säädettyjä seuraamuksia. tarkastusten suorittamista 15 artikla 1. Luonnonhaittakorvaukset vahvistetaan sellaiselle tasolle, - joka on riittävä korvaamaan tehokkaasti olemassa olevat haitat ja - jolla voidaan välttää liialliset korvaukset. Korvauksessa voidaan tarvittaessa ottaa huomioon maanviljelijöille ympäristölainsäädännön mukaisista velvoitteista aiheutuneet kustannukset ja tulonmenetykset. 17 tiettyjen hormonaalista tai tyrostaattista vaikutusta omaavien aineiden ja beta-agonistien käytön kieltämisestä kotieläintuotannossa ja direktiivien 81/602/ETY, 88/146/ETY ja 88/299/ETY kumoamisesta annettu neuvoston direktiivi, EYVL L 125, 23. 5. 1996, s. 3. Ix Elävissä eläimissä ja niistä saatavissa tuotteissa olevien tiettyjen aineiden ja niiden jäämien osalta suoritettavista tarkastustoimenpiteistä ja direktiivien 85/358/ETY ja 86/469/ETY sekä päätösten 89/187/ETY ja 91/664/ETY kumoamisesta annettu neuvoston direktiivi, EYVL L 125, 23. 5. 1996, s. 10. 145 2. Luonnonhaittakorvaukset on eriytettävä asianmukaisesti ottaen huomioon - kunkin alueen tilanne ja kehittämistavoitteet - maataloustoiminnalle aiheutuvien pysyvien luonnonhaittojen vakavuus - ratkaistavina olevat erityiset ympäristöongelmat - tilan tuotantosuunta ja taloudellinen tilanne sekä viljelijän tulot. 3. Luonnonhaittakorvaus vahvistetaan liitteessä vahvistettujen vähimmäis- ja enimmäismäärien välille. Enimmäismääriä korkeampia luonnonhaittakorvauksia voidaan myöntää edellyttäen, että kaikki kyseisellä alueella myönnetyt luonnonhaittakorvaukset keskimääräisesti noudattavat tätä enimmäismäärää. Epäsuotuisiin alueisiin kuuluvat - vuoristoalueet - muut epäsuotuisat alueet ja - alueet, joilla on erityisiä luonnonhaittoja. 16 artikla 17 artikla 1. Vuoristoalueille on ominaista maan käyttömahdollisuuksien huomattava rajoittuminen ja työkustannusten oleellinen nousu, jotka johtuvat - alueen korkeasta sijainnista johtuvista erittäin vaikeista ilmasto-olosuhteista, jotka lyhentävät kasvukautta merkittävästi - alemmissa korkeuksissa suurimmassa osassa kyseisiä alueita olevista jyrkistä rinteistä, jotka estävät koneiden käytön tai edellyttävät erittäin kalliiden erityislaitteiden käyttöä, tai - näiden kahden tekijän yhteisvaikutuksesta silloin kun kustakin erillisenä aiheutuva luonnonhaitta on merkityksettömämpi, edellyttäen että yhteisvaikutuksesta aiheutuu vastaava luonnonhaitta. 2. Vuoristoalueina pidetään 62 leveyspiirin pohjoispuolisia ja siihen välittömästi liittyviä alueita. 146 18 artikla Epäsuotuisat alueet, joita uhkaa maan käyttämättä jättäminen ja joilla maaseutuympäristön hoito on välttämätöntä, muodostuvat tuotantoedellytysten kannalta yhdenmukaisista maatalousalueista, joilla on seuraavat ominaisuudet: luonnollisten - vaikeasti viljeltävät heikkotuottoiset maat, joiden tuotantokykyä ei voida parantaa ilman laajaperäiseen jotka ovat pääasiassa hyödynnettävissä ja kohtuuttomia kustannuksia kotieläintuotantoon - luonnonoloista maatalouden taloudellista suorituskykyä kuvaaviin indekseihin johtuva keskimääräistä merkittävästi alhaisempi tuottavuus suhteessa - pääasiassa maataloustoiminnasta riippuvaisen väestön vähäinen tai vähenevä määrä, jonka kiihtyvä väheneminen vaarantaisi kyseisen alueen elinkelpoisuuden ja asutuksen. 19 artikla Epäsuotuisiin alueisiin voi tarvittaessa ja tietyin edellytyksin kuulua muita erityisistä haitoista, varsinkin ympäristön asettamista erityisistä rajoitteista kärsiviä alueita, joilla viljelyä olisi jatkettava ympäristön säilyttämiseksi tai parantamiseksi, maaseutuympäristön hoitamiseksi ja alueen matkailumahdollisuuksien turvaamiseksi tai rannikoiden suojelemiseksi. Näiden alueiden kokonaispinta ei missään jäsenvaltiossa saa ylittää 10:tä prosenttia kyseisen valtion pinta-alasta. 6 Luku Maatalouden ympäristöohjelma 20 artikla Tukemalla ympäristön suojelemiseen ja maaseutuympäristön hoitoon tähtääviä maatalouden tuotantomenetelmiä pyritään edistämään yhteisön maatalous- ja ympäristöpolitiikan tavoitteiden saavuttamista. Tällä tuella edistetään - sellaista maatalousmaiden hyödyntämistä, jossa otetaan huomioon ympäristön, maiseman ja sen ja luonnonvarojen, maaperän ja geneettisen monimuotoisuuden suojelu eri piirteiden, parantaminen - ympäristölle suotuisaa viljelyn laajaperäistämistä ja muiden kuin voimaperäisten laidunjärjestelmien hoitoa 147 - luonnonarvoltaan merkittävien uhattujen viljely-ympäristöjen säilyttämistä - viljelymaan maisemallisten ja historiallisten ominaispiirteiden hoitoa - maatalouskäytäntöjen ympäristösuunnittelua. 21 artikla 1. Tukea myönnetään maanviljelijöille, jotka tekevät vähintään viisi vuotta kestäviä maatalouden ympäristösitoumuksia. Tarvittaessa tietynlaisille sitoumuksille määritellään pitempi kestoaika niiden ympäristövaikutusten mukaan. 2. Maatalouden ympäristösitoumukseksi ei riitä tavanomaisten hyvien viljelykäytäntöjen soveltaminen. Siihen on liityttävä palveluja, joita ei liity muihin tukitoimenpiteisiin, kuten markkinatukeen ja luonnonhaittakorvauksiin. 1. Maatalouden ympäristösitoumuksiin myönnetään tukea vuosittain ja se lasketaan seuraavin 22 artikla perustein: - tulonmenetys - sitoumuksesta aiheutuvat lisäkustannukset ja - kannustimen tarve. Vuotuisen tuen tasoa laskettaessa voidaan myös ottaa huomioon sitoumusten täyttämisen edellyttämistä tuottamattomista infrastruktuuri-investoinneista aiheutuvat kustannukset. 2. Yhteisön tuen vuotuiset enimmäismäärät vahvistetaan liitteessä. Määrät perustuvat maatalouden ympäristösitoumuksia soveltavan tilan viljelyalaan. 7 Luku Maataloustuotteiden jalostuksen ja kaupan pitämisen parantaminen 23 artikla 1. Investointitukien on helpotettava maataloustuotteiden jalostuksen ja kaupan pitämisen parantamista ja järkiperäistämistä ja siten lisättävä maataloustuotteiden kilpailukykyä ja lisäarvoa. 2. Tukien avulla pyritään yhteen tai useampaan seuraavista tavoitteista: - tuotannon suuntaaminen ennakoitavissa olevien markkinasuuntausten mukaisesti tai uusien maataloustuotteiden myyntikanavien avaamisen edistäminen - myyntiverkkojen tai jalostusmenettelyjen parantaminen tai järkiperäistäminen 148 - tuotteiden ulkomuodon hyödyntäminen tai niiden poistaminen ja pakkauksen parantaminen tai sivutuotteiden parempi - uuden tekniikan soveltaminen - innovatiivisten investointien suosiminen - laatuun ja terveyteen liittyvien edellytysten parantaminen ja valvonta - ympäristönsuojelu. 24 artikla 1. Tukea myönnetään niille henkilöille, jotka lopulta vastaavat investointien rahoittamisesta yrityksissä, - joiden taloudellinen elinkelpoisuus on todistettavissa ja - noudattavat jotka vähimmäisvaatimuksia. ympäristöä, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia koskevia 2. Investointien on parannettava tilannetta kyseisellä maatalouden perustuotantoalalla. Niiden on taattava perustuotteiden tuottajille riittävä osuus saatavista taloudellisista eduista. 3. On esitettävä riittävät todisteet siitä, että kyseisille tuotteille on olemassa tavanomaiset myyntikanavat. 25 artikla 1. Investointien on koskettava perustamissopimuksen liitteeseen II kuuluvien tuotteiden jalostusta ja kaupan pitämistä kalastustuotteita lukuun ottamatta. 2. Investointien on täytettävä valintaperusteet, joissa vahvistetaan toimintalinjat ja ilmoitetaan tuen ulkopuolelle jätettävät investoinnit. 26 artikla Tuen ulkopuolelle jätetään investoinnit - vähittäismyyntikaupan tasolla - kolmansista maista peräisin olevien tuotteiden kaupan pitämiseksi tai jalostamiseksi. 149 8 Luku Metsätalous 27 artikla 1. Metsätaloustuen on edistettävä metsätalouden taloudellisen, ekologisen ja sosiaalisen aseman kehittämistä maaseutualueilla. 2. Tuella on oltava yksi tai useampi seuraavista tavoitteista: - kestävä metsänhoito ja metsätalouden kehittäminen - metsävarojen säilyttäminen - metsitetyn pinta-alan lisääminen. 3. Tuen avulla on pyrittävä edistämään yhteisön ja jäsenvaltioiden kansainvälisten sitoumusten sovittuihin kansallisiin täyttämistä. Se perustuu hallitustenvälisessä metsäpaneelissa metsänhoitosuunnitelmiin. Suuren tai keskisuuren metsäpalovaaran alueiksi luokitetuilla alueilla on laadittava metsäpalojen torjuntasuunnitelmat metsäpalojen torjunnasta yhteisössä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2158/9219 mukaisesti. 1. Metsätaloustuen on liityttävä yhteen tai useampaan seuraavista toimenpiteistä: 28 artikla - viljelemättömän maan metsitys ja metsien uudistaminen sillä edellytyksellä, että istutus on mukautettu paikallisiin oloihin siten, että se on sopusoinnussa ympäristön kanssa - - investoinnit yksityisten metsänomistajien, näiden yhdistysten tai kuntien omistamien metsätilojen taloudellisen tai ekologisen arvon merkittävään kohentamiseen investoinnit metsätaloustuotteiden jalostuksen ja kaupan pitämisen parantamiseen ja järkiperäistämiseen; investoinnit, jotka koskevat puun käyttöä raaka-aineena, rajoitetaan teollista käyttöä edeltäviin työvaiheisiin - uudet myyntikanavat puu- ja metsäteollisuustuotteiden käytön ja kaupan pitämisen edistämiseksi - jäsentilojen kestävän ja tehokkaan hoidon parantamiseen tähtäävien metsänhoitoyhdistysten perustaminen - luonnononnettomuuksien metsätalouden tulipalojen tuotantomahdollisuuksien palauttaminen ja asianmukaisten torjuntavälineiden käyttöönotto. lamauttamien ja 2. Metsätaloustoimenpiteisiin sovelletaan vastaavasti 1, 3 ja 7 luvussa säädettyjä sääntöjä. 1. Maatalousmaan metsitykseen myönnetään tukea. 29 artikla 14 EYVL L 217. 3 1. 7. 1992, s. 3. Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 308/97, l-YVLL 51, 21. 2. 1997, s. 11. 150 Istutuskustannusten lisäksi tuki voi sisältää - vuotuisen palkkion metsitetyltä hehtaarilta hoitokustannusten korvaamiseksi viiden vuoden ajan - vuotuisen palkkion hehtaarilta metsityksestä johtuvien tulonmenetysten korvaamiseksi enintään 20 vuoden ajan maata ennen metsitystä hyödyntäneille viljelijöille tai yhdistyksille tai muulle yksityisoikeudelliselle henkilölle. 2. Viljelymaan metsitystukea ei myönnetä - varhaiseläkejärjestelmään kuuluville viljelijöille - joulukuusten istutukseen. Jos kyseessä on lyhytaikakiertoviljely, metsityskustannuksiin tarkoitettua tukea myönnetään ainoastaan, jos istuttaminen on mukautettu paikallisiin oloihin siten, että se on sopusoinnussa ympäristön kanssa. 3. Tulonmenetysten korvaamiseen tarkoitetun vuotuisen yhteisön tukipalkkion enimmäismäärät vuotta kohti vahvistetaan liitteessä. 1. Pyrittäessä 30 artikla - metsien ekologisen tasapainon säilyttämiseen ja parantamiseen tai vaurioituneiden metsien uudistamiseen merkittävien luonnonhaittojen vaivaamilla alueilla, joilla metsillä on yleishyödyllinen suojaava ja ekologinen tehtävä, eikä metsänviljelystä saatavilla tuloilla yksin voida taata tämän aseman säilymistä tai - palonkatkaisulinjojen säilyttämiseen maatalouskäytäntöjen avulla myönnetään korvausta yksityisille henkilöille tai näiden yhdistyksille kyseisten metsien säilyttämiseen liittyvän yleisen edun perusteella edellyttäen, että kestävä metsänhoito on varmistettu. 2. Korvausmäärä vahvistetaan rajoissa. Enimmäismäärän ylittäviä korvauksia voidaan myöntää sillä edellytyksellä, että kaikki kyseisellä alueella myönnetyt korvaukset keskimääräisesti noudattavat tätä enimmäismäärää. liitteessä olevien vähimmäis- ja enimmäismäärien 151 9 Luku • < Maaseutualueiden sopeuttamisen ja kehittämisen edistäminen 31 artikla Tukea myönnetään sellaisiin maataloustoimintaan ja sen uudistamiseen sekä maaseutuyrittäjyyteen liittyviin toimenpiteisiin, jotka eivät kuulu minkään muun tässä osastossa tarkoitetun toimenpiteen soveltamisalaan) Nämä toimenpiteet koskevat - maanparannusta, uusjakoa - - lomitus- ja tilanhoitopalvelujen perustamista laatutuotteiden kaupanpitoa elinolosuhteiden parantamista kylien kunnostamista ja kehittämistä sekä maaseutuperinnön suojelemista ja säilyttämistä toimintojen monipuolistamista tuottamalla sivuelinkeinoja tai vaihtoehtoisia tulonlähteitä - maatalouden vesivarojen hoitoa maaseudun perusrakenteiden kehittämistä ja parantamista matkailu- ja käsityöläiselinkeinojen kannustamista ympäristön säilyttämistä ja maaseudun hoitoa luonnononnettomuuksien lamauttamien maatalouden tuotantomahdollisuuksien palauttamista ja asianmukaisten torjuntavälineiden käyttöönottoa uusia rahoitusjärjestelyjä. 10 Luku Täytäntöönpanosäännöt 32 artikla Yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston täytäntöönpanosta annetaan asetuksen (EY) N:o. [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 49 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Säännöissä voidaan erityisesti täsmentää - maatiloilla tehtäviä investointeja koskevat tukiedellytykset (4-7 artikla) - tilan taloudellisen elinkelpoisuuden parantamisaika ja -edellytykset sekä luovutetun maan käyttöedellytykset varhaiseläketapauksissa (11 artiklan 2 kohta) - luonnonhaittakorvausten myöntämis- ja laskentaperusteet (14 ja 15 artikla) 152 - maatalouden ympäristösitoumusten edellytykset (21 ja 22 artikla) - maataloustuotteiden jalostusta ja kaupan pitämistä parantavien investointien valintaperusteet (25 artiklan 2 kohta) - metsätaloustoimenpiteiden edellytykset (27-30 artikla). Saman menettelyn mukaan komissio voi poiketa 26 artiklan toisesta luetelmakohdasta erityisen syrjäisillä alueilla sillä edellytyksellä, että jalostetut tuotteet on tarkoitettu kyseisen alueen markkinoille. 3 Osasto Pääperiaatteet. Hallintoa ja rahoitusta koskevat säännökset 1LUKU Pääperiaatteet 1 alaosasto EMQTR;ntuki 33 artikla 1. Yhteisön tuki varhaiseläkkeisiin (10-12 artikla), epäsuotuisille alueille (13-19 artikla), maatalouden ympäristöohjelmalle (20-22 artikla) ja metsitykseen (29 artikla) rahoitetaan EMOTR:n tukiosastosta kaikkialla yhteisössä. 2. Yhteisön tuki muihin maaseudun kehittämistoimenpiteisiin rahoitetaan EMOTR:n - ohjausosastosta tavoite 1 -alueilla - tukiosastosta muilla kuin tavoite 1 -alueilla. 3. EMOTR rahoittaa 31 artiklan kolmannessa, kuudennessa ja kahdeksannessa luetelmakohdassa tarkoitetut toimenpiteet tavoitteiden 1 ja 2 kohdealueisiin luokitelluilla alueilla mikäli niitä ei rahoiteta EAKR:sta. 34 artikla 1. Edellä 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen maaseudun kehittämistoimenpiteiden osalta - sovelletaan tavoite 1 -alueilla asetusta (EY) N:o. [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] sellaisena kuin se on täydennettynä tässä asetuksessa olevilla erityissäännöillä - sovelletaan tavoite 2 -alueilla asetusta (EY) N:o. [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] sellaisena kuin se on täydennettynä tässä asetuksessa olevilla erityissäännöillä, jollei tämän asetuksen nojalla muuta säädetä. 153 2. EMOTR:n tukiosastosta rahoitettavien maaseudun kehittämistoimenpiteiden osalta sovelletaan asetuksen (EY) N:o. [yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta] erityissääntöjä ja sen mukaisesti annettuja säännöksiä, jollei tämän asetuksen nojalla muuta säädetä. 2 alaosasto Yhteensopivuus ja johdonmukaisuus 35 artikla 1. Maaseudun kehittämistukea myönnetään ainoastaan yhteisön lainsäädäntöä noudattaviin toimenpiteisiin. 2. Toimenpiteiden on oltava johdonmukaisia muun yhteisön politiikan ja sen mukaisesti sovellettavien toimenpiteiden kanssa. Erityisesti kaikkiin tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin toimenpiteisiin voidaan myöntää tukea muiden yhteisön tukijärjestelmien osana ainoastaan, jos kyseinen toimenpide täyttää tässä asetuksessa säädetyt erityisedellytykset. 3. Lisäksi on varmistettava johdonmukaisuus muiden yhteisen maatalouspolitiikan välineiden osana toteutettavien toimenpiteiden kanssa. Erityisesti on varmistettava johdonmukaisuus toisaalta maaseudun kehittämistoimenpiteiden ja toisaalta yhteisten markkinajärjestelyjen osana toteutettavien toimenpiteiden sekä maatalouden laatu-ja terveystoimenpiteiden välillä, samoin kuin erilaisten maaseudun kehittämistoimenpiteiden välillä. Tästä syystä tämän asetuksen mukaisesti ei myönnetä tukea - yhteisten markkinajärjestelyjen soveltamisalaan kuuluviin toimenpiteisiin - tutkimushankkeita, maataloustuotteiden myynninedistämistä tai eläintautien hävittämistä tukeviin toimenpiteisiin. 4. Jäsenvaltiot voivat säätää maaseudun kehittämiseen tarkoitetun yhteisön tuen myöntämiseen liittyvistä täydentävistä tai tiukemmista edellytyksistä, joiden on oltava johdonmukaisia tässä asetuksessa vahvistettujen tavoitteiden ja vaatimusten kanssa. 36 artikla 1. Saman toimenpiteen osalta ei voida maksaa samanaikaisesti tukea tämän asetuksen ja jonkin muun yhteisön tukijärjestelmän mukaisesti. 2. Tämän asetuksen mukaista tukea voidaan yhden toimenpiteen osalta yhdistellä ainoastaan, jos toimenpiteet ovat toistensa kanssa johdonmukaisia ja yhteensopivia. Tuen tasoa on tarvittaessa mukautettava. 154 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet maaseudun kehittämistoimenpiteiden yhteensopivuuden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi tämän luvun säännösten mukaisesti. 37 artikla 2. Jäsenvaltioiden toimittamiin maaseudun kehittämissuunnitelmiin on sisällyttävä arvio ja suunniteltujen johdonmukaisuudesta sekä maininta yhteensopivuuden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi toteutetuista toimenpiteistä. kehittämistoimenpiteiden yhteensopivuudesta maaseudun 3. Tukitoimenpiteitä tarvittaessa johdonmukaisuuden varmistamiseksi. on tarkistettava myöhemmin yhteensopivuuden ja 2 Luku Ohjelmaperusteisuus 38 artikla 1. EMOTR:n ohjausosastosta rahoitettavat maaseudun kehittämistoimenpiteet ovat osa tavoite 1 - alueiden asetuksen (EY) N:o. [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] mukaista ohjelmamenettelyä. 2. Muut kuin 33 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut maaseudun kehittämistoimenpiteet ovat osa tavoite 2 -alueiden asetuksen (EY) N:o. [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] mukaista ohjelmamenettelyä. 3. Muiden maaseudun kehittämistoimenpiteiden osalta ohjelmatyössä noudatetaan 39-42 artiklan säännöksiä. 39 artikla 1. Maaseudun kehittämissuunnitelmat on laadittava sopivimmaksi katsotulla maantieteellisellä tasolla. Niiden laatimisesta vastaavat jäsenvaltion nimeämät toimivaltaiset viranomaiset, ja jäsenvaltio toimittaa ne komissiolle neuvoteltuaan toimivaltaisten viranomaisten ja järjestöjen kanssa tarkoituksenmukaisella alueellisella tasolla. 2. Tietyllä alueella sovellettavat maaseudun kehittämistoimenpiteet on mahdollisuuksien mukaan yhdennettävä yhteen suunnitelmaan. Jos tarvitaan useampia suunnitelmia, on mainittava suunnitelmiin kuuluvien toimenpiteiden väliset yhteydet ja varmistettava niiden välinen yhteensopivuus ja johdonmukaisuus. Maaseudun kehittämissuunnitelmat tehdään seitsemäksi vuodeksi 1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen. 40 artikla 155 1. Maaseudun kehittämissuunnitelmissa on oltava 41 artikla - nykytilanteen määrällinen kuvaus, josta käy ilmi kehityserot, -kuilut ja -mahdollisuudet, edellisellä ohjelmakaudella käytetyt rahoitusvarat ja toimien päätulokset käytettävissä olevan arvion perusteella - ehdotetun toimintasuunnitelman kuvaus, sen määrälliset tavoitteet ja maaseudun kehittämiseen valitut toimintalinjat sekä maantieteellinen kohdealue - ennakkoarvio, josta käy ilmi toivottu taloudellinen, ympäristöllinen ja sosiaalinen vaikutus työllisyysvaikutus mukaan lukien - alustava kokonaisrahoitustaulukko, jossa on varatut kansalliset ja yhteisön varat kunkin suunnitelmassa vahvistetun maaseudun kehittämisen toimintalinjan osalta - suunnitelmien täytäntöönpanemiseksi suunniteltujen toimenpiteiden kuvaus ja erityisesti tukijärjestelyt, mukaan lukien kilpailusääntöjen arvioimiseksi tarvittavat näkökohdat, - tarvittaessa tiedot tutkimusten, esittelyhankkeiden, koulutuksen tai teknisen avun toimien tarpeesta kyseisten toimenpiteiden valmistelussa, toteuttamisessa tai hyväksymisessä - maininta vastaavista toimivaltaisista viranomaisista ja elimistä - ohjeet, joilla varmistetaan tehokas ja moitteeton täytäntöönpano, mukaan lukien seuranta ja ja indikaattoreiden määritelmineen, tarkastuksia järjestelyt arviointi määrällisten seuraamuksia varten sekä riittävät julkistamistoimet - tarkoituksenmukaisen tason toimivaltaisten viranomaisten ja elinten sekä talous- ja yhteiskuntaelämän kumppanien osallistumisesta käytyjen neuvottelujen tulokset ja sitä koskevat toimet. 2. Jäsenvaltioiden on suunnitelmissaan - laadittava maatalouden ympäristötoimenpiteitä kaikilla alueillaan niiden erityistarpeiden mukaan - varmistettava tarvittava tasapaino erilaisten tukitoimenpiteiden välillä. 42 artikla 1. Maaseudun kehittämissuunnitelmat on jätettävä viimeistään kuuden kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta. 2. Komissio arvioi ehdotetut suunnitelmat selvittääkseen, ovatko ne tämän asetuksen mukaisia. Se hyväksyy suunnitelmien pohjalta maaseudun kehittämistä koskevat ohjelma-asiakirjat asetuksen (EY) N:o. [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 49 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun suunnitelmat on jätetty sille. 156 3 Luku Lisätoimenpiteet ja yhteisöaloite 43 artikla 1. Asetuksen (EY) N:o. [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 20 artiklan 2 kohdan mukaan komissio voi saman asetuksen 51 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen laajentaa EM0TR:n ohjausosaston tuen soveltamisalaa tämän asetuksen 33 artiklan 2 kohdan säännösten ulkopuolelle maaseudun kehittämistä koskevan yhteisöaloitteen täytäntöönpanoa varten. 2. Komission aloitteesta EMOTR:n tukiosastosta voidaan rahoittaa maaseudun kehittämistä koskeviin ohjelmiin liittyviä tutkimuksia. 4 Luku Rahoitussäännökset 44 artikla 1. HMOTR:n tukiosastosta maaseudun kehittämiseen maksettavasta yhteisön tuesta esitetään rahoitussuunnitelmat laatiminen on osa ja kirjanpito vuosittain. Rahoitussuunnitelman maaseudun kehittämisen ohjelmatyötä (38 artiklan 3 kohta) ja tavoitetta 2 koskevaa ohjelmamenettelyä. 2. Komissio jakaa varat alustavasti jäsenvaltioille vuosittain puolueettomia perusteita noudattaen ottaen huomioon erityistilanteet ja -tarpeet sekä erityisesti ympäristön, työpaikkojen luomisen ja maisemanhoidon edellyttämät ponnistukset. 3. Alkuperäistä varainjakoa mukautetaan jäsenvaltioiden toimittamien tarkistettujen menoarvioiden perusteella ottaen huomioon ohjelmien tavoitteet ja käytettävissä olevat varat sekä yleensä noudattaen tavoitteen 2 kohdealueisiin kuuluvia maaseutualueita koskevia tuen määriä. tosiasiallisten menojen mukaan 45 artikla 1. Asetuksen (EY) N:o. [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 30 artiklassa, 31 artiklassa, 1 kohdan 5 alakohtaa lukuun ottamatta, 33 artiklassa, 37 artiklassa ja 38 artiklassa 2 mukaisiin maaseudun säädettyjä kehittämistoimenpiteisiin. rahoitussäännöksiä tavoitteen sovelleta ei Komissio toteuttaa tarvittavat toimet näiden toimenpiteiden tehokkaan ja johdonmukaisen toteuttamisen varmistamiseksi, jotta ne vastaavat vähintään ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuissa säännöksissä säädettyjä vaatimuksia mukaan lukien yhden hallintoviranomaisen periaate. 157 2. Yhteisö osallistuu maaseudun kehittämisen ohjelmatyöhön (38 artiklan 3 kohta) kuuluvien toimenpiteiden rahoitukseen asetuksen (EY) N:o. [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 28 ja 29 artiklassa säädettyjen periaatteiden mukaisesti. Yhteisön rahoitusosuus on enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kokonaiskustannuksista ja yleensä vähintään 25 prosenttia tukikelpoisista julkisista menoista muilla kuin tavoitteisiin 1 ja 2 kuuluvilla alueilla; mainituilla alueilla sovelletaan asetuksen [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 28 artiklan 4 kohdan a alakohdan ii ja iii alakohdassa sekä b alakohdan ii ja iii alakohdassa säädettyjä määriä. (EY) N:o Tämän asetuksen 20, 21 ja 22 artiklan täytäntöönpanoa koskevan ohjelmatyön osana voidaan säätää, että poikkeustapauksissa osarahoitus voi olla enintään 10 prosenttia suurempi kuin ensimmäisessä alakohdassa vahvistetut enimmäismäärät ympäristövaikutukseltaan erityisen hyödyllisten erityistoimenpiteiden osalta. Tällaisiin maksuihin sovelletaan asetuksen (EY) N:o. [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 31 artiklan 1 kohdan 5 alakohtaa. 3. EMOTR:n tukiosaston rahoitustuki voidaan maksaa ohjelman täytäntöönpanoon tarkoitettuina ennakkoina ja aiheutuneita menoja vastaavina maksuina. 5 Luku Seuranta ja arviointi 46 artikla 1. Komission ja jäsenvaltioiden on varmistettava, että maaseudun kehittämisen ohjelmatyön (38 artiklan 3 kohta) täytäntöönpanoa valvotaan tehokkaasti. 2. Seuranta toteutetaan yhdessä sovittuja menettelyjä noudattaen. Seurannassa käytetään etukäteen sovittuja ja vahvistettuja erityisiä fyysisiä ja taloudellisia indikaattoreita. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vuosittain kertomukset edistymisestä. 3. Tarvittaessa perustetaan seurantakomiteoita. 47 artikla Maaseudun kehittämisen ohjelmatyöhön (38 artiklan 3 kohta) kuuluvien toimenpiteiden arviointi tehdään asetuksen (EY) N:o. [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 39-42 artiklassa säädettyjen periaatteiden perusteella. 6 Luku Täytäntöönpanosäännöt 48 artikla Yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston soveltamisesta annetaan asetuksen (EY) N:o. [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 49 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Säännöissä voidaan erityisesti täsmentää 158 - maaseudun kehittämissuunnitelmien esittäminen (39-42 artikla) - maaseudun kehittämisen ohjelma-asiakirjojen tarkistaminen - rahoitussuunnitelma varmistamiseksi (44 artikla), rahoitukseen osallistuminen (45 artiklan 2 kohta) talousarviota koskevan kurinalaisuuden erityisesti noudattamisen - seuranta ja arviointi (46 ja 47 artikla). 4 Osasto Valtiontuet 49 artikla 1. Jollei tässä osastossa muuta säädetä, perustamissopimuksen 92-94 artiklaa sovelletaan jäsenvaltioiden maaseudun kehittämistoimenpiteitä varten myöntämiin tukiin. Perustamissopimuksen 92-94 artiklaa ei kuitenkaan sovelleta perustamissopimuksen 42 artiklan soveltamisalaan kuuluvaa ja tämän asetuksen säännösten mukaista yhteisön tukea saavien toimenpiteiden kansallisiin rahoitusosuuksiin. 2. Viljelijöille epäsuotuisilla alueilla annettavat valtiontuet, jotka eivät täytä 13-19 artiklassa säädettyjä edellytyksiä tai ylittävät 15 artiklan mukaisesti määritetyt määrät, ovat kiellettyjä. 3. Viljelijöiden maatalouden ympäristösitoumuksiin annettavat valtiontuet, jotka eivät täytä 20-22 artiklassa säädettyjä edellytyksiä, ovat kiellettyjä. Edellä 22 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvistetut enimmäismäärät ylittäviä lisätukia voidaan kuitenkin myöntää saman artiklan 1 kohdan mukaan perustelluissa tapauksissa. 50 artikla Jäsenvaltioiden on ilmoitettava yhteisön tukea saavien maaseudun kehittämistoimenpiteiden lisärahoitukseen tarkoitetut ja perustamissopimuksen 42 artiklan mukaiset valtiontuet ja komissio hyväksyy ne tämän asetuksen säännösten mukaisesti osana 38 artiklassa tarkoitettua ohjelmatyötä. Näin ilmoitettuihin tukiin ei sovelleta perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan ensimmäistä virkettä. $ QsastQ Siirtymä- ja loppusäännökset 51 artikla 1. Mikäli voimassa olevasta järjestelmästä siirtymisen helpottamiseksi tässä asetuksessa vahvistettuun järjestelmään tarvitaan erityisiä toimenpiteitä, komissio toteuttaa ne asetuksen (EY) N:o. [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 49 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 2. Tällaisia toimenpiteitä toteutetaan erityisesti 1 päivän tammikuuta 2000 jälkeen päättyvien tai tukitoimien rajoittamattomien komission hyväksymien yhteisön nykyisten ajallisesti yhdentämiseksi tässä asetuksessa säädettyyn maaseudun kehittämistukeen. 159 52 artikla Korvataan humala-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1696/7120 17 artikla seuraavasti: "Hartitta 1. Yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusta koskevia asetuksia sovelletaan 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden markkinoihin siitä päivästä lähtien, jona tässä asetuksessa säädettyjä järjestelyjä aletaan soveltaa. 2. Yhteisö osarahoittaa 8 artiklassa tarkoitettua tukea. 3. Jäsenvaltioiden on maksettava 12 artiklassa tarkoitettu tuki tuottajille 16 päivän lokakuuta ja 31 päivän joulukuuta välisenä aikana sinä markkinointivuonna, jonka osalta tukea sovelletaan. 4. Komissio antaa säännöt tämän artiklan soveltamisesta 20 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. " Korvataan banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 404/9321 6 artikla seuraavasti: "6 artikla 1. Jäsenvaltioiden on myönnettävä hyväksytyille tuottajajärjestöille näiden hyväksymistä seuraavien viiden vuoden aikana tukia edistääkseen näiden perustamista ja helpottaakseen näiden hallinnollista toimintaa. 2. Tällaisen tuen määrä - on ensimmäisenä vuonna viisi prosenttia, toisena vuonna viisi prosenttia, kolmantena vuonna neljä prosenttia, neljäntenä vuonna kolme prosenttia ja viidentenä vuonna kaksi prosenttia tuottajajärjestön välityksellä kaupan pidetyn tuotannon arvosta - ei saa ylittää kyseisen järjestön perustamisesta tai hallinnollisesta toiminnasta aiheutuneita tosiasiallisia kustannuksia - maksetaan vuotuisina erinä enintään seitsemän vuoden ajan hyväksymispäivästä. Kunkin vuoden tuotannon arvon laskennassa perusteena käytetään - tosiasiassa kaupan pidettyä vuotuista määrää - keskimääräisiä tuottajahintoja. 20 EYVL L 175, 4. 8. 1971, s. 1. Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 1554/97, EYVLL 208, 2. 8. 1997, s. 1. 21 EYVL L 47, 25. 2. 1993, s. 1. Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 3290/94, EYVL L 349, 31. 12. 1994, s. 105. 160 3. Sellaisista järjestöistä, jotka jo täyttävät pitkälti tämän asetuksen edellytykset, eriytyvät tuottajajärjestöt voivat saada tämän artiklan mukaista tukea ainoastaan, jos ne muodostetaan 5 saavuttamisen mahdollistavan artiklassa yhteenliittymän johdosta. Tällaisessa tapauksessa tukea myönnetään kuitenkin ainoastaan järjestön muodostamiskustannuksiin (valmisteluihin sekä järjestön perustamisasiakirjan ja yhtiöjärjestyksen laatimiseen liittyvät menot). tehokkaamman tarkoitettujen tavoitteiden 4. Tässä artiklassa tarkoitettu tuki on ilmoitettava komissiolle jäsenvaltioiden kunkin varainhoitovuoden lopussa laatimassa kertomuksessa. " 3. Muutetaan hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2200/9622 seuraavasti: - Korvataan 15 artiklan 6 kohta seuraavasti: "6. Kun on kyse yhteisön alueista, joilla tuottajien järjestäytymisaste on erityisen alhainen, jäsenvaltiot voidaan asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä valtuuttaa maksamaan tuottajaorganisaatioille kansallista taloudellista tukea, joka on suuruudeltaan puolet tuottajien maksamista maksuista. Tämä tuki lisätään toimintarahastoon. Yhteisö voi korvata jäsenvaltioille, joiden hedelmä- ja vihannestuotannosta alle 15 prosenttia pidetään kaupan tuottajaorganisaatioiden kautta ja joiden hedelmä- ja vihannestuotanto edustaa vähintään 15:tä prosenttia maatalouden kokonaistuotannosta, ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun tuen osittain kyseisen jäsenvaltion pyynnöstä. " - Korvataan 52 artikla seuraavasti: "52 artikla 1. Yhteisön markkinoiltapoistamiskorvauksen maksamiseen, toimintarahaston yhteisön rahoitusosuuteen, 17 artiklassa tarkoitettujen sekä 53, 54 erityistoimenpiteiden ja 40 artiklan 1 kohdan mukaisesti komission yhteyteen asetettujen liittyviä jäsenvaltioiden asiantuntijoiden suorittamien tarkastustoimien rahoitukseen kustannuksia pidetään asetuksen (EY) N:o. [maatalouden rahoittamisesta] 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuina interventiotoimenpiteinä, joiden tarkoituksena on säädellä maatalousmarkkinoita. ja 55 artiklassa 2. Jäsenvaltioiden 14 artiklan ja 15 artiklan 6 alakohdan toisen alakohdan mukaisesti myöntämiin tukiin liittyviä kustannuksia pidetään asetuksen (EY) N:o. [maatalouden tarkoitettuina kohdan rahoittamisesta] interventiotoimenpiteinä, joiden tarkoituksena on säädellä maatalousmarkkinoita. Yhteisö antaa tukeen osarahoitusta. alakohdassa 1 artiklan b 2 22 EYVL L 296, 21. 11. 1996, s. 46. Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 2520/97, EYVL L 346, 17. 12. 1997, s. 41. 161 3. Komissio antaa säännöt tämän artiklan 2 kohdan soveltamisesta 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 4. VI osaston säännöksiä sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (ETY) N:o 4045/8923 soveltamista. " 53 artikla 1. Kumotaan seuraavat asetukset: - asetus (ETY) N:o 4256/88 - asetukset (EY) N:o 950/97, (EY) N:o 951/97, (EY) N:o 952/97 ja (ETY) N:o 867/90 - asetukset (ETY) N:o 2078/92, (ETY) N:o 2079/92 ja (ETY) N:o 2080/92 - asetus (ETY) N:o 1610/89. 2. Poistetaan seuraavat säännökset: - asetuksen (ETY) N:o 3763/9124 21 artikla - asetuksen (ETY) N:o 1600/9225 32 artikla - asetuksen (ETY) N:o 1601/9226 27 artikla - asetuksen (ETY) N:o 2019/932713 artikla. 23 Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosaston rahoitusjärjestelmään kuuluviin toimenpiteisiin kohdistuvista jäsenvaltioiden suorittamista tarkastuksista ja direktiivin 77/435/ETY kumoamisesta 21 päivänä joulukuuta 1989 annettu neuvoston asetus, EYVL L 388, 30. 12. 1989, s. 17. Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 3235/94, EYVL L 338, 28. 12. 1994, s. 16. 24 Tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Ranskan merentakaisten departementtien hyväksi 16 päivänä joulukuuta 1991 annettu neuvoston asetus, EYVL L 356, 24. 12. 1991, s. 1. Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2598/95, EYVL L 267, 9. 11. 1995, s. 1. 25 Tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Azorien ja Madeiran hyväksi 15 päivänä kesäkuuta 1992 annettu neuvoston asetus, EYVL L 173, 27. 6. 1992, s. 1. Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2348/96, EYVL L 320, 11. 12. 1996, s. 1. 26 Tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Kanariansaarten hyväksi 15 päivänä kesäkuuta 1992 annettu neuvoston asetus, EYVL L 173,, 27. 6. 1992, s. 13. Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2348/96, EYVL L 320, 11. 12. 1996, s. 1. 27 Tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Aigeianmeren pienten saarten hyväksi 19 päivänä heinäkuuta 1993 annettu neuvoston asetus, EYVL L 184, 27. 7. 1993, s. 1. Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 2417/95, EYVL L 248, 14. 10. 1995, s. 39. 162 3. Edellä 1 ja 2 alakohdassa kumottuja asetuksia sovelletaan toimiin, jotka komissio on hyväksynyt niiden mukaisesti ennen 1 päivää tammikuuta 2000. 4. Neuvoston ja komission epäsuotuisten alueiden luetteloista tai niiden muuttamisesta asetuksen (EY) N:o 950/97 21 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti antamat direktiivit ovat edelleen voimassa, jollei niitä muuteta uudelleen ohjelmien yhteydessä. Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 54 artikla Sitä sovelletaan yhteisön tukeen 1 päivästä tammikuuta 2000. Tehty Neuvoston puolesta 163 Liite Määrät Artikla Aihe ecua 8 art. 2 kohta aloitustuki 25 000 - 12 art. 1 kohta varhaiseläke 15 000 luopujalta 15 art. 3 kohta luonnonhaittakorvauksen vähimmäismäärä luonnonhaittakorvauksen enimmäismäärä 22 art. 2 kohta yksivuotiset viljelmät erikoistuneet monivuotiset viljelmät 3 500 työntekijältä 40 hehtaarilta 200 hehtaarilta 600 900 hehtaarilta hehtaarilta muu maankäyttö 450 hehtaarilta 29 art. 3 kohta palkkio metsityksestä aiheutuvien menetysten korvaamiseen - viljelijöille tai heidän yhdistyksilleen - muut yksityisoikeudelliset henkilöt 30 art. 2 kohta vähimmäiskorvaus enimmäiskorvaus 600 150 40 120 hehtaarilta hehtaarilta hehtaarilta hehtaarilta 164 Ehdotus: Neuvoston asetus (E\) N:o 93/01 ] 2 (CNS) annettu yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen1, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2, ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon3, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon4, sekä katsoo, että neuvosto on yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetulla asetuksella N:o 25 perustanut Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR)5, jäljempänä 'rahasto', joka on osa Euroopan unionin talousarviota; kyseisessä asetuksessa säädetään periaatteista, joita yhteisen maatalouspolitiikan rahoittamiseen olisi sovellettava, 1 EYVLC 2 EYVLC 3 EYVLC 4 EYVLC 5 EYVL 30, 20. 4. 1962. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna (ETY) N:o 728/70 (EYVL L94, 28. 4. 1970, s. 9). 165 yhtenäismarkkinoiden tasolla, kun hintajärjestelmät on yhtenäistetty ja maatalouspolitiikka on yhteisön politiikkaa, siitä aiheutuvat rahoitukselliset seuraamukset jäävät yhteisön vastattaviksi; tämän periaatteen mukaisesti, sellaisena kuin siitä on säädetty asetuksen N:o 25 2 artiklan 2 kohdassa, vientituet viennille kolmansiin maihin, maatalousmarkkinoiden säätelyyn tähtäävät interventiot, maaseudun kehittämistoimenpiteet, eläinlääkintäalan erityistoimet, sellaisina kuin niistä on säädetty tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 26 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyssä neuvoston päätöksessä 90/424/ETY6, sekä yhteisestä maatalouspolitiikasta tiedottamiseen tarkoitetut toimenpiteet rahoitetaan rahastosta perustamissopimuksen 39 artiklan 1 kohdan a alakohdassa määrättyjen tavoitteiden saavuttamiseksi, rahaston tukiosastosta olisi rahoitettava erityisesti maatalousmarkkinoiden yhteisen markkinajärjestelyn menot, ne maaseudun kehittämistoimenpiteet, jotka liittyvät markkinoiden tukemiseen, tietyt kalastusalan menot, tietyt eläinlääkintäalan menot sekä yhteisestä maatalouspolitiikasta tiedottamiseen tarkoitetut toimenpiteet, rahaston ohjausosastosta olisi rahoitettava tiettyjen maaseudun kehittämistoimenpiteiden menot sellaisilla alueilla, joiden kehitys on jälkeenjäänyttä, sekä maaseudun kehittämistä koskevan yhteisöaloitteen menot, rahaston hallinto uskotaan komissiolle, ja säädetään jäsenvaltioiden ja komission tiiviistä yhteistyöstä Euroopan maatalouden ohjaus- ja takuurahasto -komiteassa, 6 EYVL L 224, 18. 8. 1990, s 19. 166 vastuu rahaston tukiosaston menojen valvonnasta on ensisijaisesti jäsenvaltioilla, jotka nimeävät menojen maksamisesta huolehtivat viranomaiset ja elimet; jäsenvaltioiden on hoidettava tämä tehtävä täysipainoisesti ja tehokkaasti; komissio, jolla on vastuu yhteisön talousarvion toteuttamisesta, tarkastaa edellytykset, joiden mukaisesti maksut ja tarkastukset on suoritettu; komissio voi rahoittaa menot vain silloin, kun nämä edellytykset antavat kaikki tarvittavat takuut yhteisön sääntöjen noudattamisesta; yhteisön menojen hajautetussa hallintojärjestelmässä on ratkaisevaa, että komissiolla on rahoituksesta vastuullisena toimielimenä oikeus ja mahdollisuus suorittaa kaikki ne menojen hallintoa koskevat tarkastukset, jotka se katsoo tarpeellisiksi, ja että jäsenvaltioiden ja komission välillä vallitsee täysi ja todellinen avoimuus sekä keskinäinen avunanto, komissio voi tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä kohtuullisessa määräajassa määrittää EMOTR:n tukiosaston osalta yleiseen tiliin otettavat kokonaismenot vain, jos sillä on tyydyttävät takeet kansallisten tarkastusten riittävyydestä ja avoimuudesta, sekä siitä, että maksajavirastot tarkastavat toteuttamiensa maksuhakemusten laillisuuden ja sääntöjenmukaisuuden; olisi annettava säännöksiä maksajavirastojen hyväksymisestä jäsenvaltiossa, ja komissio laatii sovellettavia perusteita koskevat suuntaviivat; lisäksi kansallisten tarkastusten avoimuus, erityisesti hyväksymis-, maksattamis- ja maksamismenettelyjen osalta, edellyttää tarvittaessa niiden viranomaisten ja laitosten lukumäärän rajoittamista, joille annetaan valtuudet näihin tehtäviin, ottaen huomioon kunkin jäsenvaltion perustuslain säännökset, 167 yhteisön hajautettu varainhoito edellyttää erityisesti yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen jälkeen useiden maksajavirastojen nimeämistä; tämän vuoksi on tarpeen, että hyväksyessään useamman kuin yhden maksajaviraston jäsenvaltio määrää yhden asianosaisen varmistamaan varainhoidon yhdenmukaisuuden, hoitamaan komission ja eri hyväksyttyjen maksajavirastojen väliset yhteydet sekä toimittamaan komission käyttöön komission pyytämät, useiden maksajavirastojen toimia koskevat tiedot mahdollisimman nopeasti, jäsenvaltioiden on otettava rahavarat käyttöön maksajavirastojen tarpeiden mukaisesti, ja komissio maksaa ennakot maksajavirastojen maksamien menojen kirjanpidon perusteella; maatalouden kehittämistoimenpiteitä varten olisi säädettävä todellisista ennakkomaksuista ohjelmien toimeenpanemiseksi; ennakkomaksut olisi käsiteltävä ennakkomaksujen niiden rahoitusmekanismien mukaisesti, jotka on perustettu ottaen huomioon viitekauden aikana maksetut menot, tämän vuoksi olisi laadittava kaksi päätöstä, joista toinen koskee rahaston tukiosaston tilien tarkastamista ja hyväksymistä, ja toisessa määritetään seuraamukset sääntöjenmukaisuutta koskevien tarkastusten tuloksista, mukaan lukien varainhoitoa koskevat korjaukset, sääntöjenmukaisuutta koskevat tarkastukset ja niitä seuraavat tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevat korjaukset eivät tämän vuoksi enää liity varainhoitovuoden talousarvion toteuttamiseen; on tarpeen määrittää pisin mahdollinen kausi, johon seuraamukset sääntöjenmukaisuutta koskevien tarkastusten tuloksista voivat kohdistua; maaseudun kehittämistoimenpiteiden monivuotisuuden vuoksi kyseisen enimmäisajan soveltaminen niihin ei kuitenkaan ole mahdollista, on toteutettava toimenpiteitä sääntöjenvastaisuuksien estämiseksi ja niitä koskevien seuraamusten toteuttamiseksi sekä tällaisten sääntöjenvastaisuuksien tai laiminlyöntien seurauksena menetettyjen summien takaisinperimiseksi; on syytä päättää tällaisten sääntöjenvastaisuuksien tai laiminlyöntien rahoituksellisista seuraamuksista vastattavaksi ottamisesta, 168 yhteisön menoja on valvottava tiiviisti; jäsenvaltioiden omasta aloitteestaan tekemien ja edelleen olennaisen tärkeiden tarkastusten täydentämiseksi on syytä säätää komission virkamiesten tekemistä tarkastuksista sekä komission mahdollisuudesta kääntyä jäsenvaltioiden puoleen, komissiolle toimitettavien tietojen tuottamisessa on käytettävä tietotekniikkaa niin suuressa määrin kuin mahdollista; komissiolla on tarkastustensa yhteydessä oltava menoja koskevien sekä asiakirjoina että tiedostoina olevien tietojen täysi ja esteetön saatavuus, yhteisörahoituksen merkittävyyden vuoksi neuvostolle ja Euroopan parlamentille on toimitettava säännöllisin väliajoin tietoja rahoituskertomusten muodossa, ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä huhtikuuta 1970 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 729/70 on muutettu merkittävästi useaan otteeseen7; kyseiseen asetukseen tehtävien uusien muutosten yhteydessä kaikki asiaa koskevat säännökset olisi selkeyden ja järkiperäistämisen vuoksi muotoiltava uudelleen, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto (EMOTR), jäljempänä 'rahasto', on osa Euroopan unionin yleistä talousarviota. Siihen kuuluu kaksi osastoa: - tukiosasto, - ohjausosasto. 2. Tukiosastosta rahoitetaan: a) b) vientituet viennille kolmansiin maihin, maatalousmarkkinoiden säätelyyn tähtäävät interventiot, 7 EYVL L 94, 28. 4. 1970, s. 13, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1287/96 (EYVL L 125, 8. 6. 1995, s. 1). 169 c) muut kuin tavoite 1 -ohjelmien mukaiset maaseudun kehittämistoimenpiteet, lukuun ottamatta maaseudun kehittämistä koskevaa yhteisöaloitetta, d) muut kuin tavoite 1-ohjelman mukaiset kalastuslaivastojen uudelleenjärjestelyjä koskevat liitännäistoimenpiteet ja kaikki muut kuin tavoite 1 ja 2 -alueen mukaiset kalastuslaivastojen rakennetoimenpiteet kalastusalan voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti, e) yhteisön rahoitusosuus eläinlääkintäalan erityistoimenpiteistä, eläinlääkintäalan tarkastustoimenpiteistä ja eläintautien hävittämistä ja valvomista koskevista ohjelmista (eläinlääkintätoimenpiteet) sekä kasvien terveyttä koskevista toimenpiteistä, f) yhteisestä maatalouspolitiikasta tiedottamiseen tarkoitetut toimenpiteet. 3. Ohjausosastosta rahoitetaan ne maaseudun kehittämistoimenpiteet, jotka eivät kuulu 2 kohdan c alakohtaan. 4. Rahasto ei ota vastattavakseen jäsenvaltioiden ja rahaston tuen saajien maksamista hallintokuluihin ja henkilöstöön liittyvistä menoista. 2 artikla 1. Yhteisön sääntöjen mukaisesti maatalousmarkkinoiden yhteisen markkinajärjestelyn osana myönnetyt vientituet viennille kolmansiin maihin rahoitetaan 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti. 2. Yhteisön sääntöjen mukaisesti maatalousmarkkinoiden yhteisen markkinajärjestelyn yhteydessä aloitetut maatalousmarkkinoiden säätelemiseen tähtäävät interventiot rahoitetaan 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti. 3. Neuvosto antaa tarvittaessa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden rahoittamista koskevan menettelyn. 170 3 artikla 1. Muut kuin tavoitteeseen 1 kuuluvat yhteisön sääntöjen mukaisesti toteutettavat maaseudun kehittämistoimenpiteet rahoitetaan 1 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti. 2. Yhteisön sääntöjen mukaisesti toteutettavat kalastusalan toimenpiteet rahoitetaan 1 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaisesti. 3. Yhteisön sääntöjen mukaisesti toteutettavat eläinlääkintäalaa ja kasvien terveyttä koskevat toimenpiteet rahoitetaan 1 artiklan 2 kohdan e alakohdan mukaisesti. 4. Yhteisön sääntöjen mukaisesti toteutettavat tiedottamistoimenpiteet rahoitetaan 1 artiklan 2 kohdan f alakohdan mukaisesti. 5. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 4 artikla 1. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi: a) niitä viranomaisia ja elimiä koskevat tiedot, jäljempänä 'maksajavirastot', jotka on hyväksytty maksamaan 2 ja 3 artiklassa tarkoitetut menot, b) jos hyväksytään useampia kuin yksi maksajavirasto, sitä viranomaista tai elintä, jäljempänä 'koordinaatioelin', koskevat tiedot, jonka vastuulla on komission saataville asetettavien tietojen kokoaminen ja niiden toimittaminen komissiolle sekä yhteisön sääntöjen yhdenmukaisen soveltamisen edistäminen. 2. Maksajavirastot ovat jäsenvaltioiden viranomaisia tai elimiä, jotka toimivaltaansa kuuluvien maksujen osalta antavat riittävät takeet siitä, että: a) menojen korvattavuus ja niiden yhdenmukaisuus yhteisön sääntöjen kanssa tarkastetaan ennen maksun hyväksymistä, 171 b) c) suoritetut maksut merkitään kirjanpitoon tarkasti ja yksityiskohtaisesti, vaaditut asiakirjat esitetään yhteisön sääntöjen mukaisessa määräajassa ja muodossa. 3. Suoritetuista maksuista todisteena olevien asiakirjojen ja edellä kuvattujen fyysisten ja hallinnollisten tarkastusten täytäntöönpanoon liittyvien asiakirjojen on oltava maksajavirastojen hallussa. Jos nämä asiakirjat ovat menojen hyväksymisestä vastaavien elinten hallussa, näiden on toimitettava maksajavirastolle kertomukset suoritettujen tarkastusten määrästä, niiden sisällöstä ja niiden tulosten perusteella toteutetuista toimenpiteistä. 4. Yhteisörahoitus voi koskea ainoastaan hyväksytyille maksajavirastoille aiheutuvia menoja. 5. Jäsenvaltioiden on valtiosääntönsä edellyttämät määräykset ja hallinnolliset rakenteensa huomioon ottaen rajoitettava hyväksyttyjen maksajavirastojen määrä pienimpään mahdolliseen määrään, jolla 2 ja 3 artiklassa tarkoitetut menot voidaan maksaa riittävin hallinnollisin ja kirjanpitoa koskevin edellytyksin. 6. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle seuraavat maksajavirastoja koskevat tiedot: a) b) niiden nimi ja perussäännöt, hallinnolliset ja kirjanpitoa ja sisäistä tarkastusta koskevat ehdot, joiden mukaisesti yhteisön sääntöjen täytäntöönpanoon liittyvät maksut suoritetaan yhteistä maatalouspolitiikkaa noudattaen, c) hyväksymisasiakirja. Komissiolle on ilmoitettava kaikista muutoksista viipymättä. 172 7. Jos hyväksytty maksajavirasto ei täytä yhtä tai useampaa hyväksymisen edellytystä, hyväksyminen peruutetaan, ellei kyseinen elin ole tehnyt tarvittavia mukautuksia ongelman merkittävyyden mukaan vahvistettavassa määräajassa. Jäsenvaltion, jota asia koskee, on ilmoitettava tästä komissiolle. 8. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 5 artikla 1. Komissio toimittaa jäsenvaltioiden käyttöön 2 ja 3 artiklassa tarkoitettujen menojen kattamiseksi tarvittavat määrärahat ennakkomaksuina viitekauden aikana maksettujen ennakoiden perusteella. Komissio voi myöntää 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen maaseudun kehittämistoimenpiteiden mukaiset ennakkomaksut ohjelman toimeenpanemiseksi kyseisten ohjelmien hyväksymisen yhteydessä, ja ennakkomaksut katsotaan myöntämispäätöstä seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä toteutuneeksi menoksi. 2. Ennen mainittujen toteutuneiden menojen perusteella maksettavien ennakkomaksujen saamista jäsenvaltioiden on asetettava kyseisten menojen korvaamisen edellyttämät rahavarat käyttöön hyväksyttyjen maksajavirastojen tarpeiden mukaisesti. 3. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 173 6 artikla 1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle määräajoin hyväksyttyjä maksajavirastoja ja koordinaatioelimiä koskevat ja rahaston tukiosastosta rahoitettuihin toimiin liittyvät tiedot: a) b) menoilmoitukset ja ennakkoarviot rahoitustarpeista, tilinpäätökset yhdessä niiden tarkastamiseksi ja hyväksymiseksi tarvittavien tietojen sekä toimitettujen tilien täydellisyyttä, tarkkuutta ja todenperäisyyttä koskevan todistuksen kanssa. 2. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta, erityisesti 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen tilien todistusta koskevat säännöt, annetaan 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 7 artikla 1. Komissio vahvistaa rahastokomiteaa kuultuaan 2, 3 ja 4 kohdassa säädetyt päätökset. 2. Komissio päättää myönnettävistä kuukausittaisista ennakoista hyväksyttyjen maksajavirastojen maksamien menojen perusteella. Lokakuun menojen katsotaan liittyvän lokakuuhun, mikäli ne maksetaan 1-15 päivänä lokakuuta ja marraskuuhun, mikäli ne maksetaan 16-31 päivänä lokakuuta. Ennakot maksetaan jäsenvaltiolle viimeistään sitä kuukautta, jona meno on toteutettu, seuraavan toisen kuukauden kolmantena työpäivänä. Lisäennakoita voidaan maksaa, jos rahastokomitealle annetaan siitä tieto seuraavan kuulemisen yhteydessä. 3. Komissio tarkastaa ja hyväksyy maksajavirastojen tilit ennen kyseistä varainhoitovuotta seuraavan vuoden 30 päivää huhtikuuta 6 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella. 174 Tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskeva päätös koskee toimitettujen tilien täydellisyyttä, tarkkuutta ja todenperäisyyttä. Se ei rajoita myöhempien päätösten tekemistä 4 kohdan mukaisesti. 4. Komissio päättää menoista, jotka jätetään 2 ja 3 artiklassa tarkoitetun yhteisörahoituksen ulkopuolelle, jos se toteaa, ettei kyseisiä menoja ole toteutettu yhteisön sääntöjen mukaisesti. Ennen rahoituksesta kieltäytymistä koskevan päätöksen tekemistä komission tarkastuksen tuloksista ja sen jäsenvaltion, jota asia koskee, antamista vastauksista on toimitettava kirjalliset tiedoksiannot, joiden perusteella molemmat osapuolet pyrkivät sopimukseen jatkotoimenpiteistä. Jollei sopimukseen päästä, jäsenvaltio voi pyytää käynnistämään menettelyn, jossa pyritään molempien osapuolten kantojen yhteensovittamiseen neljän kuukauden kuluessa ja jonka tuloksista toimitetaan komissiolle kertomus, jonka se tutkii ennen rahoituksesta kieltäytymistä koskevan päätöksen tekemistä. Komissio tekee ulkopuolelle jätettävistä menoista arvion erityisesti todetun epäyhdenmukaisuuden merkittävyyden perusteella. Komissio ottaa tällöin huomioon rikkomuksen laadun ja vakavuuden sekä yhteisölle aiheutuneen taloudellisen vahingon. Edellä 2 artiklassa mainittujen niiden menojen rahoituksesta, jotka on suoritettu aikaisemmin kuin 24 kuukautta ennen komission asianomaiselle jäsenvaltiolle toimittamaa tarkastusten tuloksia koskevaa kirjallista tiedoksiantoa, ei voida kieltäytyä. Edellä olevaa 5 kohtaa ei kuitenkaan sovelleta niihin rahoituksellisiin seuraamuksiin, jotka aiheutuvat: a) b) jäljempänä 8 artiklan 2 kohdan mukaisista sääntöjenvastaisuuksista, kansallisten tukien tai niiden rikkomusten seurauksena, joiden osalta on käynnistetty perustamissopimuksen 93 ja 169 artiklassa tarkoitetut menettelyt. 175 5. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä yksityiskohtaiset säännöt koskevat erityisesti 5 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettua 2, 3 ja 4 kohdan mukaista ennakkomaksujen käsittelyä sekä mainituissa kohdissa tarkoitettuihin päätöksiin liittyviä menettelyjä. 8 artikla 1. Jäsenvaltiot toteuttavat kansallisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten mukaisesti toimenpiteet, jotka ovat tarpeen: a) rahastosta rahoitettavien toimien tosiasiallisen toteuttamisen ja niiden asianmukaisuuden varmistamiseksi, b) c) sääntöjenvastaisuuksien ehkäisemiseksi ja käsittelemiseksi, sääntöjenvastaisuuksien tai laiminlyöntien vuoksi menetettyjen summien takaisin perimiseksi. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tieto näiden päämäärien saavuttamiseksi toteutetuista toimenpiteistä ja erityisesti selvitykset hallinnollisten ja oikeudellisiin käsittelyihin liittyvien menettelyjen tilasta. 2. Mikäli takaisinperintä ei ole täydellinen, yhteisö vastaa sääntöjenvastaisuuksien tai laiminlyöntien rahoituksellisista seuraamuksista, lukuun ottamatta jäsenvaltioiden hallintoelinten tai elinten aiheuttamista sääntöjenvastaisuuksista tai laiminlyönneistä aiheutuvia rahoituksellisia seuraamuksia. Takaisinperityt summat maksetaan hyväksytyille maksajavirastoille, ja niiden on vähennettävä ne rahastosta rahoitettavista menoista. Takaisinperittyjen tai myöhässä maksettujen summien korot on maksettava rahastoon. 3. Neuvosto antaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta tämän artiklan soveltamista koskevat yleiset säännöt. 176 9 artikla 1. Jäsenvaltioiden on annettava komission käyttöön kaikki rahaston moitteettoman toiminnan kannalta tarpeelliset tiedot ja toteutettava kaikki toimenpiteet, jotka ovat omiaan helpottamaan tarkastuksia, joiden toteuttamisen komissio arvioi olevan tarpeen yhteisörahoituksen hoidossa, mukaan lukien tarkastukset paikalla. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tiedoksi lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset, jotka ne ovat antaneet yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyvien yhteisön säädösten soveltamiseksi, sikäli kuin kyseisillä säädöksillä on rahoituksellisia vaikutuksia rahastolle. 2. Tilikirjojen ja kaikkien muiden rahastosta rahoitettaviin menoihin liittyvien asiakirjojen, mukaan lukien tiedot, jotka on laadittu tai joita säilytetään ATK- muodossa, on aina oltava niiden virkamiesten saatavilla, jotka komissio on valtuuttanut tekemään tarkastuksia paikalla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden kansallisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten mukaisesti toteutettujen tarkastusten suorittamista, perustamissopimuksen 188 c artiklan säännösten soveltamista sekä perustamissopimuksen 209 artiklan c kohdan mukaisesti järjestettyjen tarkastusten tekemistä. He voivat erityisesti tarkastaa: a) b) hallinnollisten käytäntöjen yhdenmukaisuuden yhteisön sääntöjen kanssa, tarpeellisten perusteena olevien asiakirjojen olemassaolon ja niiden vastaavuuden rahastosta rahoitettujen toimien kanssa, c) edellytykset, joilla rahastosta rahoitetut toimet toteutetaan ja tarkastetaan. Komissio ilmoittaa tarkastuksesta hyvissä ajoin etukäteen jäsenvaltiolle, jota tarkastus koskee tai jonka alueella tarkastus tehdään. Sen jäsenvaltion virkamiehet, jota asia koskee, voivat osallistua näihin tarkastuksiin. 177 Komission pyynnöstä ja jäsenvaltion suostumuksella kyseisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset toteuttavat tässä asetuksessa tarkoitettuihin toimiin liittyvät tarkastukset ja selvitykset. Komission virkamiehet voivat osallistua niihin. Tarkastusmahdollisuuksien parantamiseksi komissio voi niiden jäsenvaltioiden suostumuksella, joita asia koskee, järjestää näiden jäsenvaltioiden hallintoviranomaisille mahdollisuuden osallistua tiettyihin tarkastuksiin tai selvityksiin. 3. Neuvosto antaa tarvittaessa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta tämän artiklan soveltamista koskevat yleiset säännöt. 10 artikla Komissio antaa joka vuosi ennen 1 päivää heinäkuuta Euroopan parlamentille ja neuvostolle rahoituskertomuksen rahaston hallinnosta kuluneen varainhoitovuoden aikana ja erityisesti rahaston menojen määrän kehityksestä ja laadusta sekä yhteisörahoituksen toteuttamisen edellytyksistä. 11 artikla Rahaston hallinnossa komissiota avustaa Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto - komitea, jäljempänä 'rahastokomitea', jäljempänä 12-15 artiklassa vahvistetuin edellytyksin. 12 artikla Komitea muodostuu jäsenvaltioiden ja komission edustajista. Kutakin jäsenvaltiota edustaa rahastokomiteassa enintään viisi virkamiestä. Rahastokomitean puheenjohtajana toimii komission edustaja. 178 13 artikla 1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, komitean puheenjohtaja vie asian rahastokomitean käsiteltäväksi omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä. 2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen. Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi. Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole rahastokomitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Siinä tapauksessa komissio voi lykätä päättämiensä toimenpiteiden soveltamista enintään yhdellä kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä. Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin yhden kuukauden kuluessa. 14 artikla 1. Rahastokomiteaa on kuultava: a) b) tapauksissa, joissa sen kuulemisesta on säädetty, komission tulevaa varainhoitovuotta koskevaan ennakkoarvioon ja tarvittaessa täydentäviin ennakkoarvioihin otettavien rahaston määrärahojen arvioimisesta, c) rahastoa koskevien neuvostolle esitettävien kertomusten luonnoksista. 2. Rahastokomitea voi käsitellä myös muita kysymyksiä, jotka puheenjohtaja saattaa sen käsiteltäväksi omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä. 179 Sille tiedotetaan säännöllisesti rahaston toiminnasta. 15 artikla Puheenjohtaja kutsuu rahastokomitean koolle. Komitean sihteerintehtävistä huolehtii komissio. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä. 16 artikla Kumotaan asetus (ETY) N:o 729/70. Viittaukset kumottuun asetukseen katsotaan viittauksiksi tähän asetukseen, ja niitä on luettava liitteessä olevan vastaavuustaulukon mukaisesti. 17 artikla Poistetaan neuvoston päätöksen 90/424/ETY 15 artiklan kolmas alakohta ja 40 artikla. 18 artikla Toimenpiteet, joilla helpotetaan siirtymistä asetuksessa (ETY) N:o 729/70 säädetyistä järjestelyistä tässä asetuksessa vahvistettuihin järjestelyihin, vahvistetaan 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 19 artikla Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen toteutettuihin menoihin. 180 Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja 181 Asetus (ETY) N:o 729/70 Tämä asetus 1 artiklan 1 kohta 1 artiklan 2 kohdan a ja b alakohta 1 artiklan 4 kohta 2 artiklan 1 kohta 2 artiklan 2 kohta 3 artiklan 1 kohta 3 artiklan 2 kohta 3 artiklan 3 kohta 4 artiklan l kohdan a alakohdan ensimmäinen alakohta 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan toinen alakohta 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan kolmas alakohta 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan ensimmäinen alakohta 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan toinen alakohta 4 artiklan 2 kohta 4 artiklan 3 kohta 4 artiklan 4 kohta 4 artiklan 5 kohdan ensimmäinen virke 4 artiklan 5 kohdan toinen virke 4 artiklan 6 kohta 5 artiklan 1 kohta 5 artiklan 2 kohdan a alakohta 5 artiklan 2 kohdan b alakohta 5 artiklan 2 kohdan c alakohta 5 a artikla 6 artikla 6 a artikla 6 b artikla 6 c artikla 7 artikla 8 artikla 9 artikla 10 artikla 11 artikla 12 artiklan 1 kohta 12 artiklan 2 kohta 13 artikla 14 artikla 15 artikla 16 artikla 1 artiklan 1 kohta 1 artiklan 2 kohdan a ja b alakohta 1 artiklan 4 kohta 2 artiklan 1 kohta 2 artiklan 3 kohta 2 artiklan 3 kohta 2 artiklan 3 kohta 4 artiklan 1 kohdan a alakohta 4 artiklan 2 kohta 4 artiklan 3 kohta 4 artiklan 1 kohdan b alakohta 4 artiklan 4 kohta 4 artiklan 5 kohta 4 artiklan 6 kohta 4 artiklan 7 kohta 5 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta 5 artiklan 2 kohta 4 artiklan 8 kohta ja 5 artiklan 3 kohta 6 artiklan 1 kohta 7 artiklan 2 kohta 7 artiklan 3 kohta 7 artiklan 4 kohta 8 artikla 9 artikla 10 artikla 11 artikla 12 artikla 13 artikla 14 artikla 15 artikla 182 Ehdotus Neuvoston asetus (EY) N;P 98/01 n (CNS) annettu yhteisen maatalouspolitiikan mukaisia suoran tuen järjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen1, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon3, sekä katsoo, että yhteisen maatalouspolitiikan eri tulotukijärjestelmiin sisältyville suorille tuille olisi vahvistettava joitakin yhteisiä edellytyksiä, kansallisten toimivaltaisten viranomaisten olisi maksettava yhteisön tukijärjestelmien mukaiset tuet täysimääräisesti tuensaajalle, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tässä asetuksessa säädettyjen tuen vähennysten soveltamista, jotta ympäristönäkökohdat voitaisiin paremmin integroida yhteisiin markkinajärjestelyihin, jäsenvaltioiden olisi sovellettava maatalousmaan ja -tuotannon kannalta tarkoituksenmukaisia ympäristötoimenpiteitä; jäsenvaltioiden olisi päätettävä seuraamuksista, joita sovelletaan pakollisten ympäristövaatimusten noudattamatta jättämisen yhteydessä, ja jäsenvaltioiden olisi voitava vähentää tukijärjestelmästä saatavia etuja tai jopa poistaa ne, jos kyseisiä ympäristövaatimuksia ei ole noudatettu; jäsenvaltioiden olisi toteuttavat tällaiset toimenpiteet, niiden estämättä kuitenkaan mahdollisuutta myöntää tukea vapaaehtoisille maatalouden ympäristösitoumuksille, 1 2 3 EYVLC EYVLC EYVLC 183 maatalouden työllisyystilanteen vakauttamiseksi ja siten maatalousväestön, mukaan lukien kaikki maataloudessa työskentelevät henkilöt, kohtuullisen elintason turvaamiseksi jäsenvaltioiden olisi voitava vähentää viljelijälle maksettavaa suoraa tukea silloin kun tämän tilalla käytetty työvoima jää erikseen määriteltäviä rajoja pienemmäksi; erityisesti maatalouden tuottavuuden säilyttämiseksi kyseiset vähennykset voivat kuitenkin olla enintään 20 prosenttia tuen kokonaismäärästä, jäsenvaltioiden olisi määriteltävä ympäristösyistä tai työvoiman riittämättömyydestä johtuvaa tuen vähentämistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt puolueettomin perustein; jäsenvaltioiden olisi voitava käyttää vähennyksistä saatuja määriä asetuksessa (EY) N:o. 4 säädettyyn maaseudun kehittämistukeen liittyviin täydentäviin maatalouden ympäristötoimenpiteisiin, suorille tuille olisi asetettava yläraja, jotta voidaan ottaa huomioon mittakaavaetuja vältetään liian suuren tuen myöntäminen yksittäiselle tuensaajalle; tällaisten rajojen soveltaminen ei saisi vaikeuttaa perustamissopimuksen 39 artiklan 1 kohdassa määrätyn, kohtuullisen elintason takaamista maatalousväestölle sekä markkinoiden vakauttamista koskevan tavoitteen saavuttamista; suoran tuen ylärajoja olisi sovellettava asteittain vähenevästi, yhteiset tukijärjestelmät voidaan joutua mukauttamaan markkinoiden kehitykseen lyhyen ajan kuluessa; tuensaajat eivät näin ollen voi olettaa tukiedellytysten pysyvän muuttumattomina, vaan heidän olisi valmistauduttava siihen, että järjestelmiä saatetaan tarkistaa markkinoiden kehityssuunnan mukaan, yhteisen maatalouspolitiikkaan mukaisiin tukijärjestelmiin sisältyy suora tulotuki erityisesti maatalousväestön kohtuullisen elintason turvaamiseksi; tämä tavoite liittyy läheisesti maaseutuympäristön säilyttämiseen, sillä sen toteuttaminen mahdollistaa todellisen ja vakaan maatoustoiminnan harjoittamisen; yhteisön varojen virheellisen kohdentamisen estämiseksi jäsenvaltioiden olisi sopivalla tavalla rajoitettava tuki koskemaan vain sellaisia viljelijöitä, jotka pystyvät puolueettomien ja todistettavien tietojen avulla osoittamaan, että heidän tuettu toimintansa on todellista ja vakaata, eikä sen ensisijaisena tavoitteena ole tuen saaminen, ja EY VL L 184 koska suorilla tuilla on merkittävät vaikutukset talousarvioon ja jotta nämä vaikutukset voitaisiin arvioida paremmin, yhteisön järjestelmiä olisi arvioitava tarkoituksenmukaisella tavalla, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Soveltamisala Tätä asetusta sovelletaan yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvien tukijärjestelmien mukaisesti viljelijöille myönnettäviin suoriin tukiin, jotka rahoitetaan kokonaan tai osittain EMOTR:n tukiosastosta, lukuun ottamatta asetuksessa (EY) N:o. [maaseudun kehittäminen] säädettyjä tukia (tukijärjestelmät). 2 artikla Täysimääräinen tuki Tukijärjestelmiin kuuluvat tuet maksetaan kokonaan tuensaajalle. 3 artikla Täydentävä ympäristöehto 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava käytössä olevan maatalousmaan ja kyseisen tuotannon erityistilanteen kannalta tarkoituksenmukaisiksi katsomansa ympäristötoimenpiteet. Näihin toimenpiteisiin voi sisältyä tuen myöntäminen maatalouden ympäristösitoumusten tekemistä vastaan sekä suoran tuen edellytyksenä olevia yleisiä pakollisia tai erityisiä ympäristövaatimuksia. 2. Jäsenvaltioiden on päätettävä seuraamuksista, joiden on oltava tarkoituksenmukaisia ja pakollisten ympäristövaatimusten noudattamatta jättämisestä aiheutuneiden ympäristövahinkojen vakavuuteen suhteutettuja. Jäsenvaltiot voivat säätää kyseisestä tukijärjestelmästä saatavien etujen vähentämisestä tai tarvittaessa poistamisesta, jos tällaisia erityisiä ympäristövaatimuksia ei ole noudatettu. 185 4 artikla Tuen mukauttaminen 3. Jäsenvaltiot voivat päättää vähentää määrää, joka myönnetään viljelijälle, jollei tätä kohtaa sovelleta ja ennen 6 artiklan soveltamista, tietyn kalenterivuoden osalta silloin kun tämän tilalla kyseisen vuoden aikana käytetty työvoima vuotuisina työpanosyksikköinä ilmaistuna jää alle jäsenvaltioiden erikseen määrittelemien rajojen. 'Vuotuisella työpanosyksiköllä' tarkoitetaan maatilalla koko kalenterivuoden ajan kokopäivätoimisesti työskentelevän aikuisen henkilön vuotuista kansallista tai alueellista keskimääräistä työaikaa. 4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden soveltamisesta viljelijälle aiheutuva tuen vähennys saa tiettynä kalenterivuonna olla enintään 20 prosenttia siitä tuen kokonaismäärästä, joka myönnettäisiin viljelijälle kyseisen kalenterivuoden osalta, jollei 1 kohtaa sovelleta. 5 artikla Yhteinen säännös 5. Jäsenvaltioiden on sovellettava 3 ja 4 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä tavalla, jolla varmistetaan viljelijöiden tasapuolinen kohtelu ja vältetään markkinoiden ja kilpailun vääristyminen. 6. Niiden määrien, jotka maksetaan jäsenvaltion viljelijöille tietyn kalenterivuoden osalta, jollei 3 ja 4 artiklaa sovelleta, ja mainittujen artiklojen soveltamisen jälkeen laskettujen määrien erotus on annettava kyseisten jäsenvaltioiden käyttöön 11 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti vahvistettavassa määräajassa yhteisön täydentävänä maatalouden ympäristötukena asetuksen (EY) N:o. [maaseudun kehittäminen] 20-22 artiklan mukaisesti. 186 6 artikla Yläraja Jos tuen kokonaismäärä, joka myönnetään viljelijälle tukijärjestelmien mukaisesti tietyn kalenterivuoden osalta, jollei tätä artiklaa sovelleta, on yli 100 000 ecua, vähennetään tästä määrästä: - 20 prosenttia osuudesta, joka on yli 100 000 ecua mutta enintään 200 000 ecua, ja - 25 prosenttia osuudesta, joka on yli 200 000 ecua. 7 artikla Tarkistus Tukijärjestelmiä sovelletaan tämän kuitenkaan rajoittamatta markkinoiden kehityssuunnan perusteella milloin tahansa tehtäviä mahdollisia tarkistuksia. 8 artikla Maksurajoitukset Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tukijärjestelmien tavoitteet huomioon ottaen sen varmistamiseksi, että tuesta saatava hyöty rajoitetaan koskemaan sellaisia viljelijöitä, jotka epäilyjen ilmetessä pystyvät osoittamaan kaikkea tuloja tuottavaa toimintaansa koskevien puolueettomien tietojen avulla ja erityisesti toiminnan oikeudellisten, taloudellisten, sosiaalisten ja maataloudellisten näkökohtien kannalta, ettei heidän tuetun toimintansa ensisijainen tavoite ole tuen saaminen. 9 artikla Arviointi Tukijärjestelmän mukaisen tuen tehokkuuden selvittämiseksi tukea on arvioitava, jotta sen vaikutukset tavoitteisiin sekä asianomaisiin markkinoihin voidaan määrittää. 187 10 artikla Tiedonanto komissiolle Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle yksityiskohtaiset tiedot tämän asetuksen soveltamiseksi toteutetuista toimenpiteistä. 11 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa: (a) 'viljelijällä' tarkoitetaan yksittäistä maataloustuottajaa, joka on luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö taikka luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden ryhmittymä riippumatta siitä, mikä on ryhmittymän ja sen jäsenien oikeudellinen asema kansallisessa lainsäädännössä, ja jonka tila sijaitsee yhteisön alueella (b) 'tilalla' tarkoitetaan kaikkia viljelijän johtamia, saman jäsenvaltion alueella sijaitsevia tuotantoyksiköitä (c) säädetään, että tietyn kalenterivuoden osalta suoritettaviin maksuihin sisältyy muiden kyseisenä kalenterivuonna alkavien kausien osalta suoritettavat maksut. 12 artikla Yksityiskohtaiset säännöt Komissio vahvistaa tämän asetuksen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, joihin sisältyy erityisesti: - luettelo 1 artiklassa tarkoitetuista tukijärjestelmistä - toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää 3,4 ja 6 artiklan säännösten kiertäminen, asetuksen (EY) N:o. [peltokasvit]. artiklassa tarkoitettua tai asetuksen (EY) N:o. [naudanliha] 39 artiklassa tai tarvittaessa muiden yhteisistä markkinajärjestelyistä annettujen asetusten vastaavissa artikloissa säädettyä menettelyä noudattaen. 188 13 artikla Voimaantulo Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2000. Tehty Neuvoston puolesta 189 EUROOPAN KOMISSIO Bryssel, 1998 YHTEISEN MAATALOUSPOLITIIKAN UUDISTUSTA KOSKEVIEN KOMISSION EHDOTUSTEN TALOUDELLISTEN VAIKUTUSTEN ARVIOINTI Agenda 2000 2000 - 2006 (Arviot perustuvat muiden kuin uudistuksen koskemien alojen alustaviin menoarvioihin vuonna 1999) Mo JOHDANTO Tämän asiakirjan kolmessa osassa arvioidaan EMOTR. n takuuosaston kokonaismenoja ajanjaksolla 2000-2006. Osassa A käsitellään uudistuksen jälkeiset kokonaismenot komission esityksen mukaan. Osassa B käsitellään vallitsevan tilanteen ylläpitämistä koskevat kokonaismenot. Osassa C käsitellään ehdotetun uudistuksen taloudelliset vaikutukset osan A ja osan B mukaisten kustannusten välisenä erona ilmaistuna. /1<H KOMISSION AGENDA 2000. SSA EHDOTTAMIEN 1 KOHDAN MUKAISTEN KOKONAISMENOJEN ARVIOINTI SISÄLTYY OSAAN A. Maatalouden menolinjaus Talousennusteiden viimeisimmän tarkistuksen ja edellisten vuosien tarkistusten mukaan menolinjaus kasvaa vuonna 1999 45 205 milj. ecuun verrattuna heinäkuun 1997 45 000 milj. ecun ennusteeseen. Jos vuotuinen kasvuvauhti pysyy 2,5 %:ssa ja deflaattori 2 %:ssa, maatalouden menolinjaus kasvaa seuraavasti: 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 milj. ecua (EU 15) 46940 48750 50630 52600 54650 56790 59020 Laajentumisen jälkeisessä menolinjauksessa otetaan huomioon uusien jäsenvaltioiden maksamat sokerimaksut. Lisäksi kokonaiskasvun arvioidaan nousevan 2,6 %:n vuosivauhtia kuuden uuden jäsenvaltion vaikutuksesta (5 %:n kasvu 4 %:n BKT- osuudella). milj. ecua (EU 21) 50940 52990 55120 57350 59680 Voimassa olevat I otsikon toimenpiteet EMOTR. n takuuosastoon kuuluvien toimenpiteiden, sellaisina kuin ne on suunniteltu tehty ennen yksityiskohtainen arviointi niiltä aloilta, joille on tehty erityisehdotus. Nämä alat ovat: peltokasvit, maitotuotteet, naudan-ja vasikanliha. kokonaiskustannuksista uudistuksen uudistusta, jälkeisistä on Määrällinen vaikutus perustuu PO VI:n huhtikuussa 1997 laatimien CAP 2000- asiakirjojen ennusteisiin tai päivitettyihin ennusteisiin. Ennusteissa käytetty dollarin ja ecun vaihtokurssi on 0,87. Myös muiden alojen, kuten sikojen ja siipikarjan, muiden kuin liitteeseen II kuuluvien tuotteiden ja tiettyjen tukijärjestelmien, välilliset taloudelliset vaikutukset on analysoitu. Muiden kuin uudistusta koskevien alojen lopullisten kustannuslaskelmien lähtökohtana on ollut varainhoitovuoden 1999 alustava menoarvio. Nämä menot on pidetty vakaina siinä määrin, että menojen muutokseen johtavia erityistekijöitä ei ole. Hedelmille rahoitusarviointia. ja vihanneksille on käytetty vuoden 1996 uudistuksen jälkeistä Tupakalle on käytetty viimeisimpään ehdotukseen kuuluvaa rahoitusselvitystä. Lampaan- ja vuohenlihalle on käytetty 3 300 ecua tonnilta olevaa markkinahintaa lopullisten rahoituskustannusten laskemiseksi. siei Kalastusalan menoarvion perusteena on olettamus markkinoiden lievästä taantumisesta vuonna 2000; se vaikuttaa talousarvioon varainhoitovuodesta 2001, jolloin otetaan käyttöön kalastustuotteiden markkinoiden tulevaisuudesta Euroopan unionissa annetussa komission lopullinen, 16. 12. 1997) kaavaillut uudet toimenpiteet. tiedonannossa (KOM(97)719 Tilien tarkastamista ja hyväksymistä, mikä normaalisti johtaa EMOTR:n tukiosaston nettotuloon, ei ole otettu huomioon. Liitännäistoimenpiteiden kustannukset kasvavat nykyisestä 2 620 miljoonasta ecusta 2 800 miljoonaan ecuun, kuten 15 päivältä heinäkuuta 1997 olevassa AGENDA 2000 - asiakirjassa (DOC/97/6) ennakoidaan. Kasvu heijastaa halua tehostaa ja edistää maatalouden ympäristötoimenpiteitä. Yksittäisille yrityksille maksettavia summia koskevan rahoituksen enimmäismäärien käyttöönoton arvioidaan asteittain johtavan 400 milj. ecun vuosittaisiin säästöihin, ja suurin vaikutus koskee peltokasvi- ja sekaviljelmiä. Laskelmat on tehty ecuina (B). Kokonaismenot 1 otsikon voimassa oleville miljoonaksi ecuksi vuonna 2006. toimenpiteille arvioidaan 46 460 Uudet toimenpiteet 1 otsikossa Eläinlääkintätoimenpiteiden, jotka nyt kuuluvat B2-510 lukuun, sisällyttämisen tähän lukuun odotetaan kasvattavan menoja 100 milj. eculla vuodessa. sekä aiheutuvien laajentumisesta rakennetoimenpiteiden Uusien kustannusten rahoitusarvionti vastaa 15 päivältä heinäkuuta 1997 olevan AGENDA 2000 -asiakirjan (DOC/97/6) lukuja. Kuitenkin 45 milj. ecun summa on lisätty kalastuslaivastojen uudelleenjärjestelyihin tavoite 2 -alueilla. Lähtökohtana olevaa 1 945 milj. ecun summaa vuodeksi 2000 on lisätty 2 % vuosittain, ja se nousee 2 190 milj. ecuun vuonna 2006. Eri toimenpiteiden erittely on suuntaa-antava, ja se perustuu aiempiin keskimääräisiin joustavampia politiikkansa jäsenvaltiot voivat olla kuluihin. Tulevaisuudessa määrittelyssä, ja eri toimenpiteiden suhteellinen painoarvo saattaa muuttua. Yhteisön tuesta maaseudun kehittämiselle tehdään rahoitussuunnitelma vuosittain. Käytännössä tällä estetään talousarvion ylittäminen maaseudun kehittämistoimenpiteiden osalta. Yhteisön jäsenyyttä edeltävä tuki hakijamaille on 500 milj. ecua vuoden 1997 hintoina, kuten 15 päivältä heinäkuuta 1997 olevassa AGENDA 2000 -asiakirjassa (DOC/97/6) ennakoidaan, mikä vastaa 530 milj. ecua vuonna 2000, ja nousee 600 milj. ecuun vuonna 2006 2 %:n inflaatiotasolla. Laajentumisen arvioidut kustannukset (lukuun ottamatta jäsenyyttä edeltävää tukea) on säilytetty samalla tasolla kuin 15 päivältä heinäkuuta 1997 olevassa AGENDA 2000 - asiakirjassa (DOC/97/6) eli +1 700 milj. ecuna vuonna 2002, mikä nousee +3 900 milj. ecuun vuonna 2006. 4te Kokonaismenot Kokonaismenojen 1 otsikon toimenpiteille, sellaisina kuin ne on määritelty uudistuksen jälkeen, on arvioitu nousevan 49 350 milj. ecuun 15 jäsenvaltion EU:n osalta vuonna 2006, mistä jää 9 670 milj. ecun marginaali maatalouden menolinjauksessa (EU 15). Kokonaismenot 21 jäsenvaltion EU:lle arvioidaan 53 250 milj. ecuksi, josta jää EU 21 - menolinjaukseen 6 430 milj. ecun marginaali. OSASSA B ARVIOIDAAN VALLITSEVAN TILAN YLLÄPITÄMISEN KOKONAISMENOT. Kuten osassa A, muiden kuin uudistukseen kuuluvien tuotteiden menot perustuvat ensisijaisesti varainhoitovuoden 1999 alustavaan menoarvioon. Nämä menot on pidetty vakaina siinä määrin, että ei ole erityistekijöitä, jotka johtaisivat menojen muutokseen. Peltokasvien, maitotuotteiden sekä naudan- ja vasikanlihan menot on arvioitu soveltamalla nykyistä hintatasoa määrällisiin ennusteisiin ja hintaennusteisiin DOC/97/6 -asiakirjassa tai päivitetyissä ennusteissa. Jos oletetaan vallitsevan tilanteen säilyvän, kokonaismenot olisivat 43 315 milj. ecua, josta jää menolinjaukseen 15 705 milj. ecun marginaali vuonna 2006. OSASSA C ESITETÄÄN EHDOTETUN UUDISTUKSEN TALOUDELLISET VAIKUTUKSET. Ehdotetun uudistuksen arvioidut taloudelliset vaikutukset aiheuttavat 3 145 milj. ecua lisää kuluja vuonna 2006 nykyään 1 otsikkoon kuuluvilla aloilla. Tiettyjen eläinlääkintäalan toimenpiteiden mukaan ottaminen lisää kuluja 100 milj. eculla. Muut kuin tavoitteen 1 mukaiset rakennetoimenpiteet lisäävät kuluja vielä 2 190 milj. eculla. Kun mukaan otetaan jäsenyyttä edeltävä 600 milj. ecun tuki, 1 otsikon kokonaismenojen arvioidaan 15 jäsenvaltion EU:n osalta nousevan 6 035 milj. ecua vuonna 2006. Laajentumisen arvioidut 3 900 milj. ecun taloudelliset vaikutukset vuonna 2006 johtaisivat 1 otsikon menojen kokonaislisäykseen 9 935 milj. eculla vuonna 2006 21 jäsenvaltion EU:ssa. AM YKSITTÄISET ALAT Peltokasvit Ehdotukset Interventiohinta Viljojen interventiohintaa ehdotetaan alennettavaksi kerralla 20 % markkinointivuodesta 2000/2001, jolloin se laskisi 119,19 ecusta tonnilta 95,35 ecuun tonnilta 1 päivänä heinäkuuta 2000. Myös kuukausikorotusten, jotka on nykyisellään vahvistettu 1,0 ecuksi tonnilta, poistamista ehdotetaan. Pinta-alatuet Ehdotetut muutokset ovat seuraavanlaisia: - Viljoille, öljysiemenille, muille kuin kuitupellavan siemenille ja kesannoinnille yhtenäinen perusmäärä 66 ecua tonnilta (nykyiset määrät ovat 54,34 ecua tonnilta viljoille, 68,38 ecua tonnilta kesannoinnille, 105,1 ecua tonnilta pellavansiemenille, ja öljysiementen tuki keskimääräiseen markkinointivuodeksi 1997/98 on 450 ecua hehtaarilta). maailmanmarkkinahintaan liittyvä - Valkuaiskasveille ehdotettu perusmäärä on 72,5 ecua (nykyinen määrä on 78,49 ecua tonnilta). Pinta-alatuet lasketaan kertomalla perusmäärä tonnilta viljojen keskisadolla. Kesannointimäärä Kesannoinnin perusmäärä ehdotetaan vahvistettavaksi 0 %:iin. Maksuaika Maksut maksetaan sadonkorjuuta seuraavan 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän maaliskuuta välisenä aikana. Vallitsevaa tilannetta koskevat tärkeimmät oletukset Vallitsevassa tilanteessa nykyisen 119,19 ecua tonnilta olevan interventiohinnan sekä nykyisten kuukausikorotusten katsotaan säilyvän muuttumattomina. Pinta-alatukien perusmäärät säilytetään niiden nykyisellä tasolla koko kuuden vuoden jakson aikana, ja aiemmat keskimääräiset sadot, joille maksut perustuvat, ovat markkinointivuoden 1997/98 maksuihin käytettyjä satoja. Neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1765/92 vahvistettu 17,5 %:n kesannointimäärä säilytetään koko kuuden vuoden ajan. AW Peltokasvijärjestelmän mukaista käytettävissä olevaa koko perusalaa (53,5 milj. hehtaaria) oletetaan viljeltävän, ja siitä hieman alle miljoonan hehtaarin oletetaan olevan rehuviljelmiä. Viljellyt alat jaetaan eri peltokasvien kesken vuotta 1999 koskevien ennusteiden mukaisesti. Kokonaisviljelyala ja sen jakautuminen pysyy samanlaisena koko jakson 1999-2005. Viljasadot nousevat 5,40 tonnista hehtaarilta 5,89 hehtaariin tonnilta vuonna 2005. Viljojen kokonaisbruttotuotanto nousee 214 miljoonaan tonniin vuonna 2005 (195 milj. tonnia vuonna 1999). Koko jaksolla on käytetty arvioitua keskimääräistä maailmanmarkkinahintaa. Vehnälle se on 145 dollaria tonnilta, rehuviljalle 113 dollaria tonnilta ja öljy siemenille 260 dollaria tonnilta. Vienti säilytetään GATT-sopimuksen enimmäismäärien tasolla. fnterventiovarastot kasvavat kuuden vuoden aikana enimmäismääränsä 72,5 milj. tonnia vuonna 2005. ja saavuttavat teoreettisen Uudistuksen vaikutus Alat ja viljojen tase Kesannointia koskevan perusmäärän vähentäminen 17,5 %:sta 0 %:iin tuo 4 103 000 hehtaaria takaisin tuotantokäyttöön, ja arviolta 3 000 000 hehtaaria säilyy vapaaehtoisena kesantona. Takaisin viljelykäyttöön otetun alan (3 337 500 hehtaaria, josta 70 000 säilörehulle) vaikutus viljantuotantoon on noin 18 milj. tonnin vuosittainen kasvu. Tämä ylimääräinen tuotanto jakautuu vehnän ja rehuviljan kesken siten, että noin 10 milj. tonnia on vehnää ja 8 milj. tonnia rehuviljaa. ilman vientitukea. (Vapaalle viennille ei ole määrällisiä Interventiohinnan ehdotetun alennuksen oletetaan aiheuttavan sen, että Euroopan unioni voi viedä vehnää tai rahoituksellisia perustuvat löytyy menekkiä laskelmat vahvistavat vientimarkkinoilla. Tämä on syy siihen, miksi vehnän vientimäärät ovat uudistuksen jälkeen kasvaneet yli GATT-rajoitusten noin 30 milj. tonniin vuodessa. tämän. Ylimääräiselle vehnäntuotannolle rajoituksia). Maailmanmarkkinahintojen ennusteisiin Rehuviljan maailmanmarkkinahintojen tilanteen oletetaan edellyttävän vientituen maksamista. enimmäismäärissä, vientimäärät GATT:in pysyvät koska Kun nämä tekijät otetaan huomioon, uudistuksen tuloksena olisi arviolta hieman alle 25 milj. tonnin interventiovarastot vuonna 2005. Hinnat ja pinta-alatuet 4% Interventiohinnan alentuminen vaikuttaa välittömästi vientitukien määrään. Se vähentää vehnän vientituen nollaan arvioidusta 7,5 ecusta tonnilta vallitsevassa tilanteessa. Ehdotetun uudistuksen myötä pinta-alatukia yksinkertaistettaisiin perusteellisesti. Kaikki peltokasvit (lukuun ottamatta valkuaiskasveja) saavat yhtenäistä 66 ecua tonnilta olevaa perustukea, joka kerrotaan viljasadon määrällä. Laskelmat perustuvat Euroopan unionissa markkinointivuonna 1997/98 käytettyyn 4,86 tonnia hehtaarilta olevaan keskimääräiseen maksettuun satoon. Tästä saadaan 321 ecua hehtaarilta oleva keskimääräinen pinta- alatuki (352 ecua hehtaarilta valkuaiskasveille). Vaikutus talousarvioon Pinta-alatukien kustannukset nousisivat 16 870 milj. ecusta 18 500 milj. ecuun uudistuksen jälkeen. Uudistus aiheuttaisi huomattavat säästöt ja vientitukiin. Vallitsevassa tilanteessa näiden kustannusten arvioidaan nousevan 2 100 milj. ecuun, vaikka niille on varattu 550 milj. ecua uudistuksen viimeisenä vuonna. interventiokustannuksiin Uudistuksen vaikutus tärkkelyksen tuotantotukien kustannuksiin olisi 95 milj. ecua, koska tuotantotuki alenisi maailmanmarkkinahintojen ja Euroopan unionin hintojen suhteen muutoksen vuoksi. Vuoteen 2006 mennessä peltokasveja koskevan luvun kokonaiskustannukset arvioidaan 19 250 milj. ecuksi, ja uudistuksen arvioidaan tuovan 30 milj. ecun säästöt vuonna 2006. Vaikutukset muihin lukuihin Viljahintojen alennuksen odotetaan johtavan sianlihan, kananmunien ja siipikarjanlihan ja viljojen vientitukien poistumiseen muiden kuin liitteeseen II kuuluvien tuotteiden osalta. Sianlihalle on varattu alustava 40 milj. ecun summa yksityiseen varastointiin ja poikkeuksellisiin tukitoimenpiteisiin (sikarutto) liittyvien mahdollisten kustannusten kattamiseksi. Vaikutukset lukuun 18 (POSEI) arvioidaan -10 milj. ecuksi, lukuun 30 lukuun 31 liitteeseen (muut kuin (elintarvikeapuohjelmat) -13 milj. ecuksi. -53 milj. ecuksi II kuuluvat tuotteet) ja AQ> MAITO JA MAITOTUOTTEET Ehdotukset Interventiohintoja ehdotetaan alennettaviksi 15 % neljän vuoden aikana 1 päivästä heinäkuuta 2000 alkaen, mikä alentaisi voin interventiohintaa 3 282 ecusta tonnilta 2 789,7 ecuun tonnilta vuonna 2006 ja rasvattoman maitojauheen interventiohintaa 2 055,2 ecusta tonnilta 1 746,9 ecuun tonnilta vuonna 2006. Maidon ohjehinta alenee 309,8 ecusta tonnilta 257,2 ecuun tonnilta. Hinnanalennukseen liittyy 215 ecua eläimeltä (EU:n keskiarvo) olevan tämän palkkion naudanlihaosuus (70 ecua) rahoitetaan naudanlihaa koskevasta luvusta, mistä jää keskimäärin 145 ecua eläimeltä oleva summa talousarvion maitoalaa koskevaan lukuun. Osa suorasta tuesta (100 ecua) maksetaan yhteisten perusteiden ja osa (keskimäärin 45 ecua) kansallisten perusteiden mukaisesti, mutta tämä ei vaikuta kuitenkaan kokonaismenoihin. Palkkioyksiköiden kokonaismäärä vastaa tämänhetkistä maitokiintiön tasoa jaettuna EU:n keskimääräisellä 5,8 tonnia eläimeltä olevalla tuotoksella vuonna 2000. lypsylehmäpalkkion käyttöönotto, ja Edellä mainittuihin toimenpiteisiin liittyy maitokiintiön asteittainen lisääminen 2 %:lla neljän vuoden aikana 1 päivästä huhtikuuta 2000 alkaen. Suurempi kiintiö jaetaan vuoristoisten ja pohjoisten alueiden (1 %) sekä nuorten viljelijöiden (1 %) kesken. Määrälliset vaikutukset Hinnanalennuksen arvioidaan johtavan kasvaneeseen juuston vientiin ilman tukea (+100 000 tonnia jakson loppuun mennessä), suurempaan voin (+48 000 tonnia) sekä juuston rasvattoman maitojauheen tuotantoon. ja alhaisempaan voin ja tonnia) kulutukseen (+300 000 johtavan myös Sen arvioidaan tuen huomattavaan vähenemiseen. Tämän vaikutuksen pitäisi mahdollistaa maitokiintiön lisäämisen 2 %:lla, mikä vastaa 2,3 milj. tonnia. Maidontuotannon kasvu johtaisi voin tuotannon 116 000 tonnin ja rasvattoman maitojauheen tuotannon 214 000 tonnin kasvuun jakson loppuun mennessä. rasvattomalle maitojauheelle maksettavan Voin interventiovaraston arvioidaan poistuvan vuoteen 2001 mennessä ja rasvattoman maitojauheen interventiovaraston vuoteen 2005 mennessä. Ilman uudistusta rasvattoman maitojauheen interventiovarastojen olisi arvioitu kasvavan 200 000 tonniin vuoteen 2006 mennessä. Hinnat ja suorat tuet Tukitason alentaminen johtaa vientitukien ja sisäisten tukien alenemiseen. Sisäisen ja ulkoisen hinnan välisen eron huomattava pieneneminen johtaa kasvaneeseen juuston ja mahdollisesti myös rasvattoman maitojauheen vientiin ilman vientitukia. AQÎ Laskelmissa on ennustettu voille 1 600 dollarin maailmanmarkkinahintaa, joka vastaa 1 390 ecua tonnilta, ja rasvattomalle maitojauheelle 1 950 dollarin hintaa, joka vastaa 1 700 ecua tonnilta. Mikäli rasvattoman maitojauheen hintakehitys on suotuisaa, mikä mahdollistaa rasvattoman rasvattoman maitojauheen maitojauheen interventiovarastot voivat pienentyä nopeammin. poistamisen, vientituen Voin ja rasvattoman maitojauheen markkinoilta poistamista koskevien sisäisten toimenpiteiden tukien arvioidaan alenevan hintojen alennusta vastaavin määrin. Vaikutus talousarvioon Lypsylehmistä maksettavien talousarviomenoihin. Vuoteen kokonaiskustannukset arvioidaan 4 550 milj. ecuksi. suorien tukien käyttöönotto 2006 mennessä maitoalaa johtaa kasvaneisiin luvun koskevan Maitoalan uudistuksella arvioidaan olevan +1900 miljoonan kokonaisvaikutus talousarvioon vuonna 2006. Vaikutukset muihin lukuihin Maitohintojen alentamisella on -8 milj. ecun taloudellinen vaikutus lukuun 25 (POSEI) vuonna 2006, -69 milj. ecun vaikutus lukuun 30 (vientituet muille kuin lukuun II kuuluvat tuotteet) ja -37 milj. ecun vaikutus lukuun 31 (elintarvikeapuohjelmat). Luvun 30 menojen vähenemisen pitäisi mahdollistaa WTO:n rahoitusta koskevan enimmäismäärän noudattamisvaikeuksien ratkaisemisen niiden tuotteiden osalta, joihin on lisätty valmistusaineita. /IQQ NAUDAN- JA VASIKANLIHA Ehdotukset Virallisia hintoja ehdotetaan alennettavaksi 30 % kolmen vuoden aikana vuoden 2000 liittyisi emolehmien, sonnien ja härkien palkkioiden heinäkuusta alkaen, mihin asteittainen nouseminen lihapalkkion asteittainen käyttöönotto emolehmille tarkistettujen yksittäisten tai alueellisten enimmäismäärien mukaisesti. Teoreettiset kokonaispalkkiot ovat 310 ecua eläimeltä sonneille, mikä maksetaan kerran niiden elinaikana, 232 ecua härille, mikä maksetaan kaksi kertaa niiden elinaikana, 215 ecua eläimeltä emolehmille vuosittain ja 70 ecua eläimeltä lypsylehmille vuosittain. ja Peruspalkkio on (vuoden 2002 taso) 180 ecua emolehmille, 220 ecua sonneille, 170 ecua härille ja 35 ecua lypsylehmille. Perusmäärä vastaa ennen uudistusta voimassa ollutta tuen tasoa korotettuna 50 % kokonaispalkkioiden lisäyksestä. Jäljelle jäävä 50 % lisäyksestä jaetaan jäsenvaltioille niiden tuotanto-osuuden mukaan, jotta jäsenvaltiot voivat jakaa määrät tietyissä rajoissa ja tiettyjen yhteisten sääntöjen mukaan. Emolehmien yksittäiset kiintiöt ehdotetaan vahvistettaviksi vuodesta 2000 eteenpäin vuoden 1995 tai 1996 maksujen tasolle lisättynä 3 %:lla, mikä johtaa yhteensä arviolta 10,285 milj. eläimeen (lukuun ottamatta Ranskan merentakaisten departementtien erityisiä enimmäismääriä ja Portugalin laajaperäistämisohjelmaa). Urospuolisten eläinten vuoden 1997-1998 enimmäismäärät ehdotetaan säilytettäviksi korotettuna 57 000 eläimellä Espanjan ja Portugalin osalta (vuodesta 1997), mikä johtaa yhteensä 9,095 milj. eläimeen vuodesta 2000 alkaen (lukuun ottamatta Ranskan merentakaisten Portugalin erityisiä laajaperäistämisohjelmaa). enimmäismääriä departementtien ja Emolehmien lisäpalkkiot, jotka osarahoitetaan nyt EMOTR:sta tietyillä alueilla (tavoite 1 ja Belgia), poistetaan (-90 milj. ecua vuodessa). Myös vasikoiden prosessointijärjestelmä poistetaan. Laajaperäistämispalkkion seuraa laajaperäistämisohjelmassa olevia eläimiä koskevan palkkion nouseminen 100 ecuun eläimeltä. Ehdotetun lisäyksen arvioidaan olevan talousarviovaikutuksiltaan neutraali, koska pienempi määrä eläimiä on oikeutettu palkkioon. saamisperusteita tehostetaan, mistä Myös julkisen intervention poistamista ehdotetaan 1 päivästä heinäkuuta 2002, ja se korvattaisiin yksityisellä varastoinnilla. Määrälliset vaikutukset Hinnanalennuksen arvioidaan asteittain johtavan kulutuksen kasvuun 200 000 tonnia vuosittain sekä vientiin uusille markkinoille ilman vientitukia vuosittain 200 000 tonniin asteittain kasvavan määrän osalta. Interventiovarastojen oletetaan siten poistuvan vuoteen 2006 mennessä, verrattuna varastojen kasvuun, joka saavuttaisi 1,6 milj. tonnia vuonna 2006, jos vallitseva tilanne säilyisi. Zoo Hinnat Vientitukien Vientitukien maailmanmarkkinahintaa. tason arvioidaan laskemisessa on käytetty laskevan määrällä, teoreettista 1 800 ecua joka vastaa hinnanalennusta. tonnilta olevaa Interventiohinta poistetaan vuodesta 2002 alkaen, yksityisellä varastoinnilla. jolloin interventio korvataan Vaikutus talousarvioon Naudanlihaa koskevan talousarvion osuuden arvioidaan nousevan 7 930 milj. ecuun, mikä vastaa +1 990 milj. ecun lisäystä verrattuna nykyisen järjestelmän jatkumiseen. Lisäys johtuu suorien tukien maksamisesta eikä vientituista ja interventiovarastoinnista. Vaikutukset muihin lukuihin Naudanlihan hintojen alentamisella on -19 milj. ecun taloudellinen vaikutus lukuun 25 (POSEI) ja -27 milj. ecun vaikutus lukuun 31 (elintarvikeapuohjelmat). 2r1 MAASEUDUN KEHITTÄMINEN Maaseudun kehittämistoimenpiteet koskevat: - tukea maatalousalan rakennemuutokselle (investoinnit maatalousyrityksiin, nuorille viljelijöille, koulutus, varhaiseläkkeet); tuet - tukea maanviljelylle epäsuotuisilla alueilla (luonnonhaittakorvaukset); - maksuja maatalouden ympäristötoimille; - investointitukea jalostus- ja markkinointivälineille ja -tiloille; - tukea metsätaloudelle; - toimenpiteitä maaseudun edistämiseksi. toimintojen monipuolistamisen ja mukauttamisen liri toimenpiteissä otetaan huomioon voimassa oleva lainsäädäntö suurimmalta osaltaan, ja toimenpiteitä on joiltakin osin yksinkertaistettu merkittävästi: - Neuvoston asetuksessa annetaan ainoastaan tukikelpoisuutta koskevat tärkeimmät perusteet, mikä lisää joustavuutta ja läheisyysperiaatteen noudattamismahdollisuutta. Yksityiskohdat sisällytetään komission hyväksymiin ohjelmiin. - Epäsuotuisien alueiden tukea muutetaan ympäristönsuojelua koskevien tavoitteiden sisällyttämiseksi siihen ja vähäisin tuotantopanoksin toimivien viljelyjärjestelmien edistämiseksi. Tuki vahvistetaan pinta-alaperusteiseksi. EMOTR:n tukiosastosta rahoitetaan: - Vuoden 1992 liitännäistoimenpiteet (maatalouden ympäristötoimet, metsitys, varhaiseläkkeet) sekä epäsuotuisien alueiden tukijärjestelmä koko unionissa; - jäljellä olevat maaseudun kehittämistoimenpiteet muualla kuin tavoite 1 -alueilla. EMOTR:n tukiosastosta rahoitetaan myös: - kalastuslaivastojen uudelleenjärjestelyjä koskevat liitännäistoimenpiteet niillä tavoite 2 -alueilla, jotka eivät kuulu tavoite 2:n ohjelmiin, sekä kaikki kalastusalan rakennetoimenpiteet muualla kuin tavoite 1 ja 2 -alueilla. Nuorille viljelijöille maksettavan kertapalkkion (25 000 ecua) ja luopujille maksettavan varhaiseläketuen (15 000 ecua vuodessa) enimmäismääriä on korotettu. Epäsuotuisien alueiden luonnonhaittakorvausten vähimmäistukea on korotettu 40 ecuun hehtaarilta tehottomien maksujen välttämiseksi. Lisäksi keskimääräinen myönnetty määrä saa olla enintään 200 ecua hehtaarilta. Maatalouden ympäristötoimenpiteiden vuosittaisia enimmäismääriä on yksinkertaistettu säilyttämällä vain kolme kategoriaa: yksivuotiset kasvit (600 ecua hehtaarilta), monivuotiset kasvit (900 ecua hehtaarilta) ja muu maankäyttö (300 ecua hehtaarilta). 3oh Enimmäismäärien muutosten ei arvioida johtavan suoraan menojen kasvuun, toisaalta sen vuoksi, että useimmat jäsenvaltiot eivät yllä enimmäismääriin ja toisaalta sen vuoksi, että komissio maaseudun kehittämistoimenpiteille. Maaseudun kehittämisohjelmat ja niiden muutokset on myös hyväksytettävä komissiossa. kokonaismäärärahat jäsenvaltioiden määrittää Kalastusalan rakennetoimenpiteiden enimmäismäärä tavoite 2 -alueilla on 45 milj. ecua vuodessa ja muilla kuin tavoite 1 ja 2 -alueilla 80 milj. ecua vuodessa. 1992 Vuoden ympäristötoimet, metsitys, varhaiseläkkeet) rahoitetaan jo EMOTR:n tukiosastosta ja jaksolle 2000-2006 on varattu 2 800 miljoonan ecun vuosittainen määrä. liitännäistoimenpiteet (maatalouden Muiden maatalouden kehittämistoimenpiteiden arviot on tehty ohjelmakautena 1994-99 käytettävissä olleiden määrien perusteella muualla kuin ja epäsuotuisien alueiden osalta tavoite 1 -alueilla. tavoite 1 -alueilla Uusien maatalouden kehittämistoimenpiteiden rahoitusarvio vastaa AGENDA 2000:een sisällytettyjä lukuja. Lähtökohtana oleva summa on 1. 900 milj. ecua vuonna 2000, ja siihen lisätään 45 milj. ecua kalastusalan toimenpiteille niille tavoite 2 -alueille, joita ei ole sisällytetty AGENDA 2000:een. «2oi OSA A: YHTEENVETO UUDISTUKSEN JÄLKEISISTÄ KUSTANNUKSISTA M ARVIO EMOTR:N KOKONAISMENOISTA 2000-2006 (UUDISTUKSEN JÄLKEEN) EMOTR:n menot milj. ecuina 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 B1-10 peltokasvit B1-11 sokeri B1-l2oliivioljy B1-13 kuivatut rehut B1-14 kuitukasvit B1-15 hedelmat ja vihannekset B1-16 viini B1-17tupakka B1-18 muut vihannesalat B1-20 maito ja maitotuotteet B1-21 naudan-ja vasikanliha B1 -22 lampaan- ja vuohenliha B1-23 sianliha B1-24 kananmunat ja siipikarja B1-25 muut elSintuotteita koskevat toimet B1-26 kalastusalan tuotteet B1-30 muiden kuin liitteeseen II kuuluvien tuotteiden B1-31 elintarvikeapuohjelmat B1-36 valvontatoimet B1-37 tilien hyvSksyminen ja tarkastaminen B1-38 menekinedistSminen yhteensa B1-50 liitannSistoimenpiteet yhteensä 16. 850 1. 760 2. 340 390 850 1. 940 800 1. 020 430 2. 780 4. 700 1. 940 190 100 130 50 475 380 50 19. 120 1. 760 2. 340 390 850 1. 930 800 1. 020 420 3. 180 5. 730 1. 940 40 0 120 70 340 350 50 100 37. 275 2. 800 40. 075 100 40. 550 2. 800 43. 350 19. 170 1. 760 2. 340 390 850 1. 910 800 1. 020 420 3. 630 7. 120 1. 940 40 0 110 70 330 330 50 100 42. 380 2. 800 45. 180 19. 220 1. 760 2. 340 390 850 1. 910 800 1. 020 420 4. 060 8. 230 1. 940 40 0 110 70 310 310 50 100 43. 930 2. 800 46. 730 19. 250 1. 760 2. 340 390 850 1. 910 800 1. 020 420 4. 500 7. 960 1. 940 40 0 100 70 290 300 50 100 44. 090 2. 800 46. 890 19. 260 1. 760 2. 340 390 850 1. 890 800 1. 020 420 4. 520 7. 900 1. 940 40 0 100 70 290 300 50 100 44. 040 2. 800 46. 840 19. 250 1. 760 2. 340 390 850 1. 890 800 1. 020 420 4. 550 7. 930 1. 940 40 0 100 40 290 300 50 100 44. 060 2. 800 46. 860 enimmäismäärien vaikutus yksittäisiin maksuihin -250 -325 -400 -400 -400 -400 voimassa oleva CAP yhteensä 40. 075 43. 100 44. 855 46. 330 46. 490 46. 440 46. 460 EMOTRn takuuosastosta rahoitettavat uudet toimenpiteet Eläinlääkintätoimenpiteet B2-510 tavoite 1 -alueella olevat 5a -tyypin Rakennetoimenpiteet luonnonhaittakorvaus, epäsuotuisat alueet muualla kuin toimenpiteet, joista kalastusta muualla kuin tavoite 1 -alueella olevat 5b -tyypin toimenpiteet yhteensä Laajentuminen Jäsenyyttä edeltävä tuki 100 100 100 100 100 100 100 750 645 125 550 770 660 130 560 790 670 130 570 810 680 130 580 830 690 140 590 850 700 140 600 870 710 140 610 1. 945 1. 990 2. 030 2. 070 2. 110 2. 150 2. 190 530 540 550 560 570 590 600 YHTEENSA EU-15 42. 650 45. 730 47. 535 49. 060 49. 270 49. 280 49. 350 PAIVITETTY MENOLINJAUS EU-15 46. 940 48. 750 50. 630 52. 600 54. 650 56. 790 59. 020 MARGINAALI EU-15 4. 290 3. 020 3. 095 3. 540 5. 380 7. 510 9. 670 Laajentuminen CAP-markkinointitoimenpiteet maaseudun toimenpiteet ja liitännäistoimenpiteet yhteensä EU-6 1. 100 600 1. 700 1. 200 1. 000 2. 200 1. 200 1. 500 2. 700 1. 300 2. 000 3. 300 1. 400 2. 500 3. 900 YHTEENSA EU-21 49. 235 51. 260 51. 970 52. 580 53. 250 PAIVITETTY MENOLINJAUS EU-21 50. 940 52. 990 55. 120 57. 350 59. 680 MARGINAALI EU-21 1. 705 1. 730 3. 150 4. 770 6. 430 2oS OSA B: YHTEENVETO KUSTANNUKSISTA ILMAN UUDISTUSTA u ARVIO EMOTRiN KOKONAISMENOISTA 2000-2006 (VALLITSEVA TILANNE) 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 B1-10 peltokasvit B1-11 sokeri B1-12 oliivieijy B1-13kuivatut rehut B1-14kuitukasvit B1 -15 hedelmat ja vihannekset B1-16 viini B1-17tup4akka B1-18 muut vihannesalat B1-20 maito ja maitotuotteet B1-21 naudan-ja vasikanliha B1-22 lampaan-ja vuohenliha B1-23sianliha B1-24 kananmunat ja siipikarja B1-25 muut eiaintuotteita koskevat toimet B1-26 kalastusalan tuotteet B1-30 muiden kuin liitteeseen II kuuluvien tuotteiden B1-31 elintarvikeapuohjelmat B1-36 valvontatoimet B1-37 tilien hyvaksyminen ja tarkastaminen B1-38 menekinedistaminen yhteensa B1-50 liitannaistoimenpiteet yhteensa 17. 940 1. 760 2. 340 390 850 1. 940 800 1. 020 430 2. 780 4. 700 1. 940 190 100 130 50 475 380 50 100 38. 365 2. 620 40. 985 18. 070 1. 760 2. 340 390 850 1. 930 800 1. 020 430 2. 770 4. 930 1. 940 190 100 130 70 415 380 50 100 38. 665 2. 620 41. 285 18. 240 1. 760 2. 340 390 850 1. 910 800 1. 020 430 2. 770 5. 780 1. 940 190 100 130 70 415 380 50 100 39. 665 2. 620 42. 285 18. 450 1. 760 2. 340 390 850 1. 910 800 1. 020 430 2. 740 6. 480 1. 940 190 100 130 70 415 380 50 100 40. 545 2. 620 43. 165 18. 690 1. 760 2. 340 390 850 1. 910 800 1. 020 430 2. 710 6. 130 1. 940 190 100 130 70 415 380 50 100 40. 405 2. 620 43. 025 18. 960 1. 760 2. 340 390 850 1. 890 800 1. 020 430 2. 680 5. 940 1. 940 190 100 130 70. 415 380 50 19. 280 1. 760 2. 340 390 850 1. 890 800 1. 020 430 2. 650 5. 940 1. 940 190 100 130 40 415 380 50 100 40. 435 2. 620 43. 055 100 40. 695 2. 620 43. 315 voimassa oleva CAP yhteensä 40. 985 41. 285 42. 285 43. 165 43. 025 43. 055 43. 315 PÄIVITETTY MENOLINJAUS EU-15 46. 940 48. 750 50. 630 52. 600 54. 650 56. 790 59. 020 MARGINAALI 5. 955 7. 465 8. 345 9. 435 11. 625 13. 735 15. 705 4»? OSA C: YHTEENVETO UUDISTUKSEN TALOUDELLISISTA VAIKUTUKSISTA lei UUDISTUKSEN TALOUDELLISET VAIKUTUKSET 2000-2006 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 BMOpeltokasvit B1-11 sokeri B1-12 oliiviOljy B1-13 kuivatut rehut B1-14 kuitukasvit B1-15 hedelmat ja vihannekset B1-16 viini B1-17 tupakka B1-18 muut vihannesalat B1-20 maito ja maitotuotteet B1-21 naudan-ja vasikanliha B1-22 lampaan-ja vuohenliha B1-23 sianliha B1-24 kananmunat ja siipikarja B1-25 muut eiaintuotteita koskevat toimet B1-26 kalastusalan tuotteet B1-30muiden kuin liitteeseen II kuuluvien tuotteiden tuet B1-31 elintarvikeapuohjelmat B1-36 valvontatoimet B1-37 tilien hyvaksyminen ja tarkastaminen B1-38 menekinedistaminen yhteensa B1-50 liitannaistoimenpiteet yhteensa -1. 090 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 -1. 090 180 -910 1. 050 0 0 0 0 0 0 0 -10 410 800 0 -150 -100 -10 0 -75 -30 0 0 0 1. 885 180 2. 065 930 0 0 0 0 0 0 0 -10 860 1. 340 0 -150 -100 -20 0 -85 -50 0 0 0 2. 715 180 2. 895 770 0 0 0 0 0 0 0 -10 1. 320 1. 750 0 -150 -100 -20 0 -105 -70 0 0 0 3. 385 180 3. 565 560 0 0 0 0 0 0 0 -10 1. 790 1. 830 0 -150 -100 -30 0 -125 -80 0 0 0 3. 685 180 3. 865 300 0 0 0 0 0 0 0 -10 1. 840 1. 960 0 -150 -100 -30 0 -125 -80 0 0 0 3. 605 180 3. 785 -30 0 0 0 0 0 0 0 -10 1. 900 1. 990 0 -150 -100 -30 0 -125 -80 0 0 0 3. 365 180 3. 545 enimmäismäärien vaikutus yksittäisiin maksuihin -250 -325 -400 -400 -400 -400 voimassa oleva CAP yhteensä -910 1. 815 2. 570 3. 165 3. 465 3. 385 3. 145 EMOTR. n tukiosastosta rahoitettavat uudet toimenpiteet Eläinlääkintätoimenpiteet B2-510 100 100 100 100 100 100 100 Ra ken netoimen piteet luonnonhaittakorvaus, epäsuotuisat alueet muualla kuin tavoite 1 -alueella olevat 5a -tyypin toimenpiteet, joista kalastusta muualla kuin tavoite 1 -alueella olevat 5b -tyypin toimenpiteet yhteensä 750 645 125 550 770 660 130 560 790 670 130 570 810 680 130 580 830 690 140 590 850 700 140 600 870 710 140 610 1. 945 1. 990 2. 030 2. 070 2. 110 2. 150 2. 190 Laajentuminen Jäsenyyttä edeltävä tuki YHTEENSÄ EU-15 Laajentuminen CAP-markkinointitoimenpiteet maaseudun toimenpiteet ja liitännäistoimenpiteet yhteensä YHTEENSÄ EU-21 530 540 550 560 570 590 600 1. 665 4. 445 5. 250 5. 895 6. 245 6. 225 6. 035 1. 100 600 1. 200 1. 000 1. 200 1. 500 1. 300 2. 000 1. 400 2. 500 1. 700 2. 200 2. 700 3. 300 3. 900 6. 950 8. 095 8. 945 9. 525 9. 935 %% ISSN 1024-4492 KOM(98) 158 lopullinen ASIAKIRJAT FI 03 01 06 10 Luettelonumero : CB-C0-98-181-FI-C ISBN 92-78-32383-7 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg