title: Advies van het Economisch en Sociaal Comité inzake het "Voorstel voor een richtlijn van het Europees Parlement en de Raad betreffende de toegang tot en de uitoefening van de werkzaamheden van kredietinstellingen (gecodificeerde versie)"

eurovoc_concepts:
banking
codification of EU law
credit institution
freedom to provide services
right of establishment

formats: html pdf print

text: 25. 5. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 157/13 Advies van het Economisch en Sociaal Comité inzake het „Voorstel voor een richtlijn van het Europees Parlement en de Raad betreffende de toegang tot en de uitoefening van de werkzaamheden van kredietinstellingen (gecodificeerde versie)” (98/C 157/03) De Raad heeft op 9 maart 1998 besloten, overeenkomstig artikel 198 van het EG-Verdrag, het Economisch en Sociaal Comité te raadplegen over het voornoemde voorstel. De Afdeling voor industrie, handel, ambacht en diensten, die met de voorbereiding van de desbetreffende werkzaamheden was belast, heeft haar advies op 4 maart 1998 goedgekeurd; rapporteur was de heer Pelletier. Het Economisch en Sociaal Comité heeft tijdens zijn 353e Zitting van 25 en 26 maart 1998 (vergadering van 25 maart) het volgende advies uitgebracht, dat met 96 stemmen vo´ o´r, 1 tegen, bij 4 onthoudingen is goedgekeurd. 1. Inleiding 2. Het toepassingsgebied van de codificatie 1. 1. De Commissie heeft haar diensten op 1 april 1987 opgedragen om uiterlijk nadat besluiten voor de tiende maal zijn gewijzigd, over te gaan tot constitutieve of officie¨le codificatie ervan. 1. 2. In de conclusies van het voorzitterschap van de Europese Raad van Edinburgh, die in december 1992 plaatsvond, werden noodzaak en belang van dit soort codificatie bevestigd. Bij deze codificatie moet het normale wetgevingsproces van de Gemeenschap inte- graal in acht worden genomen. 1. 3. Aangezien geen enkele inhoudelijke wijziging in de betrokken wetteksten mag worden aangebracht, zijn het Europees Parlement, de Raad en de Commissie bij het Interinstitutioneel Akkoord van 20 december 1994 een versnelde werkmethode voor de officie¨le goedkeu- ring van gecodificeerde teksten overeengekomen. 1. 4. Het Comité is zonder meer tevreden over onder- havige codificatie, waarmee de transparantie en de leesbaarheid van de betrokken richtlijnen worden ver- hoogd. Deze werden namelijk herhaaldelijk en substan- tieel gewijzigd. Omwille van efficiency en duidelijkheid moest dus tot codificatie worden overgegaan, waarbij de richtlijnen tot één enkele tekst werden samengevoegd. Bovendien zullen deze teksten de referenties zijn waarvan de kandidaat-lid-staten bij het overnemen van de com- munautaire verworvenheden moeten uitgaan. 2. 1. Het codificatievoorstel betreft de volgende basis- richtlijnen: — 73/183/EEG: Opheffing van beperkingen van de vrijheid van vestiging en het vrij verrichten van diensten voor anders dan in loondienst verrichte werkzaamheden van banken en andere financie¨le instellingen; — 77/780/EEG: Eerste bankenrichtlijn; — 89/299/EEG: Eigen vermogen kredietinstellingen; — 89/646/EEG: Tweede bankenrichtlijn; — 89/647/EEG: Solvabiliteitsratio kredietinstellingen; — 92/30/EEG: Toezicht op kredietinstellingen op ge- consolideerde basis; — 92/121/EEG: Toezicht op en beheersing van grote risico’s van kredietinstellingen. 2. 2. Tevens heeft het voorstel betrekking op de volgende richtlijnen tot wijziging van de basisrichtlijnen. 2. 2. 1. R i c h t l i j n 7 7 / 7 8 0 / E E G — E e r s t e b a n k e n r i c h t l i j n — 85/345/EEG: Specifieke uitvoeringsvoorschriften voor Griekenland; — 86/137/EEG: Uitgestelde toepassing voor enkele lid-staten; — 89/646/EEG: Tweede bankenrichtlijn; — 95/26/EEG: Bedrijfseconomisch toezicht op verze- „post beleggingsondernemingen; en kerings- BCCI” (1); 1. 5. Deze codificatie vormt een aanvulling op de mededelingen die het Comité reeds had onderzocht en die ertoe strekten, de reikwijdte van de richtlijnen duidelijk aan te geven. — 96/13/EEG: Permanente uitsluiting van bepaalde instellingen. (1) BCCI — Bank of Credit and Commerce International. C 157/14 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 25. 5. 98 2. 2. 2. R i c h t l i j n v e r m o g e n 8 9 / 2 9 9 / E E G — E i g e n — 91/633/EEG: Uitvoering van Richtlijn 89/299/EEG met betrekking tot algemene risico’s in het bankbe- drijf; — 92/16/EEG: Speciale voorschriften voor hypothecai- re instellingen in Denemarken; 2. 3. Het is zaak dat deze lijst in de nabije toekomst wordt aangevuld in het licht van de goedgekeurde richtlijnen inzake het kredietbedrijf. Hierbij moet, in volgorde van prioriteit, gedacht worden aan de volgende richtlijnen: — 93/6/EEG: Kapitaaltoereikendheid van beleggings- ondernemingen en kredietinstellingen; — 92/30/EEG: Toezicht op geconsolideerde basis. — 94/19/EG: Systeem van depositogaranties; 2. 2. 3. R i c h t l i j n 8 9 / 6 4 6 / E E G — T w e e d e b a n k e n r i c h t l i j n — 92/30/EEG: Toezicht op geconsolideerde basis; — 95/26/EEG: Bedrijfseconomisch toezicht verze- kerings- en beleggingsondernemingen. 2. 2. 4. R i c h t l i j n 8 9 / 6 4 7 / E E G — S o l v a b i - l i t e i t s r a t i o — 91/31/EEG: Definitie van multilaterale ontwik- kelingsbanken; — 92/30/EEG: Toezicht op geconsolideerde basis; — 94/7/EG: Definitie van multilaterale ontwikkelings- banken; — 95/15/EG: Technische definitie van de „A”-zone; — 95/67/EG: Definitie van multilaterale ontwikkelings- banken; — 96/10/EG: Erkenning van contractuele verrekening door de bevoegde autoriteiten („Contractual Net- ting”). Brussel, 25 maart 1998. — 91/308/EEG: Voorkoming van het gebruik van het financie¨le stelsel voor het witwassen van geld; — 86/635/EG: Jaarrekeningen en geconsolideerde jaar- rekeningen van banken en andere financie¨le instel- lingen; — 89/117/EG: Verplichtingen betreffende openbaar- making van jaarstukken voor in een lid-staat ge- vestigde bijkantoren van krediet- en financie¨le instel- lingen die hun hoofdkantoor buiten deze lid-staat hebben; 2. 3. 1. Gelet op de juridische beperkingen van de codificatieprocedure (geen inhoudelijke wijzigingen en overname van het recht als zodanig) zou het wellicht beter zijn om er bij de Commissie op aan te dringen, in de toekomst te kijken naar de mogelijkheid om de geldende teksten te herschrijven. Dat zou een soepelere en ook doeltreffendere methode zijn. 2. 3. 2. Gelet op het nut van gecodificeerde teksten voor de kandidaat-lid-staten, is het absoluut zaak dat onderhavig voorstel tot codificatie zo snel mogelijk wordt goedgekeurd. De voorzitter van het Economisch en Sociaal Comité T. JENKINS


title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Att förhindra uppkomsten av nya handelshinder på den inre marknaden (Observationsgruppen för den inre marknaden)"

eurovoc_concepts:
action programme
euro
liberalisation of trade
single market
technical barrier

text: C 157/36 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 25. 5. 98 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Att förhindra uppkomsten av nya handelshinder på den inre marknaden (Observationsgruppen för den inre marknaden)” (98/C 157/11) Den 10 juli 1997 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 23. 3 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om ”Att förhindra uppkomsten av nya handelshinder på den inre marknaden”. Sektionen för industri, handel, hantverk och tjänster fick i uppgift att bereda ärendet och antog sitt yttrande den 4 mars 1998. Föredragande var Bruno Vever. Vid sin 353:e plenarsessionen den 25-26 mars 1998 (sammanträdet den 25 mars 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén, med 76 röster för, 7 emot och 6 nedlagda röster, följande yttrande. 1. Inledning 1. 1. På kommissionens initiativ genomför Europeiska unionen för närvarande en handlingsplan för att fullbor- da den inre marknaden före utgången av 1998. Innehållet i och tidsschemat för denna handlingsplan motsvarar de önskemål som ESK uttryckte redan 1995 om att ge ny kraft åt arbete som tenderade att stanna av och se till att de avgörande framsteg på den inre marknaden som krävs för införandet av euron äger rum. 1. 2. ESK ger handlingsplanen ett starkt stöd och påpekade med anledning av en hearing den 5 mars 1997 att det inte räcker med att anta de slutliga gemenskapsdirektiv som återstår för att säkra fri rörlig- het för personer, varor, tjänster och kapital. En avgöran- de faktor för en hållbart fungerande inre marknad är att man hittar metoder för att redan vid källan kunna motverka att nya hinder uppstår på grund av ett ständigt ökande flöde av nya nationella bestämmelser. Trots de direktiv som redan antagits och trots att verkliga framsteg gjorts när det gäller att avreglera handeln inom EU, är det idag fortfarande mycket lättare att införa ett nytt handelshinder på den inre marknaden än att avstyra det i ett tidigt skede eller att senare avskaffa det på gemenskapsnivå. 1. 3. Genom att lägga fram ett initiativyttrande om att förebygga nya handelshinder på den inre marknaden vill kommittén rikta de europeiska institutionernas och medlemsstaternas uppmärksamhet på denna grundlägg- ande aspekt avseende fullbordandet av den inre markna- den, som alltjämt förbises i alltför stor utsträckning. Huruvida handlingsplanen lyckas kommer i hög grad att bero på hur stor vikt man lägger vid metoder för att effektivt och varaktigt förhindra att nya handelshinder uppstår redan vid källan. 2. Rättsliga förutsättningar för nationella regler 2. 1. Den inre marknaden syftar till att förena etable- ringsfriheten och den fria rörligheten å ena sidan, och social trygghet, hälsa, säkerhet samt konsument- och miljöskydd å andra sidan, med delade befogenheter på gemenskaplig, nationell och eventuellt regional nivå. Bestämmelserna bygger på fyra grundläggande faktorer: principiell skyldighet att avskaffa nationella handelshin- der, tillnärmning av medlemsstaternas nationella lag- stiftningar i den utsträckning den gemensamma mark- nadens funktion kräver det, ömsesidigt erkännande av nationella bestämmelser för att möjliggöra fri rörlighet, samt anmälan i förväg av förslag till nationella regler som kan påverka den inre marknaden (dessutom tillkom- mer en möjlighet till kontroll i efterhand). Artiklarna 30-36 i EG-fördraget kräver att med- 2. 2. lemsstaterna skall avskaffa alla kvantitativa import- restriktioner och åtgärder med motsvarande verkan, såvida tvingande hänsyn som motiverar att man vidhåller restriktiva nationella åtgärder inte föreligger. Sådana tvingande hänsyn, till exempel konsument- eller miljö- skydd, får inte utgöra ett medel för godtycklig diskrimi- nering eller innefatta en förtäckt begränsning av handeln mellan medlemsstaterna. De skall vara välgrundade och rimliga till sin omfattning, och de skall kontrolleras av kommissionen och EG-domstolen. Rättspraxis som utgår från Cassis de Dijon-principen visar det att den fria rörligheten skall utgöra regel och nationella restriktioner undantag. För närvarande tenderar emel- lertid medlemsstaterna att lagstifta mycket aktivt på det område som omfattas av artikel 36. För att främja en minimal tillnärmning av med- 2. 3. lemsstaternas lagar och andra författningar, antar Euro- peiska unionen efter behov särskilda åtgärder som syftar till att upprätta den inre marknaden och få den att fungera (art. 100a). Huvuddelen av bestämmelserna om tillnärmning av medlemsstaternas åtgärder beträffande den inre marknaden grundar sig på denna bestämmelse, och rådet tar beslut med kvalificerad majoritet tillsam- mans med parlamentet enligt medbeslutandeförfarandet (med undantag för bestämmelser om skatter och fri rörlighet för personer). Denna gemensamma lagstiftning 25. 5. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 157/37 syftar enligt fördraget till ”en hög skyddsnivå” på områdena för hälsa, säkerhet samt miljö- och konsu- mentskydd, men ger ändå medlemsstaterna en ofta stor handlingsfrihet att utarbeta kompletterande åtgärder, vilket — i frånvaro av lämplig övervakning — kan bidra till att åter splittra den inre marknaden. 2. 4. Europeiska unionen försöker dessutom utveckla mekanismer för att de bestämmelser som tillämpas i medlemsstaterna skall överensstämma med varandra, vilket skulle göra det möjligt att säkerställa ett ömsesidigt erkännande och bevara den fria rörligheten på den inre marknaden, även i avsaknad av harmonisering eller vid en partiell harmonisering (art. 100b). Dessa mekanismer tillämpas dock ännu inte på ett effektivt och enkelt sätt i alla medlemsstater. 2. 5. För att få till stånd en större öppenhet och en kontroll av sådana initiativ i medlemsstaterna som kan påverka hur den inre marknaden fungerar, fastställde man i direktiv 83/189/EEG ett informationsförfarande. Detta förfarande kompletterades den 1 januari 1997 (beslut 3052/95) med skyldigheten att meddela enskilda åtgärder som kan vara ett hinder för ömsesidigt erkän- nande och omfattar nu samtliga jordbruks- och industri- produkter. Denna bestämmelse förpliktar medlemssta- terna att informera Europeiska kommissionen — och via denna övriga medlemsstater — om planerade tekniska föreskrifter som kan påverka hur den inre marknaden fungerar. Vidare fastslår den en tidsfrist på tre månader före ett genomförande för att ge kommissionen — som kan få kommentarer från övriga medlemsstater och även konsultera berörda industrisektorer — möjlighet att granska åtgärderna och eventuellt i sin tur vidta åtgärder (begäran om att tidsfristen för status quo skall förlängas från tre till sex månader, begäran om ändring av en anmäld åtgärd, eventuellt motiverat yttrande som kan ge upphov till ett överträdelseförfarande). 2. 6. Kommissionen kan därmed kontrollera hur de anmälda åtgärderna påverkar den inre marknaden, om de överensstämmer med gemenskapsbestämmelserna (fördrag och förordningar), hur välgrundade de är och i vilken utsträckning de skapar hinder. Enligt EG-domstolen kan dessutom företag och enskilda åbero- pa en utebliven anmälan för att inte tillämpa en ny nationell teknisk föreskrift. På det hela taget fungerar denna metod med anmälningar och kontroller på för- hand, men det ökade antalet anmälningar tyder på att mycket ännu återstår att göra för att ålägga medlemssta- terna en bättre disciplin. Dessutom inskränker sig förfarandet för närvarande till planerade bestämmelser för varor, men inte tjänster, även om kommissionen lagt fram förslag för att den även skall omfatta informations- samhällets tjänster. Dessa förslag har för övrigt tillstyrkts av ESK och håller på att antas. 2. 7. Dessutom ger fördraget inte bara kommissionen utan även de olika medlemsstaterna möjlighet till kon- troll i efterhand, vilket gör det möjligt att sätta igång ett förfarande pga underlåtenhet. Men detta förfarande tycks i praktiken inte ha lett till några åtgärder. 2. 8. Slutligen hänför sig bestämmelserna angående fri rörlighet för personer endast delvis till gemenskaps- förfarandena. När det gäller vissa politiska, säkerhets- mässiga och rättsliga aspekter, samt när det gäller frågorna om personer från tredje land, hänger de även samman med tillämpningen av den ”tredje pelaren” som infördes genom Maastrichtfördraget. För den tredje pelaren gäller särskilda förfaranden för regeringssamar- bete. I det nya Amsterdamfördraget försöker man emellertid stärka banden mellan gemenskapens och medlemsstaternas befogenheter på detta område, under framåtsyftande och samarbetsinriktade former. På grund av dessa speciella omständigheter behandlas frågorna om fri rörlighet för personer inte utförligt i detta yttrande. Dessa frågor bör bli föremål för en mer ingående och omfattande behandling från ESK:s sida. 3. Den senaste utvecklingen avseende nationella be- stämmelser 3. 1. Man kan först och främst konstatera att antalet nationella bestämmelser som kan skapa nya hinder har ökat markant. Antalet anmälningarna har ökat från ca 350 per år under de första åren som förfarandet i direktiv 83/189/EEG tillämpades till ca 450 under därpå följande år, och de nådde 1997 rekordet på 900. A¨ ven om denna siffra är särskilt hög på grund av 230 försenade nederländska anmälningar, utgör återstående 670 an- mälningar under 1997 en mycket stor ökning med 40 % på ett år. Detta visar visserligen att förfarandet fungerar och att medlemsstaterna uppfyller sin anmälningsplikt, men denna ökning speglar också ökningen av antalet planerade nationella åtgärder, vilken innebär ett stort övervakningsarbete för Europeiska kommissionen, och förutom GD XV och GD III berörs även övriga generaldi- rektorat alltefter deras respektive sakområden. 3. 2. En försvårande faktor är att dessa nya nationella initiativ under de senaste åren till stor del (90 %) koncentrerats till de områden där en harmonisering principiellt sett ägt rum. Sektorsvis gäller det i första hand telekommunikationer, jordbruks- och livsmedels- produkter, byggnadssektorn och offentliga arbeten, verkstadsindustrin och transportsektorn. De tekniska föreskrifter som berörs avser bland annat hygien, hälsa och säkerhet, konsument- och miljöskydd. Flera orsaker C 157/38 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 25. 5. 98 kan förklara denna situation. A˚ ena sidan är detta sektorer och områden där offentliga myndigheter har större anledning att lagstifta än annars, oberoende om det gäller gemenskapsnivå eller nationell nivå. A˚ andra sidan har gemenskapslagstiftningen gett utrymme för nationell lagstiftning så till vida att den främst är inriktad på ”grundläggande krav”. A¨ ven om kommissionen övervakar att dessa grundläggande krav på områdena för hälsa och säkerhet på samma gång utgör minimi- och maximibestämmelser, tenderar medlemsstaterna att anse att de trots allt kan lägga till kompletterande bestämmelser. Samtidigt bevarar de dessutom verklig handlingsfrihet att utfärda bestämmelser utöver gemen- skapsbestämmelserna på områdena för konsument- och miljöskydd. 3. 3. Förutom den bestående röran i de nationella tekniska föreskrifterna bör man nämna utvecklingen av nationella eller till och med regionala märkningar och standarder som — utan att de har någon rättsligt bindande verkan — också kan bidra till att hindra den fria handeln på inre marknaden. Det ömsesidiga erkännandet av nationella certifikat hindras också ibland av att vissa köpare i praktiken kräver nationella certi- fikat. 3. 4. Kommissionens analys av anmälningarna visar att en tredjedel inte krävde något kommentarer alls från kommissionens sida, medan en tredjedel gav upphov till smärre kommentarer och ytterligare en tredjedel mer omfattande kommentarer, som gjorde att kommissionen var tvungen att begära att tidsfristen före genomförandet av det anmälda förslaget skulle förlängas från tre till sex månader. Totalt sett innebar varannan anmälning ett verkligt, mer eller mindre allvarligt, problem med hänsyn till gemenskapsrätten. I den stora majoriteten av fall anpassade sig medlemsstaterna till kommissionens kom- mentarer, som innebar ett krav på ändringar eller åtminstone en klausul om ömsesidigt erkännande av importerade produkter från en annan medlemsstat. 3. 5. Man kan även notera att medlemsstaterna själva genom informationsförfarandet fått en möjlighet till ömsesidig kontroll och att de skickar utförliga utlåtan- den till kommissionen om åtgärder som tycks innebära problem för dem. På så sätt tvingas de utföra en sorts kollektiv och delad kontroll, vilket de verkligen gör eftersom de agerar nästan lika ofta som Europeiska kommissionen. Detta illustrerar väl nyttan med detta förfarande. som däremot har minskat betydligt de senaste åren. Minskningen när det gäller gemenskapslagstiftningen förklaras av två orsaker. A˚ ena sidan antogs i samband med programmet för 1992 de flesta direktiv som var nödvändiga för att den inre marknaden skulle fungera. A˚ andra sidan har de senaste årens betoning av målsätt- ningen att lätta upp gemenskapslagstiftningen, bland annat enligt rekommendationerna i Molitor-rapporten, föranlett Europeiska kommissionens att omorientera sina förslag (målsättningen ”bättre lagstiftning”) och att lägga fram färre nya förslag än tidigare. 3. 7. Man befinner sig därmed i en kraftigt obalanse- rad situation på det kvantitativa planet. Under perioden 1992-1994 antog medlemsstaterna 1 346 nationella be- stämmelser medan gemenskapen inte antog fler än 116. De länder som kraftigt understrukit behovet av att minska gemenskapslagstiftningen (t. ex. Storbritannien, Tyskland och Frankrike) är paradoxalt nog de som har anmält det största antalet nya nationella förslag. Medan gemenskapslagstiftningen till sin natur är avreglerande, eftersom den syftar till att omvandla 15 olika lagstiftning- ar till en enda, tillfogar de nationella bestämmelserna i princip endast nya åtgärder utan att avskaffa andra (även om dessa åtgärder i vissa sammanhang också kan motiveras med hänsyn till medborgarna eller konsumen- terna). 4. Anledningar till att återställa jämvikten 4. 1. Om man inte vidtar effektivare åtgärder för att förebygga hinder redan vid källan kommer den inre marknaden att framstå som en alltjämt avlägsen horisont trots de framsteg som görs (även om det trots allt är ofrånkomligt att nationella och/eller regionala skillna- der kvarstår även på en inre marknad som betraktas som ”fullbordad”). A¨ ven när de viktigaste direktiven antagits kommer det att vara ett ständigt problem att få den inre marknaden att fungera och man måste hitta lösningar för en effektiv ”självkorrigering”. 4. 2. Problemet med att lätta upp, förenkla och förtyd- liga lagstiftningen på den inre marknaden kommer inte heller att få någon tillfredsställande lösning så länge som denna fråga inte utgjort föremål för överväganden och åtgärder som även omfattar lagstiftningen på nationell och regional nivå. 3. 6. Slutligen bör det understrykas att ökningen av antalet nationella bestämmelser har sammanfallit med en motsatt utveckling för gemenskapslagstiftningen, 4. 3. Det tycks även nödvändigt att medlemsstaterna ändrar sitt beteende inför det förestående införandet av euron. På samma sätt som stabilitets- och tillväxtpakten kräver konvergens i budgetpolitiken och den ekonomis- 25. 5. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 157/39 ka politiken, bör den inre marknaden med en gemensam valuta ge upphov till större överensstämmelse när det gäller bestämmelserna i nationella lagar och andra författningar och eventuellt en ständig omsorg om ”eurokompatibilitet”. 4. 4. Man bör även sträva efter att ny nationella åtgärder blir så öppna för insyn som möjligt för att förhindra risker för avvikelser som eventuellt skulle kunna förorsakas av två ändringar som infördes i Amsterdamfördraget som undertecknades 1997. Det nya fördraget ger medlemsstaterna möjlighet inte bara att behålla utan även att införa nationella bestämmelser som är strängare än gemenskapslagstiftningen (artikel 95. 5, f d 100a 4), medan artikel 95. 3 (f d 100a 3) redan ger medlemsstaterna en hög skyddsnivå för deras medborgare. Om Europeiska kommissionen behåller kontrollrätten beträffande dessa åtgärder under en sexmånadersperiod, anses kommissionen ge sitt godkän- nande vid utgången av denna period. På miljöområdet kan medlemsstaterna dessutom genom artikel 176 (f d 130t) förstärka de åtgärder som Europeiska unionen antog på grundval av artikel 176 (f d 130s). 4. 5. Denna fråga kommer slutligen att få ökad bety- delse i perspektivet av nya utvidgningar som kommer att öka medlemsstaternas möjligheter att skapa nya hinder vid källan. Därför är det nödvändigt att hitta och genomföra lämpliga lösningar dessförinnan. Av denna anledning måste man återupprätta ett 4. 6. nära, hållbart och tillfredsställande samband mellan den inre marknadens behov, konsument- och miljöskydd samt subsidiaritetsprincipens krav. Detta samband måste bygga på åtgärder som säkerställer ett bättre flöde i handeln, enklare lagstiftning, större överensstämmelse mellan de nationella åtgärderna och en totalt sett större öppenhet på den inre marknaden. 5. 2. I synnerhet bör medlemsstaterna anta färre nationella bestämmelser på områden som omfattas av harmoniseringsåtgärder på gemenskapsnivå. Först och främst gäller detta för nationella åtgärder för att införliva direktiv. Medlemsstaterna bör härvid tillse att man inte skapar mer administrativa bestämmelser än vad som är nödvändigt som går utöver målsättningen i direktivet i fråga. 5. 3. När en medlemsstat antar bestämmelser på nationell nivå som kan inverka på den inre marknaden bör den i princip åläggas att i dessa bestämmelser ta med en klausul med en formulering som skall vara densamma för alla medlemsstater och av vilken det framgår att man i en anmälan till kommissionen har beaktat åtgärder som gör det möjligt att på bästa sätt undvika hinder för fri import av varor som fritt producerats och släppts ut på marknaden i en annan medlemsstat. 5. 4. Man bör även säkerställa att de nationella standardiseringsorganen i praktiken avstår från att anta nationella bestämmelser på områden där man håller på att utarbeta en europeisk standard. 5. 5. Man bör även förbättra utbildningen av valda representanter, statliga tjänstemän, domare och andra jurister på nationell nivå när det gäller den inre mark- nadens krav, särskilt principen om att ge andra medlems- staters medborgare samma behandling som de egna medborgarna, en princip som ännu inte genomsyrar förvaltningskulturerna (t. ex. socialförsäkringsbestäm- melser, beskattning, frågan om uppehållsrätt). Detta utbildningskrav bör även gälla på lokal och regional nivå där man ofta har otillräcklig kunskap om gemenskapens regelverk. Den praktiska tillämpningen av det ömsesidi- ga erkännandet av examina och gemenskapsmedborga- res uppehållsrätt medför ofta att man är tvungen att vända sig direkt till ansvarig myndighet. 5. Rekommenderade åtgärder på nationell nivå 5. 1. Allmänt sett verkar det viktigt att få medlemssta- terna att ändra attityd när det gäller överdrivet regleran- de. Europeiska rådet har redan konstaterat att det behövs framsteg för att lätta regleringsbördan i medlems- staterna. Därför är det viktigt att på medlemsstaterna tillämpa de rekommendationer som i Molitor-rapporten riktades till gemenskapens institutioner, nämligen ökad stringens i nuvarande regelverk, färre nya bestämmelser och större förenkling av det regelverk som är i kraft. Medlemsstaterna bör uppmanas att varje år till kommis- sionen inlämna en uppdaterad rapport om hur de har bidragit till att lindra och förenkla regelverket i Europa. Kommissionen skulle sedan kunna sammanfatta denna rapport för Europeiska rådets räkning. Informationsinsatser bör även riktas till gemen- 5. 6. land skapsmedborgare som är bosatta i ett annat än hemlandet för att öka deras kunskap om sådan lagstiftning och administrativa förfaranden som är av störst relevans för dem, och för att göra det lättare för dem att utöva den etableringsfrihet de åtnjuter i Europeiska unionen. Eftas medlemsstater, som redan är nära knutna 5. 7. till arbetet med att förbättra det gemensamma regelver- ket, och i möjligaste mån de länder som kandiderar till medlemskap i Europeiska unionen, vilka gradvis skall integrera detta regelverk i sin lagstiftning, bör uppmunt- ras att vidta liknande åtgärder. A¨ ven detta skall följas upp av kommissionen. C 157/40 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 25. 5. 98 6. Rekommenderade åtgärder på gemenskapsnivå genomförande, får inte detta strida mot behoven av harmonisering. Man bör därför vara mer restriktiv i att tillgripa den här typen av direktiv. 6. 1. Ovannämnda rekommendationer som riktar sig till medlemsstaterna skulle lättare kunna genomföras om de gjordes till ett gemensamt åtagande, t. ex. i en uppförandekodex för medlemsstaterna. En sådan uppförandekodex skulle kunna utformas som en rekom- mendation från rådet. I så fall skulle kommissionen sköta övervakningen. 6. 5. Förfarandet med förhandsanmälan av lagstift- ningsförslag bör utvidgas till att omfatta tjänster, vilka för närvarande inte ingår i tillämpningsområdet för direktiv 83/189/EEG. Ett första steg framåt skulle vara för rådet och parlamentet att snabbt anta kommissionens förslag om att utvidga det till tjänster i samband med informationssamhället (1). 6. 2. När det gäller gemenskapens regelverk måste man vara medveten om att det finns gränser för hur mycket den kan lindras, särskilt med tanke på att medlemsstaterna själva fortsätter att lagstifta och reglera i alltför hög grad. Ett sätt att verka för att lindra och förenkla lagstiftningen i Europa är faktiskt att behålla en tillräcklig nivå på gemenskapens lagstiftning för att tillnärma lagstiftningen på nationell nivå. Men framför allt måste den göras effektivare. 6. 6. Kommissionen bör direkt rådgöra med europeis- ka representanter för de berörda sektorerna om de förslag till nationell lagstiftning som den får anmälan om. A¨ ven själva anmälningarna om medlemsstaternas lagstiftningsförslag bör kunna bringas till alla berörda parters kännedom. Det skulle vara möjligt genom att en databas som är tillgänglig via Internet hålls uppdaterad. Denna databas bör även ge den inre marknadens användare en helhetsbild av den nationella lagstiftning som finns vad gäller den inre marknaden. 6. 3. Först måste det konstateras att en stor del av nyttan med harmonisering går förlorad när medlemssta- terna endast påtvingas en miniminivå och är fria att gå utöver den. Det gäller ofta för harmonisering i samband med miljöskydd och konsumentskydd där medlemssta- ternas nationella lagstiftning kan gå längre än den som utfärdats på EU-nivå. Denna asymmetri kan frånta harmoniseringen en stor del av dess effektivitet eftersom avvikelserna försvårar en enhetlig tillämpning av gemen- skapsrätten till förfång för den fria rörligheten för varor och personer, det fria utbudet av tjänster, samt för etableringsfriheten, på den inre marknaden. Därför bör man försöka göra harmoniseringen effektivare genom i ökad att på vissa områden, där så är lämpligt, utsträckning använda förordningar snarare än direktiv. Sådana åtgärder skulle i hög grad bidra till att lindra och förenkla lagstiftningen i Europa genom att begränsa möjligheterna för en avvikande kompletterande natio- lättare för alla nell medlemsstater att anta denna nya typ av föreskrifter, något som skulle säkerställa att dessa tillämpas effektivt, borde ett fördjupat och effektivt remissförfarande ge- nomföras i förväg. Detta skulle inte bara riktas till medlemsstaterna utan även till alla dem som berörs av den åtgärd som förbereds och även inbegripa frågan vilken typ av införande som är bäst lämpad. lagstiftning. För att göra det 6. 4. Man bör även på nytt granska olika sätt att tillgripa öppna direktiv eller direktiv som ger valmöjlig- het. I vissa fall är den ”restkompetens” som medlemssta- terna får behålla när det gäller att genomföra vissa direktiv mycket betydande (t. ex. möjligheten att bland produkter och ämnen som förtecknats på europeisk nivå välja vilka de vill tillåta respektive förbjuda på sitt område). A¨ ven om det kan vara nödvändigt att ge utrymme för en viss flexibilitet när det gäller direktivens 6. 7. När det gäller ömsesidigt erkännande måste det konstateras att det inte alltid fungerar på områden där det inte finns europeiska standarder, vilket bidrar till att cementera hinder på gemenskapsmarknaden. Vissa kontroller är fortfarande inte erkända, särskilt i fråga om livsmedel. Problem för den europeiska organisatio- nen för provning och certifiering (EOTC) att verkligen fullgöra sin uppgift på företagens olika verksamhetsom- råden, särskilt kvalitetssäkringssystem, driver de natio- nella organen att sluta bilaterala avtal om ömsesidigt erkännande. Frågan om hur principen om ”ömsesidigt erkännande” praktiskt skall tillämpas bör alltså återigen granskas ur flera synvinklar. 6. 7. 1. Kommissionen och medlemsstaterna bör starta en ny omfattande informationskampanj om CE- märkningens innebörd med de ekonomiska aktörerna som målgrupp. 6. 7. 2. Man bör återigen på europeisk nivå arbeta för att öka överskådligheten när det gäller ömsesidigt erkännande av överensstämmelsekontroller för varor. Fortfarande gäller alltför ofta att varor, både sådana inom den reglerade sektorn och sådana inom den frivilliga, kontrolleras flera gånger i olika medlemsstater. Gemensamma referenspunkter bör antas målmedvetet på europeisk nivå när det gäller kontrollens kvalitet. 6. 7. 3. Allmänt sett bör medlemsstaterna låta sig nöja med ett utlåtande från producenten om överensstämmel- se med Europeiska unionens grundläggande krav, utan att ytterligare kontroller skall behövas, under förutsätt- (1) EGT C 158, 26. 5. 1997. 25. 5. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 157/41 ning att ett effektivt system för utbyte av information om varor som inte uppfyller överensstämmelsekravet samtidigt kan införas mellan medlemsstaterna. När det gäller varor från tredje land bör detta system styras av om likabehandling gäller. 6. 7. 4. Vad beträffar själva överensstämmelsemärk- ningen förekommer det inte sällan att nationella eller tekniska märkningar läggs till CE-märkningen. Denna anhopning av märkningar går tvärs emot strävan att förenkla och förtydliga, vilken borde utgöra regel när det gäller tekniska handelshinder. Det vore mycket värdefullt om kommissionen, medlemsstaterna och de olika instanserna som handlägger certifiering av överens- stämmelse kunde undersöka denna fråga närmare. Slutligen bör man förstärka kontrollen vid 6. 7. 5. unionens och EES-områdets yttre gränser för att förvissa sig om att man inte olovligen använder CE-märkningen för importerade varor, särskilt viktiga konsumtions- varor. 6. 8. För att kontrollera att harmoniseringsdirektiv och bestämmelser om ömsesidigt erkännande har verklig effekt när det gäller att eliminera hinder bör en test av ”faktisk eliminering av hinder” inkluderas i de resultattavlor som kommissionen har utarbetat inom ramen för sin åtgärdsplan. Detta test skall omfatta mer än den rent juridiska tillämpningen av direktiven. 7. Slutsatser Trots de framsteg som obestridligen gjorts när det gäller den inre marknadens sätt att fungera fortsätter medlemsstaterna att på nationell nivå anta en mängd bestämmelser på områden som har med harmonisering- en inom gemenskapen att göra. Denna situation, som ger kommissionen ett tungt övervakningsansvar, är oroande av två skäl. För det första visar den att medlemsstaterna knappast ställer de krav på förenklad lagstiftning på sig själva som de framför på europeisk nivå. För det andra skapas hela tiden nya potentiella handelshinder, även om förfarandet med förhandsanmä- lan gör det möjligt att rätta till en stor andel. Det är därför alldeles nödvändigt att vara vaksam inför denna situation och att fullfölja analysen (senaste utvecklingen, berörda sektorer, vilken form tar sig de nya hindren). Faktum är att detta fenomen för närvarande utvecklas så snabbt att den inre marknadens funktion och fullständiga genomförande äventyras. Redan nu vill kommittén betona att nya initiativ behövs på såväl nationell som gemenskaplig nivå för att komma till rätta med problemet. 7. 1. På nationell nivå: 6. 9. Det är också mycket viktigt, vid sidan av de framsteg som gjorts under senaste år, att öka de europeiska standardiseringskommittéernas möjligheter att förfoga över så många gemensamma referenspunkter som möjligt. 7. 1. 1. Medlemsstaterna bör själva visa samma disci- plin som de kräver av unionen när det gäller att lindra och förtydliga regelverket i Europa och årligen presentera en rapport som visar vad de har åstadkommit på detta område. 6. 10. När det gäller arbetstagares fria rörlighet måste en fortsättning på ”Flynn”-handlingsplanen säkerstäl- las (1) på grundval av Veil-gruppens rekommendationer i mars 1997. 7. 1. 2. När direktiven skall genomföras bör medlems- staterna även säkerställa att det inte skapas onödigt många administrativa krav som går utöver direktivens syften. 6. 11. De små och medelstora företagen, som enligt gemenskapens definition utgör 99,8 % av antalet företag i gemenskapen, är de facto de som främst drabbas av den inre marknadens funktionsstörningar. Handelshind- ren är särskilt kännbara för mycket små företag och hantverkare som saknar de nödvändiga rättsliga, mäns- kliga och finansiella resurserna. Tusentals företag har på detta sätt gått miste om de fördelar som den utvidgade marknaden förväntas medföra. Kommittén uppmanar därför Europeiska kommissionen och medlemsstaterna att inleda en informationskampanj för att upplysa de små företagen om deras rättigheter inom den inre marknaden och att i detta syfte stärka informationsstrukturen, särskilt Euro-Info-centren. (1) KOM(97) 586 slutlig, 12. 11. 1997. 7. 1. 3. I alla förslag till nationella bestämmelser som kan påverka den inre marknaden bör det finnas med en klausul, av vilken det framgår att man i en anmälan till kommissionen har beaktat åtgärder som gör det möjligt att på bästa sätt undvika hinder för fri import av varor som fritt producerats och släppts ut på marknaden i en annan medlemsstat. A˚ tgärder bör vidtas i medlemsstaterna för 7. 1. 4. att öka medvetenheten hos och utbilda de folkvalda, tjänstemän i offentliga sektorn och jurister om den inre marknadens krav. 7. 1. 5. Unionsmedborgare som verkar i en annan medlemsstat än hemlandet bör ges extra tydlig informa- tion om vilka förfaranden som skall tillämpas, för att etableringsfriheten skall underlättas. C 157/42 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 25. 5. 98 7. 1. 6. De europeiska länder som är associerade till den inre marknaden (Efta, kandidatländer) bör upp- muntras att vidta motsvarande åtgärder. 7. 2. På gemenskapsnivå: 7. 2. 1. Ovannämnda rekommendationer som riktar sig till medlemsstaterna skulle lättare kunna genomföras om de gjordes till ett gemensamt åtagande, t. ex. i en uppförandekodex för medlemsstaterna. 7. 2. 2. Gemenskapens regelverk bör begränsas till den omfattning som behövs för att på ett effektivt sätt närma de nationella lagstiftningarna till varandra. 7. 2. 3. förordningar användas snarare än direktiv. På vissa områden där så är lämpligt bör 7. 2. 4. O¨ ppna direktiv och direktiv med valmöjlighet bör tillgripas endast i avgränsade fall, där det är klart motiverat. 7. 2. 5. Förfarandet för förhandsanmälan om förslag till bestämmelser bör utvidgas till att omfatta inte endast varor utan även tjänster, till att börja med tjänster i samband med informationssamhället. Bryssel den 25 mars 1998. 7. 2. 6. Representanter för arbetsmarknadens parter och andra intresseorganisationer i Europa bör rådfrågas om dessa anmälningar, som man för övrigt bör kunna ha tillgång till via en databas på Internet. Där skulle det även vara önskvärt att sammanställa en översikt över gällande nationella bestämmelser på den inre mark- nadens område. En ny informationskampanj om CE-märk- 7. 2. 7. ningen bör startas, överskådligheten när det gäller ömsesidigt erkännande av överensstämmelsekontroller bör förbättras och kontrollerna vid de yttre gränserna bör harmoniseras. Producenternas utlåtande om öve- rensstämmelse bör anses tillräckliga, om man komplette- rar med ett effektivt system för utbyte av information på gemenskapsnivå om varor som inte uppfyller kravet på överensstämmelse. Kommissionens resultattavlor för direktivens 7. 2. 8. genomförande bör inkludera ett test av ”faktisk elimine- ring av hinder”. 7. 2. 9. De europeiska standardiseringskommittéernas möjligheter att få tillgång till så många gemensamma referenser som möjligt bör förstärkas. 7. 2. 10. När det gäller arbetstagares fria rörlighet bör ”Flynn”-handlingsplanen följas upp. En informationskampanj för de små och 7. 2. 11. medelstora företagen bör inledas och Euro-Info-centren bör förstärkas. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS 25. 5. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 157/43 BILAGA I till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande Följande stycken i sektionens yttrande vars bibehållande stöddes av mer än en fjärdedel av rösterna, avvisades till följd av ändringsförslag som församlingen antagit. Punkt 6. 3 ”Därför bör man försöka göra harmoniseringen effektivare genom att på vissa tekniska områden, där så är lämpligt, i ökad utsträckning använda förordningar snarare än direktiv, eller i förekommande fall anta mer tvingande direktiv som fastställer inte bara minimikrav utan även maximigränser för vilka krav som får ställas. Sådana åtgärder skulle i hög grad bidra till att lindra och förenkla lagstiftningen i Europa genom att begränsa möjligheterna för en avvikande kompletterande nationell lagstiftning. För att göra det lättare för alla medlemsstater att anta denna nya typ av föreskrifter, något som skulle säkerställa att dessa tillämpas effektivt, borde ett fördjupat och effektivt remissförfarande genomföras i förväg. Detta skulle inte bara riktas till medlemsstaterna utan även till alla dem som berörs av den åtgärd som förbereds och även inbegripa frågan vilken typ av införande som är bäst lämpad. ” Resultat av omröstningen angående strykning av den kursiva texten För: 45, mot: 26, nedlagda: 8. Punkt 7. 2. 1 ”För att underlätta genomförandet av dessa rekommendationer bör rådet formulera ett åtagande för medlemsstaterna, vilket kan ta formen av en rekommendation som innefattar en uppförandekodex för att undvika att det skapas nya icke-önskvärda hinder. ” Resultat av omröstningen angående strykningen av detta stycke För: 52, mot: 30, nedlagda: 5. C 157/44 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 25. 5. 98 BILAGA II till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande Anma¨lningar fra˚n medlemsstaterna — La¨get 1997 Anmälningar (Artikel 8. 1) Synpunkter (Artikel 8. 2 + artikel 7 avtalet EEG/Efta) Motiverade yttranden (Artikel 9. 1) Planerade direktiv (Artiklarna 9. 2 + 9. 2a) Medlemsstat Anmäl- ningar Synpunkter Motiverade yttranden Planerade direktiv MS EK Efta MS EK 9. 2 9. 2a Nederländerna O¨ sterrike Tyskland Förenade kungariket Belgien Frankrike Danmark Spanien Italien Sverige Finland Grekland Portugal Irland Luxemburg 1 342 106 99 71 59 51 40 35 31 23 22 12 7 3 53 20 18 11 8 32 18 10 9 3 5 6 6 1 5 24 2 6 1 3 11 11 1 61 29 11 6 38 16 24 8 9 11 7 9 3 2 29 8 11 1 1 18 2 2 14 1 6 8 6 19 4 3 33 6 8 4 7 5 2 2 2 Totalt EG 901 200 234 64 101 101 1 MS = Medlemsstat i unionen. EK = Europeiska kommissionen. 1 1 2


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 666/98 af 25. marts 1998 om ændring af eksportrestitutionerne for hvidt sukker og råsukker i uforarbejdet stand

eurovoc_concepts:
export refund
raw sugar
white sugar

formats: pdf print

text: L 93/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 3. 98 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 666/98 af 25. marts 1998 om ændring af eksportrestitutionerne for hvidt sukker og r(cid:134)sukker i uforarbejdet stand KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR (cid:190) tiden gældende eksportrestitutioner i overensstemmelse med bilaget til nærværende forordning (cid:190) under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til R(cid:134)dets forordning (EØF) nr. 1785/81 juni 1981 om den fælles markedsordning for af 30. sukker (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1599/ 96 (2), særlig artikel 19, stk. 4, andet afsnit, og ud fra følgende betragtninger: Eksportrestitutionerne for hvidt sukker og r(cid:134)sukker er fastsat ved Kommissionens forordning (EF) nr. 610/98 (3); anvendelsen af de bestemmelser, der er nævnt i forord- som p(cid:134) ning Kommissionen har kendskab til, fører til at ændre de for oplysninger, (EF) nr. 610/98 de UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 til forordning (EF) nr. 610/98 fastsatte De i bilaget eksportrestitutioner for de produkter, som er nævnt i artikel 1, stk. 1, litra a), i forordning (EØF) nr. 1785/81, i uforarbejdet stand og ikke denaturerede, ændres til de beløb, der er angivet i bilaget. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft den 26. marts 1998. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart medlemsstat. i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 25. marts 1998. P(cid:134) Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen (1) EFT L 177 af 1. 7. 1981, s. 4. (2) EFT L 206 af 16. 8. 1996, s. 43. (3) EFT L 82 af 19. 3. 1998, s. 5. 26. 3. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 93/13 til Kommissionens forordning af 25. marts 1998 om ændring af eksportrestitutionerne for hvidt sukker og r(cid:134)sukker i uforarbejdet stand BILAG Produktkode 1701 11 90 9100 1701 11 90 9910 1701 11 90 9950 1701 12 90 9100 1701 12 90 9910 1701 12 90 9950 Restitutionsbeløb (cid:190) ECU/100 kg (cid:190) 39,25 36,51 39,25 36,51 (1) (1) (2) (1) (1) (2) (cid:190) ECU/1 % sakkarose (cid:253) 100 kg (cid:190) 1701 91 00 9000 0,4267 1701 99 10 9100 1701 99 10 9910 1701 99 10 9950 (cid:190) ECU/100 kg (cid:190) 42,67 42,30 42,30 (cid:190) ECU/1 % sakkarose (cid:253) 100 kg (cid:190) 1701 99 90 9100 0,4267 (1) Dette beløb anvendes for r(cid:134)sukker med et udbytte p(cid:134) 92 %. S(cid:134)fremt det udførte r(cid:134)sukkers udbytte ikke udgør 92 %, beregnes størrelsen af den restitution, der skal anvendes, i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 17a, stk. 4, i forord- ning (EØF) nr. 1785/81. (2) Denne fastsættelse blev suspenderet ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 2689/85 (EFT L 255 af 26. 9. 1985, s. 12), ændret ved forordning (EØF) nr. 3251/85 (EFT L 309 af 21. 11. 1985, s. 14)


title: Avis du Comité économique et social sur la «Proposition de directive du Conseil modifiant la directive nº 82/714/CEE du 4 octobre 1982 établissant les prescriptions techniques des bateaux de la navigation intérieure»

eurovoc_concepts:
harmonisation of standards
inland waterway shipping
maritime safety
technical standard
technological change

text: 25. 5. 98 FR Journal officiel des Communautés européennes C 157/17 Avis du Comité économique et social sur la «Proposition de directive du Conseil modifiant la directive no 82/714/CEE du 4 octobre 1982 établissant les prescriptions techniques des bateaux de la navigation intérieure» (98/C 157/05) Le 2 février 1998, le Conseil a décidé, conformément à l’article 75 du traité instituant la Communauté européenne, de consulter le Comité économique et social sur la proposition susmentionnée. La section des transports et communications, chargée de préparer les travaux du Comité en la matière, a élaboré son avis le 11 mars 1998 (rapporteur: M. Kielman). Lors de sa 353e session plénière des 25 et 26 mars 1998 (séance du 25 mars), le Comité a adopté par 101 voix pour, 1 voix contre et 2 abstentions le présent avis. 1. Proposition de la Commission 1. 1. La proposition à l’examen vise essentiellement à adapter la directive 82/714/CEE au progrès technique afin d’améliorer la sécurité et d’encourager la navigation intérieure qui constitue un mode de transport très respectueux de l’environnement. Actuellement, les bateaux de la navigation inté- 1. 2. rieure relèvent de différents régimes en matière de prescriptions techniques, à savoir: Le règlement révisé de visite des bateaux du 1. 2. 1. Rhin du 1er janvier 1995, appelé «le règlement de visite des bateaux du Rhin», adopté par la Commission centrale pour la navigation du Rhin (CCNR). Ce règlement s’applique à la zone couverte par la Conven- tion révisée de Mannheim (1868) et est contraignant pour ses signataires (Allemagne, Belgique, France, Pays-Bas et Suisse). La directive 82/714/CEE du Conseil du 4 octo- 1. 2. 2. bre 1982. Cette directive s’impose bien entendu aux États membres de l’UE et doit être transposée en droit national. Néanmoins, les États membres dont le réseau navigable n’est pas relié au réseau international peuvent soustraire à l’application de la directive des bateaux exploités sur ces voies navigables. Le réseau navigable international ne s’étend qu’à six États membres, à savoir l’Allemagne, l’Autriche, la Belgique, la France, le Luxembourg et les Pays-Bas. 1. 2. 3. Les recommandations de la Commission éco- nomique pour l’Europe des Nations unies (CCE-NU) relatives aux prescriptions techniques (uniformes) appli- cables aux bateaux de la navigation intérieure. Ces recommandations, s’appliquant à la zone extérieure à l’UE et précisées dans l’annexe à la résolution no 17 du groupe de travail «Transports par voie navigable», n’ont pas force obligatoire mais peuvent être adoptées par des États européens. Main-Danube en 1992, relie la mer Noire à la mer du Nord, aucune norme commune ne s’applique aux bateaux qui naviguent sur ce réseau. techniques établies dans Il est dès lors urgent de mettre à jour les 1. 4. prescriptions la direc- tive 82/714/CEE en fonction du règlement de visite des bateaux du Rhin le plus récent. En effet, ce dernier incarne les normes de sécurité les plus actuelles, éprou- vées dans la pratique, raison pour laquelle cette orienta- tion est également privilégiée par la CEE-NU. L’adoption de normes techniques communes contribuera dès lors à la création d’un marché unique des services de transport par voie navigable. 1. 5. Le tableau 1 annexé à la proposition indique la date d’entrée en vigueur des prescriptions techniques des bateaux de la navigation intérieure en vertu de la révision proposée, ainsi que la nature de la visite. Les prescriptions transitoires précisent la date à laquelle tous les bateaux doivent satisfaire aux normes. Enfin, tout bateau naviguant sur les voies d’eau indiquées sera muni d’un certificat communautaire; le marché unique sera achevé. 2. Observations générales 2. 1. La mise en œuvre des mesures précitées rendra le transport sur les voies d’eau intérieures plus sûr, permettra de définir un ensemble cohérent de prescrip- tions techniques pour les bateaux de la navigation intérieure dans l’UE et contribuera à l’harmonisation au niveau paneuropéen. En ce qui concerne l’harmonisation au niveau 2. 2. paneuropéen, les pays associés reliés au réseau navigable communautaire (Bulgarie, République tchèque, Hon- grie, Pologne, Roumanie et Slovaquie) doivent satisfaire aux prescriptions de la directive révisée. 1. 3. Toutefois, les niveaux techniques requis par les règlements cités au point 2. 2 diffèrent. Par conséquent, malgré l’existence d’un réseau international de voies navigables qui, depuis la construction du canal Rhin- 2. 3. Cela facilitera le transport par voie d’eau inté- rieure, favorisera le transfert modal vers le réseau de voies navigables et assurera une meilleure gestion de la problématique de l’environnement, étant donné le caractère écologique de ce mode de transport. C 157/18 FR Journal officiel des Communautés européennes 25. 5. 98 3. Observations spécifiques Il importe que les bateaux à passagers prévus 3. 1. pour le transport de plus de 12 personnes soient inclus dans le champ d’application de la directive modifiée, tout comme les engins flottants et les établissements flottants, et ce dans les conditions stipulées à l’article 8, paragraphe 4, de la directive modifiée. 3. 2. Les navires de mer sont exclus du champ d’appli- cation de la directive modifiée à condition qu’ils soient pourvus des attestations de navigabilité appropriées. 3. 3. Le rapprochement des spécifications techniques présente un autre avantage important pour les transpor- teurs par bateau et d’autres sous-traitants de ce secteur: il leur offre un marché intérieur plus étendu et favorise l’harmonisation des conditions de concurrence sur le marché de la navigation intérieure. 4. Conclusion 4. 1. Le Comité économique et social approuve cette proposition de modification de la directive 82/714/CEE du 4 octobre 1982 compte tenu des principes rappelés aux paragraphes précédents. Il est conscient de l’importance considérable que revêt l’harmonisation du marché de la navigation intérieure en tant qu’élément essentiel du marché des transports. 4. 2. Le Comité invite la Commission à dresser l’inven- taire des conséquences de l’harmonisation du marché de la navigation intérieure en concertation avec toutes les personnes concernées, dont les partenaires économiques et sociaux. Bruxelles, le 25 mars 1998. Le Président du Comité économique et social Tom JENKINS 25. 5. 98 FR Journal officiel des Communautés européennes C 157/19 ANNEXE à l’avis du Comité économique et social TABLEAU Prescriptions techniques des bateaux de la navigation intérieure en vertu de la révision proposée de la directive no 82/714/CEE Catégorie de bateaux Période Nature de la visite Bateaux neufs A` compter du 1er juillet Conformité totale aux prescriptions techniques de la nouvelle annexe II 1998 qui équivaut au règlement de visite des bateaux du Rhin Bateaux en service munis d’un certifi- A compter du 1er juillet Conformité aux dispositions transi- 24, nouvelle cat communautaire 1998 toires du chapitre annexe II Bateaux en service, mais dont la quille Du 1er juillet 1998 au Délivrance de certificats qui précisent a été posée avant le 1er janvier 1970, les domaines pour lesquels le bateau ne satisfait pas aux prescriptions de la exploités uniquement sur des réseaux (nouvelle) annexe II. Ceux-ci doivent nationaux, non munis d’un certificat être mis en conformité avec l’annexe II communautaire (voir l’article 8, para- en cas de remplacement ou de modifi- graphe 2, alinéa 2) cation 1er janvier 2005 Bateaux en service entrant pour la première fois dans le champ d’applica- tion de la directive, à savoir: — les bateaux à passagers conçus pour le transport de plus de 12 personnes; — les engins flottants; — les établissements et matériels flot- tants Du 1er juillet 1998 au 31 juillet 2003 pour les bateaux à et du passagers 1er juillet 1998 au 31 juillet 2008 pour les autres bateaux Voir ci-dessus


title: Advies van het Economisch en Sociaal Comité over het "Voorstel voor een richtlijn van het Europees Parlement en de Raad tot wijziging van Richtlijn 89/662/EEG van de Raad inzake veterinaire controles in het intracommunautaire handelsverkeer in het vooruitzicht van de totstandbrenging van de interne markt ten einde de controles te versterken"

eurovoc_concepts:
animal product
computer system
intra-EU trade
single market
veterinary inspection

text: C 157/32 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 25. 5. 98 Advies van het Economisch en Sociaal Comité over het „Voorstel voor een richtlijn van het Europees Parlement en de Raad tot wijziging van Richtlijn 89/662/EEG van de Raad inzake veterinaire controles in het intracommunautaire handelsverkeer in het vooruitzicht van de totstandbrenging van de interne markt ten einde de controles te versterken” (1) (98/C 157/09) De Raad heeft op 16 december 1997 besloten, overeenkomstig de artikelen 43 en 198 van het EG-Verdrag het Economisch en Sociaal Comité te raadplegen over het voornoemde voorstel. De Afdeling voor landbouw en visserij, die met de voorbereidende werkzaamheden was belast, heeft haar advies op 5 maart 1998 goedgekeurd. Rapporteur was de heer Colombo. Het Economisch en Sociaal Comité heeft tijdens zijn 353e Zitting van 25 en 26 maart 1998 (vergadering van 25 maart) het volgende advies uitgebracht, dat met 106 stemmen vo´ o´r en 2 stemmen tegen, bij 2 onthoudingen, is goedgekeurd. 1. Inleiding De wijziging van Richtlijn 89/662/EEG inzake 1. 1. veterinaire controles in het intracommunautaire han- delsverkeer is een uitvloeisel van de negatieve ervaringen in het kader van de BSE-affaire en is ingegeven door de overweging dat strengere controles de veiligste en goedkoopste manier zijn om nieuwe problemen te voorkomen. 1. 2. Met het oog op de afschaffing van de controles aan de binnengrenzen is de aanpak gebaseerd op een verscherping van de veterinaire controles op de plaats van verzending van producten van dierlijke oorsprong, en de mogelijkheid controles op de plaats van bestem- ming uit te voeren. 1. 3. Deze richtlijn is hoofdzakelijk gericht op een verbetering van de gegevensuitwisseling tussen de be- voegde autoriteiten van de lid-staten. 1. 4. Hoewel de lid-staten zelf de uitvoeringsbepalin- gen mogen blijven vaststellen, wordt in deze richtlijn bepaald dat het geı¨nformatiseerde verbindingssysteem tussen veterinaire autoriteiten „ANIMO” (dat is inge- steld bij Richtlijn 90/425/EEG inzake veterinaire en zoötechnische controles) wordt uitgebreid tot het intra- communautaire handelsverkeer van levensmiddelen van dierlijke oorsprong. 2. Algemene opmerkingen 2. 1. Het Comité gaat akkoord met de uitbreiding van het geı¨nformatiseerde ANIMO-systeem tot voor menselijke consumptie bestemde producten van dierlijke oorsprong die onder Richtlijn 89/662/EEG vallen. Het is van mening dat de uitwisseling van gegevens tussen (1) PB C 13 van 17. 1. 1998, blz. 12. de bevoegde autoriteiten in overeenstemming is met de fundamentele vereisten inzake bescherming van de volksgezondheid. 2. 2. Hoewel het Comité met deze uitbreiding instemt, wijst het erop dat de gewenste verscherping van de controlesystemen hiermee nog niet volledig wordt be- reikt. 2. 2. 1. Het Comité dringt er dan ook bij de Commissie op aan, haar inspanningen te blijven richten op een werkelijke harmonisatie van de systemen voor levens- middelencontrole in alle lid-staten. 3. Rechtsgrondslag 3. 1. De Commissie heeft haar richtlijnvoorstel geba- seerd op artikel 100 A van het Verdrag (interne markt). De normale rechtsgrondslag voor dit soort wetgeving, die betrekking heeft op productie en verkoop van de in Bijlage II genoemde producten, is echter artikel 43 (landbouw). De juridische dienst van de Raad heeft bevestigd dat artikel 43 de juiste rechtsgrondslag is (advies van de juridische dienst van de Raad nr. 11180/97 van 10 oktober 1997). 3. 2. Het Comité begrijpt wat de beweegredenen van de Commissie zijn geweest om artikel 100 A als rechtsgrondslag voor de betreffende richtlijn te nemen. Het onderstreept echter dat de motivering van de Commissie ook opgaat wanneer de keuze op artikel 43 valt. 3. 3. Om de lange en ingewikkelde procedure bij toepassing van artikel 100 A te vermijden, beveelt het Comité dan ook aan, voor alle vraagstukken op landbouwgebied gebruik te maken van artikel 43, dat reeds eerder als rechtsgrondslag gold. Zodra artikel 129 van het Verdrag van Amsterdam in werking is getreden, dient een herziening plaats te vinden. 25. 5. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 157/33 4. Bijzondere opmerkingen — in lid 2: het woord „eventuele” te schrappen. 4. 1. Artikel 12 4. 1. 1. Ter voorkoming van interpretatieverschillen in de lid-staten omtrent de uitbreiding van het ANIMO- systeem, stelt het Comité voor: — in lid 1: de woorden „kan [. ], indien nodig, worden uitgebreid tot” te vervangen door „wordt [. ] uitgebreid tot”; 4. 2. Laatste considerans („Overwegende dat”) 4. 2. 1. De rechtsgrondslag van de laatste considerans dient in het licht van de opmerkingen in paragraaf 3. 3 te worden gewijzigd. Brussel, 25 maart 1998. De voorzitter van het Economisch en Sociaal Comité T. JENKINS Advies van het Economisch en Sociaal Comité over het „Voorstel voor een richtlijn van de Raad betreffende het in de handel brengen van teeltmateriaal van siergewassen” (98/C 157/10) De Raad heeft op 26 januari 1998 besloten, overeenkomstig de artikelen 43 en 198 van het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap het Economisch en Sociaal Comité te raadplegen over het voornoemde voorstel. De Afdeling voor landbouw en visserij, die met de voorbereiding van de werkzaamheden was belast, heeft haar advies op 5 maart 1998 goedgekeurd. Rapporteur was de heer Stokkers. Het Economisch en Sociaal Comité heeft tijdens zijn 353e Zitting van 25 en 26 maart 1998 (vergadering van 25 maart) het volgende advies uitgebracht, dat met 111 stemmen vo´ o´r en 1 stem tegen, bij 2 onthoudingen, is goedgekeurd. 1. Inleiding 1. 1. In de agrarische productie van de Gemeenschap neemt de teelt van siergewassen een belangrijke plaats in. Bevredigende resultaten bij de teelt van siergewassen hangen in grote mate af van de kwaliteit en de gezondheid van het materiaal dat voor de teelt van de siergewassen wordt gebruikt. Teneinde het vrije en onbelemmerde verkeer in de Gemeenschap te garanderen en de afnemers in de gehele Gemeenschap de zekerheid te geven dat het teeltmateriaal dat zij ontvangen, fytosanitair in orde en van goede kwaliteit is, is het vaststellen van geharmoni- seerde voorschriften op communautair niveau van groot belang. In mei 1996 ontplooide de Commissie het SLIM-Initiatief (Simpler Legislation for the Internal Market), waarmee werd beoogd vast te stellen hoe de wetgeving van de interne markt eenvoudiger kon worden gemaakt. Vier gebieden werden gekozen voor een proefproject, en de siergewassensector was er een van. Dit vanwege de moeilijkheden die men had ondervonden bij de omzetting en uitvoering van de wetgeving. Een zogenaamd SLIM-team heeft aanbevelingen opgesteld ter vereenvoudiging van de siergewassenrichtlijn. Het huidige voorstel van de Commissie houdt rekening met de aanbevelingen van het SLIM-team, de op- of aanmerkingen hierop van de lid-staten en de beroeps- verenigingen. Het voorstel van de Commissie is geba- seerd op artikel 43 van het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap. Het is gegoten in de vorm van een volledige tekst van de bestaande Richtlijn 91/682/EEG, waarin de wijzigingen met onderstrepingen zijn weergegeven. 2. Algemene opmerkingen 2. 1. De Commissie is erin geslaagd een aantal wij- zigingen aan te brengen die leiden tot vereenvoudiging. Het Commissievoorstel legt de verantwoordelijkheid om te voldoen aan de kwaliteitseisen in de eerste plaats bij de belangrijkste schakels in de keten, namelijk diegenen die zich bezighouden met de productie en het vermeerderen van uitgangsmateriaal en met de import van uitgangsmateriaal. Het Comité stemt graag met deze aanpak in. Hiermee wordt naar haar mening een voldoende kwaliteitsgarantie aan de afnemers van uitgangsmateriaal verzekerd, terwijl onnodige bureau- cratische lasten worden vermeden. 2. 2. Ook de import van uitgangsmateriaal is op een evenwichtige manier in het voorstel betrokken, waardoor er geen vrees hoeft te bestaan voor enerzijds


title: Voorstel voor een besluit van de Raad betreffende de sluiting van overeenkomsten in de vorm van een briefwisseling tussen de Europese Gemeenschap en Barbados, Belize, Fiji, de Coöperatieve Republiek Guyana, de Republiek Ivoorkust, Jamaica, de Republiek Kenya, de Republiek Kongo, de Republiek Madagascar, de Republiek Malawi, de Republiek Mauritius, de Republiek Oeganda, de Republiek Suriname, Sint-Christopher en Nevis, het Koninkrijk Swaziland, de Verenigde Republiek Tanzania, de Republiek Trinidad en Tobago, de Republiek Zambia en de Republiek Zimbabwe, enerzijds, en de Republiek India, anderzijds, inzake de gegarandeerde prijzen voor rietsuiker voor de leveringsperiode 1997/98

eurovoc_concepts:
India
cane sugar
fourth Lomé Convention
guaranteed price
ratification of an agreement

text: COMMISSE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN Brussel, 25. 03. 1998 COM(1998)187def. 98/0119 (ACC) Voorstel voor een BESLUIT VAN DE RAAD betreffende de sluiting van overeenkomsten in de vorm van een briefwisseling tussen de Europese Gemeenschap en Barbados, Belize, Fiji, de Coöperatieve Republiek Guyana, de Republiek Ivoorkust, Jamaica, de Republiek Kenya, de Republiek Kongo, de Republiek Madagascar, de Republiek Malawi, de Republiek Mauritius, de Republiek Oeganda, de Republiek Suriname, Sint-Christopher en Nevis, het Koninkrijk Swaziland, de Verenigde Republiek Tanzania, de Republiek Trinidad en Tobago, de Republiek Zambia en de Republiek Zimbabwe, enerzijds, en de Republiek India, anderzijds, inzake de gegarandeerde prijzen voor rietsuiker voor de leveringsperiode 1997/98 (door de Commissie ingediend) i'tF*. -, TOELICHTING 1. 2. In Protocol nr. 8 betreffende ACS-suiker dat als bijlage is gehecht aan de Vierde ACS- EEG-Overeenkomst en in de Overeenkomst tussen de Europese Gemeenschap en de Republiek India is bepaald dat de Gemeenschap zich ertoe verbindt tegen gegarandeerde prijzen de rietsuiker aan te kopen en te importeren die de betrokken exporterende landen in de Gemeenschap niet kunnen afzetten tegen prijzen die gelijk zijn aan of hoger dan de gegarandeerde prijzen. De Commissie heeft, op grond van artikel 5, lid 4, van Protocol nr. 8 betreffende ACS- India betreffende rietsuiker en in suiker, resp. van de Overeenkomst met overeenstemming met de door de Raad op 22. 9. 1997 gegeven richtsnoeren voor de onderhandelingen, via onderhandelingen met de ACS-landen en de Republiek India de gegarandeerde prijzen voor de leveringsperiode 1997/98 vastgesteld. 3. De Commissie stelt de Raad derhalve voor het in Bijlage I opgenomen voorstel voor een besluit betreffende de sluiting van overeenkomsten in de vorm van een briefwisseling aan te nemen. 4. Financiële consequenties : Deze voorstellen hebben geen andere financiële consequenties dan die welke reeds in aanmerking genomen zijn in het kader van de begroting 1998. 2_ Voorstel voor een BESLUIT Nr, VAN PE RAAP betreffende de sluiting van overeenkomsten in de vorm van een briefwisseling tussen de Europese Gemeenschap en Barbados, Belize, Fiji, de Coöperatieve Republiek Guyana, de Republiek Ivoorkust, Jamaica, de Republiek Kenya, de Republiek Kongo, de Republiek Madagascar, de Republiek Malawi, de Republiek Mauritius, de Republiek Oeganda, de Republiek Suriname, Sint-Christopher en Nevis, het Koninkrijk Swaziland, de Verenigde Republiek Tanzania, de Republiek Trinidad en Tobago, de Republiek Zambia en de Republiek Zimbabwe, enerzijds, en de Republiek India, anderzijds, inzake de gegarandeerde prijzen voor rietsuiker voor de leveringsperiode 1997/98 DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE, gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, inzonderheid op artikel 113 juncto artikel 228, lid 2, eerste zin, gezien het voorstel van de Commissie, overwegende dat de tenuitvoerlegging van het aan de Vierde ACS-EEG-Overeenkomst van Lomé(1) gehechte Protocol nr. 8 en de Overeenkomst tussen de Europese Economische Gemeenschap en de Republiek India betreffende rietsuikerw, krachtens artikel 1, lid 2, ervan, geschiedt in het kader van het beheer van de gemeenschappelijke marktordening voor suiker ; overwegende dat de Overeenkomsten in de vorm van een briefwisseling tussen de Europese Gemeenschap en de in het Protocol genoemde Staten enerzijds en de Republiek India anderzijds inzake de gegarandeerde prijzen voor rietsuiker voor de leveringsperiode 1997/98 dienen te worden goedgekeurd, BESLUIT : (1) PB nr. L 229van 17. 08. 1991,blz. (2) PB nr. L 190van 22. 07. 1975, blz. 216. 35. '\ Artikel 1 De Overeenkomsten in de vorm van een briefwisseling tussen de Europese Gemeenschap en Barbados, Belize, Fiji, de Coöperatieve Republiek Guyana, de Republiek Ivoorkust, Jamaica, de Republiek Kenya, de Republiek Kongo, de Republiek Madagascar, de Republiek Malawi, de Republiek Mauritius, de Republiek Oeganda, de Republiek Suriname, Sint-Christopher en Nevis, het Koninkrijk Swaziland, de Verenigde Republiek Tanzania, de Republiek Trinidad en Tobago, de Republiek Zambia en de Republiek Zimbabwe, enerzijds, en de Republiek India, anderzijds, inzake de gegarandeerde prijzen voor rietsuiker voor de leveringsperiode 1997/98 worden namens de Gemeenschap goedgekeurd. De teksten van deze Overeenkomsten zijn aan dit besluit gehecht. Artikel 2 De Voorzitter van de Raad is gemachtigd de persoon aan te wijzen die bevoegd is om de in artikel 1 bedoelde overeenkomsten te ondertekenen ten einde daardoor de Gemeenschap te binden. Artikel 3 Dit besluit wordt in het Publikatieblad van de Europese Gemeenschappen bekendgemaakt. Gedaan te Voor de Raad TEKST nr. I OVEREENKOMST IN DE VORM VAN EEN BRIEFWISSELING TUSSEN DE EUROPESE GEMEENSCHAP EN BARBADOS, BELIZE, FIJI, DE COÖPERATIEVE REPUBLIEK GUYANA, DE REPUBLIEK IVOORKUST, JAMAICA, DE REPUBLIEK KENYA, DE REPUBLIEK KONGO, DE REPUBLIEK MADAGASCAR, DE REPUBLIEK MALAWI, DE REPUBLIEK MAURITIUS, DE REPUBLIEK OEGANDA, DE REPUBLIEK SURINAME, SINT-CHRISTOPHER EN NEVIS, HET KONINKRIJK SWAZILAND, DE VERENIGDE REPUBLIEK TANZANIA, DE REPUBLIEK TRINIDAD EN TOBAGO, DE REPUBLIEK ZAMBIA EN DE REPUBLIEK ZIMBABWE INZAKE DE GEGARANDEERDE PRIJZEN VOOR RIETSUIKER VOOR DE LEVERINGSPERIODE 1997/98 A. Brief nr. 1 Mijnheer, Brussel, De vertegenwoordigers van de ACS-Staten bedoeld in het aan de Vierde ACS-EEG-Overeen- komst gehechte Protocol nr. 8 betreffende ACS-suiker en de vertegenwoordigers van de Commissie, handelend namens de Europese Gemeenschap, hebben overeenkomstig de bepalingen van genoemd Protocol overeenstemming bereikt over de volgende punten : Voor de leveringsperiode van 1 juli 1997 tot en met 30 juni 1998 worden de in artikel 5, lid 4, van het Protocol genoemde gegarandeerde prijzen met het oog op de in artikel 6 van het Protocol bedoelde interventie vastgesteld op : a) 52,37 ecu per 100 kg voor ruwe suiker, b) 64,65 ecu per 100 kg voor witte suiker. Deze prijzen gelden voor onverpakte suiker van de standaardkwaliteit zoals omschreven in de communautaire voorschriften, geleverd c. i. f. "free out" in Europese havens van de Gemeen schap. De invoering van deze prijzen doet geen afbreuk aan de respectieve standpunten van de overeenkomststuitende partijen ten aanzien van de beginselen voor de bepaling van de gegarandeerde prijzen. Ik moge U verzoeken mij de ontvangst te bevestigen van deze brief en mij te bevestigen dat deze brief te zamen met Uw antwoord een Overeenkomst vormt tussen de Regeringen van de hierboven bedoelde ACS-Staten en de Gemeenschap. Gelieve, Mijnheer, de verzekering van mijn bijzondere hoogachting te aanvaarden. Namens de Raad van de Europese Unie B. Brief nr. 2 Mijnheer, Brussel, Ik heb de eer U de ontvangst te melden van Uw brief van heden, die luidt als volgt : "De vertegenwoordigers van de ACS-Staten bedoeld in het aan de Vierde ACS-EEG- Overeenkomst gehechte Protocol nr. 8 betreffende ACS-suiker en de vertegenwoordigers van de Commissie, handelend namens de Europese Gemeenschap, hebben overeen komstig de bepalingen van genoemd Protocol overeenstemming bereikt over de volgende punten : Voor de leveringsperiode van 1 juli 1997 tot en met 30 juni 1998 worden de in artikel 5, lid 4, van het Protocol genoemde gegarandeerde prijzen met het oog op de in artikel 6 van het Protocol bedoelde interventie vastgesteld op : a) 52,37 ecu per 100 kg voor ruwe suiker, b) 64,65 ecu per 100 kg voor witte suiker. Deze prijzen gelden voor onverpakte suiker van de standaardkwaliteit zoals omschreven in de communautaire voorschriften, geleverd c. i. f. "free out" in Europese havens van de Gemeenschap. De invoering van deze prijzen doet geen afbreuk aan de respectieve standpunten van de overeenkomstsluitende partijen ten aanzien van de beginselen voor de bepaling van de gegarandeerde prijzen. Ik moge U verzoeken mij de ontvangst te bevestigen van deze brief en mij te bevestigen dat deze brief te zamen met Uw antwoord een Overeenkomst vormt tussen de Regeringen van de hierboven bedoelde ACS-Staten en de Gemeenschap. ". Ik heb de eer U de instemming met het voorafgaande te bevestigen van de Regeringen van de in die brief bedoelde ACS-Staten. Gelieve, Mijnheer, de verzekering van mijn bijzondere hoogachting te aanvaarden. Namens de Regeringen van de in Protocol nr. 8 bedoelde ACS-Staten e TEKST nr. II OVEREENKOMST IN DE VORM VAN EEN BRIEFWISSELING TUSSEN DE EUROPESE GEMEENSCHAP EN DE REPUBLIEK INDIA INZAKE DE GEGARANDEERDE PRIJZEN VOOR RIETSUIKER VOOR DE LEVERINGSPERIODE 1997/98 A. Brief nr. 1 Mijnheer, Brussel, De vertegenwoordigers van India en de vertegenwoordigers van de Commissie, handelend namens de Europese Gemeenschap, hebben in het kader van de onderhandelingen bedoeld in artikel 5, lid 4, van de Overeenkomst tussen de Europese Economische Gemeenschap en de Republiek India betreffende rietsuiker overeenstemming bereikt over de volgende punten : Voor de leveringsperiode van 1 juli 1997 tot en met 30 juni 1998 worden de in artikel 5, lid 4, van de Overeenkomst bedoelde gegarandeerde prijzen met het oog op de in artikel 6 van de Overeenkomst bedoelde interventie vastgesteld op : a) 52,37 ecu per 100 kg voor ruwe suiker, b) 64,65 ecu per 100 kg voor witte suiker. Deze prijzen gelden voor onverpakte suiker van de standaardkwaliteit zoals omschreven in de communautaire voorschriften, geleverd c. if. "free out" in Europese havens van de Gemeen schap. De invoering van deze prijzen doet geen afbreuk aan de respectieve standpunten van de overeenkomstsluitende partijen ten aanzien van de beginselen voor de bepaling van de gegarandeerde prijzen. Ik moge U verzoeken mij de ontvangst te bevestigen van deze brief en mij te bevestigen dat deze brief te zamen met Uw antwoord een Overeenkomst vormt tussen Uw Regering en de Gemeenschap. Gelieve, Mijnheer, de verzekering van mijn bijzondere hoogachting te aanvaarden. Unie Namens de Raad van de Europese } B. Brief nr. 2 Mijnheer, Brussel, Ik heb de eer U de ontvangst te melden van Uw brief van heden, die luidt als volgt : "De vertegenwoordigers van India en de vertegenwoordigers van de Commissie, handelend namens de Europese Gemeenschap, hebben in het kader van de onderhande lingen bedoeld in artikel 5, lid 4, van de Overeenkomst tussen de Europese Economische Gemeenschap en de Republiek India betreffende rietsuiker overeenstemming bereikt over de volgende punten : Voor de leveringsperiode van 1 juli 1997 tot en met 30 juni 1998 worden de in artikel 5, lid 4, van de Overeenkomst bedoelde gegarandeerde prijzen met het oog op de in artikel 6 van de Overeenkomst bedoelde interventie vastgesteld op : a) 52,37 ecu per 100 kg voor ruwe suiker, b) 64,65 ecu per 100 kg voor witte suiker. Deze prijzen gelden voor onverpakte suiker van de standaardkwaliteit zoals omschreven in de communautaire voorschriften, geleverd c. i. f. "free out" in Europese havens van de Gemeenschap. De invoering van deze prijzen doet geen afbreuk aan de respectieve standpunten van de overeenkomstsluitende partijen ten aanzien van de beginselen voor de bepaling van de gegarandeerde prijzen. Ik moge U verzoeken mij de ontvangst te bevestigen van deze brief en mij te bevestigen dat deze brief te zamen met Uw antwoord een Overeenkomst vormt tussen Uw Regering en de Gemeenschap. ". Ik heb de eer U de instemming van mijn Regering met het voorafgaande te bevestigen. Gelieve, Mijnheer, de verzekering van mijn bijzondere hoogachting te aanvaarden. Namens de Regering van de Republiek India S BHGROTINGSPOST. BI II KREDIETEN: 1. 650 min. ecu 2. van de Raad betreffende de sluiting van overeenkomsten in de vorm van een ()MS( MRUVIN( J: Besluit (EG) nr. briefwisseling tussen de Europese Gemeenschap en de ACS-Stalen, enerzijds, en tussen de Europese Gemeenschap en de Republiek India, anderzijds, inzake de garantieprijzen voor rietsuiker voor de leveringsperiode 1997/1998. JURIDISCHE GRONDSLAG: EEG-Verdrag, artikel 113 DOEL: Voor de ÀCS-Staten en de Republiek India de prijzen in het cif-stadium garanderen voor leveringen aan de Gemeenschap van witte suiker of ruwe rietsuiker zodat hun prijzen voor de leveringsperiode 1997/1998 vergelijkbaar zijn me de landbouwprijzen voor de suikerproducenten in de Gemeenschap. FINANCIËLE WEERSLAG: SO. 5. 1. KOSTEN T. L. V. BEGROTING EG (RES III l Hï ES/IN TEKVEN TIES) - T. L. V. NATIONALE OVERHEID - T. L. V. ANDERE SECTOREN IN DE LID-STATEN ONTVANGSTEN - EIGEN MIDDELEN EG ( HEFFINGEN/DOUANERECHTEN) - NATIONALE BEGROTINGEN 5. 0. 1. 5. 1. 1. SPREIDING VAN DE KOSTEN SPREIDING VAN Dit ONTVANGSTEN 5. 2. BEREKENINGSMETHODE. PERIODE 12 MAANDEN (min ecu) 615,7 LOPEND BEGROTINGSJAAR (98) (min ecu) VOLGEND BEGROTINGSJAA (99) (min ecu) 615,7 1999 2000 2001 2002 I,3 min ton x 443 ecu/ton (restituties) 1,2 min ton x 29,2 ecu/ton (rartïnagesteun) x 1,007 (I )W) 579,9 min ecu (It) x 1,021(DW) 35,8 min ecu <Ü) 615,7 min ecu (ü) 6. 0. 6. 1. 6. 2. 6. 3. FINANCIERING IS MOGELIJK UIT KREDIETEN DIE DSf HET BETROKKEN HOOFDSTUK VAN DE LOPENDE BEGROTING ZIJN UITGETROKKEN? JA FINANCIERING IS MOGELIJK DOOR OVERBOEKING VAN EEN HOOFDSTUK NAAR EEN ANDER VAN DE LOPENDE BEGROTING AANVULLENDE BEGROTING NODIG? MOETEN OP DE VOLGENDE BEGROTINGEN KREDIETEN WORDEN UITGETROKKEN? NEEN JA OPMERKIN( JEN: I let betreft een venordening voorde uitvoering van Protocol m. X van de Overeenkomst van Lome IV. Dit betekent dan ook dat er geen andere financiële consequenties ontstaan dan die waarmee reeds eerder rekening is gehouden, üc uitgaven voor uitvoer van een even grote hoeveelheid suiker uit de Gemeenschap en voor steun voorde raffinage van ruwe suiker zijn opgenomen in de begroting voor 1998. 9 ISSN 0254-1513 COM(98) 187 def. DOCUMENTEN NL 03 10 11 02 Catalogusnummer : CB-CO-98-201-NL-C ISBN 92-78-32591-0 Bureau voor officiële publikaties der Europese Gemeenschappen L-2985 Luxemburg - / >•


title: Règlement (CE) n° 667/98 de la Commission du 25 mars 1998 fixant le montant maximal de la restitution à l'exportation de sucre blanc pour la trente-deuxième adjudication partielle effectuée dans le cadre de l'adjudication permanente visée au règlement (CE) n° 1408/97

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
white sugar

text: L 93/14 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes 26. 3. 98 R(cid:221)GLEMENT (CE) No 667/98 DE LA COMMISSION du 25 mars 1998 fixant le montant maximal de la restitution (cid:133) l’exportation de sucre blanc pour la trente-deuxi(cid:138)me adjudication partielle effectu(cid:130)e dans le cadre de l’adjudication permanente vis(cid:130)e au r(cid:138)glement (CE) no 1408/97 LA COMMISSION DES COMMUNAUT(cid:144)S EUROP(cid:144)ENNES, vu le trait(cid:130) instituant la Communaut(cid:130) europ(cid:130)enne, vu le r(cid:138)glement (CEE) no 1785/81 du Conseil, du 30 juin 1981, portant organisation commune des march(cid:130)s dans le secteur du sucre (1), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)gle- ment (CE) no 1599/96 (2), et notamment son article 17 paragraphe 5 deuxi(cid:138)me alin(cid:130)a point b), consid(cid:130)rant que, en vertu du r(cid:138)glement (CE) no 1408/97 de la Commission, du 22 juillet 1997, concernant une adjudication permanente pour la d(cid:130)termination de pr(cid:130)l(cid:138)- vements et/ou de restitutions (cid:133) l’exportation de sucre blanc (3), il est proc(cid:130)d(cid:130) (cid:133) des adjudications partielles pour l’exportation de ce sucre; consid(cid:130)rant que, selon les dispositions de l’article 9 para- graphe 1 du r(cid:138)glement (CE) no 1408/97, un montant maximal de la restitution (cid:133) l’exportation est fix(cid:130), le cas (cid:130)ch(cid:130)ant, pour l’adjudication partielle en cause en tenant compte notamment de la situation et de l’(cid:130)volution pr(cid:130)vi- sible du march(cid:130) du sucre dans la Communaut(cid:130) et sur le march(cid:130) mondial; consid(cid:130)rant que, apr(cid:138)s examen des offres, il convient d’ar- r(cid:136)ter pour la trente-deuxi(cid:138)me adjudication partielle les dispositions vis(cid:130)es (cid:133) l’article 1er; consid(cid:130)rant que les mesures pr(cid:130)vues au pr(cid:130)sent r(cid:138)glement sont conformes (cid:133) l’avis du comit(cid:130) de gestion du sucre, A ARR(cid:219)T(cid:144) LE PR(cid:144)SENT R(cid:221)GLEMENT: Article premier Pour la trente-deuxi(cid:138)me adjudication partielle de sucre blanc, effectu(cid:130)e en vertu du r(cid:138)glement (CE) no 1408/97, le montant maximal de la restitution (cid:133) l’exportation est fix(cid:130) (cid:133) 45,360 (cid:130)cus par 100 kilogrammes. Article 2 Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement entre en vigueur le 26 mars 1998. Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement est obligatoire dans tous ses (cid:130)l(cid:130)ments et directement applicable dans tout (cid:144)tat membre. Fait (cid:133) Bruxelles, le 25 mars 1998. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission (1) JO L 177 du 1. 7. 1981, p. 4. (2) JO L 206 du 16. 8. 1996, p. 43. (3) JO L 194 du 23. 7. 1997, p. 16


title: Kommissionens yttrande om de ändringar som föreslagits av Europaparlamentet till rådets gemensamma ståndpunkt om förslaget till rådets direktiv om ändring av direktiv 94/58/EG om minimikrav på utbildning för sjöfolk

eurovoc_concepts:
application of EU law
crew
level of education
patent
vocational training

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 25. 03. 1998 KOM(1998) 195 slutlig 96/0240 (SYN) KOMMISSIONENS YTTRANDE om de ändringar som föreslagits av Europaparlamentet till rådets gemensamma ståndpunkt om förslaget till RÅDETS DIREKTIV om ändring av direktiv 94/58/EG om minimikrav på utbildning för sjöfolk (framlagt av kommissionen enligt artikel 189c d i EG-fördraget) KOMMISSIONENS YTTTRANDK om de ändringar som föreslagils av Europaparlamentet lill rådets gemensamma ståndpunkt om lorslaget till KÅDETS DIREKTIV om ändring av direktiv 94/58/fXi om minimikrav pä utbildning för sjöfolk (framlagt av kommissionen i enlighet med artikel 189e d i IXJ-fördraget) Vid sitt plenarmöte den 28-29 januari 1998 godkände Europaparlamentet, med förbehåll för ett antal ändringar, den gemensamma ståndpunkt som rådet antog den 20 oktober 19971 inför antagandet av rådets direktiv 98/. /EG om ändring av direktiv 94/58/EG om minimikrav på utbildning av sjöfolk. Parlamentets tre ändringar återfinns i bilaga. I enlighet med artikel I89e d i IX i-fördraget har kommissionen omprövat sitt förslag och beslutat att inte godkänna ändringsförslagen av följande anledningar: Ändringsförslag I är inte nödvändigt, eftersom den av rädet föreslagna ordalydelsen i artikel Sel. 1 exakt återger innehållet i bestämmelse l/° - stycke I i den ändrade STCW 95. I enlighet med principen att följa bestämmelserna i STCW ()5 är därför texten i sin nuvarande form redan tillräcklig. Ändringstorslag 2 innebär all en text läggs till stycke 4 i artikel 5h som har tagits från den icke bindande del B i STCW-koden, som innehåller riktlinjer för de nationella myndigheterna. Texten i den gemensamma ståndpunkten överensstämmer med del A VIII/1/3 och tillägget enligt ändringsförslaget med del B VIII/1/1. Under tidigare diskussioner i parlamentet och rådet har man kommit överens om att den rekommenderade del B i koden inte skulle bli obligatorisk enligt artiklarna i ändringsdirektivet. Frågan om icke-obligatoriska riktlinjer behandlas i ändringsförslag 7 i den gemensamma ståndpunkten som hänvisar till del B i STCW. Ändringsförslag 3 behandlar bestämmelser lör vakthållning som inte ulgör en del av det föreliggande direktivet 94/58. Säsom diskuterats i samband med en övergripande kompromiss i rådet, beslöts att bevara innebörden i direktiv 94/58 i fråga om kriterier för utbildning och certilikat. I artikel 5h (tjänstgöringsduglighet) i den gemensamma ståndpunkten behandlas huvudfrågan när det gäller vakthällningsbestämmelserna, nämligen viloperioder för vakthällande personal. Således bekräftar kommissionen sitt instämmande med rådets gemensamma ståndpunkt av den 20 oktober 1997. 1 EGTC 389, 22. 12. 1997, s. 1. EUROPAPARLAMENTET 22 januari 1998 ÄNDRINGSFÖRSLAG I (i än utskottet för transport och tuiism A4-0411/1 ANDRAM;IIANDIJNGSREKÖMMENDATIÖN Föredragande: Parodi (A4-0411/97) MINIMIKRAV PÅ UTBILDNING FÖR SJÖFOLK Rådets gemensamma ståndpunkt (C4-056. W7 - W0240(SYN)) KAdcl:. j'CHHH\. tiuin;i :;1;»ini|*unkl Audi uipan (Ändringsförslag i) ARTHŒL 14 Artikel 5d. 1 (direktiv 94/58/EG) 1 Medlemsstaterna skall införa normer för hälsokrav för sjöfolk, i synnerhet vad avser syn och hörsel 1 Medlemsstaterna skall införa normer för hälsokrav för sjöfolk, i synnerhet vad avser syn och hörsel, ar ^u^^sad/^soH-fy/lkiiiHIc. r, ansvar och uppgifter kan utföras på ett så säkert satt sow nkyligt G:\AMLND\A4-97\A4-04 1 197VOOL003 SV 3 PE 266 020/1 EUROPAPARLAMENTET 22 januari 199X ANI)RIN(;SK)RSLA(; 2 lian utskottet foi transport och turism A4-04I1/2 ANDRA MOHAN Dl JN(;SREKOMM EN DATION Foredragande Parodi (A4-0411/97) MINIMIKRAV PÅ UTBILDNING FOR SJÖFOLK Rådets gemensamma ståndpunkt (C4-0563/97 - 96/0240(SYN)) Rådets gcmcnsamm:i ståndpunkt Andringar ( Andringslöislag 2) ARTIKI I I 1 Artikel Sh -1 (dnckliv(M/SX/l;. (i) 4 Kraven på viloperiodei i punkterna l och 2 behöver inte upprätthållas vid nodsituationer, onormala övningar driftsförhållanden eller under andra 4. Kraven på viloperiodei i punkterna l och 2 behöver inte upprätthållas vid nödsituationer, onormala övningar driftsförhållanden som inte rimligtvis kunde ha forutsetts vid resans början. eller under andra G:\AMLND\A4-97\A4-04 l l 97\00l-003 SV 7 PL 266. 020/2 EUROPAPARLAMENTET 22 januari 1998 A4-0411/3 ÄNDRINCSI ()RSLA<; 3 från utskottet for transport och turism ANDRAMOHANDLIN^SREK(>MMENDAtt(>N Foi cdi ägande Paiod» (A4 ()4 11/97) MINIMIKRAV PÅ UTBILDNING FOR SJÖFOLK Rådets gemensamma ståndpunkt (C4-0563/97 - 96/0240(SYN» Rådets gemensamma ståndpunkt Ämfnnaar (Ändringsförslag 3) ARTIKEL 14 Artikel 5h 2a (nytt) I-oljande punkt 2a skall Liggas till' "2a Vakrhavamte befirf som i samband med andra pUktet elle» eller avslutad vakt måste lämna kaiïwnandobiyggan tai inte göra sä fot rast ansvaret lör vakten vederbörligen Ilar överlämnats till ett» annat; befäl" G \AMLNl>\A4-97\A4-041 I 97\00l-003 SV T PL 266 020/3 ISSN 1024-4506 KOM(98) 195 slutlig DOKUMENT SV 01 07 10 Katalognummer : CB-CO-98-205-SV-C ISBN 92-78-32638-0 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg k