title: Särskild rapport nr 3/98 om kommissionens genomförande av EU:s politik och åtgärder på vattenföroreningens område samt kommissionens svar (i enlighet med artikel 188c.4, andra stycket i EG-fördraget)

eurovoc_concepts:
EU financing
EU policy
national implementing measure
pollution control measures
water pollution
water treatment

formats: html pdf print

text: C 191/2 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 18. 6. 98 SÄRSKILD RAPPORT nr 3/98 om kommissionens genomförande av EU:s politik och åtgärder på vattenföroreningens område samt kommissionens svar (i enlighet med artikel 188c. 4, andra stycket i EG-fördraget) (98/C 191/02) INNEHÅLL Punkt Side INLEDNING. 1 – 10 KAPITEL I – GENOMFÖRANDE AV DIREKTIVEN. 11 – 44 Överföring av direktiven till inhemsk rätt. 12 – 15 Medlemsstaternas rapportering. 16 – 23 Fortskridande i förhållande till angivna tidsskalor. 24 – 44 Avloppsvattendirektivet. 24 – 28 Nitratdirektivet. 29 – 37 3 7 7 7 8 8 9 Slamdirektivet. 38 – 44 10 KAPITEL II – EU:s UTGIFTER FÖR FÖRBÄTTRING AV VATTENKVALITETEN 45 – 56 Budgetens genomförande. 45 – 51 Databrister. 52 – 53 Brist på specialiserade data. 54 – 56 KAPITEL III – GRANSKNING AV PROJEKTENS GENOMFÖRANDE. 57 – 127 Överensstämmelse med avloppsvattendirektivet. 57 – 62 Genomförande av projekten. 63 – 101 Föråldrad utformning av projekten. 64 – 68 Beaktande av problemet med dagvatten och industrispillvatten. 69 – 77 Projektens kostnad – planerade i jämförelse med verkliga kostnader. 78 – 84 Förseningar i utförandet av projekten och deras effekter på ökningen av kostnaderna. 85 – 91 Förvaltning av projekten av de ansvariga myndigheterna. 92 – 96 Tekniska fel på avloppsreningsverk. 97 – 101 Envireg-initiativet. 102 – 125 Problem med att genomföra GI Envireg. 105 – 112 Nätverket för tekniskt stöd ”Ambiente e Regione” (AMBER). 113 – 119 Utvärdering i efterhand av gemenskapsinitiativet Envireg. 120 – 125 Life-programmet. 126 – 127 KAPITEL IV – FRÅGAN OM VATTENAVGIFTER. 128 – 134 Vattenavgifter. 129 – 134 SLUTSATS. 135 – 141 TEKNISK BILAGA: Tabell 1–9. Kommissionens svar. 11 11 13 13 14 14 15 18 18 19 20 20 21 22 22 24 25 26 26 26 27 29 35 18. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 191/3 INLEDNING 1. Artikel 130r i EG-fördraget bemyndigar Europeiska unionen att sträva efter vissa mål för att förbättra miljön genom att kontrollera, minska och förhindra miljöförore- ning. Den politik som syftar till att uppnå dessa mål bör stämma överens med och förstärkas av annan EU-politik, och principen ”förorenaren skall betala” bör normalt gälla. Kommissionen har enligt fördraget initiativet när 2. det gäller att föreslå direktiv med syftet att uppnå EU:s mål på miljöns område. Efter det att EU har enats om dessa direktiv skall de överföras till inhemsk rätt av medlemsstaterna. Om en medlemsstat underlåter att vid- taga åtgärder inom den tidsskala som anges i ett direktiv, kan medlemsstaten dras inför EG-domstolen av kommis- sionen för denna underlåtenhet. 3. Ett av de grundläggande målen för EU:s miljöpolitik är att minska vattenföroreningen och förbättra vatten- kvaliteten. Sedan 1973 har man enats om ett tjugotal direktiv om olika aspekter av vattenkvaliteten. Tre av de viktigaste direktiven beträffande minskningen av vatten- föroreningen är: a) Direktivet om rening av avloppsvatten från tätbebyg- gelse (avloppsvattendirektivet) (1). Syftet med detta är att före år 2005 skall nästan alla tätorter inom EU med över 2 000 personekvivalenter (pe) (2) vara för- sedda med ledningsnät och avloppsreningsverk. Till- gängliga data visar att över 40 000 avloppsrenings- verk måste byggas eller renoveras för att de nya europeiska gränsvärdena för vattenförorening skall kunna hållas. b) Direktivet om skydd mot att vatten förorenas av nitrater från jordbruket (nitratdirektivet) (3). Detta (1) Rådets direktiv 91/271/EEG av den 21 maj 1991 om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse (EGT L 135, 30. 5. 1991, s. 40). (2) Personekvivalent är främst ett omräkningsvärde som man kommit fram till genom att jämföra kommersiellt eller indu- striellt spillvatten med hushållsspillvatten med avseende på den dagliga mängden avloppsvatten eller avloppsmaterial. Det baseras på den biokemiska syreförbrukningen under 5 dygn (BOD5). Den mäts genom ett test (5-dygns-BOD), där den biologiska oxidationsprocessen imiteras i laboratoriet under 5 dygn för att man skall få ett mått på den mängd syre som krävs för att bryta ned avfallet genom referens till en norm. Denna definition accepteras och tillämpas av kommis- sionen vid alla mätningar. (3) Rådets direktiv 91/676/EEG av den 12 december 1991 om skydd mot att vatten förorenas av nitrater från jordbruket (EGT L 375, 31. 12. 1991, s. 1). direktiv stämmer överens med målen för reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP) och med miljömässiga aspekter, på vilka det skall läggas ned betydande medel från EUGFJ-garanti under de kom- mande åren. c) Direktivet om skyddet för miljön, särskilt marken när avloppsslam används i jordbruket (slamdirektivet) (4). Detta direktiv är direkt kopplat till det ökade antalet avloppsreningsverk, eftersom behandlat slam är en biprodukt från avloppsreningsverken. 4. Betydande kostnader är förknippade med genom- förandet av dessa direktiv. Avloppsvattendirektivet kräver att många nya avloppsreningsverk byggs, en uppgift som normalt åligger myndigheterna. De erforderliga anlägg- ningarnas kapacitet beror inte bara på hushållsspillvatt- nets mängd, utan också på mängden av orenade industri- utsläpp i avloppsnätet. Tillämpningen av principen ”för- orenaren skall betala” kräver antingen att den industriella vattenföroreningen elimineras eller korrigeras vid källan av industrin ifråga, eller att industrin åtminstone bär den merkostnad som den förorsakar de allmänna reningsan- läggningarna. Nitratdirektivet ålägger jordbruksprodu- centerna villkor när det gäller formerna för och kvantite- terna vid användningen av nitrater, i synnerhet för att förhindra förorening av ytvattnet och grundvattnet genom utsläpp från kreatursbesättningar. Slamdirektivet är på liknande sätt avsett att skydda marken från förore- ning till följd av användningen av avloppsslam i jordbru- ket. 5. Kostnaden i de nationella budgetarna för genomför- andet av avloppsvattendirektivet är mycket svår att beräkna. För Frankrike beräknas den uppgå till ca 12 355 miljoner ecu (80 000 miljoner FRF) (5) enbart för avloppsreningsverken, utan hänsyn tagen till ledningsnä- ten. För Grekland beräknas den uppgå till 1 000 miljoner ecu, för Portugal till 1 300 miljoner ecu, för Spanien (endast för mål 1-regioner) till 5 500 miljoner ecu och för Irland till 550 miljoner ecu (6). En annan studie (7) har visat att kostnaden för genomförandet av avloppsvatten- direktivet i nio medlemsstater kan uppgå till sammanlagt ca 201 120 miljoner ecu till de priser som gällde i maj 1995 (se tabell 1). (4) Rådets direktiv 86/278/EEG av den 12 juni 1986 om skyddet för miljön, särskilt marken, när avloppsslam används i jord- bruket (EGT L 181, 4. 7. 1986, s. 6). (5) Källa: Miljöministeriet (Avdelningen för vatten), Paris 1996. (6) ”Environmental Investment needs in the Lagging Regions – final report to the Community”, juli 1991 (ERL-ESPAÑA SA). (7) ”Transposition of the UWWT Directive and Nitrates Directi- ves – Approaches in other member States”, National Rivers Authority (NRA), Bristol, maj 1995. Beräknad kostnad för genomförande av avloppsvattendirektivet i några medlemsstater TABELL 1 Befolkning (miljoner 1991) Behov Ledningsnät Sanering Ny rening Infrastruktur Totalt i miljoner GBP Totalt i miljoner ecu (1) B 10 150 180 850 2 420 2 910 DK 5,1 — — — ES F D I 38,8 56,8 78,7 57,5 (1989) — — — — — — 40 000 (5) (6) 20 000 (5) (6) — — — — IRL 3,5 — — 250 850 (2) 8 000 (3) 17 600 (4) 120 000 (4) (7) 8 400 (4) 1 200 (3) P UK Totalt (miljoner GBP) Totalt (miljoner ecu) 10,5 (1989) 57,6 500 200 — 900 — — — 8 300 167 670 1 020 9 600 21 110 143 950 10 070 1 440 1 070 9 950 201 120 (1) Växelkursen i maj 1995 (ecu/GBP). (2) För genomförande av den nationella åtgärdsplanen. (3) McCann et al (1994). (4) Haddon (1994). (5) ATV 1994. (6) Dessa siffror avser endast situationen i västra Tyskland. (7) 80 miljarder GBP i väst och 40 miljarder GBP i öst. Källa: NRA. Studie om kostnaden för genomförande av avloppsvattendirektivet. Maj 1995. C 1 9 1 4 / S V E u r o p e i s k a g e m e n s k a p e r n a s o f f i c i e l l a t i d n i n g 1 8. 6. 9 8 18. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 191/5 lika viktigt direktiv för 6. Nitratdirektivet är ett bekämpande av vattenföroreningar från jordbruket. Dess syfte är att medlemsstaterna skall minska mängden av vattenföroreningar som vållas eller framkallas av nitrater från jordbruket samt att förbättra jordbruksmetoderna. Kostnaden för dess genomförande i Frankrike beräknas vara ca 618 miljoner ecu (4 000 miljoner FRF) (8). Finansiering av avloppsreningsverk har en betydande eff- ekt på uppkomsten av slam. Eftersom slammet behandlas i samma anläggning som avloppsvattnet, täcks kostnaden för genomförandet av detta direktiv delvis av avloppsvat- tendirektivet. Kostnaden för genomförandet av slamdi- rektivet kommer att öka till följd av överföringen till inhemsk rätt av avloppsvattendirektivet. Dock kommer en annan betydande del av kostnaderna (anläggning av lämpliga upplag) att tillkomma i allt högre grad. Revi- sionsrätten har inte fått tag i någon pålitlig ekonomisk information om detta. 8. Förutom att ta initiativet till att bestämma EU- normer och övervaka att de följs ger kommissionen ett viktigt bidrag till genomförandet av EU-politiken genom sina ekonomiska bidrag, huvudsakligen genom struktur- fonderna i mål 1-, mål 2- och mål 5b-områden till program och projekt med miljöinriktning. Europeiska unionens ekonomiska insats till förmån för miljön och i synnerhet vattenkvaliteten är betydande. De miljömässiga utgifterna genom strukturfonderna har fördubblats för den nya gemenskapsstödramen. Utgifterna för målen 1, 2 och 5b ökade från 54 500 miljoner ecu för perioden 1989–93 till 107 000 miljoner ecu för perioden 1994–99 (se tabell 2). Även om siffrorna i tabell 2 rörande de miljömässiga utgifterna för perioden 1994–99 inte inklu- derar anslagen för mål 2 1997–98, tycks de miljömässiga utgifterna i gemenskapsstödramen och de operativa pro- grammen (OP) utvecklas proportionellt. De miljömässiga utgifterna utgör 9 % av den europeiska unionens budget i mål 1-regioner, 5,7 % i mål 2-regioner och 11,7 % i mål 5b-regioner, och omfattar bidrag genom ERUF, ESF och EUGFJ-utveckling. Andelen vattenrelaterade utgifter (in- klusive vattenbestämmelser och avloppsvattenreningspro- jekt) är ungefär 7 % av de totala strukturfondsutgifterna. De utgör likväl den mest betydande delen av de totala miljörelaterade utgifterna (ca 80 %). (8) Källa: Miljöministeriet (Avdelningen för vatten), Paris 1996. Strukturfondsfinansiering av gemenskapens miljöpolitik och rening av avloppsvatten per källa och mål (Europa 12 medlemsstater) (Förutsedda belopp i gemenskapsstödramen) TABELL 2 Perioden 1989–1993 (Program) Perioden 1994–1999 (Program) Miljö (3) Struktur- fonderna Totalt (1) (a) Totalt Miljö + vat- ten (2) (b) % (b:a) Struktur- fonderna Totalt (3) (c) Totalt Miljö (3) Vattenför- sörjning och vattenrening (3) % % % ERUF ESF EUGFJ- utveckling Totalt (d) (e) (d:c) (e:c) (e:d) 1994/1999 1994/1999 1994/1999 1994/1999 (miljoner ecu) Mål 1 Mål 2 Mål 5b 44 088,60 4 294,00 9,74 93 809,00 8 327,00 6 970,00 8,88 7,43 83,70 7 755,20 549,90 21,90 8 327,00 7 476,00 1 143,00 15,29 6 975,20 (4) 397,00 (4) 162,00 (4) 5,69 2,32 40,81 363,50 33,10 2 977,60 415,00 13,94 6 144,70 721,00 216,20 11,73 3,52 29,99 302,80 108,60 309,10 396,60 720,50 Totalt 54 542,20 5 852,00 10,73 106 928,90 9 445,00 7 348,20 8,83 6,87 77,80 8 421,50 691,60 331,00 9 444,10 Källor: (1) Strukturfondernas årliga rapport nr 5 (KOM(95) 30 slutlig. (2) Förslag till ändring av förordning (EEG) nr 1973/92 (Life) KOM(95) 135 slutlig (Omfattar projekt för vattenförsörjning och vattenrening). (3) Strukturfondernas årliga rapport nr 7 KOM(96) 502 slutlig. (4) Täcker endast två år (1994–1996). C 1 9 1 6 / S V E u r o p e i s k a g e m e n s k a p e r n a s o f f i c i e l l a t i d n i n g 1 8. 6. 9 8 18. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 191/7 Den granskning som är ämnet för denna rapport 9. har därför inriktats på två huvudfrågor: a) Den utsträckning i vilken kommissionen och med- lemsstaterna har handlat för att genomföra de tre direktiven. b) Huruvida vattenreningsanläggningar och annat som har byggts med ekonomiska bidrag från EU bidrar eller inte bidrar till utförandet av EU:s politik som den har fastställts i direktiven. 10. Projektgranskningen utfördes i olika regioner i sju av Europeiska unionens medlemsstater. Tyskland (Sach- sen), Grekland (Attika, Kreta och Makedonien), Spanien (Andalusien, Asturien, Galicien, Kanarieöarna, Kanta- brien, och Kastilien-La Mancha), Frankrike (Bretagne och Korsika), Irland (Dublin och Kerry), Italien (Apulien och Basilicata) och Portugal (Alentejo, Centro och Madeira) besöktes. KAPITEL I GENOMFÖRANDE AV DIREKTIVEN De tre direktivens huvudsakliga mål och krav finns 11. sammanställda i tabellerna 1, 2, 3 och 4 i den tekniska bilagan. För ett effektivt genomförande av direktiven krävs att de överförs till inhemsk rätt, att det fastställs planer eller program för uppfyllandet av målen (med krav på såväl de ekonomiska aktörernas beteende som byggan- det av anläggningar för förbättring av vattenrening och vattenkvalitet), och tillhandahållandet av information om fortskridandet i riktning mot uppfyllandet av målen. I sin årliga publikation om granskningen av till- 13. lämpningen av gemenskapsrätten för år 1996 (10), påvisar kommissionen många fall av bristande efterlevnad, bris- tande och även felaktig tillämpning av direktiven och måste därför inleda förfarandet vid underlåtenhet att uppfylla en skyldighet såsom föreskrivs i artikel 169 i EG-fördraget. De åtgärder som föreskrivs enligt detta förfarande har inletts gentemot Portugal för bristande efterlevnad och mot fem medlemsstater (Tyskland, Grek- land, Spanien, Italien och Förenade kungariket) för underlåtenhet att meddela nationella åtgärder för överför- ing av direktivet om rening av avloppsvatten från tätbe- byggelse till inhemsk rätt. I detta sammanhang har kom- missionen fört ärendet vidare till EG-domstolen i tre av de sex fallen (Tyskland, Grekland och Italien). 14. Detta förfarande vid underlåtenhet har också inletts inom ramen för nitratdirektivet, mot Frankrike för felaktig tillämpning och mot sex medlemsstater (Belgien, Grekland, Spanien, Italien, Nederländerna och Portugal) för bristande efterlevnad; motiverade yttranden har också skickats till dessa medlemsstater. Förfarandet vid underlå- tenhet att meddela åtgärder för överföring till inhemsk rätt planeras också att inledas mot två medlemsstater (Österrike och Finland). Slutligen har, inom ramen för direktiv 86/278/EEG om avloppsslam, förfarandet vid underlåtelse att uppfylla en skyldighet inletts mot Frank- rike som fått motta ett motiverat yttrande. 15. Förseningarna vid överföringen av direktiven till inhemsk rätt har lett till förseningar i medlemsstaternas sammanställning av ett antal rapporter som krävs enligt dessa direktiv. Rapporterna ifråga utgör sedermera grundval för de bedömningar som kommissionen måste göra för att fastställa vattenföroreningens nivå och/eller de framsteg som gjorts mot en riktig tillämpning av direktiven. De skall vid behov göra det möjligt för kommissionen och medlemsstaterna att revidera sin för- valtnings- och finansieringspolitik i vattenkvalitetsfrågor. Överföring av direktiven till inhemsk rätt Medlemsstaternas rapportering 12. Det finns problem med att överföra direktivet om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse, direktivet om nitrater och direktivet om slam i nästan alla medlemssta- ter. Betydande förseningar har konstaterats: upp till tre år ifråga om avloppsvatten- och slamdirektiven och fyra år ifråga om nitratdirektivet. I slutet av 1996 hade somliga medlemsstater ännu inte överfört dem till inhemsk rätt (9). Andra hade efterlevnadsproblem och problem med att anpassa den regionala lagstiftningen till de kvalitetsnor- mer som krävts av direktiven. 16. Tabell 5 i den tekniska bilagan visar de rapporte- ringskrav som har införts av rådets direktiv för alla medlemsstater, enbart för vattenförorening. En studie av kommissionen (11) har visat att det kan uppstå problem med rapporteringsfrekvensen och de övervakningsmeto- der som används. Ifråga om avloppsvattendirektivet har revisionsrätten konstaterat att kommissionen inte har (9) Direktiv 91/271/EEG (avloppsvattendirektivet) har inte över- förts av Tyskland, Grekland och Italien; direktiv 91/676/EEG (nitrater) har inte överförts av Österrike och Finland. Direk- tivet har överförts med vissa avvikelser av Belgien, Grekland, Spanien, Italien, Nederländerna och Portugal, och har inte tillämpats korrekt av Frankrike. (10) Fjortonde årliga rapporten om kontrollen av tillämpningen av gemenskapsrätten (EGT C 332, 3. 11. 1997, s. 184 och 185. (11) ”Final Report to the Commission on the comparability of quantitative data on waste water collection and treatment”, European Water Pollution Control Association, april 1995, avtal nr B4/3040/93/000924/JS/B1 med kommissionen. C 191/8 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 18. 6. 98 erhållit det genomförandeprogram som beskrivs i arti- kel 17 från alla medlemsstater. Emellertid skall en del av dem enligt gemenskapens vattenbestämmelser (12) ändå rutinmässigt överlämnas till kommissionen. 17. Revisionsrätten har konstaterat att vissa medlems- stater inte tillhandahåller rapporter om genomförandet av de undersökta direktiven. Detta gäller i synnerhet rappor- terna om programmen för genomförande av direktiv 91/271/EEG, som medlemsstaterna är skyldiga att sända in till kommissionen i enlighet med artikel 17 i direktivet. I september 1996 hade sju medlemsstater ännu inte skickat dessa rapporter. Inom ramen för samma direktiv gäller detta också de rapporter som föreskrivs i arti- kel 13. 2, om industriutsläpp, och artikel 16, om bortskaf- fande av avloppsvatten och slam i deras områden. Som en följd därav har kommissionen varken gjort de utvärde- ringar som föreskrivs i artikel 17. 5 eller de jämförelser som föreskrivs i artikel 13. 3. Angående rapporteringskravet ifråga om slamdi- 18. rektivet noterade revisionsrätten att somliga medlemssta- ter inte hade överlämnat sina rapporter om genomföran- det av direktivet till kommissionen per september månad 1996. Ursprungligen skulle de lämnas vart fjärde år och sedan 1991 vart tredje år. De rapporter som har kommit in är ofullständiga, särskilt de som rörde period I (1987–90). För den andra perioden (1991–94) har endast fem medlemsstater skickat in sammanfattande rapporter i enlighet med rapporteringsdirektivet 91/692/EEG. I båda fallen har rapporterna skrivits och skickats till kommis- sionen först efter betydande förseningar. 19. Det sena överlämnandet av rapporterna till kom- missionen har inneburit att kommissionen bara har off- entliggjort en rapport, den 27 februari 1997, och inte har lämnat lämpliga förslag till medlemsstaterna, som det föreskrivs i avloppsvattendirektivet. Följaktligen kan inte medlemsstaterna dra fördel av denna väsentliga informa- tion för utvecklingen av sin politik på detta område. 20. Ramförordningen (EEG) nr 2052/88 för struktur- fonderna sådan den ändrats genom förordning (EEG) nr 2081/93 av den 20 juli 1993 föreskriver att de regionala utvecklingsplanerna för mål 1-, 2- och 5b-regio- ner måste innehålla såväl en bedömning av den nuva- rande miljösituationen och utvecklingsprioriteringarna som de specifika målen, i möjligaste mån kvantifierade. Artikel 8 i förordningen föreskriver också att gemen- skapsstödramarna för dessa regioner måste innehålla kvantifierade utvecklingsmål och visa vilken utveckling som skall uppnås i jämförelse med den ursprungliga situationen. 21. Förordningen som samordnar de olika struktur- fonderna, sådan den ändrats genom förordning (EEG) nr 2082/93 av den 20 juli 1993, samt standardklausu- lerna om genomförandet av gemenskapsstödramarna och om uppgifterna för gemenskapsstödramarnas uppfölj- ningskommittéer föreskriver vidare att indikatorer skall användas som ett medel att följa upp och kontinuerligt utvärdera gemenskapsstödramarna. På grundval av detta har kommissionen i samförstånd med medlemsstaterna fastställt en hel lista med indikatorer, och även skapat en databas för uppföljning av de tretton huvudkategorierna av utgifter som finansieras genom strukturfonderna (transport, energi, vatten, miljö, telekommunikationer etc. ). 22. Revisionsrätten konstaterade att databasen täckte perioden 1986–1991, men endast för mål 1-regioner. Data för miljöindikatorerna och särskilt reningen av spillvatten är i de flesta fall obefintliga, och när de finns täcker de varken alla regioner eller alla medlemsstater. 23. I sitt dokument ”Directions for the EU on Envi- ronmental Indicators and Green National Accoun- ting” (13) har kommissionen accepterat att ekonomiska indikatorer utvecklas parallellt med miljöindikatorerna. På avloppsvattnets område och i förhållande till avlopps- vattendirektivet har kommissionen endast skapat kvali- tetsindikatorer och personekvivalents/kvalitets-indikato- rer. Direktivet förutsätter emellertid att det redan finns ekonomiska indikatorer och miljöindikatorer. En lik- nande slutsats kan dras om man studerar direktiv 85/ 337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inver- kan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, sådant det ändrats genom direktiv 97/11/EG (14). Fortskridande i förhållande till angivna tidsskalor Avloppsvattendirektivet 24. Ett av målen för direktiv 91/271/EEG (artikel 4) är att, å ena sidan, senast vid utgången av år 2005 tätorter med mindre än 15 000 pe, och å den andra, senast vid utgången av år 2000 tätorter med över 15 000 pe, skall (13) Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparla- mentet: Directions for the EU on Environmental Indicators and Green National Accounting. The Integration of Envi- ronmental Systems (KOM(94)670 slutlig). Information Economic and (12) Artikel 17 i direktiv 91/271/EEG om rening av avloppsvat- ten från tätbebyggelse och kommissionens beslut 92/446/ EEG om frågeformulär för direktiv inom vattenområdet, sådant det ändrats genom beslut 95/337/EEG). (14) Rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997, som träder i kraft 1999, som ändrar direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt (EGT L 73, 14. 3. 1997, s. 5–15). 18. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 191/9 vara försedda med reningsverk, som i de flesta fall skall utföra sekundär eller tertiär rening. I känsliga områden är siktet inställt på 1998 (se tabell 1 i den tekniska bilagan). De flesta besökta medlemsstaterna har svårt att uppfylla dessa mål inom de angivna tidsgränserna. 25. För närvarande finns det över 40 000 reningsverk i drift i medlemsstaterna (se tabell 6 i den tekniska bila- gan). Även om den tillgängliga statistiken på detta område inte är homogen och därför kan användas endast med svårighet, har revisionsrätten bedömt att nästan 30 % av de reningsverk som byggts före 1992 bör för- bättras. Ifråga om Belgien och Italien bör nästan hälften av de befintliga reningsverken också rustas upp (15). Ifråga om medlemsstater som ännu inte har fastställt känsliga områden (där reningsverken skall vara av typen tertiär rening) rör det sig troligen om ännu fler. 26. Enligt tillgängliga data (se tabell 7 i den tekniska bilagan) var den del av befolkningen som betjänades av reningsverk år 1990 i genomsnitt 69 % (Eurostat-data), och varierade från 10 % (Grekland) till 98 % (Danmark). Med hänsyn tagen till informationen i föregående punkt och det faktum att ett stort antal små kommuner ännu inte är försedda med reningsverk, kan det bli nödvändigt att sörja för att det byggs eller förnyas nästan 40 000 reningsverk till utgången av år 2005. Dessutom finns det ett stort antal projekt för 27. byggnad av avloppanslutningar och ledningsnät för det avloppsvatten som skall behandlas. Som tabell 8 i den tekniska bilagan visar låg den genomsnittliga anslut- ningen till reningssystem i medlemsstaterna år 1994 runt 76 %. Även om direktivet inte fastställer tidsgränser för anslutning, är det uppenbart att anslutningarna måste vara klara vid utgången av år 2005, om reningsverken skall överensstämma med direktivet. Arbetena med att bygga anslutningar och avloppsnät är ibland svåra och utsätts även för förseningar, eftersom det mesta av arbe- tet äger rum i tätbebyggelse. 28. I alla medlemsstater där revisionsrätten har företa- git granskningar har myndigheterna bekräftat att det finns risk för att de inte kan fullgöra sina skyldigheter enligt direktivet (uppförande av reningsverk) inom de fastställda tidsgränserna, i synnerhet när det gäller de ”små” tätorter som även ställs inför problemet att finan- siera investeringen. Att strängt hålla på tidsramarna och till följd av det påskynda konstruktionsarbetet skulle kunna äventyra arbetets kvalitet. Revisionsrätten anser att kommissionen borde ha tagit detta under närmare övervägande, i god tid före utgången av tidsfristerna för genomförandet av direktivet. (15) Transposition of the UWWT and Nitrates Directives (NRA, 1995). Nitratdirektivet 29. Direktivets huvudsakliga mål är att minska den vattenförorening som orsakas av nitrater som kommer från jordbruket. Tabell 3 i den tekniska bilagan anger de viktigaste genomförandekraven som medlemsstaterna skall uppfylla. Fastställandet av en kodex för god jord- brukssed och införandet av utbildnings- och rådgivnings- program för jordbrukare ingår i denna insats. Begreppen känsliga områden (zones vulnérables) (nitratdirektivet) och känsliga områden (zones sensibles) (avloppsvattendi- rektivet) hör nära ihop och visar på betydelsen av sam- ordning mellan olika avdelningar inom kommissionen och i medlemsstaterna. Studier som finansierats av kommissionen (16) visar 30. att det finns allvarliga problem med nitratförorening av vatten i somliga medlemsstater, till exempel i Belgien, Danmark, vissa regioner i Tyskland, Frankrike, Nederlän- derna och Förenade kungariket. Bretagne (Frankrike) valdes, främst därför att det är mottagare av gemenskaps- stöd via de tre strukturfonderna, men också därför att det är ett område där problemet med vattenförorening är särskilt akut. En granskning av de åtgärder som vidtagits i regionen bekräftade att mycket ännu återstår att göra. 31. Regionens befolkning utsätts för nitratkoncentra- tioner som är betydligt högre än 50 mg/liter (den gräns som har bestämts genom nitratdirektivet och genom direktiv 80/778/EEG – dricksvattendirektivet (17)). Denna medlemsstat startade år 1990 programmet Bretagne eau pure [”Bretagne rent vatten”] med en budget på 500 mil- joner FRF och målet att stabilisera mängden nitrater i vattnet och därigenom förbättra vattnets kvalitet. Flera miljoner grisar föds upp i den här regionen, dock utan någon effektiv infrastruktur vare sig för behandling eller bortforslande av gödseln. 32. Man bör observera hur motsägelsefull gemen- skapspolitiken är. Vissa grödor (gräs, klöver, lusern, proteingrödor) kallas ”nitratfällor” och skulle förtjänst- fullt kunna bidra till upptagningen av nitratövergöd- ningen i jorden. Men gemenskapsstödet är betydligt större för fodermajs än för de här grödorna, som då överges av producenterna. Under budgetåret 1996 beta- lades således 55 miljoner ecu till jordbrukare i Bretagne som understöd för fodermajsodling (18). Dessutom sub- ventionerar kommissionen inte åtgärder för plantering av häckar runt fälten, en mycket viktig faktor för att före- bygga och eliminera nitratförorening av vatten, i mål (16) Europés Enviroment, Dobrˇíš Assessment, Europeiska miljö- byrån (Köpenhamn), 1995. (17) Rådets direktiv 80/778/EEG av den 15 juli 1980 om kvalite- ten på vatten avsett att användas som dricksvatten, (EGT L 229, 30. 8. 1980, s. 11). (18) Källor: Sammanställning av uppgifter den 15 januari 1996 i enlighet med kommissionens förordning (EEG) nr 1664/93 av den 29 juni 1993 (EGT L 158, 30. 6. 1993, s. 19. C 191/10 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 18. 6. 98 2-områden, och alltså inte i Côtes d’Armor, där proble- men i samband med dessa ämnen är mest akuta. Slamdirektivet 33. Ett av de kooperativ som besöktes av revisionsrät- ten var en sammanslutning av 1 500 bönder som föder upp nästan 3 miljoner grisar per år. Av dessa bönder hade bara två reningsverk. För detta kooperativ hade ERUF räknat med en subvention på 72 000 ecu (504 600 FRF) enligt mål 2 för att bygga ett pilotreningsverk, som av tekniska och bakteriologiska skäl fick överges under uppförandet. ERUF:s stöd har på så vis sänkts i förhål- lande till de stödberättigade utgifterna till 62 784 ecu (440 011 FRF). 34. Det franska åtgärdsprogrammet för känsliga zoner (zones vulnérables) är fortfarande under utarbetande. Det skulle ha varit färdigt till den 31 december 1995. Ett program för kontroll av förorening från jordbruket (PMPOA) har upprättats och en karta över de distrikt som har ”ett strukturellt överskott” (ett organiskt utsläpp på över 170 kg/ha) har gjorts upp. Det måste emellertid understrykas att denna statistik endast tar upp de nuvar- ande utsläppen av organiskt avfall i allmänhet och nitra- ter i synnerhet, utan att de berörda zonernas hydrolo- giska känslighet tas med i beräkningen och utan att någon undersökning av ämnet gjorts. 35. I Bretagne går ERUF-stödet i vissa fall ut på finansiering av experimentella agroindustriella projekt, av vilka somliga har slutat i totalt eller partiellt fiasko på grund av sin experimentella karaktär. Kommissionen borde ha kombinerat finansieringen av dessa projekt med åtgärder för främjande av utbytet av experimentresultat och i samarbete med medlemsstaten ha försäkrat sig om en bättre spridning av resultaten av erfarenheterna, inte bara på regional och departemental nivå, utan även på nationell. 36. Särskilt ifråga om de franska operativa program- men enligt mål 2 har kommissionen systematiskt uteslutit varje projekt för rening av avloppsvatten från tätbebyg- gelse och varje jordbruksinvestering, och har även kritise- rat medlemsstaten för att den förordat för många experi- mentella projekt. Det av Bretagne framlagda samlade planeringsdokumentet enligt mål 2 (perioden 1994–1996) var ursprungligen koncentrerat på två aspekter och sju åtgärder. Efter ändringar från kommissionens sida inne- höll det 27 åtgärder utspridda över fem aspekter. Under dessa förhållanden blir de finansierade projekten mycket små och den inverkan som kan förväntas av dem ifråga om förbättring av miljön är ytterst begränsad. 37. Att ERUF:s anslag är spridda över åtgärder av olika slag, att så få miljöprojekt i regionen finansieras av ERUF och att en egentlig politik saknas för offentliggö- rande av resultaten av de redan finansierade pilotexperi- menten, går tvärs emot de mål som kommissionen hop- pas uppnå i fråga om vattenkvalitet. 38. Genomförandet av slamdirektivet är nära förbun- det med genomförandet av avloppsvattendirektivet, efter- som ökningen av antalet reningsverk kommer att ge upphov till en ökning av slamproduktionen. Tabell 4 i den tekniska bilagan innehåller de viktigaste genomföran- dekraven som skall uppfyllas av medlemsstaterna. Enligt en kartläggning av kommissionen 1994 (19) produceras 6,5 miljoner ton slam per år inom EU. Runt 40 % av det som produceras inom EU kommer från 1,3 % av renings- verken från de tätbebyggda områden som har över 100 000 pe. (se tabell 9 i den tekniska bilagan). Det är därför nödvändigt att reningsverken i stora tätbebyggda områden förbättras tekniskt så att de producerar behand- lat slam som kan användas som organiskt gödningsmedel i enlighet med de villkor som fastställs av direktivet. 39. Beroende på det av reningsverket producerade slammets kvalitet lagras det antingen på utvalda upplag (40 %), används inom jordbruket (37 %) eller förbränns (11 %). En del av det dumpas i havet (6 %), vilket kommer att vara förbjudet efter 1998 (20). Produktionen förväntas uppgå till 10,1 miljoner ton per år (15,5 % ökning) år 2005 på grund av avloppsvattendirektivet. Att använda behandlat slam i jordbruket är i 40. många av medlemsstaterna förenat med problem beträf- fande kvantitet och kvalitet, enligt förordningarnas defi- nitioner. I Bretagne (Frankrike) används slam utöver kemiska gödningsmedel, vilket strider mot direktivets mål när det gäller föroreningsbegränsning. På Korsika hamnar behandlat och obehandlat slam ofta på allmänna upplag för avfall. Underlåtenheten att effektivt genomföra Envi- reg-åtgärden ifråga om eliminering av fast avfall – till vilken endast 25 % av de tilldelade anslagen har använts – har lett till försämringen av situationen ifråga om fast avfall på ön. Detsamma gäller ett projekt i Portugal, där slam deponerades på öppna upplag och därmed ytterli- gare ökade föroreningen. 41. Vid reningsverket i Alviela i Portugal deponerades det obehandlade slammet nära mitten av en olivodling. Reningsverket tar emot spillvatten från ett stort indust- rikomplex där det finns garverier, och vattnet innehåller stora mängder kvicksilver. I Irland behandlades bara 15 % av totalproduktio- 42. nen av slam (32 000 ton 1993). Omkring 50 % av det obehandlade slammet dumpas i havet, vilket förvärrar problemen med kustvattenförorening och marin förore- ning. I Galicien (Spanien) och Korsika (Frankrike) depo- neras också slam på icke övervakade och illa förberedda upplag med åtföljande risker för grundvattnet. (19) ”EWPCA: Final Report to the Commission (DG XI) on the Comparability of Quantitative Data on Waste Water Collec- tion and Treatment”, april 1995. (20) Artikel 14. 3 i direktiv 91/271/EEG (avloppsvattendirekti- vet). 18. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 191/11 Frågan om användning av slam inom jordbruket 43. är fortfarande kontroversiell. I somliga regioner i med- lemsstaterna, till exempel Sachsen, är användningen av slam i jordbruket förbjuden för bönder som deltar i det ”ekologiska jordbruksprogrammet”, så det exporteras till andra regioner. I andra fall där bönderna tillåts använda slam som gödningsmedel, är de skyldiga att ange detta när de säljer sina produkter. Detta framkallar en negativ effekt på marknaden och bönderna är mer tveksamma till att använda behandlat slam som gödningsmedel, även om det erbjuds gratis. 44. Liksom ifråga om nitratdirektivet har studier i detta ämne som kommissionen kunnat utföra inte offent- liggjorts eller utnyttjats på ett tillfredsställande sätt, vare sig inom kommissionens avdelningar eller i medlemssta- terna. Det har således inte varit möjligt att visa vad effekterna skulle ha kunnat bli, om bönderna hade använt behandlat slam som gödningsmedel. KAPITEL II EUROPEISKA UNIONENS UTGIFTER FÖR FÖRBÄTTRING AV VATTENKVALITETEN Budgetens genomförande 45. Största delen av bidragen från Europeiska unio- nens budget i form av miljöförbättrande infrastrukturpro- jekt är bidragen från strukturfonderna, inom vilka den största delen är bidragen från ERUF (8 421 miljoner ecu). Medel är också disponibla från Sammanhållningsfonden (3 791 miljoner ecu) och anslagen ur EUGFJ:s utveck- lingsfond (331 miljoner ecu). Dessutom ger socialfonden (ESF) stöd för utbildning med miljöaspekter (692 miljo- ner ecu) (21). Ett visst stöd ges också av det finansiella instrumentet för miljön (Life) för nyskapande projekt (292 miljoner ecu). 46. Exakta data om projekt och utgifter i samband med rening av avloppsvatten är i allmänhet inte tillgäng- liga, eftersom strukturfondernas bidrag till dessa infra- strukturprojekt inte anges i de olika operativa program- men. Följaktligen är siffrorna i tabell 2 övergripande skattningar av gemenskapsstödramen. Revisionsrätten fann nästan inga siffermässiga uppgifter om miljöutgif- terna, särskilt på avloppsvattnets område, i kommissio- nens femte årliga rapport, där de första resultaten av reformen av strukturfonderna granskas (22). Den sjunde rapporten om genomförandet av strukturfonderna inne- håller en del information, fastän den varken är systemat- isk eller specifik ifråga om rening av avloppsvatten, trots politikens betydelse och de involverade beloppen. 47. Sammanhållningsfondens miljörelaterade utgifter (se tabell 3) från 1993 till 1996 var ungefär 1 847 miljo- ner ecu, vilket utgjorde 48,7 % av fondens resurser. Åtagandena beträffande vattenreningsprojekt för samma period var 1 502 miljoner ecu, vilket var 39,6 % av fondens åtaganden för miljöändamål eller 18,8 % av fondens totala disponibla resurser. (21) Alla angivna siffror gäller perioden 1994–1999, utom för Sammanhållningsfonden och Life, vilka gäller åren 1993–1996 (se tabellerna 2 och 3). (22) KOM(95) 30 slutlig, Bryssel den 20 mars 1995. C 191/12 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 18. 6. 98 TABELL 3 Finansiella instrumentet för sammanhållning och Sammanhållningsfondens utgifter på miljöns och avloppsvattenreningens område (åren 1993–1996) Miljö Avloppsvattenrening Åtaganden Utbetalningar Åtaganden (ECU) Total (1) Total (2) Spanien Grekland Irland Portugal 2 009 173 906,00 910 170 219,00 837 365 911,00 444 877 731,00 322 819 330,00 184 078 834,00 621 608 384,00 307 238 522,00 Totalt miljö 3 790 967 531,00 1 846 365 306,00 Totalt transporter 4 217 142 548,00 3 369 476 453,00 8 008 110 079,00 5 215 841 759,00 Totalt (finansiella instrumentet för sammanhållning och Sammanhållnings- fonden) Källa: Sammanhållningsfondens årsrapporter åren 1993–1996. % (2:1) 45,30 53,13 57,02 49,43 48,70 79,90 65,13 Total (3) 644 425 000,00 426 339 460,00 179 700 000,00 252 400 000,00 1 502 864 460,00 % (3:1) 32,07 50,91 55,67 40,60 39,64 1 502 864 460,00 18,77 48. Gemenskapsinitiativet Envireg tilldelades 500 mil- joner ecu (1990 års priser) för perioden från 1989 till 1993 för finansiering av miljöprojekt i de mindre utveck- lade EU-regionerna. Ungefär 70 % av Enviregs resurser gick till system för rening av avloppsvatten (23). Vid slutet av 1995 gick den formella tidsfristen för utbetalningar inom Envireg-initiativet ut. tenförorening i landsbygdsmiljön och två andra angående separat rening av dagvatten och avloppsvatten. De senare åtgärderna gäller 1 158 respektive 4 782 mottagare. Detta exempel visar hur kommissionen har valt att finan- siera ett stort antal små projekt – ett val som ökar de problem kommissionen ställs inför när det gäller att säkerställa att de projekt den finansierar blir effektivt övervakade. 49. Bidragen från EUGFJ-utveckling på vattenrening- ens område finns huvudsakligen inom ramen för opera- tiva program enligt mål 1 och mål 5b och Envireg. 50. Liksom ifråga om ERUF-projekt är antalet projekt avseende rening av avloppsvatten på landsbygden sällan känt på kommissionens nivå. En granskning av det ope- rativa programmet för jordbruksteknisk utveckling i Nordirland visade att ett av de fyra underprogrammen innefattade en åtgärd till en total kostnad av 25,1 miljo- ner ecu, inklusive 6 miljoner ecu som finansierades genom EUGFJ-utveckling angående problemet med vat- 51. Budgetrubrik B4-3040 (femte åtgärdsprogrammet på miljöområdet) är avsedd att finansiera ett stort antal aktiviteter, såsom studieavtal, finansiella bidrag, subven- tioner, tekniskt stöd, publikationer, konferenser etc. Alla har till syfte att underlätta genomförandet av det femte åtgärdsprogrammets mål. Tabell 4 visar att vattenrelate- rade utgifter (inklusive rening av avloppsvatten och vat- tenförsörjning) utgör 9 och 9,5 % av de totala åtagan- dena respektive betalningsbemyndigandena för de tre åren 1994, 1995 och 1996. Vidare blev endast 40 % av åtagandena angående vattenprojekt verkligen använda. (23) ”Comparative Analysis of the Envireg Programme (Final Report)”, ECOTEC Research and Consulting, april 1993. 18. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 191/13 Åtaganden och utbetalningar 1994–1996 (genom femte åtgärdsprogrammet finansierade åtgärder) TABELL 4 Budgetpost (B4-3040) (1) Totalt rubriken (1) Vattenprojekt (2) % (2:1) Totalt Åtaganden Betalningar (a) (b) 42 646 813,11 15 619 955,88 3 759 899,13 1 478 532,28 8,82 9,47 (ECU) % (b:a) 36,63 39,32 (1) Denna post inkluderar utgifter för aspekterna studieavtal, ekonomiska bidrag, subventioner, tekniskt stöd, publikatio- ner, föreläsningar, sammanträden med mera, för båda aspekterna; vattenförsörjning och vattenskydd. Källa: Data från GD XI per den 20. 11. 1996. Databrister Det finns betydande skillnader mellan den termi- 52. nologi som används av kommissionen och den som används av andra organisationer för vissa definitioner i direktiven och förordningarna. Det är nödvändigt att använda en enhetlig terminologi, inte bara för vetenskap- liga ändamål, utan också för utförandet av inventeringar av vattenförorening, något som nästan alla viktiga direk- tiv kräver. 53. Vidare är bristen på exakta data särskilt betydelse- full när det gäller Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF), där kommissionen (GD XVI) inte har någon detaljerad information om storleken på bidragen till förbättringen av reningen av avloppsvatten från tätbebyg- gelse enligt den första gemenskapsstödramen (1989–93). Bristen på specialiserade data De miljöskyddsdata som är tillgängliga avser 54. endast de belopp som totalt tillhandahållits enligt struk- turfonderna, utan uppdelning på typ av fond eller stödbe- rättigad region. De belopp som tillhandahållits enligt mål 1:s gemenskapsstödram är bara de som tilldelats den specifika miljöaspekten och omfattar inte andra belopp som tilldelats andra aspekter som också kan innehålla miljöskyddsåtgärder. Det är svårt att fastställa de belopp som tillhandahållits enligt mål 2:s och mål 5b:s gemen- skapsstödram eftersom de är utspridda över flera aspek- ter. Det finns inga data för löpande åtgärder (integrerade medelhavsprogram (IMP), nationella program av ge- menskapsintresse, åtgärder utanför kvoterna etc. ). Be- dömningarna i efterhand av gemenskapsstödramarna 1989–1993 innefattade inte en specifik bedömning på avloppsvattenreningens område. 55. När det gäller rening av avloppsvatten ger den nya gemenskapsstödramen 1994–1999 en situation som i mycket liknar den under den tidigare gemenskapsstödra- men. Det finns fortfarande inga tillgängliga data för mål 1-regionerna i Belgien, Nederländerna och Portugal; för mål 2-regionerna i Belgien, Spanien, Italien, Luxemburg, Nederländerna och Förenade kungariket; och inte heller för hela mål 5b. De tillgängliga data är inte fördelade på stödberättigade regioner, utom i Italiens och Frankrikes fall (mål 2), och det görs ingen skillnad mellan renings- och förbättringsåtgärder (avloppsvatten, kustvatten) och spridningsåtgärder (bevattning, ledningsnät) ifråga om Spanien och Italien (mål 1). Inte förrän det nya program- met 1994–1999 höll på att utarbetas, utförde kommissio- nen en serie studier för att fastställa både behovet av investering i infrastruktur för avloppsvattenrening och kostnaden för genomförandet av tre miljödirektiv, inklu- sive direktiv 91/271/EEG (24). Dessa studier hämmades emellertid av bristen på nationella statistiska uppgifter, och kommissionen hade svårt att tolka de prognoser de ställde, eftersom de var mycket disparata och ofullstän- diga. 56. Harmonisering av data bör bli en av de huvudsak- liga sysselsättningarna för kommissionens avdelningar, särskilt när denna information skall användas för att påvisa framsteg och/eller behovet av ytterligare investe- ringar. Olika datakällor visar olika procenttal av befolk- ning som betjänas av avlopps- eller ledningsnätsystem (se tabellerna 7 och 8 i den tekniska bilagan). (24) ”Environmental investment needs in Objective 1 regions”, ECOTEC, juli 1993. C 191/14 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 18. 6. 98 KAPITEL III typen, medan den enligt direktivet borde vara av den sekundära typen. GRANSKNING AV PROJEKTENS GENOMFÖRANDE c) Ifråga om reningsverket i Mola di Bari (Italien) upp- fyller inte avloppsvattnet de normer som fastställs av direktivet. Överensstämmelse med avloppsvattendirektivet Gemenskapsbidraget 12,7 miljoner ecu. till dessa projekt uppgår till 57. Artikel 7 i rådets förordning (EEG) nr 2081/93 om strukturfonderna och artikel 8 i förordningen om inrät- tandet av Sammanhållningsfonden (25) fastställer att vill- koret för beviljande av gemenskapsstöd är att alla gemen- skapsregler angående miljön efterlevs. Detta belyses av vattenreningsprojekten: besluten att bevilja stöd enligt Sammanhållningsfonden hänvisar ofta till direktiv 91/ 271/EEG. Det förekommer liknande hänvisningar i sam- band med olika åtgärder och underprogram som samfi- nansieras inom ramen för ERUF:s finansieringsverksam- het under programperioden 1994–1999. En klausul av denna typ är viktig för efterlevnaden av gemenskapslag- stiftningen angående miljön, men den blir meningsfull bara om följande villkor uppfylls: — Klausulen måste vara tvingande. — Kommissionen måste ha medel att utföra kontroller av efterlevnaden när det gäller samfinansierade pro- jekt. 58. Medlemsstaternas skyldighet att rätta sig efter direktivets villkor härrör från artikel 19. 1, vilken anger den 30 juni 1993 som det datum då efterlevnaden skall vara säkerställd. Bestämmelsen ifråga gäller medlemssta- terna vare sig de har överfört direktivet till inhemsk rätt eller inte. Projekt som inledningsvis samfinansieras genom det finansiella instrumentet och sedan genom Samman- hållningsfonden måste följa direktiv 91/271/EEG, efter- som både detta och förordning (EEG) nr 792/93 om det finansiella instrumentet trädde i kraft under 1993. 59. Angående gemenskapsinitiativet Envireg, vilket godkändes i maj 1990, blev det inom ramen för förhand- lingarna mellan kommissionen och medlemsstaterna över- enskommet att projekt angående reningsverk så långt som möjligt skulle uppfylla villkoren i direktiv 91/271/ EEG. Följande projekt uppfyller emellertid inte villko- ren: a) Projektet med undervattensutloppet i La Coruña (Spanien) ger bara förbehandling medan direktivet kräver sekundär rening. b) Reningsverket i Funchal på Madeira (Portugal) är för litet (det kan bara rena mellan 60 % och 70 % av avloppsvolymen från staden) och är av den låggradiga 60. Problem av liknande typ förekommer ifråga om andra projekt som finansierats av ERUF (under den gamla gemenskapsstödramen 1989–1993), vilka påbör- jades 1990 och avslutades efter det datum då direktivet trädde i kraft utan att uppfylla villkoren i detta. 61. Detta gäller särskilt följande projekt: a) Det integrerade förbättringsprojektet Arteixo (Spa- nien), vilket endast tillhandahåller förbehandling, medan den sekundära typen krävs. b) Projektet Ledning och undervattensutlopp för Nigran (Spanien), där det orenade avloppsvattnet släpps ut direkt i vattenmiljön, i strid med bestämmelserna i artikel 4 i direktiv 91/271/EEG. c) Reningsverket vid Biguglia-lagunen (Frankrike) upp- fyller inte de kvalitetsnormer som föreskrivs i direkti- vets bilaga I. Man bör räkna med ytterligare investe- ringar på omkring 22 miljoner FRF för att det skall uppfylla den norm som fastställs av direktivet. Gemenskapsbidraget till de ovan nämnda projekten var omkring 7,2 miljoner ecu. Det finns liknande exempel inom ramen för Sammanhållningsfonden, till exempel ifråga om driften av reningsverket i Alviela (se även punkt 41). Medel för modernisering av anläggningen erhölls via Sammanhållningsfonden. Kommissionen fick av de portugisiska myndigheterna veta att de kvalitetskri- terier som föreskrivs av direktivet inte uppfylldes, och ytterligare en ansökan om ny programplanering lämnades in, så att de erforderliga normerna skulle kunna uppfyl- las. Anläggningen är i själva verket alltför liten för det verkliga behovet i området, som har en hög koncentra- tion av garverier. Gemenskapsbidraget till projektet är 4,9 miljoner ecu. 62. Slutligen är det, som revisionsrätten redan har påpekat, beklagligt att samfinansierat arbete med nya reningsverk påbörjades utan att hänsyn togs till direkti- vets bestämmelser (26). För att dessa anläggningar skall uppfylla de normer som fastställs av direktivet blir ytter- ligare arbete nödvändigt på kort sikt, vilket leder till en ökning av investeringskostnaden, fastän anläggningarna nyss har byggts. (25) Rådets förordning (EG) nr 1164/94 av den 16 maj 1994 om inrättandet av en sammanhållningsfond (EGT L 130, 25. 5. 1994). (26) Årsrapport för budgetåret 1994, samt yttranden från insti- tutionerna (EGT C 303, 14. 11. 1995, s. 109). 18. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 191/15 Genomförande av projekten 63. Revisionsrätten har granskat 67 projekt angående byggnad av reningsverk för avloppsvatten och lednings- nät. Deras totala kostnad är ungefär 467,7 miljoner ecu och Europeiska unionens samfinansiering var 291,7 mil- joner ecu (se tabell 5). Dessa projekt samfinansierades av ERUF, Sammanhållningsfonden, EUGFJ-utveckling och Life. Under de följande punkterna granskas projekten med avseende på deras bidrag till de betjänade tätorter- nas behov, kostnadsberäkningarnas exakthet och de redovisade utgifternas stödberättigande. TABELL 5 Granskade projekt listade per medlemsstat och de viktigaste iakttagelserna Land/projekt Total kostnad (ecu) EG:s bidrag (ecu) (a) (b) (c) (d) (e) Punkt i rapporten FRANKRIKE (Bretagne/Korsika) 1 Agroclar (ERUF, Mål 2) 2 Matairbi (ERUF, Mål 2) Socavi (EUGFJ-utv. Mål 5a) Brevial (EUGFJ-utv. Mål 5a) Abera (EUGFJ-utv. Mål 5a) 309 000 210 000 1 861 432 3 638 665 3 821 217 85 000 62 784 33 271 828 178 460 478 930 82 Brestbukten (Life) 7 735 256 1 867 867 Förstudie för en utvidgning av kapaciteten vid vattenreningsverket i Ajaccio (Envireg) Avloppsnätet vid förbättringspro- jektet i Bastia Nord (IOP Korsika Mål 1) Förberedande och kompletterande studier vid vattenreningsverket i Bastia Syd (Envireg) Rening i Biguglia-lagunen (IMP Första fasen, åtgärd 7 och tredje fasen, tilläggsarbeten) Rening i Biguglia (IMP andra fasen) Rening i Biguglia (IOP Korsika, Mål 1) 265 872 185 519 86 96 1 949 285 86 95 359 484 326 178 86 96 3 028 028 1 509 922 61 86 95 2 766 307 1 369 914 61 86 95 322 294 233 864 61 95 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 Avloppsverk La Marana (Envireg) 769 600 656 363 70 86 96 SPANIEN (Galicien, Andalusien, Asturias, La Gomera, Kantabrien och Toledo) Ledning Valladares-Lagares (OP Miljö, Mål 1) 526 741 277 397 87 96 Curuxo-Canido (OP Miljö, Mål 1) 1 475 545 854 389 Undervattensutsläpp från La Coru- ña (Envireg) Rening på La Torre halvön (OP Miljö, Mål 1) 6 533 973 5 070 854 59 88 96 1 029 820 998 409 14 15 16 17 18 Huvudledning La Coruñas hamn 835 705 835 705 (lokalt OP, Mål 1) 19 Integrerad rening av staden Arteixo (OP Miljö, Mål 1) 4 545 253 3 785 291 61 87 C 191/16 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 18. 6. 98 Land/projekt Total kostnad (ecu) EG:s bidrag (ecu) (a) (b) (c) (d) (e) Punkt i rapporten 20 21 Ledning och undervattensutsläpp från Nigran (OP Galicien, Mål 1) Avlopp från Sabóns industriom- råde (lokalt OP, Mål 1) 290 546 61 91 285 27 157 74 22 Huvudledning i Loureda (lokalt 111 113 89 135 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 OP, Mål 1) Integrerad rening i staden Sada (Envireg) Integrerad rening i städerna Cabanas/Pontedeume (Envireg) 4 768 395 3 232 937 87 99 2 428 883 927 708 Rening i staden Ribeira (Envireg) 4 694 725 3 076 089 68 Rening i staden Boiro (Envireg) 4 408 436 3 776 503 Rening i staden Rianxo (lokalt OP, Mål 1) EDAR Lagares-floden (Samman- hållningsfonden) Ledning och EDAR Cangas (Sam- manhållningsfonden) 3 586 055 3 190 925 87 99 16 097 535 12 878 028 4 059 806 3 247 849 EDAR Aljarafe (Mål 1) 17 765 232 10 659 139 Stort reningsprojekt i staden Avilés (Mål 1) 20 636 701 12 382 020 Förrening med kol i Figuereido före utflödet i floden Turon (Mål 1) 1 636 023 981 614 Vattenrening i San Sebastián/ P Santiago/Gran Rey (Mål 1) 3 718 584 1 860 103 Rening Torrelavega (Mål 1) 43 100 000 15 315 000 Vattenreningsverk och integrerad rening i Toledo (Mål 1) GREKLAND Perama (kommunalt reningsverk) (Mål 1) Stor-Atens avloppsreningsverk i Psytalia (Mål 1) Biologisk avloppsrening i Lavrio (Mål 1) 15 554 000 7 777 000 75 457 207 329 409 94 58 715 700 44 035 000 2 592 245 1 940 186 Avloppssystem i Lavrio (Mål 1) 48 381 26 253 Rening av avloppsvatten i Rethim- non (Envireg) Reningsverk Veria (Sammanhåll- ningsfonden) IRLAND 6 139 692 4 113 594 65 7 291 256 2 047 000 87 87 79 89 89 42 Ennis huvudavlopp (Mål 1 och Sammanhållningsfonden) 1 482 000 1 213 800 43 Greystones avloppssystem (OP, 27 133 903 20 565 424 91 92 Mål 1, Envireg, Sammanhållnings- fonden) 18. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 191/17 Land/projekt Total kostnad (ecu) EG:s bidrag (ecu) (a) (b) (c) (d) (e) Punkt i rapporten 44 Waterford Foods (EUGFJ-utv. 5 073 630 1 775 770 76 Mål 5a) 45 Wexford huvudavlopp (OP, Mål 1, 48 740 850 36 654 420 91 92 Sammanhållningsfonden) 46 47 Tralee (OP, Mål 1, Envireg) 15 974 747 11 072 615 Killorglin (Envireg) 7 714 360 5 614 789 48 Dingle (Envireg) 5 950 058 5 104 694 81 49 Cacherciveen (Envireg) 4 043 833 2 206 365 PORTUGAL 50 51 52 Rening Baixa Canico Rening av avloppsvatten (Mål 1) 2 000 000 1 500 000 ETAR Funchal Madeira Rening av avloppsvatten (Envireg) 9 600 000 6 700 000 59 67 ETAR ledning San Miguel (OP Centro Mål 1) 476 654 53 Odeoluca-Fucho-Franqueira-projek- tet (Sammanhållningsfonden) 6 009 000 5 107 000 54 55 Ledningsförbättring Vila Franca de Xira (Sammanhållningsfonden) 14 971 000 12 726 000 Vattenreningsverket i Alviela (Sammanhållningsfonden) 5 840 000 4 964 000 61,41 TYSKLAND 56 Sachsen Abwasserzweckverband Dippoldswalde (OP, Mål 1) 8 382 815 2 135 424 57 Berlin Uppgift saknas 58 Bischofswerda (OP, Mål 1) 5 649 534 3 672 407 59 Meißen (OP, Mål 1) 6 370 918 2 619 406 60 Hartmannsdorf Oberes/Bobritztal 2 856 200 1 639 224 43 43 43 (OP, Mål 1) ITALIEN 61 Mola di Bari (Envireg) 1 569 405 780 635 59 62 63 64 65 Barletta (POP Apulien, Mål 1) 3 109 760 1 554 880 Taranto (POP Apulien, Mål 1) 10 500 000 5 250 000 66 Brienza (POP Basilicata, Mål 1) 650 223 325 111 Lago Cotugno (POP Basilicata, Mål 1) 13 664 099 6 832 049 66 Joniska kusten (Envireg) Uppgift saknas 67 Depuracque (Life) 405 211 TOTALT 467 647 720 291 671 093 (a) Problem med överföring till inhemsk rätt och genomförande av direktiven. (b) Föråldrad utformning av projekten. (c) Problem med dagvatten och industriutsläpp. (d) Planerad och faktisk kostnad av projekten. Förseningar och deras effekt på utgifterna. (e) Myndigheternas genomförande av projekten. Dålig effektivitet i reningsverken. 83 90 90 98 98 98 98 98 C 191/18 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 18. 6. 98 Föråldrad utformning av projekten 64. Många av projekten utformades långt innan de började byggas och hade inte alltid anpassats till ökningar av folkmängd och förorening eller förändringar av tekniken. 65. Följaktligen saknar dessa reningsverk i de flesta fall den storlek eller tekniska kapacitet som krävs för att uppfylla de betjänade tätorternas behov. Sådana fall konstaterades av revisionsrätten i ett antal medlemsstater. I Grekland byggdes ett reningsverk utan att det i begyn- nelseskedet togs någon hänsyn till två närbelägna lokala läderbearbetningsindustrier, ett slakthus och de hotell som höll på att uppföras i området. Utsläppen från dessa industrier leddes ut i havet utan någon som helst rening. De ligger inom 400 meter från reningsverket. Stödmotta- garen begärde och fick ytterligare medel för att förbinda de ovan nämnda förorenande inrättningarna med renings- verket. Kostnaden för detta projekt är 6,1 miljoner ecu. De ursprungliga planerna för byggandet av ett 66. reningsverk i Italien härrörde från 1988, men de tekniska aspekterna av projekten fick revideras på grund av bud- getbegränsningar, vilket fick till följd att det byggdes en anläggning med en reningskapacitet som är otillräcklig för stadens behov. 67. Projektet Funchal-SRESA i Portugal räckte endast till att 60 till 70 % av avloppsvattnet från tätbebyggelsen kunde renas. Dessutom utformades det för låggradig rening, medan det borde ha varit en anläggning för sekundär rening. Totalkostnaden var 9,6 miljoner ecu. 68. I ett ledningsnät som höll på att byggas i Galicien var de planerade ledningarna otillräckliga för den totala mängden mottaget dagvatten. Dessutom trängde havsvat- ten in i huvudledningen vilket medförde att pumpstatio- nerna fick funktionsproblem. Detta kommer senare att påverka själva reningsverkets funktion. Kostnaden för projektet var ca 4,7 miljoner ecu. Beaktande av problemet med dagvatten och industrispill- vatten 69. Reningsprojekt måste beakta de problem som vål- las av dagvatten vid uppsamling och rening av avlopps- vatten. Med enkla ledningsnät eller i översvämningsdrab- bade områden kan förhöjningar av vattenståndet ibland leda till översvämning av ledningssystem, driftstörningar vid reningsverken och en betydande förorening av vatten- miljön. 70. Fransk lag kräver bara att det spillvatten som uppkommer under torrt väder tas om hand och överlåter på de lokala myndigheterna att beräkna det av regnväder förorsakade flödet av föroreningar och att göra valet av uppsamling och rening med vederbörlig hänsyn till kost- nadseffektivitet. Till exempel projektet för avledning av avloppsvatten till reningsverket i La Marana (operativa programmet Envireg-Stride 1990–1993) omfattade inte separata ledningssystem på grund av budgetbegräns- ningar, trots att Biguglia befinner sig i ett område som drabbas av periodiska översvämningar (där riksvägen fungerar som en vall och hindrar dagvattnet från att rinna bort). Följaktligen rinner dagvattnet via diken ut i Biguglia-dammen utan att ha renats. 71. Nästan alla projekt som revisionsrätten granskade i Spanien saknar separata dagvattenavlopp, vilket ger upphov till problem med översvämningar av avloppsvat- ten, föroreningar och driftstörningar i reningsverken för avloppsvatten. Även de reningsverk som revisionsrätten inspekterade i Portugal är av den kombinerade typen. 72. Emellertid hade, vilket revisionsrätten konstaterade i Tyskland, vissa avloppssystem separata ledningssystem för dagvatten (i städernas utkanter) medan de kombine- rade systemen huvudsakligen betjänade stadskärnorna. Beträffande industrispillvatten som släpps ut till 73. ledningsnät och reningsverk för avloppsvatten från tätbe- byggelse fastslår direktiv 91/271/EEG (artikel 11) att medlemsstaterna måste säkerställa att sådana utsläpp sker i enlighet med på förhand fastställda bestämmelser och/ eller särskilda tillstånd från behöriga myndigheter. Sådant vatten måste vara tillräckligt förbehandlat innan det släpps ut i det allmänna avloppssystemet, så att det har samma egenskaper som vatten från tätbebyggelse. Detta skall göras för att säkerställa att reningsverken fungerar på rätt sätt, förhindra att de skadas, skydda hälsan hos personal som arbetar med ledningsnäten och reningsver- ken, och slutligen säkerställa att utsläppen av avloppsvat- ten är acceptabla ur miljömässig synpunkt. Den prelimi- nära reningen måste utföras av industrierna ifråga i enlighet med principen ”förorenaren skall betala”. Revisionsrättens granskning visade emellertid att 74. dessa bestämmelser inte alltid respekterades. Så är fallet med det spanska projektet Ledningsnät för avloppsvatten från Sabóns industriområde (lokalmål 1-OP), där indu- strinätet skulle förbindas med ledningsnätet från Arteixos tätbebyggelse utan någon som helst preliminär rening. Allt avloppsvatten släpps direkt ut i havet via undervat- tensutloppet i La Coruña. Projektets kostnad ligger runt 14,5 miljoner ESP. 75. Ett annat spanskt projekt, det integrerade utveck- lingsprojektet för floden Tajo i Toledo, till en total kostnad av 2 540 miljoner ESP (av vilka ERUF bidrog med 1 000 miljoner ESP), omfattade en förbättring av den anläggning som renar industrispillvattnet från stadens industriområde. Vattnet renas inte alls av industrierna 18. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 191/19 ifråga innan det når reningsverket; det finns en kommu- nal bestämmelse om rening av industrispillvatten, men den har aldrig tillämpats i praktiken. Att övervaka utsläppen av renat vatten, vare sig 76. det släpps ut direkt i den omgivande naturen (varvid gemenskapens normer är direkt tillämpliga) eller leds in i ledningsnät och reningssystem för avloppsvatten från tätbebyggelse, är en viktig faktor vid bekämpandet av vattenföroreningar. Ett nationellt system för övervakning av utsläppsförhållandena föreskrivs i de driftstillstånd som medlemsstaterna utfärdar på förhand för varje klas- sificerad anläggning. Under en granskning i Irland av ett jordbruks- och livsmedelsprojekt som erhåller medel från EUGFJ-utveckling noterade revisionsrätten emellertid att de normer som fastställts i tillståndet inte alltid efterlev- des, utan kännbara påföljder (vare sig pekuniära eller administrativa), trots att det fanns nationella bestämmel- ser om detta. 77. Övervakningen är helt och hållet de nationella myndigheternas ansvar. Kommissionen bör å sin sida ombesörja kontroller under sina inspektioner i medlems- staterna för att förvissa sig om a) att reningsverk som tar emot industrispillvatten fort- löpande övervakar detta spillvattens kemiska egenska- per, b) att lokala myndigheter har fullständiga uppgifter om klassificerade anläggningar och övervakningen av utsläppen från dem, och c) att resultaten av gjorda provtagningar visar att man följer de normer som fastställts i tillstånden och gemenskapsdirektiven i de fall där gemenskapsfinan- siering har beviljats allmänna eller privata företag som producerar spillvatten. Projektens kostnad – planerade och faktiska kostnader De tekniska svagheter som observerats i utform- 78. ningen och planeringen av projekt ger i de flesta fall upphov till felaktiga beräkningar av kostnaderna för de arbeten som skall utföras. De faktiska kostnaderna är betydligt högre. I alla besökta medlemsstater och för nästan alla granskade projekt upptäcktes betydande kost- nadsavvikelser. De viktigaste fallen av undervärdering av stödberättigade utgifter som iakttagits av revisionsrätten beskrivs i de följande punkterna. 79. För byggandet av reningsverket för regionen Stor- Aten i Psytalia (OP ERUF Attika aspekt 1. 1) hade vid tiden för granskningsbesöket sex huvudavtal – som täckte 77 % av projektets kostnad – genomförts till en kostnad som hade ökat till nära det dubbla det planerade belop- pet [från planerade ca 40,4 miljoner ecu (11 500 miljoner GRD) till ca 78,9 miljoner ecu (22 400 miljoner GRD)]. I Spanien hade den allmänna hydrologiska planen 80. för Galicien (PHGC) som formulerades av de regionala myndigheterna 1990 omfattat investeringar på ca 19,6 miljoner ecu (3 125 miljoner ESP) beträffande pro- grammet för minskad förorening av Ría de La Coruña. 1994 förutsågs i den reviderade regionalplanen investe- ringar beträffande samma program på ca 39,2 miljoner ecu (6 245 miljoner ESP), vilket utgör en ökning på 100 % jämfört med den ursprungliga planen. Trots att de olika beräkningarna inte är direkt jämförbara – då hade man tvingats ta hänsyn till inflationen, införlivandet av nya projekt och krav med anledning av direktiv 91/ 271/EEG – måste man konstatera att en stor del av ökningarna i kalkylerna beror på avsevärda förseningar i förseningar som har en mångfald verkställigheten; tekniska, juridiska (expropriationer) och budgetmässiga orsaker. Liknande avvikelser från planen observerades i Ría de Vigo-programmet, som ökade från ca 67,2 miljo- ner ecu (10 700 miljoner ESP) till ca 177,1 miljoner ecu (28 200 miljoner ESP) (163 %), och Ría de Arousa- programmet, som ökade från ca 29,5 miljoner ecu (4 697 miljoner ESP) till ca 51,3 miljoner ecu (8 167 mil- joner ESP) (73 %). Ökningarna av projektens faktiska kostnader granskas i punkt 86. 81. För byggandet av reningsverket i Dingle i Irland (OP Envireg) blev de slutliga utgifterna ca 6,1 miljoner ecu (4,9 miljoner IEP) mot planerade ca 4,1 miljoner ecu (3,3 miljoner IEP), vilket är 45 % ökning av de planerade kostnaderna. I ett franskt projekt var den planerade kostnaden 82. för ett litet reningsverk, som finansierades genom EUGFJ- utveckling (Grisslaktföreningen ABERA) 93 000 ecu (0,6 miljoner FRF). Den slutliga kostnaden för anlägg- ningen uppgick efter talrika tekniska förbättringar till ca 0,9 miljoner ecu (6 miljoner FRF) eller 10 gånger så mycket som de beräknade utgifterna. Slutligen ”korrigerades” kostnaderna uppåt för 83. Meißens reningsverk i Tyskland (ERUF OP Sachsen) av ingenjörerna för tilläggsarbeten. Dessa förändringar har ändå stannat under den tioprocentgräns över vilken man enligt nationell lag [punkt 2 (3. 2) del B i Verdingungsord- nung Bauleistung (riktlinjerna i bestämmelserna för off- entlig upphandling)] hade blivit tvungen att omförhandla om nya priser. Revisionsrätten anser dock, i motsats till kommissionen, att betydande besparingar hade kunnat göras för samma projekt utan att minska anläggningens effektivitet. I synnerhet är det onödigt och olämpligt att bygga en källare och ett antal kulvertar under hela anläggningen i syfte att direkt kunna komma åt alla rör och bassänger (oxidations- och nitreringsbassänger etc. ) via stora och väl uppvärmda korridorer. Detta är det enda av de reningsverk som revisionsrätten besökt som är försett med sådana anordningar. 84. Revisionsrätten inser svårigheten med att genom- föra betydande infrastruktursprojekt utan kostnadsök- ningar. Prismodifieringar planeras och accepteras i alla C 191/20 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 18. 6. 98 former av kortsiktig och långsiktig teknisk planering. I normalfallet leder inte ökade kostnader direkt till ökat gemenskapsstöd. Betydande kostnadsförändringar är emellertid en klar indikation på bristande planering och projektförvaltning samt förseningar i utförandet av pro- jektet. Förseningarna leder i de flesta fall till ökade kostnader. Förseningar i utförandet av projekten och deras effekter på kostnadsökningarna Det finns ett klart samband mellan observerade 85. förseningar i projektens genomförande och ökade kon- struktionskostnader. 86. I Frankrike påbörjades ett projekt finansierat av det integrerade medelhavsprogrammet (IMP) för minsk- ning av föroreningarna i Biguglia-lagunen år 1991, fastän de inledande studierna hade gjorts 1986. I detta samman- hang skulle vissa arbeten för ett annat av Envireg finan- sierat projekt ha varit avslutade inom tre månader (sep- tember 1992). I själva verket avslutades de efter 21 månader (juni 1994). För detta projekt beställdes arbeten och inkrävdes anbud efter det att tidsgränsen för åtagan- den gått ut till ett belopp av 0,7 miljoner FRF. Detsamma gäller anbudsförfarandet för ett annat projekt finansierat av det integrerade operativa programmet Korsika 1990–1993 där beloppet var 1,4 miljoner FRF. Påbörjan- det av projektet beträffande reningsverket för staden Ajaccio blev likaså försenat. Fastän de förberedande studierna finansierades av Envireg 1991, beställdes de först 1993. Tidsfristerna för slutförandet av första stadiet (1997) och följaktligen de för hela projektet (2000) kommer inte att respekteras. Det var betydande förse- ningar vid utarbetandet av studierna inför projektet beträffande reningsverket i Bastia Syd, finansierat av Envireg i början av 1991. Dessa studier avslutades 1995 i stället för 1993 som planerat, och följaktligen blir det nya reningsverket färdigt först i början av 1999. De största förseningarna gällde projektet för minskning av föroreningen längs Ajaccio-buktens södra strand, där de inledande studierna påbörjades 1984 och reningsverket togs i drift först elva år senare. 87. I Spanien ökade kostnaderna för projektet Ledning GLI-3 Valladares-Lagares med 26 % och projektet förse- nades med 28 månader. Ifråga om det integrerade projek- tet för föroreningsminskning i Arteixo var avvikelsen 45 % från den ursprungliga kostnaden och projektet försenades med 50 månader. Ifråga om hela projektet för sanering av Sada var avvikelsen 47 % och förseningen 15 månader. Ifråga om det integrerade projektet beträffande föroreningsminskning för Cabanas och Pontedeume – vilket tillfälligt avstannade i 28 månader för ”tekniska förbättringar” och vilket fortfarande är under byggnad – uppgick redan förseningarna till 38 månader i februari 1997 och projektets kostnader har ökat med 23 %. Ifråga om det integrerade projektet för föroreningsminskning i Ribeira, vilket fortfarande är under byggnad, är den finansiella avvikelsen redan 33,5 %. Slutligen har man redan överskridit kostnaden med 30 % ifråga om projek- tet för föroreningsminskning i Rianxo, och reningsverket var trots att det färdigställdes ett år tidigare ännu inte taget i drift i mars 1996. 88. Två års försening noterades ifråga om projektet beträffande undervattensutloppet i Ría de la Coruña. Fram till november 1996 hade projektet inte godkänts officiellt av de lokala myndigheterna. I sådana fall har byggnadsföretaget ansvar för underhållet och driften av anläggningen. De stora regnmängderna och frånvaron av separata avloppssystem har lett till att en stor del av avloppsvattnet har släppts ut i havet orenat. 89. I Grekland konstaterades betydande förseningar ifråga om alla projekt som revisionsrätten granskade huvudsakligen av tekniska och administrativa skäl. Reningsverket i Rethimnon blev försenat med 27 måna- der, och kostnaden har ökat med 257 %. Projektet är ändå otillräckligt för stadens behov. Kostnaden för upp- förandet av reningsverket i Veria hade nästan fördubblats och vid tiden för besöket var projektet ännu inte slutfört. Den totala kostnaden för de båda projekten uppgick till ca 6,1 miljoner ecu. 90. Projektet i Brienza i Italien som påbörjades i juli 1990 skulle ta 12 månader. I slutet av 1995 var projektet inte slutfört. Projektet beträffande reningsverket i Tar- anto sattes igång 1991 och var planerat att ta ett år, men var ännu inte slutfört i slutet av 1995. 91. Även projekt i Irland drabbades av förseningar i slutförandet av samma skäl som i andra medlemsstater. På grund av tekniska förbättringar blev igångsättningen av en del av projektet i Greystones, som samfinansierats av ERUF, försenad med två år. Förseningar noterades också ifråga om projektet för Wexfords avloppssystem, där igångsättningen av vissa arbeten var tre år försenad. Projektet kom igång först i september 1993. Förvaltning av projekten av de ansvariga myndigheterna 92. När stora projekt delas upp blir det ibland svårt att säkerställa att man följer bestämmelserna i förord- ningarna för strukturfonderna och Sammanhållningsfon- den. Artikel 1. 3 i förordningen om inrättandet av Sam- manhållningsfonden ((EG) nr 1164/94) ger möjligheten att finansiera projekt i etapper, förutsatt att dessa är tekniskt och ekonomiskt självständiga. Dock fanns det vissa projekt som teoretiskt sett var odelbara, men som man ändå hade delat upp för att få finansiering först från ERUF och därefter från Sammanhållningsfonden. Så var fallet med projekten för avloppssystem i Greystones och Wexford, vilka revisionsrätten granskade i Irland. De båda projekten finansierades delvis av ERUF och sedan av Sammanhållningsfonden på grundval av ett och 18. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 191/21 samma avtal med det företag som fått i uppdrag att utföra själva arbetena. Därför är det svårt att betrakta projektetapperna som självständiga projekt; i verkligheten är de bara ”betalningsetapper” och kan i själva verket definieras som den del av projektet vilken ännu inte har erhållit finansiering från ERUF. 93. Detta bruk väcker på nytt frågan om huruvida gemenskapsförordningarna på detta område respekteras och följs. Dessutom finns det risk för att uppdelningen av projekt i etapper kan göra det lättare att minska belop- pen i upphandlingsavtalen i avsikt att kringgå de stipule- rade gränserna i olika direktiv som rör denna fråga. Revisionsrätten har nämnt detta problem förut i den särskilda rapporten nr 1/95 om det finansiella instrumen- tet för sammanhållning (27). Vad gäller aspekten offentlig upphandling konsta- 94. terade och påpekade revisionsrätten återigen för kommis- sionen problem, såväl i samband med alltför stor rabatte- ring av priser för säkerställande av avtal, som vissa nationella förvaltningars bruk av olika möjligheter (snabba förfaranden och dylikt) som finns tillgängliga enligt nationell lag och som syftar till att begränsa, eller ibland utesluta konkurrens. Uppdelningen av ett projekt på flera underprojekt och flera avtal bidrog sålunda till att skapa denna situation. Revisionsrätten noterade att ett grekiskt projekt finansierat av ERUF (OP Attika, Perama kommun) hade delats upp i 54 delar. Den totala kostna- den för detta projekt uppgick till 457 207 ecu. Sådana metoder ökar såväl förseningarna som kostnaderna för projektens genomförande och gör förvaltningen mer tungrodd. Revisionsrätten har redan noterat detta faktum i en tidigare rapport (28). Det saknas ofta insyn i projektförvaltningen. Vissa 95. projekt – särskilt stora – ackumulerar till exempel gemen- skapssubventioner från olika källor och bör enligt gäl- lande förordningar föra separata räkenskaper. På den slutliga mottagarens nivå betraktas de olika interventions- formerna huvudsakligen som finansieringskällor som utan åtskillnad kan användas till olika projektetapper. Detta gäller särskilt IMP-stöd (IMP-fas 1, IMP-relaterade åtgärder, tilläggsrubrik för IMP), eller integrerade opera- tiva program för de på Korsika granskade projekten: förbättringsarbetena vid Biguglia-lagunen, förbättringsar- betena på Ajaccio-buktens södra strand. 96. Likaledes har revisionsrätten konstaterat att det inte alltid var möjligt att få de utgiftsbelopp som uppgi- vits till kommissionen av de centrala förvaltningarna att stämma med de belopp som förvaltarna och/eller motta- garna uppgivit till de nationella myndigheterna. Huvud- orsaken var frånvaron av särskild redovisning eller en (27) Särskild rapport nr 1/95 om det finansiella instrumentet för sammanhållning, samt kommissionens svar (EGT C 59, 8. 3. 1995, s. 1). tillfredsställande kontoindelning för de subventionerade projekten, vilket skulle ha gjort det möjligt att identifiera de uppgivna utgifterna. Detta gällde de i Spanien gran- skade projekten Ledning GLI-3 Valladares-Lagares (Miljö-OP) och undervattensutloppet i La Coruña (Envi- reg-OP). Vad beträffar avloppsreningsåtgärden i pro- grammet Envireg-Stride på Korsika var det dessutom omöjligt att få de uppgivna utgifterna att stämma med de betalningsintyg som slutmottagarna hade utfärdat. Ändå är dessa dokument avsedda att utgöra grunden för att styrka utgifterna. Tekniska fel på reningsverk 97. Omnämnanden har redan gjorts av anläggningar som inte uppfyllde de kvalitetsnormer som fastställs genom direktiven (se punkterna 58–62) samt av behovet av ytterligare investeringar för att de skall motsvara den fastställda normen. Det är därför fråga om att förbättra redan förefintliga reningsprocessers kvalitet. Emellertid finns det ytterligare en rad problem: en del anläggningar som redan är färdigställda har ännu inte tagits i drift och andra är ineffektiva på grund av allvarliga driftproblem. I båda fallen äventyras verkan av gemenskapsfinansie- ringen. 98. 1996 konstaterade revisionsrätten att fem renings- verk av de sex granskade i Italien inte var i drift, fastän arbetet hade slutförts, i vissa fall flera månader tidigare. Ett av skälen var ENEL:s (det nationella elbolagets) vägran att koppla dem till elnätet, eftersom det saknades disponibla medel. Samma anläggningar visade tecken på andra problem, såsom att vissa av dem inte var kopplade till avloppssystem etc. Om sådana anläggningar (meka- nisk och elektronisk utrustning samt byggnader) inte används, finns också risken att de tar skada. De anslag som investerats i dessa anläggningar uppgår till ca 26,5 miljoner ecu (55 125 miljoner ITL). 99. Av tre reningsverk i Galicien (Spanien) där arbe- tena var avslutade fungerade ett enda. Ett annat (integre- rat avloppssystem för staden Sada) fungerade otillfreds- ställande. Det tredje, reningsverket i Rianxo, som hade överlåtits åt den lokala myndigheten i april 1995, var ännu inte i drift, för det första för att anläggningen inte var kopplad till elnätet, men också för att anbudsinford- ran för driften av anläggningen inte hade genomförts. Målet för dessa projekt – att minska föroreningen – hade inte uppnåtts. Den totala kostnaden för dessa två projekt är ca 8,4 miljoner ecu. En av Envireg medfinansierad studie (29), där 15 100. reningsverk på Kreta utvärderas, har påpekat att de inte arbetade under optimala förhållanden och att kontrollen av det utsläppta vattnet borde förbättras. Slutligen (28) Revisionsrättens årsrapport 1994, kapitel 4 (EGT C 303, (29) ”Study on the creation of a centre for environmental upgra- 14. 11. 1995, s. 108). ding of Crete”, Envireg-EOT, 1995. C 191/22 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 18. 6. 98 konstaterades fall av reningsverk med tekniska fel i alla besökta medlemsstater. 101. De redan nämnda fallen visar mångfalden och komplexiteten hos de faktorer som måste föreligga om man skall få tillfredsställande resultat vad gäller renings- verkens kvalitet och få optimal effekt av gemenskapsfi- nansieringen. Denna spelar utan tvivel en mycket viktig roll vid genomförandet av politiken på detta område. Inom ramen för delat ansvar måste medlemsstaterna säkerställa att dessa anläggningars effektivitet upprätt- hålls. De viktigaste aspekterna är anläggningarnas drift, underhållet av ledningsnät och de därmed förbundna kostnaderna, vilka revisionsrätten också undersökte i somliga medlemsstater. Envireg-initiativet 102. 1990 upprättade kommissionen gemenskapsini- tiativet Envireg som ett bidrag till miljöskyddet och ett medel för främjande av ekonomisk utveckling. De speci- fika målen omfattade — att minska föroreningen av kustområden, — att främja planeringen av markanvändning i kustom- råden, — att bidra till bättre hantering och kontroll av industri- avfall, — att öka kunskapen om utformningen och förvalt- ningen av installationer för minskning av förore- ningar. Det totala bidraget från strukturfonderna till GI 103. Envireg under perioden 1990–1993 var ungefär 500 mil- joner ecu (till 1990 års priser). De stödberättigade områ- dena var mål 1-regionernas kustområden samt mål 2- och mål 5b-regionernas kustområden vid Medelhavet. Vad gäller industriavfall och tekniskt stöd var alla mål 1-re- gioner stödberättigade. 104. Nära två tredjedelar av anslagen användes för att minska föroreningarna i mål 1-regionernas kustområden, särskilt genom uppförande och modernisering av infra- struktur och utrustning för rening av spillvatten. Av denna anledning granskade revisionsrätten användningen av anslag från ERUF i mål 1-regioner till projekt för förbättring av vattenkvaliteten, det nätverk för tekniskt stöd som upprättats av kommissionen för att öka kun- skapen och utbytet av förvärvat kunnande, och utvärde- ringen i efterhand av Envireg. Problem med att genomföra GI Envireg GI Envireg godkändes i maj 1990, och slutdatu- 105. met för utbetalningar sattes till den 31 december 1994 för somliga program och den 31 december 1995 för andra. Genomförandet av dessa program har fått vidkän- nas betydande förseningar, och de flesta berörda med- lemsstater har begärt att få den slutliga tidsfristen för- längd. I slutet av 1996 (två år efter de ursprungliga avslutningsdatumen för somliga och ett år efter för andra) hade bara tre av tretton program avslutats (Envi- reg Provence-Alpes-Côte d’Azur, Nordirland och Portu- gal). 17,9 % av initiativets åtaganden var ännu inte reglerade (se tabell 6). 18. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 191/23 TABELL 6 Genomförande av gemenskapsinitiativet Envireg per den 31. 12. 1996 1 000 ecu (1993 års priser) Programplanering Total kostnad Regional- fonden Åtaganden Utbetalningar Återstår att betala GI Regis-Envireg-Stride Guyana 31 689 10 362 10 362 8 392 1 970 GI Regis-Envireg-Stride Martinique 70 866 14 139 14 139 11 686 2 453 GI Regis-Envireg-Stride Réunion 140 895 27 169 27 169 22 496 4 673 GI Regis-Envireg-Stride Guadeloupe 72 956 17 022 17 022 14 615 2 407 GI Envireg Provence-Alpes-Côte d’Azur 8 318 3 000 3 000 2 981 GI Envireg Languedoc-Roussillon 5 202 1 000 1 000 800 0 200 GI Envireg-Stride Korsika 37 216 14 684 14 684 12 113 2 571 GI Envireg Irland GI Envireg Italien 40 557 30 420 30 420 29 044 1 376 342 478 168 672 168 672 105 437 63 235 GI Envireg Grekland 117 774 78 934 78 934 64 108 14 826 GI Envireg Nordirland (1) 25 664 17 448 17 654 16 308 0 GI Envireg Spanien 235 702 126 934 126 934 111 140 15 794 GI Envireg Portugal 145 510 101 486 101 486 98 631 0 TOTALT 1 274 827 611 270 611 476 497 751 109 505 % 19 17 17 14 0 20 18 5 37 19 0 12 0 18 Tillbaka- dragna åta- ganden 19 1 346 2 852 4 217 (1) OP Envireg Nordirland, kommissionen gjorde åtaganden för tredje etappen (november 1993) utan tanke på ändringen i finansplanen, godkänd av uppföljningskommittén (oktober 1993) 1 346 miljoner ecu för mycket i åtaganden reglerades vid slutbetalningen (maj 1996). Källa: Data från GD XVI 1997. Irland hade inte begärt senareläggning av slutda- 106. tumen. Att avslutandet av programmet försenades berodde på meningsskiljaktigheter mellan kommissionen och de irländska myndigheterna om definitionen av ”slut- lig mottagare” beträffande vissa projekt, däribland avloppsinfrastrukturprojekten. Irland betraktade miljömi- nisteriet (det för projektfinansieringen ansvariga departe- mentet) som slutlig mottagare, snarare än de lokala myndigheter som är byggherrar. De andra medlemssta- terna anser å andra sidan att byggherrarna är de slutliga mottagarna. Följaktligen omfattar de av Irland lämnade utgiftsredogörelserna både utgifter som inte hade betalats vid tiden för redogörelserna, beräknade utgifter, och utgifter som hade betalats före den stödberättigade perio- den. Kommissionen bör säkerställa att uttrycket ”slutlig mottagare”, såsom det definierats i de finansiella bestäm- melser som godkänner varje operativt program, tillämpas enhetligt för alla medlemsstater och att utgiftsredogörel- serna omfattar endast de faktiskt uppkomna utgifterna, som det föreskrivs i de gällande förordningarna. 107. Genomförandet av Envireg-programmet i Italien stötte på särskilt svåra problem som var förknippade med genomförandet av gemenskapsstödramen 1989–1993 i Italien. Vad gällde Envireg konstaterade revisionsrätten en brist på programuppföljning, delvis därför att finan- siella data och arbetsrapporter inte hade skickats till kommissionen, men också därför att uppföljningskom- mittéerna ofta sammanträdde under något betänkliga förhållanden (brist på exakta data, företrädare för regio- nerna var ibland frånvarande, protokoll fördes inte). Till följd av detta hade bara 3,5 % av de av kommissionen i form av förskott överförda beloppen från 1991 (ett belopp på ca 3,1 miljoner ecu (6 600 miljoner ITL)) utbetalats i slutet av 1994. Problemen med att genomföra gemenskapsstödramen i Italien gav upphov till en allmän överenskommelse mellan Italien och kommissionen, genom vilken Envireg-programmet förlängdes till den 31 december 1996 vad gällde åtaganden och den 31 de- cember 1997 för utbetalningar. 108. I Envireg-programmet i Nordirland var 96 % av anslagen öronmärkta för minskning av föroreningarna i kustområdena. 14 avloppsvattenreningsprojekt hade ur- sprungligen planerats i detta syfte. Men problemen med att bringa dessa projekt i överensstämmelse med vatten- C 191/24 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 18. 6. 98 kvalitetsdirektiven och särskilt det nya direktivet 91/ 271/EEG gjorde det omöjligt att utföra hälften av dem inom de i programmet fastställda tidsfristerna. Sju pro- jekt ersattes av ett stort projekt för renoveringen av ett av Belfasts två reningsverk, som betjänar 250 000 invånare. Det senare projektet – till en total stödberättigad kostnad av ca 16,5 miljoner ecu (13,3 miljoner GBP), helt finan- sierat med nationella medel – hade redan påbörjats 1986 och har absorberat 68 % av ERUF:s bidrag till detta program. Det måste betonas att endast i sällsynta undan- tagsfall räknade man i riktlinjerna för Enviregs operativa program (30) med att finansiera reningsverk för tätbe- byggda områden med en befolkning på över 100 000. Under dessa omständigheter uppnåddes de för Nordir- land inom ramen för Envireg fastställda målen och priori- teringarna endast delvis, särskilt vad gäller projektens nyskapande karaktär. 109. För den del som gällde Envireg-Galicien tog med- lemsstaten med ett nytt projekt om undervattensavloppet för reningsverket i La Coruña, som utgjorde 32 % av de totala stödberättigade utgifterna för denna självständiga kommun, det vill säga ca 8,8 miljoner ecu (1,4 miljarder ESP). I strid med kommissionens riktlinjer (31) ingår pro- jektet som en del av en enhet som endast omfattar förbehandling av avloppsvattnet från La Coruña, en stad med en befolkning på långt mer än 100 000 invånare. Dessutom uppfyller inte projektet villkoren i direktiv 91/271/EEG (artiklarna 4 och 6). 110. Situationen skilde sig från medlemsstat till med- lemsstat. Till exempel vad gällde Portugal var det i viss mån möjligt att kompensera frånvaron av miljöåtgärder i gemenskapsstödramen 1989–1993 genom Envireg och initiativet tillgodogjorde sig en ökning på 13 miljoner ecu av bidraget från ERUF beroende på en överföring av anslagen från Regen-initiativet. Detta gjorde det möjligt att inkludera ytterligare projekt. 111. Beträffande Envireg-Grekland skar kommissionen ned de stödberättigade beloppen med 22 miljoner ecu (15,7 %) och på grund härav med 15 miljoner ecu (16 %) ERUF:s medfinansiering jämfört med det ursprungligen programmerade beloppet. Detta berodde på det undermå- liga genomförandet av åtgärd 1 i programmet, vilken gällde rening av avloppsvatten och som svarade för 61 % av anslagen. Av de totalt 100 projekt som denna åtgärd avsåg blev man i själva verket tvungen att ge upp 32. Ytterligare 40 av de återstående 68 projekten drabbades också av problem under genomförandet och kunde där- för inte slutföras enligt Envireg-programmet. Grekland begärde att de skulle innefattas i den nya gemenskapsstö- dramen 1994–1999. Programmet Envireg-Stride på Korsika fick vid- 112. kännas en minskning på 6,3 miljoner ecu av de totala stödberättigade kostnaderna (14,5 %), medan ERUF:s samfinansiering ökade med 1,8 miljoner ecu (13,8 %). Detta belopp åstadkoms genom att oanvända anslag från det operativa programmet Interreg Korsika-Sardinien överfördes och användes för att finansiera åtgärd 2 ”Rening av avloppsvatten”. Minskningen av de stödbe- rättigade kostnaderna berodde på att åtgärd 3 ”Eliminer- ing av fast avfall” delvis misslyckades. Där hade mindre än 25 % av de disponibla anslagen använts, vilket inte blev utan konsekvenser för reningen och bortskaffandet av det slam som producerades av reningsverket. Nätverket för tekniskt stöd ”Ambiente e Regione” (AMBER) 113. En av GI Enviregs nyskapande aspekter var att öka kunskapen och utbytet av förvärvat kunnande på de områden som finansierades av inititativet genom AM- BER-nätverket för tekniskt stöd (finansierat upp till 1 006 573 ecu fördelade över tre år). Nätverket skulle på begäran tillhandahålla teknisk expertis för projekten åt de ansvariga för programmen och arbetsledarna, verka för utbyte av information och erfarenheter och kunskaps- överföring mellan de olika berörda administrationerna, samt biträda kommissionen, i synnerhet med uppfölj- ningen av initativet. När det gäller vattenrening skulle nätverket tillhandahålla tekniskt stöd för att öka kunska- pen beträffande utformning och underhåll av avloppsre- ningsverk. 114. Granskningen av AMBER-nätverket för tekniskt stöd ansågs vara viktig såtillvida att revisionsrätten tidi- gare hade konstaterat att många avloppsreningsverk inte var i drift, särskilt då i mål 1-regioner, och kommissionen hade åtagit sig att övervaka detta problem i framti- den (32). 115. I juni 1991 kontrakterade kommissionen ett kon- sultföretag för uppgiften att upprätta nätverket för tekniskt stöd. Det första avtalet som tecknades hade ett års löptid, och det förnyades därefter tre gånger fram till den 20 december 1994. 116. Det måste konstateras att delen ”begäran om teknisk expertis” inte fungerade: bara 9 000 ecu använ- des för detta ändamål. Det fanns flera orsaker till detta, men den viktigaste var att två av medlemsstaterna (Spa- nien, Italien) med de största Envireg-programmen (cirka 60 % av alla) inte använde nätverket. Dessutom var kännedomen om nätverket i huvudsak begränsad till central nivå, och de lokala myndigheterna fick mycket lite information om det. Därtill kom att AMBER-nätverket inte hade medel avsatta för att betala de konsulterade experternas arvoden, och då fanns det heller inget incita- (30) Kommissionens meddelande till medlemsstaterna (90/C 115/ 03) av den 9 maj 1990. (31) Kommissionens meddelande till medlemsstaterna (90/C 115/ (32) Särskild rapport nr 3/92 om miljön, punkt 3. 15 samt 03) av den 9 maj 1990. kommissionens svar (EGT C 245, 23. 9. 1992). 18. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 191/25 ment för de lokala myndigheterna att använda nätverket. Slutligen tillhandahölls redan tekniskt stöd av nationella förvaltningar eller genom anlitande av utomstående kon- sulter. 117. Nätverkets uppgifter omfattade även såväl utar- betandet av nyhetsblad och handböcker åt lokala myn- digheter som arrangemang av konferenser och seminarier om miljöfrågor. Det var också problem med spridningen av dessa handböcker. Inte förrän i slutet av 1993 gjordes något försök att skicka dem till lokala myndigheter i de områden som var berättigade till stöd från GI Envireg. Emellertid var sista datum för utläggning av arbete på entreprenad den 31 december 1993 beträffande Envireg. Dessutom kunde revisionsrätten konstatera att endast omkring 900 exemplar av en upplaga på 5 000 av handboken om avloppsvattenrening blev distribuerade till vederbörande myndigheter. 118. Avsikten var att det skulle arrangeras konferenser för att underlätta utbytet av förvärvat kunnande och överföringen av kunskaper på olika sätt, inklusive bilate- ralt samarbete mellan de olika berörda myndigheterna. Med några få undantag följde man inte upp det samar- bete som hade inletts som en följd av sådana utbyten. 119. Nätverkets tredje uppgift var att bistå kommis- sionen. Detta bestod huvudsakligen i att utföra gransk- ningar i en omfattning som sträckte sig långt bortom GI Enviregs mål och villkoren i avtalet om tekniskt stöd. Kommissionen hade i sina svar på den särskilda rappor- ten om miljön (33) redan informerat revisionsrätten om sin avsikt att utvidga AMBER-nätverkets ansvarsområde utanför GI Enviregs gränser så att det omfattade alla strukturåtgärders miljöaspekter. Denna utvidgning av nätverkets ansvarsområde blev gjord, men på grundval av ett avtal som var begränsat till Envireg-program och utan en ny anbudsinfordran. Utvärdering i efterhand av GI Envireg 120. I december 1993 slöt kommissionen ett avtal till ett värde av 276 500 ecu för utvärderingen av GI Envi- reg. Utvärderingen av Envireg skulle utföras i två etapper som skulle vara avslutade i december 1995. Huvudmålen för första etappen var att bedöma de uppsatta målen och utvärdera det tillförda gemenskapsvärdet samt att analy- sera initiativets förvaltningsförfaranden och förvaltnings- system i de medlemsstater som var mottagare. Andra etappen ägnades den ekonomiska verkan som hade åstad- kommits genom genomförandet av initiativet. Den skulle inte påbörjas förrän kommissionen hade konstaterat att det arbete som hade utförts under första etappen var av tillfredsställande kvalitet. 121. Emellertid framlades en slutlig rapport för kom- missionen i oktober 1996, 25 månader efter det slutda- (33) Svaren på punkterna 3. 13 och 3. 14 i den särskilda rappor- ten nr 3/92 om miljön (EGT C 245, 23. 9. 1992). tum som hade satts för den första etappen (september 1994) och tio månader efter det som hade satts för den andra etappen (december 1995). Den totala kostnaden för utvärderingen var 211 887 ecu och enligt kommissio- nen innehöll rapporten redan det mesta av informationen för den övergripande utvärderingen av GI Envireg. 122. Enligt revisionsrättens åsikt uppnådde dock inte rapporten de mål för utvärderingen som hade uppsatts och fastställts i avtalet, och i synnerhet: a) Analysen av förvaltningsförfarandena och förvalt- ningssystemen är uteslutande beskrivande, med stora variationer i kvaliteten mellan medlemsstater. b) Rapporten jämför inte programplanerings- och genomförandemetoder och bedömer inte förvaltnings- strukturerna i förhållande till de eftersträvade målen. c) Det finns ingen analys av de konkreta utförandena av de samfinansierade programmen och projekten, och inga bedömningar som skulle ha kunnat göra det möjligt att mäta dessa bidrags inverkan på grundval av lämpliga indikatorer (med undantag av Portugal). d) De förväntade budgetmässiga och finansiella analy- serna har inte utförts. e) GI Enviregs inverkan på de miljöproblem som initiati- vet skapades för att lösa (vattenföroreningar, meto- disk utveckling av kustområden etc. ) har inte tagits upp på ett uttömmande sätt. f) Rapporten redovisar inget samband mellan Envireg och ekonomisk utveckling och/eller utveckling av turismen i den berörda regionen. Det är omöjligt att dra några slutsatser om GI Enviregs effekt med hjälp av de data som finns i rapporten. Slutligen har den vetenskapliga utvärderingskommittén inte ens bildats. 123. Avslutningsvis är det vad gäller GI Enviregs bidrag revisionsrättens åsikt att denna åtgärd endast delvis uppnådde de ursprungligen uppsatta målen. Med undantag av Irland var länken mellan Envireg och direk- tiv 91/271/EEG på avloppsvattenreningens område inte tillräckligt tydligt definierad vad gällde projektskvalitet, så att det blev möjligt för projekt att vara samfinansie- rade, fastän de inte följde direktivet. Likaledes nämndes inte principen ”förorenaren skall betala” vad gällde reningsprojekten, så att det blev möjligt för projekt för rening av industrispillvatten att erhålla finansiering, fast- än de förorenande industrierna saknade tillstånd att släppa ut vattnet och inte förbehandlade utsläppet på något sätt. Gemenskapsinitiativet var försenat i starten, vil- 124. ket också begränsade den tillgängliga tiden för genomför- andet av det. Detta stimulerade på intet sätt framlägg- ningen av nya projekt, vilket förklarade deras lilla andel i C 191/26 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 18. 6. 98 förhållande till det antal projekt som redan var igångsatta eller planerade före initiativet. Förseningarna med att genomföra dem var betydande, som i Italiens fall, och ledde såväl till att ett stort antal projekt övergavs och/ eller att många andra inte slutfördes, som i Grekland, i det som till att betydande förändringar gjordes ursprungliga programmets projektinnehåll, såsom var fal- let i Nordirland. 125. Ökningen av kunskaperna och utbytet av förvär- vat kunnande genom informationskampanjer var mycket liten, vilket även efterfrågan på tekniskt stöd var. Life-programmet vattenförsörjning och omhändertagande av fast avfall. Finansieringen av drifts-, underhålls-, kapital- och återan- skaffningskostnaderna är huvudsakligen ett ansvar för regionen, distriktet, de lokala eller kommunala myndighe- terna. Dessa pengar kommer från de på lokal nivå införda avgifterna, som är integrerade i de lokala skat- terna eller ”vattenräkningen”. Vattenavgifter 129. Vattenavgifterna och deras beräkningsgrunder är komplexa och varierar över Europa. Avgifterna varierar efter typen av utsläpp (36), användargruppen, typen av avgiftsbas och den debiterande myndigheten. 126. Det finansiella instrumentet för miljön (Life) upp- rättades genom rådets förordning (EEG) nr 1973/92 av den 21 maj 1992 (34) för perioden 1991–1995. Denna förordning ändrades genom rådets förordning (EG) nr 1404/96, vilken upprättar Life:s andra period (1996–1999). Life tilldelades en budget på 450 miljoner ecu för perioden 1996–1999. 130. terna ha två tydliga uppgifter: I en studie av kommissionen ansågs vattenavgif- a) Finansieringsfunktionen eller finansieringselementet som hänför sig till finansieringen av byggnads- och driftskostnaderna för de kommunala reningsverken. 127. De genom Life finansierade projekten är huvud- sakligen av nyskapande karaktär och försöker förbättra och sprida specifikt och tekniskt kunnande bland med- lemsstaterna på miljöns område. Ett av de granskade franska Life-projekten gällde uppförandet av ett litet vattenreningsverk av experimentell karaktär. Dess mål var att testa en metod för rening av hushållsspillvatten för 50 till 150 pe till låg kostnad. Detta projekt har varit framgångsrikt och resultaten förtjänade ytterligare utnytt- jande av kommissionen och medlemsstaterna, i enlighet med det som föreskrivs i artiklarna 2. 1 b och 3 i Life- förordningen beträffande spridningen av de nyskapande projektens resultat. Revisionsrätten har redan nämnt dessa punkter i sin årsrapport för budgetåret 1994 (35). KAPITEL IV FRÅGAN OM VATTENAVGIFTER Såsom avhandlat i första kapitlet (se punkterna 128. 21–23) är kostnaderna för att genomföra avloppsvatten- direktivet betydande. Då uppstår frågan om hur med- lemsstaterna planerar att ta itu med förvaltnings-, drifts- och återanskaffningskostnader (avskrivningskonstnader). i Finansieringen av byggnadskostnaderna säkerställs huvudsak genom de nationella budgetarna och subventio- ner från gemenskapen där det är lämpligt. Det bör betonas att parallellt med investeringarna i avloppsvatten- infrastrukturen görs liknande investeringar i projekt för (34) EGT L 206, 22. 7. 1992, s. 1. (35) EGT C 303, 14. 11. 1995, s. 167. c) Incitamentsfunktionen eller det incitamentselement som hänför sig till deras verkan som incitament för att minska föroreningarna i en sådan utsträckning att lägre avgifter blir följden. Alla EU-länder har avgiftssystem med en finansierings- funktion. Det finns emellertid stora skillnader vad gäller i vilken utsträckning avgiftsintäkterna täcker kostnaderna för reningen av det kommunala avloppsvattnet. Enligt ovan nämnda rapport täckte användaravgifterna för perioden 1988 till 1992 en hög del av kostnaderna i Danmark, Tyskland, Nederländerna och Förenade kung- ariket (England och Wales). Avgifterna ifråga täckte en förhållandevis låg del av kostnaderna i Portugal och Spanien, och Belgien befann sig i ett mellanläge. Det fanns ingen eller ofullständig information beträffande Irland, Frankrike, Luxemburg, Grekland och Italien. 131. Det finns inte tillräcklig information tillgänglig för att avgöra huruvida användaravgifterna var strukture- rade på ett sätt så att de täcker totalkostnaderna och ger förorenarna ett tillräckligt incitament att minska sin belastning av systemet. En effektiv kombination av finansierings- och 132. incitamentsfunktionerna kan uppnås, om avgiftstaxan bestäms av vattenkvalitetsförvaltningens finansiella be- hov. Det betyder att kostnaderna för att driva systemet och alla hjälptjänster, inklusive amorteringen av kapital- (36) När det gäller utsläpp finns det två sätt att avleda avlopps- vattnet: det direkta utsläppet och det indirekta utsläppet. Denna klassificering grundas på huruvida avloppsvattnet undergår rening före utsläppet till recipienten. Detta bestäm- mer i sin tur det grundläggande sätt på vilket föroreningarna påverkar miljön. I båda fallen kan någon typ av förbehand- ling förekomma, beroende på utsläppets beskaffenhet. 18. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 191/27 kostnaderna, bör debiteras användaren i enlighet med principen att förorenaren skall betala. Denna metod kräver att man vid planeringen av reningsverkets kapaci- tet inte bara tar hänsyn till den betjänade tätortens storlek, utan också till den förväntade minskningen av kapacitetsbehovet genom incitatmentseffekterna, annars kan överkapacitet bli följden. för att uppfylla de normer som finns föreskrivna i direk- tiven; och att den information som behövs för att utvär- dera framstegen med att uppfylla de i direktiven före- skrivna normerna och efterlevnaden av den föreskrivna tidsplanen ofta saknas. Dessa problem förekommer beträffande samtliga tre direktiv som avhandlas i denna rapport (se punkterna 16–19). 133. Det är till exempel bekymmersamt att man beträffande dessa projekt och de åtgärder som uppenbar- ligen vidtagits för att finansiera dem inte hade tagit hänsyn till de årstidsmässiga variationerna i kapacitetsbe- hov för anläggningarna, med den följden att anläggning- arna i populärare turistorter inte har kunnat uppfylla behoven under turismens högsäsong. 136. Läget är inte heller tillfredsställande där kommis- sionen – på EU:s vägnar – direkt bidrar till kostnaderna för anläggningar som skall uppfylla de normer som föreskrivs i direktiven. En stor andel av de av revisions- rätten granskade projekten för förbättring av reningen av avloppsvatten uppfyllde inte de genom direktiven före- skrivna normerna (se punkterna 59–62 och 74–76). 134. Det är inte uppenbart att en rationell avgiftspoli- tik i enlighet med principen ”förorenaren skall betala” i tillräcklig utsträckning har avstämts med EU-subventio- nernas inverkan. Kapitalkostnaderna för förbättringar av anläggningar för rening av avloppsvatten och de motsva- rande underhållskostnaderna är sådana att medlemssta- terna givetvis önskar minimera dessa kostnader, eller i varje fall skaffa sig ett så stort bidrag till att dela dem som möjligt, både för att minska deras inverkan på den offentliga sektorns budgetar och för att minska inverkan av höga vattenavgifter på väljarna. Beträffande de flesta projekt som granskades av revisionsrätten hade de offent- liga myndigheterna och de driftsansvariga redan mött betydande svårigheter, särskilt ifråga om — att skaffa fram kapital (regionens del i finansieringen av kapitalinvesteringen), och — att fastställa ”politiskt” och ”socialt” acceptabla avgiftsnivåer för sina väljare. Där anläggningarna är samfinansierade genom struktur- fonderna (och särskilt genom Sammanhållningsfonden för vilken avkastningen från anläggningarna uttryckligen måste tas med i beräkningen vid fastställandet av EU- stödet [se artikel 7. 2 i ramförordningen]) är de politiska och ekonomiska incitamenten sådana att kostnaderna för att motverka föroreningar alltför lätt överförs från för- orenaren till den europeiske skattebetalaren. SLUTSATS 135. Granskningen har visat den svårighet som kom- missionen har att säkerställa genomförandet av en effek- tiv politik för att motverka vattenföroreningarna inom EU. Där det helt och hållet kommer an på medlemssta- terna och deras lokala förvaltningar att vidta nödvändiga åtgärder för att följa direktiven, har granskningen visat att det kvarstår svårigheter med att överföra gemenskaps- beslut till inhemsk rätt (se punkterna 12–15); att mycket återstår att göra för att upprätta de program som behövs 137. Inte heller har man kommit tillräckligt långt med att minska det bidrag till vattenföroreningen som kom- mer från intensiva produktionsmetoder inom jordbruket. Inget tyder på att de producenter som är ansvariga för den allvarligaste nitratföroreningen på ett effektivt sätt hålls tillbaka antingen genom förbud eller för deras verksamhet specifika avgifter, eller genom skapandet av effektiva incitament för att lösa problemen. Detta är ett problem som man ännu inte tillräckligt har gripit sig an inom ramen för reformen av den gemensamma jord- brukspolitiken (se punkterna 30–36). Läget är 138. lika otillfredsställande beträffande avloppsslammet. Ett effektivt genomförande av avlopps- vattendirektivet ökar med nödvändighet svårigheterna att skaffa bort avloppsslammet, men ännu har det inte kommit någon klar reaktion från kommissionen på denna utmaning (se punkterna 38–44). 139. Närmare eftertanke måste ägnas åt det effektiva genomförandet av principen ”förorenaren skall betala” när det gäller vattenförorening. I princip måste avgifter och skatter bestämmas på ett sådant sätt att det inte bara säkerställs tillräcklig avkastning för att täcka både kapi- tal- och driftskostnaderna för anläggningarna ifråga, utan också så att allvarligare förorenare får ett incitament att förbättra sina metoder för att minska effekten av de skatter eller avgifter de annars måste betala. Revisionsrät- ten befarar att det normala kravet på den av projekten genererade avkastning som tas med i beräkningen vid fastställandet av det finansieringsbelopp som EU skall ställa till förfogande kan komma i konflikt med principen att förorenaren skall betala: för att kvalificera sig för maximalt EU-stöd kan myndigheter i medlemsstaterna frestas underlåta att säkerställa att de värsta förorenarna bär sin riktiga del av kostnaderna och får de korrekta ekonomiska incitamenten att minska föroreningen vid källan och sålunda minska belastningen av den offentliga infrastrukturen (se punkterna 128–134). Det finns utrymme för förbättring av samord- 140. ningen inom kommissionen. Även om GD XI har huvud- ansvaret för EU:s miljöpolitik och för åtgärder för att verkställa direktiven, måste det stärka sina band med C 191/28 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 18. 6. 98 andra operativa generaldirektorat inom kommissionen för att säkerställa att de program och projekt, som de har ansvaret för att genomföra, är fullt förenliga med EU:s miljömål (se punkt 8). I det femte åtgärdsprogrammet på miljöområdet 141. som lades fram för rådet i februari 1993 fastställs huvud- linjerna för gemenskapens åtgärder på medellång och lång sikt för utveckling av alla sektorer av ekonomisk aktivitet, förenat med en miljömässigt hållbar utveckling. Där finns också en tidtabell för att uppnå programmets mål. Beträffande avloppsreningen kan de svårigheter som påpekats av revisionsrätten i denna rapport göra det svårt att uppnå det femte programmets mål före utgången av år 2000. Denna osäkerhet delas av kommissionen och parlamentet, vilka också har fastslagit att det har brustit i bekämpningen av vattenföroreningen. Kraftfulla åtgärder måste i god tid före utgången av de tidsfrister för genomförandet som föreskrivs i direktiven vidtas av kommissionen och medlemsstaterna för att rätta till den nuvarande situationen (se punkterna 3, 5, 24–28 och 51). Denna rapport har antagits av revisionsrätten i Luxemburg vid dess sammanträde den 19 mars 1998. För revisionsrätten Bernhard FRIEDMANN Ordförande 18. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 191/29 TEKNISK BILAGA TABELL 1 Reningsbehov enligt artiklarna 4–7 i avloppsvattendirektivet (91/271/EEG) Tätortens storlek (1000 pe) Recipientens beskaffenhet Erforderlig reningsnivå Typ Känslighet 31 december 1998 31 december 2000 31 december 2005 , 2 Alla vatten Alla 2–10 Kustvatten Standard Flodmynningar Mindre känslig Flodmynningar med sötvatten Standard 10–15 Kustvatten Mindre känslig Alla vatten Standard Lämplig rening Lämplig rening Låggradig rening Sekundär rening Låggradig rening Sekundär rening Alla vatten Känslig Tertiär rening. 15 Kustvatten Mindre känslig (1) Alla vatten Standard Låggradig rening Sekundär rening Alla vatten Känslig Tertiär rening (1) Mindre känsliga områden kan inte anges om utsläppets storlek är pe. 150 000. Källa: National Rivers Authority (NRA) Slutlig rapport 1995/Förenade kungariket. Tekniska bilagan — Tidtabell för genomförandet av några av avloppsvattendirektivets krav TABELL 2 Datum för genomförandet Krav 30 juni 1993 Ikraftsättande av lagarna, förordningarna och de administrativa bestämmel- serna. 31 december 1993 Upprättande av ett genomförandeprogram. Angivelse av känsliga och mindre känsliga områden och översyn av dessa med högst fyra års mellanrum (artikel 5). (Denna angivelse är inte nödvändig i de fall medlemsstaterna väljer att tillämpa artikel 5. 8 och genomför tertiär rening av alla utsläpp på pe. 10 000 inom sitt territorium). Säkerställande av att utsläppen i ledningsnätet är reglerade. Inlämning av information till kommissionen om genomförandeprogrammet och uppdatering av detta vartannat år. Säkerställande av att i ledningsnät intaget avloppsvatten från tätbebyggelse renas enligt fastställd norm innan tidsfristen löper ut. Övervakning av utsläppen för kontroll av att de uppfyller kraven och övervakning av recipienterna. 30 juni 1994 1998–2005 Källa: National Rivers Authority (NRA) Slutrapport 1995/Förenade kungariket. C 191/30 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 18. 6. 98 TABELL 3 Tidtabell för genomförande av delar av nitratdirektivet Datum för genomförande Krav December 1993 Ikraftsättande av lagarna, förordningarna och de administrativa bestämmel- serna. Igångsättning av ett ettårigt övervakningsprogram för att bestämma nitrat- koncentrationerna i yt- och grundvatten i syfte att ange känsliga zoner. Förfarandet upprepas vart fjärde år beroende på nivån av nitratförore- ning. Angivelse av känsliga zoner och översyn av dessa med högst fyra års mellanrum. (Detta är inte nödvändigt i de fall medlemsstater väljer att tillämpa artikel 3. 5 och genomföra åtgärdsprogrammet över hela landet). Fastställande av en kodex för god jordbrukssed i syfte att tillhandahålla en allmän nivå av skydd mot förorening på frivillig grund över hela landet. December 1995 Upprättande av åtgärdsprogram beträffande jordbruket i känsliga zoner (som begränsar användningen av organisk gödsel, kräver minimilagrings- kapacitet etc. ). De skall ses över minst vart fjärde år. Juni 1996 Inlämning av en rapport som tar upp alla dessa punkter vart fjärde år. December 1999 Genomförande av åtgärdsprogram på obligatorisk grund över hela eller delar av de känsliga zonerna. Källa: National Rivers Authority (NRA) Slutrapport 1995/Förenade kungariket. TABELL 4 Tidtabell för genomförande av delar av slamdirektivet Datum för genomförandet Krav Augusti 1989 Medlemsstaterna bör ha genomfört direktiven och verkställt alla admini- strativa och lagliga förfaranden och instruktioner för underlättande av genomförandet. i) Medlemsstaterna bör utarbeta en rapport för kommissionen om genomförandet av direktiven, ii) föra detaljerade register med uppgifter om det producerade slammets mängder/sammansättning och beskaffenhet, iii) föra register med jordbrukarnas namn och adresser samt mängderna av slam som används i jordbruket som gödsel. Källa: National Rivers Authority (NRA) Slutrapport 1995/Förenade kungariket. 18. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 191/31 TABELL 5 De i direktiven angivna rapporteringskraven Direktiv Rapporterande myndighet Ytvatten (75//44/EEG) Kommissionen genom ett centralt nationellt organ Frekvens Var 12:e månad Datum för första rapporten Period Före 1 oktober följande år Ett år Provtagning och analys (79/869/EEG) Kommissionen Vart tredje år Nio månader före den aktuella periodens slut 1993–1995 Kommissionen Med jämna mellanrum Fyra år efter delgivning Badsäsongen Badvatten (76/160/EEG) Farliga ämnen (76/464/EEG) Kvicksilver (82/176/EEG) Kvicksilver (84/156/EEG) Kadmium (83/513/EEG) Koltetraklorid (86/280/EEG) Aldrin (89/34/EEG) 1,2-dikloretan (90/415/EEG) Sötvattensfisk (78/659/EEG) Fem år (1980/1985/1990/1995) Fem år (1980/1985/1990/1995) Fem år (1980/1985/1990/1995) Fem år (1980/1985/1990/1995) Fem år (1980/1985/1990/1995) Fem år (1980/1985/1990/1995) Fem år (1980/1985/1990/1995) Fem år (1980/1985/1990/1995) Kommissionen Vart femte år Fyra år efter delgivning Kommissionen Vart femte år Fyra år efter delgivning Kommissionen Vart femte år Fyra år efter delgivning Kommissionen Vart femte år Fyra år efter delgivning Hexaklorcyklohexan (84/491/EEG) Kommissionen Vart femte år Fyra år efter delgivning Kommissionen Vart femte år Fyra år efter delgivning Kommissionen Vart femte år Fyra år efter delgivning Kommissionen Vart femte år Fyra år efter delgivning Kommissionen Med regelbundna mellanrum Fem år efter genomför- andet (före 1 oktober 1995) Ett år Utbyte av information (77/795/EEG och 86/574/EEG) Kommissoinen genom ett centralt nationellt organ Var 12:e månad Före 1 oktober följande år Ett år Rapporteringsbeslut (92/446/EEG) Kommissionen Enligt respektive direktiv Enligt respektive direktiv Enligt respektive direktiv Grundvatten (80/68/EEG) Dricksvatten (80/778/EEG) Avloppsvatten (91/271/EEG) Kommissionen På begäran På begäran Tre år (1993/1994/1995) Kommissionen Ej specificerat Inom 15 dagar Ej specificerat Kommissionen På begäran Inom 6 månader efter begäran Ett år C 191/32 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 18. 6. 98 Direktiv Rapporterande myndighet Frekvens Datum för första rapporten Period Nitrater (91/676/EEG) Skaldjur (79/923/EEG) Förslag om upplag (KOM(93)275) Förslag om badvatten (KOM(93)680) Kommissionen Fyraårsperiod Fyra år efter delgivning Fyra år Kommissionen Med jämna mellanrum Sex år efter genomför- andet (före 1 oktober 1995) Ett år Kommissionen Vart tredje år Tre år efter genomför- andet Tre år Kommissionen Varje år 31 december 1996 Ett år Förslag om ekologisk kvalitet (KOM(93)680) Kommissionen Vart tredje år Nio månader efter slu- tet av den aktuella pe- rioden Tre år (1999/2000/2001) Titandioxid (82/883/EEG) Kommissionen Ej specificerat 1981 och 1986 Ett år (1981) Källa: ECT/IW projektrapport. Ref: PO 1/95, 12 juli 1995. Antal avloppsreningssystem grupperade efter avsedd kapacitet i EU:s medlemsstater (1994) TABELL 6 Medlemsstat Belgien Danmark Frankrike Tyskland (1) (2) Grekland Irland Italien (2) Luxemburg Nederländerna Portugal Spanien Förenade kungariket Procent (3) , 5 264 1 600 8 502 7 199 521 4 071 58 92 263 6 598 81,9 Avloppsreningssystemens kapacitet (× 1 000 pe) 5–15 15–50 50–100 100–200 200–500. 500 Totalt 49 183 808 716 27 385 6 112 30 395 7,6 50 53 804 772 25 12 441 3 127 24 493 7,9 13 26 143 90 8 1 4 66 3 3 281 102 1,3 9 8 69 1 1 36 108 4 2 35 64 1 1 24 82 1,3 1 7 2 1 3 1 19 389 1 873 10 368 9 941 (1) 170 562 5 069 73 460 324 3 281 7 797 40 307 (1) Data för f. d. Västtyskland, utom totalsiffran som inkluderar 1 100 avloppsreningssystem i f. d. Östtyskland. (2) Byte till reningskapacitetsklass vid 10 000 pe. (3) Med undantag av data som gäller mer än en reningskapacitetsklass, utom Tyskland. Källa: Slutlig rapport till kommissionen GD XI B1: The comparability of quantitative data on waste water collection and treatment (European Water Pollution Control Association, april 1995). 18. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 191/33 TABELL 7 Befolkning i EU:s medlemsstater som betjänas av avloppsvattenreningsverk Total befolkning Eurostat (1992) Procent av befolkningen som betjänas av avloppsvattenreningsverk Procent av avloppssystem (5) EWPCA (1984) (1) Sobemap (1990) (2) OCDE (1991) Eurostat (3) WRC (1994) (4) WHO (1990) 1991 1981–1983 1988 slutet på 80-talet 1989–1990 1987–1993 1990 miljoner 9,9 5,1 56,9 79,7 10,2 3,5 57,7 0,4 9,9 39,0 15,0 57,5 % 24 92 59 80 26 35 , 100 82 % 35 98 50 90 62 10 41 60 83 8 47 90 84 % 98 52 90 60 48 89 84 % 25 98 68 86 91 62 10 44 61 90 21 50 93 87 % 28 92 50 83 90 58 34 45 60 87 20 59 88 85 % 45 95 40 100 18 70 — 92 45 26 85 100 Källa: Referensår: Belgien Danmark Frankrike (6) Tyskland (f. d. Väst- och f. d. Öst-) Grekland Irland Italien Luxemburg Portugal Spanien Nederländerna Förenade kungariket Totalt inom EU 344,8 68,9 % 66,5 % (1) EWPCA: European Water Pollution Control Association. (2) Utdrag från Morse m. fl. (1993), baserat på Sobemap (1990). (3) Av EUROSTAT lämnade data under denna studie. (4) WRC: Water Research Center. (5) Inte klart av referenser om data hänför sig till den totala befolkningen, % av uppsamlat avloppsvatten eller % av antalet ledningsnät. (6) Data om den betjänade befolkningen troligen inte direkt jämförbara med andra länder. Källa: European Water Pollution Control Association (april 1995). C 191/34 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 18. 6. 98 TABELL 8 Befolkning i EU:s medlemsstater som betjänas av ledningsnät Total befolkning Procent av befolkningen som betjänas av ledningsnät EUROSTAT (1992) EWPCA (1982) (1) WHO (2) (1989) Sobemap (1990) EUROSTAT (3) WRC (1994) (4) 1991 1981–1983 1988–1989 1988 1989–1990 1987–1993 miljoner 9,9 5,1 56,9 79,7 10,2 3,5 57,7 0,4 9,9 39,0 15,0 57,5 % 55 98 92 90 — — 56 — — 90 100 95 %. 70 83 85 94. 42 66 — 97 41 68 90 98 % 70 98 70 93 70 40 66 80 69 6 8 29 96 % — 99 87 93 76 — 66 — 90 — — 95 96 % 70 93 65 89 92 77 67 75 97 52 70 97 96 Källa: Referensår: Belgien Danmark Frankrike Totalt Tyskland (f. d. Väst- f. d. Öst-) Grekland Irland Italien Luxemburg Portugal Spanien Nederländerna Förenade kungariket Totalt inom EU 344,8 (1) EWPCA: European Water Pollution Control Association. (2) Vägt medeltal för tätbebyggelse- och landsbygdsbefolkning. (3) Av EUROSTAT lämnade data under denna studie. (4) WRC: Water Research Center. Kilde: The European Water Pollution Control Association (april 1995). Produktion av slam (deponerat) i var och en av EU:s medlemsstater på års- och per capita-basis (den till avloppsvattenreningsverk kopplade befolkningen) (WRC, 1994) TABELL 9 Medlemsstat Belgien Danmark Frankrike Tyskland Grekland (1) Irland Italien Luxemburg Nederländerna Portugal (1) Spanien Förenade kungariket Totalt Deponerat slam tds y-1 (2) 59 200 170 300 852 000 2 681 200 48 200 36 700 816 000 7 900 322 900 25 000 350 000 1 107 000 6 476 400 (1) Övre beräkning. (2) Ton deponerat slam/år. Källa: EWPCA:s rapport till kommissionen i april 1995. (%) (1) (3) (13) (42) (, 1) (, 1) (13) (, 1) (5) (, 1) (5) (17) (100) 18. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 191/35 KOMMISSIONENS SVAR KAPITEL I GENOMFÖRANDE AV DIREKTIVEN lämpliga källor så att dessa indikatorer kan användas vid uppföljning och utvärdering av programmens konsekven- ser. Omsättande av direktiven till inhemsk rätt 12–14. Den 1 oktober 1997 antog kommissionen sin rapport om genomförandet av nitratdirektivet. Enligt denna rapport bedöms endast fyra medlemsstater (Dan- mark, Frankrike, Luxemburg och Spanien) ha fullgjort sin skyldighet att omsätta direktivet i nationell lagstift- ning. I rapporten redovisas också siffror vad gäller med- lemsstaternas skyldighet att utarbeta riktlinjer för god jordbrukssed och att upprätta åtgärdsprogram för käns- liga områden. Av rapporten framgår dessutom att över- trädelseförfaranden har inletts mot de flesta medlemssta- ter. Kommissionen håller för närvarande på att utarbeta en rapport om genomförandet av direktivet om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse som kommer att offent- liggöras under 1998. I november 1997 hade överträdelse- förfaranden inletts mot sex medlemsstater (Belgien, Ita- lien, Portugal, Spanien, Tyskland och Österrike). I tre fall (Grekland, Italien och Tyskland) slog EG-domstolen redan 1996 fast att medlemsstaterna inte hade fullgjort sin skyldighet att omsätta direktivet i nationell lagstift- ning. Medlemsstaternas rapportering 17. inom Vad beträffar genomförandeprogrammen ramen för avloppsvattendirektivet hade kommissionen i november 1997 erhållit rapporter från 11 medlemsstater, medan rapporter från Belgien (regionen Vallonien), Grek- land, Italien och Portugal fortfarande saknades. Kommissionen har låtit undersöka förhållandena i samt- liga medlemsstater, inklusive de tre nya, för att jämföra deras bestämmelser om industriellt avloppsvatten. Under- sökningarna genomfördes emellertid något senare än pla- nerat beroende på att vissa medlemsstater var sena med att omsätta direktivet i sin nationella lagstiftning. Resul- taten håller för närvarande på att utvärderas och kom- missionen kommer under 1998 att offentliggöra sin rap- port i enlighet med artikel 13. 3. 20–22. Vad beträffar det lagstadgade kravet att ange kvantifierade indikatorer i programplaneringsdokumenten och följa upp hur målen uppnås, är situationen efter förhandlingar med medlemsstaterna den att ett flertal miljöindikatorer redovisats i varje programplaneringsdo- kument. Det är övervakningskommittéerna som svarar för att nödvändiga uppgifter tillhandahålls från alla Databasen med indikatorer upprättades under den period som föregick förhandlingarna och var avsedd som ett verktyg för att hjälpa medlemsstaterna och kommissionen att fastställa vilka indikatorer som skulle ingå i program- planeringsdokumenten. Avsikten var inte att databasen skulle användas för den löpande hanteringen av indikato- rerna. Det är övervakningskommittéernas uppgift, på grundval av de informationskällor som de finner lämp- liga. Syftet med databasen var snarare att ta fram allmän bakgrundsinformation om förhållandena i mål 1-regio- nerna, till stor del på grundval av uppgifter som samlats in av de nationella statistikbyråerna. Kommissionen medger att informationen i databasen inte var tillräckligt omfattande. Detta berodde emellertid på den begränsade tillgången på regionala miljödata vid den aktuella tidpunkten. Det förklarar också varför databasen begränsades till mål 1-regioner, eftersom det i allmänhet samlas in mycket lite miljödata på den nivå (NUTS III) där man fastställer vilka regioner som skall ingå i mål 2 och 5b. Sedan databasen upprättades har stora ansträngningar gjorts för att förbättra tillgången på regionala miljödata, bland annat genom att ge medlemsstaterna finansiellt stöd för insamling av data. Därigenom skulle databasen kunna förbättras så att den kan användas för att under- lätta valet av de indikatorer som skall ingå i nästa generation programplaneringsdokument. Fortskridande i förhållande till angivna tidsskalor Avloppsvattendirektivet 24–28. När avloppsvattendirektivet antogs var det inte möjligt att ställa upp några tydliga kvantitativa mål som skulle uppnås. Statistik samlades in och håller nu på att sammanställas. Resultaten bör bli tillgängliga under 1998. 26. En av de främsta orsakerna till att kommissionen lade fram ett förslag till direktiv om rening av avlopps- vatten från tätbebyggelse och att rådet antog det var att en mycket varierande andel av hushållen/tätorterna är ansluten till en effektiv reningsanläggning. I ett första steg skall medlemsstaterna göra en lägesbedömning och anta genomförandeprogram och i ett andra steg skall de vidta nödvändiga åtgärder. När direktivet antogs var det inte möjligt att fastställa hur många reningsverk som skulle C 191/36 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 18. 6. 98 komma att behövas i gemenskapen, i synnerhet som det krävdes en bedömning i varje enskilt fall för att få tillräckligt underlag för att kunna avgöra om det var bäst att uppföra ett gemensamt reningsverk för flera tätorter i en region eller individuella reningsverk. Den kommis- sionsrapport som kommer att offentliggöras under 1998 (jfr. svaret till punkt 12–14) kommer också att omfatta en översikt över antalet reningsverk. Kommissionen är medveten om att vissa medlems- 28. stater är försenade med att fullgöra sina skyldigheter och att vissa av dem inte ens formellt har omsatt direktivet (jfr. svar 12–14). Kommissionen anser emellertid att de tidsfrister som rådet fastställt för uppnående av målen är tillräckliga och har för närvarande inga planer på att föreslå några ändringar av dessa tidsfrister. Kommissio- nen känner att den har medlemsstaternas stöd i detta avseende, eftersom inte någon enda medlemsstat begärt en sådan ändring. Vad beträffar den bristande efterlevna- den av direktivet kommer kommissionen med kraft att driva nödvändiga överträdelseförfaranden, bland annat i enlighet med artikel 171 i fördraget. Nitratdirektivet Kommissionen har informerats om att ett stort 33. antal jordbrukare är intresserade av att utrusta sina jordbruk med reningsverk, men kostnaden för en sådan anläggning är mycket hög för den enskilda jordbrukaren. Kooperativet och de regionala myndigheterna uppmunt- rar jordbrukare att gå samman för att underlätta finan- sieringen av sådana reningsverk. Det stämmer emellertid att utvecklingen går långsamt. 34. Den sista meningen avser data om nuvarande utsläpp av organiskt avfall m. m. Det är sant att sådana data, med tanke på lokala omständigheter, kan leda till feltolkningar. Enligt bilaga III. I. 3 i direktivet krävs en avvägning mellan grödornas kvävebehov och tillförseln av kväve. Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) 35. har undantagsvis medfinansierat experimentprojekt i Bre- tagne. I allmänhet är det den berörda medlemsstaten som ansvarar för projektens genomförande och för att gemen- skapslagstiftningen efterlevs. 36–37. Även om föroreningen från jordbruket i Bre- tagne är beklaglig ur miljösynpunkt gäller reglerna för statligt stöd för både det nationella offentliga stöd och det gemenskapsstöd som skulle kunna anslås för att komma till rätta med problemet. Enligt dessa regler är det förbjudet att ge företag statligt stöd för att hjälpa dem att följa gällande lagstiftning, eftersom detta skulle strida mot principen att förorenaren betalar och därför skulle kunna leda till en snedvridning av konkurrensen. Kommissionen kan alltså inte vid genomförandet av regionalpolitiken och av miljöhänsyn handla i strid med de principer som slås fast inom ramen för gemenskapens miljö- och konkurrenspolitik. I riktlinjerna beträffande den nya generationen mål 2-program (1997–1999) har kommissionen informerat medlemsstaterna om att den önskar stärka den del som gäller miljön. Det skall emellertid poängteras att struktur- fonderna inte ensamma kan lösa alla föroreningsproblem i en region. Slamdirektivet De franska myndigheterna har uppgivit att de 40. kommer att skärpa kontrollen av användning av behand- lat slam inom jordbruket. De portugisiska myndigheterna antog 1996 en strategisk plan för kommunalt avfall (PERSU). Genomförandet av denna plan kommer att innebära att 95 % av befolk- ningen får tillgång till ett avfallshanteringssystem som uppfyller kraven i gemenskapens direktiv. Ett antal pro- jekt inom detta område pågår eller har redan avslutats. Allt eftersom dessa system tas i drift kommer de portugi- siska myndigheterna att stänga motsvarande oövervakade dumpningsplatser i regionen. Ungefär 20 sådana platser har redan lagts ned. 41. Dessa problem har lösts genom att kommissionen i augusti 1995 godkände ett extra anslag från Sammanhåll- ningsfonden för de arbeten som inte omfattas av det ursprungliga beslutet. I det nya beslutet godkänns finan- sieringen av en utvidgning av den dumpningsplats som är avsedd för slam. Tertiär rening planeras för att komma till rätta med kvicksilverutsläppen. Denna programänd- ring har medfört en betydande ökning av anslaget, från 5 miljoner ecu till 11,1 miljoner ecu. 44. Resultaten av kommissionens studier har spritts via de ständiga representationerna eller av de ansvariga ministerierna eller deras medarbetare. Det stämmer att informationsspridningen från medlemsstaterna till be- rörda målgrupper inte alltid sker på ett tillfredsställande sätt. KAPITEL II EU:S UTGIFTER FÖR FÖRBÄTTRING AV VATTENKVALITETEN Budgetens genomförande 46. Med tanke på att strukturfondernas verksamhet är programorienterad är det normalt att kommissionen inte kan tillhandahålla någon systematisk information som inte gäller de prioriteter och åtgärder som den själv 18. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 191/37 godkänt, t. ex. information om enskilda projekt som god- känts av medlemsstaterna. I många fall ingår åtgärder på vattenområdet i de allmänna prioriteterna för miljön. Detta framgår av de miljörapporter som ingår i årsrap- porterna. Miljöaspekten uppmärksammades särskilt i den sjunde årsrapporten om strukturfonderna 1995, i vilken man angav fördelningen av gemenskapens stöd till direkta miljöinvesteringar, bland annat för att minska vattenför- oreningen. Rapporten innehåller också flera exempel på miljöaspekter i programmen. Det ökande intresset för att integrera miljödimensionen i olika programprioriteter, särskilt i mål 2-program, har hindrat ett mer systematiskt tillvägagångssätt. 50. Vad gäller det operativa programmet för jord- bruksteknisk utveckling i Nordirland innebär struktur- fondernas decentralisering att kommissionen inte har till- gång till några närmare uppgifter om enskilda projekt. I det aktuella fallet är det den berörda medlemsstaten som fattar beslut om godkännande av enskilda jordbruksin- vesteringar. En rad administrativa kontroller och kontrol- ler på plats ingår som ett led i medlemsstatens kontroll- förfarande. Databrister 52. I det föreslagna ramdirektivet rörande vatten (kommissionens förslag KOM(97) 49 av den 26 februari 1997, ändrat genom KOM(97) 614 av den 26 november 1997) fastställs gemensamma definitioner för gemenska- pens vattenlagstiftning. 53. Se svaret till punkt 46. Bristen på specialiserade data 54–55. De relativa belopp som tilldelats för miljöända- mål redovisas som en klumpsumma och återspeglar den integrerade verksamheten inom ramen för strukturfon- derna. Syftet med kommissionens rapporter är att ge en överblick över fondernas verksamhet, medan detaljer om enskilda regioner tillhandahålls i respektive program. Miljöskyddsåtgärder ingår i programmen i en omfattning som varierar mellan olika medlemsstater och målområ- den. Vad beträffar exempelvis mål 1, omfattar gemen- skapsstödramen för Nederländerna en specifik åtgärd rörande vattenvård. Andra gemenskapsstödramar, t. ex. för Portugal och Bel- gien, omfattar miljöskyddsåtgärder men inte uttryckligen inom vattenområdet. Samfinansiering av investeringar i grundläggande infrastruktur såsom uppsamling och rening av vatten har inte prioriterats inom ramen för mål 2 och kräver därför en särskild motivering med hänsyn till regionala utvecklingsbehov. De projekt som inte uttryckligen behandlar miljöfrågor är viktiga. Det är emellertid inte möjligt att fastställa ande- len åtgärder som inte direkt avser miljön men som ändå har positiva miljöeffekter, eftersom dessa åtgärder inte anges särskilt i programmen. Gemenskapsstödramarna för 1994 omfattar en bedöm- ning av de miljöinvesteringar som fick stöd i gemenskaps- stödramarna för perioden 1989–1993. Utvärderingar på programnivå kan emellertid endast omfatta prioriterade områden (t. ex. miljö) och inte enskilda åtgärder (t. ex. rening av avloppsvatten). Med tanke på miljöfrågornas stora betydelse har kommissionen inlett en övergripande utvärdering per tema av strukturfondernas inverkan på miljön. Denna utvärdering, som beräknas vara slutförd under 1998, omfattar samtliga medlemsstater och syftet är att den skall ge vägledning för framtida program. Vad beträffar Sammanhållningsfonden har kommissionen inom ramen för de tekniska stödåtgärderna finansierat en studie genomförd av en konsult angående genomförandet av direktiv 91/271/EEG i de berörda länderna. 56. Kommissionen fäster redan stor vikt vid harmoni- seringen av data. Skillnaderna i data beror emellertid på de olika programmens varierande innehåll och form. Det är i nuläget endast i begränsad utsträckning möjligt att harmonisera programmens miljödata. Medlemsstater och regioner har till exempel olika definitioner av kategorin ”miljö” i sina program. Den ökande och mycket väl- komna tendensen att integrera miljöfrågorna i andra åtgärder gör också att det blir allt svårare att klart och tydligt särskilja miljöskyddsåtgärderna. KAPITEL III GRANSKNING AV PROJEKTENS GENOMFÖRANDE Överensstämmelse med avloppsvattendirektivet 57. Av förordningen om strukturfonderna framgår att det är medlemsstaterna som ansvarar för att de samfinan- sierade åtgärderna överensstämmer med gemenskapens miljöpolitik. Enligt artikel 23. 2 i rådets förordning (EEG) nr 4253/88 får kommissionen genomföra kontroller på plats. Om några oegentligheter upptäcks skall kommissio- nen om nödvändigt tillämpa bestämmelserna i artikel 24 i rådets förordning (EEG) nr 4253/88 och vidta nödvän- diga åtgärder. C 191/38 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 18. 6. 98 Tillämpningen av kommissionens förordning (EG) nr 2064/97 om fastställande av närmare bestämmelser för genomförandet av rådets förordning (EEG) nr 4253/88 i fråga om medlemsstaternas finansiella kontroll av verk- samhet som samfinansieras av strukturfonderna, kommer att förbättra den finansiella kontrollen och efterlevnaden av alla gemenskapsbestämmelser, inklusive sådana som rör miljön. Vad gäller reningsverket i Alviela, där Sammanhållnings- fonden endast finansierar förbättringarna (projektets tredje fas), anges tydligt i det beslut om beviljande av stöd som godkändes i juli 1993 att de portugisiska myndigheterna måste uppfylla kvalitetskriterierna i direk- tivet. Detta kommer att kontrolleras innan den slutliga utbetalningen till projektet görs. 59. Tidsgränsen för åtaganden var för de flesta pro- grammen under programperioden 1989–1993 den 31 de- cember 1993. Med tanke på tidsplanen för genomföran- det av direktivet om rening av avloppsvatten från tätbe- byggelse (medlemsstaterna skall senast den 30 juni 1993 sätta i kraft lagar och andra författningar, och senast den 31 december 1993 upprätta ett program för genomfö- rande av direktivet) förefaller det rimligt att ett antal projekt som redan pågår inte kan ändras för att anpassas till de nya kraven i direktivet. a) Enligt den information som erhållits från den berörda medlemsstaten beträffande La Coruña planerar man att bygga ut reningsverket så att det uppfyller kraven i direktiv 91/271/EEG. Ytterligare arbeten för 5 mil- jarder pesetas planeras i detta syfte. b) Endast 70 % av avloppsvattnet från staden renas för närvarande vid reningsverket i Funchal på Madeira. Det beror på att ledningsnätet ännu inte är helt utbyggt och att en del av nätet fungerar dåligt. De pågående arbetena, som genomförs under kommun- styrelsens överinseende, kommer att ge ett väl funge- rande system. c) På en förfrågan från kommissionen har de italienska myndigheterna uppgivit att utsläppen från reningsver- ket i Mola di Bari nu uppfyller kraven i direktiv 91/271/EEG för flertalet parametrar, och detta efter att de arbeten som finansierats inom ramen för pro- grammet Envireg slutförts. Kommissionen har begärt ingående teknisk information i detta avseende. 61 a) Enligt de uppgifter som erhållits från medlemssta- ten i fråga planerar man att bygga ut reningsver- ket för att uppfylla kraven i direktiv 91/271/ EEG. b) I och med de investeringar som samfinansierats av Sammanhållningsfonden inom ramen för projektet ”Utbyggnad av avloppsledningar och anläggning av avloppsreningsverk med sekundär rening i Nig- ran” kommer direktivets krav att uppfyllas. c) Biguglia: Enligt de franska myndigheterna hade detta projekt godkänts innan direktiv 91/271/EEG trädde i kraft. Ytterligare arbeten har planerats för att uppfylla kraven i direktivet. Genomförande av projekten 65. Kommissionen kommer att begära upplysningar från de grekiska myndigheterna om de aktuella driftsvill- koren vid detta reningsverk. 67. Se svaret till punkt 59 b. Enligt de uppgifter som lämnats av den berörda 68. medlemsstaten har avloppsledningarna i staden Ribeira tillräcklig kapacitet för att leda bort spillvatten och dagvatten. De tekniska problem som under extrema för- hållanden uppstår i vissa kommunala ledningsnät förefal- ler inte medföra några allvarliga funktionsstörningar för systemet som helhet. Beaktande av problemet med dagvatten och industrispillvatten Vad beträffar valet av ledningssystem — separata 69. system eller kombinerade system — finns det inga gene- rella fördelar eller nackdelar med respektive system. Valet av system måste i varje enskilt fall göras utifrån miljö- mässiga, meteorologiska, lokala och hydrologiska hänsyn. I de flesta separata system släpps emellertid dagvattnet ut direkt i det mottagande vattendraget utan ytterligare rening. Vad gäller så kallade kombinerade system (ett gemensamt ledningssystem för avloppsvatten och dagvatten) krävs i direktivet ingen uppsamling av dagvatten. Däremot före- skrivs en begränsning av föroreningen av mottagande vattendrag i samband med oväder och översvämningar (se bilaga I. A). 70. Det stämmer att det saknas separata ledningssys- tem i kommunen Biguglia. Enligt de franska myndighe- terna är det på grund av de höga investeringskostnaderna otänkbart att anlägga ett ledningsnät för uppsamling och rening av dagvatten. Bara en ombyggnad av ledningarna under riksvägen beräknas kosta 30 miljoner franska franc. Vid sitt möte den 15 oktober 1993 föreslog övervak- ningskommittén för programmet Envireg-Stride en ök- ning av anslaget till åtgärden ”Rening” med ett belopp på 0,379 miljoner ecu, bland annat med hänsyn till det ökade behovet av rening i samband med översvämning- arna på Korsika 1993. 18. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 191/39 Det stämmer att de spanska myndigheterna använ- 71. der kombinerade reningssystem, vilket inte i sig utgör något tekniskt problem. Detta kombinerade system med- för inte nödvändigtvis några problem för reningsverkens funktion, eftersom reningsverken numera omfattar upp- samlingssystem eller anordningar för utsläpp till den allmänna samlingskanalen. Dessa investeringar finansieras av Sammanhållningsfonden. Vad beträffar Portugal stämmer revisionsrättens påstå- ende endast vad gäller äldre eller historiska delar av städerna. De nya ledningsnäten eller sådana som ersatts är redan försedda med två separata system (för avlopps- vatten respektive dagvatten). vatten rörande (kommissionens En av målsättningarna med det föreslagna ramdi- 73. förslag rektivet KOM(97) 49 av den 26 februari 1997, ändrat genom KOM(97) 614 av den 26 november 1997) är att införa krav på fullständig kostnadstäckning för tjänster som vattenförsörjning och uppsamling och rening av avlopps- vatten, för att därigenom uppnå ett varsamt och ratio- nellt utnyttjande av naturresurserna i enlighet med arti- kel 130r i fördraget. 74. Den berörda medlemsstaten uppger att den regio- nala förvaltningen gör allt för att se till att principen ”förorenaren skall betala” verkligen tillämpas samt för att organisera utsläppen av industrispillvatten och upp- muntra till förbehandling av sådant vatten innan det släpps ut i det kommunala avloppsnätet. Kommissionen kommer att granska detta fall till- 75. sammans med de spanska myndigheterna. De irländska myndigheterna uppger att de följer 76. upp det fall som uppmärksammats av revisionsrätten. 77 a) Industriers och andra anläggningars utsläpp av spillvatten är redan föremål för en tillfredsstäl- lande kontroll i enlighet med rådets direktiv 96/ 61/EG om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar. Kontroll av utsläpp från anläggningar som inte omfattas av detta direktiv kommer att behandlas i det föreslagna ramdirektivet. Kommissionen ändrade den 26 no- vember 1997 sitt förslag till ramdirektiv genom att — införliva principen om utsläppskontroll, — ålägga parlamentet och rådet att (i direktiv) fastställa utsläppsgränsvärden utgående från bästa tillgängliga teknik för alla de källor som ännu inte omfattas av gemenskapens lagstift- ning, — ålägga kommissionen att med kort varsel lägga fram ett förslag om en första uppsättning utsläppsgränsvärden för prioriterade ämnen (KOM(97) 614). b) Eftersom det både i direktiv 96/61/EG och i det föreslagna ramdirektivet föreskrivs ett system för förhandsgodkännande eller tillståndsgivning måste de som äger eller driver kommunala avloppssys- tem ta del i beslutsförfarandet och hållas informe- rade. Projektens kostnad — planerade i jämförelse med verkliga Uppförandet av reningsverket i Psytalia påbörjades 79. med stöd från ERUF och fortsatte med stöd från Sam- manhållningsfonden. Det stämmer att det ursprungligen uppskattade beloppet (40,1 miljoner ecu) inte var realis- tiskt för ett reningsverk avsett för en metropol av Atens storlek. Detta berodde på att det grekiska systemet för offentliga arbeten var utformat så att det var möjligt att inleda ett arbete utan att med tillräcklig precision ha fastställt de verkliga kostnaderna för projektet och utan att ha försäkrat sig om den totala finansieringen. Des- sutom var det enligt den tidens praxis lättare för företag som erbjöd stora rabatter att få kontraktet. Detta system har nu till stor del setts över och ändrats tack vare kommissionens ansträngningar och den nu gällande lag- stiftningen torde inte längre tillåta en sådan praxis. 80. På grundval av de spanska myndigheternas kom- mentarer förefaller det som om de ökade kostnaderna för dessa projekt enligt den reviderade regionalplanen från 1993 huvudsakligen beror på att extra arbeten var nöd- vändiga för att uppfylla kraven i direktivet. Det stämmer att ansökningar om bidrag från Samman- hållningsfonden lämnas in på grundval av en förnyad regional programplanering som ännu inte omfattar alla investeringskostnader. Projektets verkliga kostnader blir inte kända förrän kontraktet undertecknats. Kommissio- nen är medveten om detta problem och försöker finna en lösning på det. i De ökade kostnaderna 81. jämförelse med den ursprungliga beräkningen beror dels på en utvidgning av projektet som godkändes 1994, och dels på ökade mate- rial- och lönekostnader inom ramen för prisändringsklau- sulen, ökat arbete, fordringar från entreprenören och valutakursfluktuationer. Inom ramen för strukturfonderna finansierar kom- 82. missionen program och inte projekt. Det projekt som revisionsrätten nämner ingår i ett program som fått stöd från utvecklingssektionen vid EUGFJ. Även om projektets C 191/40 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 18. 6. 98 kostnader har ökat förblir kommissionens bidrag till programmet som helhet oförändrat. användes för återuppbyggnaden av stadion i Furiani efter den katastrof som inträffat där. 83. De tyska myndigheterna har motiverat anläggning- ens utbyggnad och den därmed förknippade kostnadsök- ningen. Det förefaller som om det var berättigat att bygga en källare, eftersom man måste ta hänsyn till vissa tekniska krav. Förseningar i utförandet av projekten och deras effekter på ökningen av kostnaderna Kommissionen är medveten om förseningarna i 86. genomförandet av projekten på Korsika och har redan tagit upp dessa problem inom ramen för övervaknings- kommittéerna och föreslagit ett antal förbättringar. Det stämmer att upphandlingsförfarandena i vissa fall ägde rum efter det att tidsgränsen för åtaganden löpt ut, eftersom de franska myndigheterna hade tolkat begreppet ”rättsligt och finansiellt åtagande” på ett sätt som mot- svarade nationella förfaranden. Diskussioner mellan kom- missionen och de franska myndigheterna pågår för att klargöra denna aspekt. De franska myndigheterna har lämnat följande förkla- ringar beträffande de enskilda projekten: 1. ”Rening av Biguglia-lagunen”: Förseningarna i genomförandet och de ökade kostnaderna beror på att man av miljöskäl gjort vissa tekniska ändringar i det ursprungliga projektet: ändring av reningsverkets placering och avledning av spillvatten från kommu- nerna Biguglia och Lucciana till lagunens lednings- nät. 2. ”Avledning av spillvatten från kommunen Biguglia till reningsverket vid lagunen”: Arbetet genomfördes vis- serligen med förseningar, men under en kort period. Det berodde på att det 1992 inte var möjligt att släppa ut spillvatten i lagunen. 3. 1993 inleddes de förberedande studierna beträffande projektet ”Ökning av reningskapaciteten i Ajaccio- området” vilka finansierades genom Envireg. Projek- tet omfattar inte bara staden Ajaccio utan också kranskommunerna Afa, Alata, Appietto, Sarrola och Bastelicaccia. Reningen av spillvattnet från Ajaccio är visserligen tillfredsställande (även om reservkapacitet saknas), men så är inte fallet med kranskommunerna. Om ett snabbt beslut fattas kan huvuddelen av pro- jektet (reningsverk och ledningsnät) genomföras inom ramen för det samlade programplaneringsdokumentet och datumet 31 december år 2000 kan då respekte- ras. 4. Reningsverket i Bastia Syd kommer att kunna tas i drift i slutet av 1998 eller början av 1999. Den stora förseningen vid uppförandet av reningsverket i Bastia Syd beror på att byggherrens finansiella tillgångar 5. Den förberedande studien beträffande reningen av Ajacciobuktens södra strand inleddes 1984, men reningsverket togs i drift först 1991. Trots att projek- tet var viktigt mötte det stort motstånd från vissa invånare. Miljöministeriet lät genomföra två enkäter av vilka slutsatserna var mycket positiva. Detta med- förde betydande förseningar i projektets inlednings- skede. Dessutom har byggherrarna inte alltid en struktur som gör att det är möjligt att starta projekt av detta slag med kort varsel, och det är något som gäller samtliga ovannämnda projekt. Man skall inte heller glömma att det kan ta tid att ordna finansie- ringen av projekten. 87–88. De genomförda ändringarna innebar en avse- värd kvalitetsförbättring och gjorde att tjänsterna fick större täckning. Alla nämnda projekt pågår för närva- rande och drivs av respektive kommun. 89. Kostnaden för dessa reningsverk ökade av de skäl som angivits i svaret till punkt 79. Den grekiska praxisen ändrades emellertid under den andra programperioden. 90. Flera italienska projekt har under programmets löptid drabbats av stora förseningar, bland annat bero- ende på införandet av nya regler och nya förfaranden för tilldelning av kontrakt samt på omorganisationer vid de offentliga myndigheter som ansvarar för förvaltningen av dessa projekt. Som revisionsrätten påpekar beror förseningarna 91. vid genomförandet av dessa båda projekt på att det krävdes tekniska förbättringar. Förvaltningen av projekten av de ansvariga myndigheterna 92–93. Sammanhållningsfonden: Vad beträffar Greys- tones angavs i bilaga I till beslutet om stöd från Samman- hållningsfonden (beslut C (94) 3513 slutligt av den 9 december 1994) vilka arbeten som var föremål för samfinansiering. Fördelningen mellan ERUF och Sam- manhållningsfonden avgjordes inte av kontraktet utan av arbetets art. Även om det bara finns ett enda kontrakt är det alltså möjligt att skilja mellan den del av arbetena som finansieras av ERUF inom ramen för Envireg och den del som finansieras av Sammanhållningsfonden. Det kan mycket väl vara fråga om självständiga projekt även om det bara finns ett enda kontrakt. De arbeten som finansieras av Sammanhållningsfonden kan ses som en del av kontraktet och fakturorna kan helt klart knytas till arbetena i fråga. 18. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 191/41 Det stämmer att projektet för avloppssystemet i Wexford inleddes som ett projekt inom ramen för Envireg men det tilldelade beloppet var ytterst begränsat och gällde den inledande planeringsfasen. Själva projektet presenterades senare för Sammanhållningsfonden och godkändes av denna. I kommissionens beslut specificeras de icke stöd- berättigande utgifterna klart och tydligt. Vad gäller de svårigheter som revisionsrätten haft att verifiera utgifterna för dessa båda projekt kommer kom- missionen att begära att den berörda medlemsstaten redovisar uppgifter som bekräftar att de angivna belop- pen är riktiga. ERUF: För att uppnå en kontinuitet i arbetet med att förbättra vattnets kvalitet har ERUF tillåtit en uppdelning av projekten i de fall där de sträcker sig över överlap- pande programperioder. En förutsättning för denna upp- delning är att det inte förekommer någon dubbel finan- siering och att de grundläggande kriterierna beträffande start- och slutdatum uppfylls. Uppdelningen av större offentliga arbeten (som spänner över alla sektorer) på Irland hänger snarare samman med de aktuella arbetenas art och de begränsade finansiella resurser som de lokala myndigheterna har tillgång till, än med de orsaker som revisionsrätten föreslår. Om lokala myndigheter skulle tvingas vänta på finansiellt godkän- nande av samtliga projekt skulle mycket färre projekt startas och genomföras inom en given programperiod. 94. Under mellantiden har situationen förbättrats tack vare en rad ministerbeslut som inneburit ändrade regler för genomförandet av offentliga arbeten i Grekland. För övrigt förbereds en ny lag med samma verkan. De gre- kiska myndigheterna har dragit tillbaka det berörda pro- jektet från programmet. 95–96. Kommissionen är medveten om bristerna vad gäller redovisning, rapportering och kontroll på Korsika. Av den anledningen beslutades den 30 juli 1996 att gemenskapens stöd för det operativa programmet under perioden 1994–1999 skulle minskas (kommissionens beslut C(96) 1895). Enligt uppgifter från de nationella myndigheterna har de regionala myndigheterna nu infört ett datoriserat förvalt- ningssystem och givit berörda enheter instruktioner om hur det skall användas. Kommissionen anser att man därmed förbättrat kontrollen av att de projekt som samfinansieras av gemenskapen genomförs på rätt sätt. Vad beträffar de redovisningsproblem som den spanska domstolen stött på, har kommissionen informerats om att man 1994 införde vissa förbättringar i redovisningen av de samfinansierade utgifterna. Tekniska fel på avloppsreningsverk 98. De uppgifter som kommissionen har tillgång till ger anledning att tro att de problem som revisionsrätten uppmärksammade 1996 sedan dess i de flesta fall har lösts när det gäller de projekt som finansieras inom ramen för Envireg. En kontroll kommer emellertid att genomföras tillsammans med de italienska myndigheterna inom ramen för den uppföljning som görs innan Envireg- programmet avslutas. 99. Sada: De spanska myndigheterna har förklarat att den regionala regeringen med egna medel har finansierat de extra arbetena inom detta projekt. Kommissionen kommer att begära information om driftsförhållandena vid detta reningsverk idag. Rianxo: De spanska myndigheterna har förklarat att reningsverket, tack vare de extra arbeten som genom- förts, nu fungerar tillfredsställande. Anbudsinfordran för drift av reningsverket utlystes i december 1995 och kontraktet undertecknades den 1 juli 1996. Problem med att genomföra Envireg Förseningarna i genomförandet av Envireg-pro- 105. grammen beror främst på bristen på infrastruktur, teknisk know-how och erfarenhet hos de verkställande myndigheterna och stödmottagarna. I slutet av 1997 var det endast fem Envireg-program som fortfarande pågick. 106. I de finansiella genomförandebestämmelser som utgör en bilaga till kommissionens beslut om samfinansie- ring av det irländska Envireg-programmet anges att utgiftsredogörelserna bör avse belopp som utgivits av de slutliga mottagarna. Med slutliga mottagare avses de organisationer eller offentliga eller privata företag som ansvarar för att beställa arbetena (projektledare). De irländska myndigheterna förefaller ha feltolkat dessa bestämmelser. De irländska myndigheterna har nu godtagit den gemen- samma definitionen av ”slutlig mottagare” och har dragit tillbaka sin ursprungliga ansökan för det operativa pro- grammet ”Vatten och sanitära tjänster” (grundat på den tidigare definitionen) och inlämnat en ändrad ansökan i vilken de lokala myndigheterna står som slutlig motta- gare. Samma definition tillämpas på de nya operativa programmen för miljötjänster 1994–1999. De finansiella genomförandebestämmelser som utgör en bilaga till ERUF:s beslut om samfinansiering är i princip desamma för alla program i alla medlemsstater. För att till fullo klargöra dessa regler har kommissionen antagit tydliga och detaljerade genomförandebestämmelser som bifogas till ERUF:s beslut om samfinansiering under programperioden 1994–1999. C 191/42 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 18. 6. 98 Kommissionen delar revisionsrättens bedömning 107. vad beträffar bristerna i förvaltningen av Envireg- programmet. Man bör emellertid tänka på att det var första gången det italienska miljöministeriet ansvarade för ett gemenskapsprogram. Det uppstod svårigheter i syn- nerhet vad gäller de organisatoriska aspekterna och ministeriets förfarande för urval och finansiering av pro- jekt. Programuppföljningen förbättrades under den senaste förvaltningsperioden. 108. Med hänsyn till tidsplanen för Envireg var det (eftersom det tar tid att starta projekt inom denna sektor) inte möjligt att utforma, planera och genomföra helt nya innovativa projekt som var tillräckligt omfattande för att utnyttja alla tillgängliga medel i Nordirland. Efter nogg- rant övervägande och efter beställning av en ny kostnads- och nyttoanalys accepterade kommissionen ändå, med hänsyn till projektets långsiktiga miljöeffekter (bland annat på Belfast Lough), att låta projektet ingå i Envireg- programmet för Nordirland, så att resten av medlen skulle kunna utnyttjas. De spanska myndigheterna har förklarat att extra 109. arbeten för 5 miljarder pesetas har planerats för att detta projekt skall uppfylla kraven i direktivet. 110. Kommissionen anser att det tack vare Envireg var möjligt att delvis råda bot på en närmast total avsaknad av miljöåtgärder i Portugals gemenskapsstödramar för 1989–1993. Trots Enviregs positiva verkningar var det inte möjligt att avhjälpa alla portugisiska brister på miljöområdet. Finansieringen från Sammanhållningsfon- den och ERUF under perioden 1994–1999 kommer emel- lertid att spela en mycket viktig roll i detta avseende och särskilt när det gäller primär rening. 111. Beloppen till initiativet Envireg i Grekland skars ned på de grekiska myndigheternas begäran som accepte- rades av kommissionen. Skälet till minskningen var det mycket begränsade utnyttjandet av medlen i Enviregs inledningsskede. Förseningen berodde på de offentliga myndigheternas bristande erfarenhet av denna typ av arbeten för kommunalt avloppsvatten). Denna bristande erfarenhet orsakade stora förseningar vid projektstarten och ledde till att endast en mindre del av medlen utnyttjades. (reningsverk De grekiska myndigheterna överförde dessa medel till andra åtgärder eller till projekt som var mogna för samfinansiering. Denna budgetminskning ledde till en kraftig minskning av antalet projekt. Resultaten visar att de grekiska myndigheterna, trots ett begränsat antal projekt, underskattade de verkliga kost- naderna. Det stämmer att det i princip var första gången som projekt av detta slag genomfördes i Grekland och kostnadsberäkningarna var felaktiga. På förslag från Grekland, vilket godkänts av övervakningskommittén, kommer de reningsverk som inte kunnat slutföras med det begränsade stödet från Envireg att innefattas i det operativa programmet ”Miljö” i gemenskapsstödramen för perioden 1994–1999. Kommissionen kommer att innehålla det belopp som är avsett för Grekland (för Envireg) tills detta problem fått en definitiv lösning. 112. Det stämmer att programmet (som föreslogs 1991 och antogs i april 1992) blivit kraftigt försenat, beroende dels på bristande erfarenhet vid hanteringen av programmet, och dels på att det rörde sig om ett program som omfattade åtgärder av nyskapande karaktär. Detta ledde till att de franska myndigheterna vid två tillfällen föreslog kommissionen ändringar i form av en omfördel- ning av anslagen mellan åtgärderna och en justering av ERUF:s andel av kostnaderna. Besluten fattades i oktober och december 1993. Enligt uppgifter i den slutrapport om programmets genomförande som presenterats av de fran- ska myndigheterna genomfördes programmet till 100 % jämfört med den senaste versionen av finanstabellerna Nätverket för tekniskt stöd ”Ambiente e Regione” (AMBER) 113–119. AMBER-nätverket för tekniskt stöd inrät- tades för att utveckla utbytet av know-how inom alla områden av Envireg, inte bara beträffande vatten. Posten ”begäran om tekniska rapporter” (punkt 116) i kontraktet var föremål för en order värd 45 000 ecu för 30 expertrapporter. Att efterfrågan var sämre än väntat berodde till stor del på att, såsom anges i punkt 124, de flesta finansierade projekt inte var nya projekt som krävde en analys för att fastställa vilket reningssystem som var lämpligast. Beloppet 45 000 ecu för expertrap- porterna (1 500 ecu per rapport) avsåg kostnaden för att finna lämpliga experter till AMBER-nätverket och kon- trollera det utförda arbetets kvalitet. Det stämmer att kostnaden för själva rapporterna skulle bäras av Enviregs operativa program. Handböckerna och seminarierna behandlade vattenre- ning, hantering av kommunalt avfall och hänsynstagande till miljön vid kustplanering. Handböckerna spreds först till de nationella och regionala myndigheterna och till seminariedeltagarna. De nationella och regionala myndig- heterna hade full frihet att anpassa handböckerna, kopiera dem och sprida dem till lokala förvaltningsenhe- ter, att be AMBER skicka dem ett antal exemplar för spridning eller att ge AMBER en lista över de enheter som handböckerna skulle skickas till. Eftersom medlems- staterna inte tillhandahållit sådana listor har AMBER spritt handböckerna till de lokala förvaltningsenheterna, bland annat i samband med seminarier. 18. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 191/43 Syftet med konferenserna var att möjliggöra utbyte mel- lan deltagarna under och inte efter konferenserna. Det har i vissa fall konstaterats att utbytet fortsatte efter konferenserna, dock utan finansiellt stöd från AMBER eftersom detta inte var planerat. Frånvaron av stöd ledde förmodligen till att utbytet begränsades. Utvärdering i efterhand av Envireg-initiativet Det utkast till slutrapport som lades fram i 121. december 1995 måste kompletteras med ytterligare upp- gifter och rapporten kunde därför inte slutföras förrän i oktober 1996. De data som ingår i rapporten omfattar ett maximum av producerad information, inom ramen för de begräns- ningar som påverkat denna utvärdering. Kommissionen har därför inte funnit det nödvändigt att anslå ytterligare resurser för en utvärdering som inte kan nå längre. Förseningen vid slutförandet av denna studie beror på att organisatoriska svårigheter påverkat genomförandet av utvärderingen i vissa medlemsstater, bland annat i Förenade kungariket (Nordirland), Spanien, Portugal, Grekland och Italien samt i Frankrikes utomeuropeiska departement. När det gäller Nordirland krävdes fem månader för att få myndigheternas tillstånd att genom- föra utvärderingen. 122. Kommissionen anser att man i denna utvärdering erhållit ett maximum av information beträffande analysen av administrativa förfaranden och genomförandet av ini- tiativet. Det var emellertid svårt att fastställa de slutliga effekterna av detta program. Antalet åtgärder av den typ som stöds av Envireg kommer att öka och utvidgas kraftigt i programmet för perioden 1994–1999. 123. Som revisionsrätten anger i punkt 59, kom man inom ramen för förhandlingarna mellan kommissionen och medlemsstaterna om gemenskapsinitiativet Envireg överens om att projekt avseende reningsverk i största möjliga utsträckning skulle uppfylla villkoren i direktiv 91/271/EEG. Enligt artikel 7 i förordning (EEG) nr 2052/88 skall åtgärder som samfinansieras av strukturfonderna vara i överensstämmelse med bestämmelserna i fördragen, med de rättsakter som antagits i enlighet med fördragen och med gemenskapens politik. En särskild hänvisning till överensstämmelsen med gemenskapens politik ingår i de genomförandebestämmelser som utgör en bilaga till sam- finansieringsprogrammen. 124. De inledande förseningarna i genomförandet av det italienska programmet kunde hämtas in. Data om arbetenas genomförande under december 1997 visar en genomförandeandel som närmar sig 100 % av anslagna belopp. Vad beträffar svårigheterna att genomföra Envireg i Grekland och Nordirland, var god se kommentarerna i punkterna 111 och 108. LIFE-programmet 127. De lokala och regionala myndigheterna har varit nära knutna till projektet. Kommunstyrelserna i 137 kommuner i det område som omfattades av kontraktet fick ta del av resultaten från pilotåtgärderna och uppma- nades ta konsekvenserna av dessa genom att göra nöd- vändiga investeringar. Förutom Europeiska unionen finansierades projektet av franska staten (miljöministe- riet), den regionala förvaltningen i Bretagne, departemen- tet Finistère och l’Agence de l’Eau Loire-Bretagne. Kommissionen och medlemsstaterna skulle emellertid kunna utnyttja dessa resultat på ett bättre sätt och de berörda enheterna inom GD XI arbetar just på att utforma en strategi för spridning av LIFE-projektens resultat. KAPITEL IV FRÅGAN OM VATTENAVGIFTER Vattenavgifter 128–134. Ett av de främsta syftena med det föreslagna ramdirektivet rörande vatten (KOM(97) 49 av den 26 fe- bruari 1997, ändrat genom KOM(97) 614 av den 26 no- vember 1997) är att införa krav på fullständig kostnads- täckning för vattenrelaterade tjänster (dvs. grundläggande vattenförsörjning och uppsamling och rening av avlopps- vatten). Genom denna bestämmelse (i artikel 12 i försla- get) tillhandahålls inte enbart de nödvändiga finansiella medlen för underhåll m. m. utan den kommer också att fungera som ett finansiellt incitament för att uppnå en hållbar användning av vatten som resurs. Möjlighet till undantag kommer att finnas — för att tillåta en grundnivå för hushållens vattenför- sörjning samt uppsamling och rening av hushållens avloppsvatten till ett skäligt pris, — för att tillåta kapitalkostnadssubventioner för infra- strukturprojekt där gemenskapsfinansiering sker enligt artiklarna 130a–e i fördraget, och — för att ta hänsyn till särskilda omständigheter i regio- ner som är stödberättigade i enlighet med strukturfon- dernas målområden 1, 5b och 6. 134. När kommissionen beräknar det stödbelopp som skall anslås till ett av Sammanhållningsfondens projekt tar den hänsyn till alla intäkter som väntas tillfalla initiativtagaren till projektet, under förutsättning att det rör sig om nettointäkter och att dessa intäkter är bety- dande och kan hänföras direkt till projektet. I den del av gemenskapslagstiftningen som gäller vatten finns för när- varande inte någon rättslig grund för att påtvinga med- lemsstaten en viss prispolitik. Kommissionen har i sitt förslag till ramdirektiv infört en sådan bestämmelse. C 191/44 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 18. 6. 98 Vad gäller ERUF:s utgifter godkänns de enskilda projek- ten och motsvarande bidragsnivåer i princip av de natio- nella myndigheterna. Dessa måste anpassa storleken på gemenskapens bidrag (bland annat) till de möjligheter till intäkter som de berörda investeringarna medför (arti- kel 17 i samordningsförordningen). Dessa åtgärder förstärks också i och med den striktare tillämpning av principen ”den som förorenar skall betala” som kommissionen föreslagit (kommissionens förslag KOM(97) 49 av den 26 februari 1997, ändrat genom förslag KOM(97) 614 av den 26 november 1997). SLUTSATS 135–141. Trots de svårigheter som framhållits av revi- sionsrätten anser kommissionen att betydande framsteg gjorts vad gäller genomförandet av gemenskapens vatten- politik. Det återstår fortfarande mycket att göra. Det är särskilt viktigt att utarbeta en strategi för övergripande planering och förvaltning av vattenresurser, med hänsyn till såväl kvantitativa som kvalitativa faktorer. Det stämmer att tillämpningen av direktiven lämnar mycket övrigt att önska i många medlemsstater. Medlemsstaterna har emel- lertid inrättat omfattande investeringsprogram för att uppfylla kraven i dessa direktiv och för att därigenom uppnå en märkbar förbättring av vattnets kvalitet. Kommissionen strävar likaså efter att förbättra samord- ningen och samarbetet mellan de generaldirektorat som är inblandade i miljöpolitikens genomförande. Kommis- sionen är nu angelägen om att integrera miljöpolitiken i andra politiska områden (jordbruk, strukturfonder), och den får i detta avseende stöd av parlamentet genom att miljöhänsyn förs in i budgeten. vatten rörande (kommissionens En av målsättningarna med det föreslagna ramdi- 139. rektivet förslag KOM(97) 49 av den 26 februari 1997, ändrat genom KOM(97) 614 av den 26 november 1997) är att införa krav på fullständig kostnadstäckning för tjänster som vattenförsörjning och uppsamling och rening av avlopps- vatten, för att därigenom uppnå ett varsamt och ratio- nellt utnyttjande av naturresurserna i enlighet med arti- kel 130r i fördraget