title: Förslag till rådets förordning (EG) om ändring av förordning (EG) nr 1164/94 om inrättandet av en sammanhållningsfond

eurovoc_concepts:
Cohesion Fund
economic and social cohesion
environmental protection
trans-European network
transport infrastructure

formats: html pdf print

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION & it Bryssel den 18. 03. 1998 KOM(1998) 130 slutlig 98/0104 (AVC) 98/0118 (CNS) Förslag till RÅDETS FÖRORDNING (EG) om ändring av förordning (EG) nr 1164/94 om inrättandet av en sammanhållningsfond Förslag till RÅDETS FÖRORDNING (EG) om ändring av bilaga II till förordning (EG) nr 1164/94 om inrättandet av en sammanhållningsfond (framlagda av kommissionen) MOTIVERING Den sammanhållningsfond som föreskrivs i artikel 130d i fördraget och som tillfälligt föregicks av ett finansieringsorgan för sammanhållning inrättades i maj 1994 genom en rådsförordning efter Europaparlamentets samtycke. Sedan dess finansierar fonden projekt inom områdena transeuropeiska transportnät och miljö, med lämplig balans mellan områdena. Fonden har gjort det möjligt för mottagarländerna att i högre grad tillämpa miljödirektiven och att förbättra situationen vad gäller transeuropeiska transportnät och tillgången till dessa. Den reella konvergensen har förbättrats i de fyra mottagarländerna, men inget av dem har för närvarande uppnått det tröskelvärde som fastställs i protokollet om ekonomisk och social sammanhållning som finns bilagt fördraget, dvs. en BNI som är minst 90% av genomsnittet för gemenskapen. Kommissionen föreslår därför i Agenda 2000 att Sammanhållningsfonden behålls. Detta förslag till förordning, kompletterat med ett förslag till ändring av bilaga II till den nu gällande förordningen, läggs fram genom tillämpning av artikel 16 i denna förordning. I. Allmän bakgrund 1. 1 Sammanhållningsfonden Sammanhållningsfonden inrättades inom ramen för Europeiska unionens verksamhet med syfte att främja den ekonomiska och sociala sammanhållningen samt solidaritet mellan medlemsstaterna, och dessa strävanden är fortfarande lika aktuella. Införandet av den gemensamma valutan kommer inte att förändra läget, varför kommissionen föreslår att de fyra medlemsstater som för närvarande kan beviljas bidrag från fonden också i fortsättningen skall ha samma ställning. Liksom enligt gällande bestämmelser kommer en granskning efter halva tiden att föreskrivas. Den kommer att genomföras år 2003, och om en eller flera medlemsstater då inte längre är berättigade till stöd kommer det, till skillnad från vad som gäller strukturfonderna, inte att beviljas gemenskapsstöd under en övergångsperiod. 1. 2 Anpassning av Sammanhållningsfonden Sammanhållningsfonden inrättades för fyra år sedan. Efter att ha utvecklats i ett särpräglat makroekonomiskt sammanhang med den framtida gemensamma valutan, mot bakgrund av den erfarenhet som förvaltningsarbetet har givit och med tanke på den strävan mot effektivitet och förenkling som förs fram i Agenda 2000, behöver Sammanhållningsfonden anpassas på ett begränsat antal punkter. Det finns ingen anledning att försvaga den rättsliga grunden för ett instrument som fungerar högst tillfredsställande, varför förordningen kommer att fortsätta tillämpas; kommissionens förslag gäller bara ändringar av texten. 1. 3. Bestämmelser som bör ändras I maj 1994 antog rådet efter Europaparlamentets samtycke själva förordningen och dess bilagor. I bilaga II till förordningen finns tillämpningsföreskrifterna, som bygger på förordningens grundprinciper. I artikel K i denna bilaga föreskrivs att rådet med i bilagan efter samråd med kvalificerad majoritet Europaparlamentet. får ändra bestämmelserna Kommissionen anser det lämpligt att använda dessa två förfaranden och att skilja de förslag som rör grundprinciperna från dem som rör tillämpningsföreskrifterna. De Förändringar som bör göras av grundprinciperna beskrivs i punkt II i denna motivering, medan de förändringar som rör tillämpningsföreskrifterna tas upp i punkt III. II. Ändringar som rör grundprinciperna 2. 1 Makroekonomiska villkor (artikel 6) Även om införandet av den gemensamma valutan inte för kommissionens del ändrar de villkor som berättigar till stöd från Sammanhållningsfonden, bör stabilitetspaktens mål ändå integreras i fonden. För fondens del kommer de makroekonomiska villkoren att fortsätta gälla, både för de länder som inte inför den gemensamma valutan och för de icke deltagande medlemsstater kommer de gällande länder som gör det. För bestämmelserna att fortsätta tillämpas. För deltagande medlemsstater har kommissionen tydligt markerat att villkoren kommer att fortsätta tillämpas och att de bestämmelser som föreskrivs i stabilitets- och tillväxtpakten, särskilt stabilitetsprogrammen, bör efterlevas. För deltagande medlemsstater skulle uppkomsten av ett alltför stort underskott i de offentliga finanserna vara ett allvarligt problem. Kommissionen anser att det skulle vara olämpligt att finansieringen. Kommissionen föreslår därför att ett ingripande sker antingen inom ramen för rådets förordning om multilateral övervakning, om det rör sig om en betydande avvikelse från budgetmålet på medellång sikt eller från planen för anpassning till detta, och denna avvikelse visar sig vara bestående eller förvärras, eller inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott i de offentliga finanserna, om kommissionen anser att det föreligger ett sådant underskott. invänta ett sådant konstaterande för att avbryta 2. 2 ökat utnyttjande av privat finansiering som komplement (artikel 7) Erfarenheten har visat att de vanligen storskaliga projekten genererar avsevärda inkomster samfinansiering. Sammanhållningsfonden deltar tillsammans med Investeringsbanken i finansieringen av offentlig-privat attraktiva dem som gör för projekt genom att komplettera resurserna från privata företag och i allmänhet genom koncessioner för bygg- och anläggningsarbeten. Denna hävstångseffekt bör förstärkas, och kommissionen anser att det genom mobilisering av offentliga och privata resurser är möjligt att förbättra vinsten från projekt inom sektorer där privata investeringar traditionellt inte görs. 2. 3 Effektivare tillämpning av principen att förorenaren betalar (artikel 7) För övrigt har erfarenheten från förvaltningen av Sammanhållningsfonden visat att fonden kan motverka införandet av miljöavgifter. Om miljöavgifter tillämpas dras de genererade inkomsterna under vissa omständigheter ifrån i beräkningsgrunden för stöd från Sanimanhallningsfonden, vilket innebär att stödet minskas. Denna effekt bör korrigeras, eftersom den bromsar genomförandet av principen att förorenaren betalar, som föreskrivs i artikel 130s i fördraget. Kommissionen föreslår följaktligen att den upp till den maximala stödsatsen skall kunna anpassa interventionssatsen uppåt för att inte avskräcka från en korrekt miljöavgiftspolitik i medlemsstaterna. Det bör emellertid inte råda något tvivel om att principen att förorenaren betalar endast kan tillämpas inom ramen för gemenskapens riktlinjer på detta område. 2. 4 En mer framträdande roll för medlemsstaterna vid den finansiella kontrollen (artikel 12) Medlemsstaternas ansvar vad gäller den finansiella kontrollen och en god finansiell förvaltning av gemenskapens medel bör stärkas, liksom samordningen och samarbetet med kommissionen vad gäller kontroll. Kommissionen föreslår att förordningen anpassas i detta avseende. III. Ändringar av bilaga II 3. 1 Effektivare intervention 3. 1. 1 Begrepp som bör klargöras Erfarenheterna från föregående år har visat att avsaknad av en gemensam definition av begreppen projekt, grupper av projekt och projektstadier har inneburit att Sammanhållningsfondens ursprungliga funktion, främst att finansiera större projekt, i vissa fall inte helt har fyllts. Den överdrivna uppdelningen av projekt i årliga utbetalningar i kombination med att kommissionen inte kan garantera finansieringen av kompletta och funktionsfärdiga system riskerar att göra bidragen mindre effektiva. Kommissionen anser det därför nödvändigt att fastställa stringenta definitioner för ovannämnda begrepp (artikel A). 3. 1. 2 Noggrannare utvärdering av alternativ och miljökonsekvenser Gällande bestämmelser behöver inte ändras nämnvärt. De uppgifter en medlemsstat överlämnar vid ansökan om stöd till projekt tillåter dock inte alltid kommissionen att kontrollera om alla alternativ har undersökts och, om ett projekt godkänns, att bedöma miljökonsekvenserna. Kommissionen föreslår att förordningen skärps i detta avseende (artikel B). 3. 2 En enklare men mer stringent finansiell förvaltning Kommissionen håller för troligt att det utan att Sammanhållningsfondens grundprincip för den finansiella förvaltningen ändras, särskilt det direkta sambandet mellan å ena sidan åtaganden och utbetalningar och å andra sidan det faktiska genomförandet av projektet, går att förbättra gällande bestämmelse. I första hand föreslår kommissionen ett enklare system för budgetåtaganden som i princip skulle genomföras i början av varje budgetår. Detta skulle göra det möjligt att tillräckligt tidigt under året identifiera de stödbelopp som finns tillgängliga för nya projekt (artikel C). För utbetalningarna bör det vara av vikt att inte ge stöd för projektets första år. Finansieringsplanerna bygger på den totala kostnaden, men den årliga kostnadsfördelning som medlemsstaterna föreslår motsvarar inte alltid verkligheten vid projektens genomförande. Detta leder till att betydande förskott betalas ut innan arbetet har påbörjats eller när det kommer att dröja innan arbetet återupptas (artikel D). Utbetalningssystemet bör saneras i detta avseende. Kommissionen föreslår därför för stöd från Sammanhållningsfonden ett enda förskott som kan uppgå till högst 10 %. Det är för övrigt nödvändigt att de följande utbetalningarna bygger på faktiska utgifter. För att garantera detta föreslår kommissionen återbetalning av redovisade faktiska utgifter. Systemet med ett enda förskott och därefter regelbundna återbetalningar fördelade över året är både enkelt och stringent. Särskilda villkor kommer att gälla för återbetalningarna, främst för övervakningsindikatorerna. Slutligen bör betydelsen av åtaganden enligt gemenskapsbudgeten klargöras. Oavslutade åtaganden är inte ovanliga, och de ger inte upphov till några finansiella flöden eftersom inga åtgärder vidtas och arbetena inte har påbörjats. Denna låsning av stöd till åtaganden förhindrar att medel snabbt kan omfördelas till andra projekt. Situationen är oacceptabel, och kommission föreslår ett antal bestämmelser som kommer att tillåta sanktioner om projekt inte genomförs. 3. 3 Inrättandet av finansiella korrigeringar (artikel H) Genom nuvarande bestämmelser kan kommissionen sätta ned, hålla inne eller dra in stödet från Sammanhållningsfonden om någon oegentlighet föreligger eller om en åtgärd har ändrats så att den inte längre berättigar till stöd. Bestämmelserna är dock svåra att tillämpa. Kommissionen vill införa ett system med finansiella korrigeringar som skulle kunna vara begränsat till oegentligheter eller ha en vidare tillämpning om oegentligheten avslöjar en mer allmän brist i den berörda medlemsstatens förvaltnings- och kontrollsystem. Rättslig grund Kommissionen lägger fram två förslag till ändringar. Det första, som gäller artiklarna i själva förordningen, överlämnas till rådet för godkännande, efter samtycke från Europaparlamentet. Det andra, som gäller ändringar av bilaga II till förordningen, föreslår kommissionen enligt artikel K i bilaga II att rådet efter samråd med Europaparlamentet antar med kvalificerad majoritet. Förslag till RÅDETS FÖRORDNING (EG) 98/0104 (AVC) om ändring av förordning (EG) nr 1164/94 om inrättandet av en sammanhållningsfond EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 130d andra stycket i detta, med beaktande av kommissionens förslag,1 med beaktande av Europaparlamentets instämmande,2 med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,3 med beaktande av Regionkommitténs yttrande4, och med beaktande av följande: 1. Enligt artikel 16. 1 i rådets förordning (EG) nr 1164/945 skall rådet se över nämnda förordning senast den 31 december 1999. 2. De grundprinciper för Sammanhållningsfonden som definierades 1994 bör fortsätta från till år 2006, men fondens verksamhet styra förvaltningsarbetet har visat att vissa förbättringar krävs. erfarenheterna fram 3. Även om införandet av euron som gemensam valuta kommer att påverka de makroekonomiska villkoren i gemenskapen är det nödvändigt att behålla kriterierna för bruttonationalinkomsten som avgör huruvida mottagarländerna är berättigade till stöd. 4. Samtliga medlemsstater som deltar i den gemensamma valutan skall till rådet ge in ett stabilitetsprogram vars medelfristiga mål är offentliga finanser som är nära balans eller i överskott. 5. Europaparlamentet och rådet har i beslut nr 1692/96/EG6 antagit gemenskapens riktlinjer för utbyggnad av det transeuropeiska transportnätet. 1 EGT. 2 EGT. 3 EGT. 4 EGT. 5 EGT L 130, 25. 5. 1994, s. l. 6 EGT L 228,9. 9. 1996, s. l. 6. Under övergångsperioden (1 januari 1999-31 december 2001) bör alla hänvisningar till euro i regel anses vara en hänvisning till euro som valutaenhet, enligt artikel 2 andra meningen i rådets förordning. /987. 7. Vissa ändringar med avseende på de makroekonomiska villkoren bör ändå genomföras. 8. Förfarandena för att förstärka övervakningen av budgetförfarandena samt Övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken preciseras i rådets förordning (EG) nr 1466/97. 8 9. Preliminära data och slutgiltiga statistiska uppgifter om behovet av finansiering inom den offentliga sektorn (underskott) samt om BNI och BNP bör behandlas i enlighet med reglerna för det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet i gemenskapen som inrättats genom rådets förordning (EG) nr2223/969, ändrad genom förordning (EG) nr 448/9810. 10. I den resolution11 om stabilitets- och tillväxtpakten som Europeiska rådet antog vid i Amsterdam den 17 juni 1997 preciseras medlemsstatemas, sitt möte kommissionens respektive rådets roll i denna pakt. 11. Samtliga medlemsstater som deltar i den gemensamma valutan bör räkna med de makroekonomiska villkoren i samband med det vamingssystem som inrättades genom stabilitets- och tillväxtpakten och ta hänsyn till det ansvar varje medlemsstat har för den gemensamma valutans stabilitet. 12. Även om höga stödsatser fortsätter att tillämpas bör utnyttjandet av andra finansieringskällor främjas. Det är lämpligt att variera stödsatserna så att hävstångseffekten av fondens resurser kan förstärkas och så att projektens lönsamhet bättre kan beaktas. Principen i artikel 130r i fördraget om att förorenaren skall betala bör tillämpas i samband med de insatser som finansieras av fonden. 13. Medlemsstaternas ansvar för den finansiella kontrollen bör tydligt fastställas. 14. Det är lämpligt att garantera att finansieringen av pågående insatser kan fortsätta och att den anpassas till kraven i de nya reglerna. 15. Förordning (EG) nr 1164/94 bör ändras i enlighet härmed. 7 EGT. 8 EGT L 209,2. 8. 1997,8. 1. 9 EGTL 310, 30. 11. 1996, s. 1. 10 EGT L 58,27. 2. 1998, s. l. 11 EGTC 236, 2. 8. 1997, s. l. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Förordning (EG) nr 1164/94 ändras på följande sätt: 1. I artikel 2 skall följande punkt 4 läggas till: "4. För att vara berättigade till stöd från fonden från och med den 1 januari år 2000 skall medlemsstaterna ha infört ett sådant program som föreskrivs i artiklarna 3 och 7 i rådets förordning (EG) nr 1466/97*. De fyra medlemsstater som uppfyller de kriterier beträffande BNP som avses i punkt 1 är Grekland, Spanien, Irland och Portugal. Före utgången av år 2003 skall en granskning efter halva tiden i enlighet med punkt 3 göras på grundval av BNP per invånare enligt gemenskapens uppgifter för perioden år 2000-2002. EGT L 209,2. 8. 1997, s. l. " 2. Artikel 3 skall ändras på följande sätt: a) Punkt 1 skall ändras på följande sätt: i) I första strecksatsen skall orden "det femte" utgå. ii) Den andra strecksatsen ersättas med följande: "-transportinfrastrukturprojekt av gemensamt intresse som finansieras av medlemsstaterna och som bestäms inom ramen för de riktlinjer som fastställdes i Europaparlamentets och rådets beslut nr 1692/96/EG* * EGT L 228, 9. 9. 1996, s. l. " b) Punkt 2 andra strecksatsen skall ändras på följande sätt: i) Inledningsfrasen skall ersättas med följande: "tekniska stödåtgärder, inklusive informations- och publicitetsåtgärder, särskilt" ii) I punkt b skall ordet, "kontrollera" införas efter "övervaka". 3. I artikel 4 skall följande stycken läggas till som tredje och fjärde stycke: "Från och med den 1 januari år 2000 skall de totala medel som finns tillgängliga för åtaganden för perioden år 2000-2006 vara 21 miljarder euro vid 1999 års prisnivå. För varje år under denna period skall de medel som finns tillgängliga vara 3 miljarder euro vid 1999 års prisnivå. " 4. Artikel 6 skall ändras på följande sätt: a) Punkt 4 skall betecknas punkt 2. b) Punkt 3 skall ersättas med följande: "3. Från och med den 1 januari år 2000 skall följande bestämmelserna i andra i den och tredje styckena gälla för de medlemsstater som deltar gemensamma valutan: Inget nytt projekt, eller nytt stadium i ett större projekt, får finansieras av fonden om a) kommissionen har antagit en rekommendation som den riktar till den berörda medlemsstaten och som den inom ramen för genomförandet av artikel 6. 3 i förordning (EG) nr 1466/97 lägger fram för rådet i syfte att förebygga att ett för stort underskott i de offentliga finanserna uppstår, eller b) om kommissionen rådets enlighet med förordning (EG) nr 1467/97* har antagit en rekommendation som den riktar till den berörda medlemsstaten och som den lägger fram för rådet. artikel 3. 2 i i Ett finansieringsavbrott skall upphöra så snart kommissionen konstaterar att den berörda medlemsstaten har vidtagit åtgärder med avsedd effekt för att korrigera den situation som konstaterades i den rekommendation som avses i punkt a eller b i andra stycket, eller i) ii) i fall enligt a, om rådet inte har antagit den rekommendation som föreskrivs i artikel 6. 3 i förordning nr 1466/97 inom tre månader från den dag då kommissionen lämnade sin rekommendation, i fall enligt b, om rådet inte har avgjort om det föreligger ett alltför stort underskott i de offentliga finanserna inom den tidsfrist som föreskrivs i artikel 3. 3 i förordning nr 1467/97. * EGTL 209,2. 8. 1997, s. 6. " c) Följande punkt 4 skall läggas till: "4. Om det vid granskningen av de siffror som, i den rekommendation som nämns i punkt 1 eller punkt 5, anges som mål för underskottet för ett referensår konstateras att det finns en avsevärd och inte motiverad skillnad 10 mellan de uppgifter som medlemsstaten ursprungligen meddelade och den statistik som kommissionen har kontrollerat, kan kommissionen, efter att ha tagit del av den berörda medlemsstatens synpunkter, helt eller delvis dra in det stöd som har beviljats sedan den senaste kontrollen. " d) Punkt 2 skall betecknas punkt 5. 5. Artikel 7 skall ändras på följande sätt: a) Punkt 1 skall ändras på följande sätt: i) Andra stycket skall ersättas med följande: "Från och med den 1 januari 2000 får emellertid denna stödsats sänkas för att ta hänsyn till i vilken mån projektet kan ge avkastning och i förekommande fall till principen om att det är förorenaren som skall betala. " ii) Följande tredje stycke skall läggas till: "Kommissionen skall se till att hävstångseffekten av fondens resurser blir så stor som möjligt genom att uppmuntra till att privata finansieringskällor anlitas i större utsträckning. " b) I punkt 2 skall orden "det utgiftsbelopp på vilket stödet från fonden beräknas" ersättas med "stödbeloppet". 6. Artikel 10 skall ändras. på följande sätt: a) I punkt 3 skall "ecu" ersättas med "euro". b) Medför ingen ändring av den svenska texten. c) I punkt 5 tredje strecksatsen, efter orden "områdena miljö", skall orden "inklusive principen om att förorenaren skall betala" införas. 7. Artikel 12 skall ändras på följande sätt: a) Punkterna 1 och 2 skall ersättas med följande: "1. Ansvaret för den finansiella kontrollen av projekten ligger i första hand hos medlemsstaterna. För att säkerställa att de projekt som finansieras av fonden fullbordas framgångsrikt skall medlemsstaterna regelbundet bekräfta att de verksamheter gemenskapen har genomförts korrekt, som finansieras av förhindra oegentligheter och vidta administrativa och rättsliga åtgärder mot sådana, återta eventuella belopp som går förlorade till följd av överträdelser eller försummelse. Utom i de fall när medlemsstaten eller den ansvariga 11 myndigheten företer bevis på att de inte är ansvariga för oegentligheten eller försummelsen skall medlemsstaterna ansvara för återbetalning av felaktigt utbetalda belopp. 2. Medlemsstaterna skall samarbeta med kommissionen för att säkerställa att stöd frän fonden används i enlighet med god finansiell förvaltning. Medlemsstaterna skall informera kommissionen om de åtgärder som i detta syfte och särskilt underråtta kommissionen om vidtas beskrivningen av de av varje medlemsstat i förväg granskade förvaltnings- och kontrollsystem som inrättats för att säkerställa att verksamheten genomförs effektivt. De skall regelbundet informera kommissionen om administrativa och rättsliga åtgärder. I det sammanhanget skall medlemsstaterna och kommissionen vidta nödvändiga mått och steg för att säkerställa att den information som utväxlas förblir konfidentiell. " b) Punkt 4 skall ersättas med följande: "4. Kommissionen skall försäkra sig om att medlemsstaterna har goda och fungerande förvaltnings- och kontrollsystem så att ett effektivt och korrekt användande av fondens stöd kan garanteras. Utan att det påverkar de kontroller som medlemsstaterna utför i enlighet med nationella lagar och andra författningar och utan att det påverkar bestämmelserna i artikel 188 a i fördraget eller kontroller som anordnas på grundval av artikel 209 c i fördraget får kommissionen genom sina inklusive kontroller befattningshavare stickprovskontroller, av projekt som finansieras av fonden och undersöka de kontrollförfaranden och fastställs av de nationella myndigheterna som skall informera kommissionen om vilka åtgärder som vidtas i detta syfte. " -åtgärder som platsen, utföra på 8. I artikel 16. 1 skall orden "före utgången av 1999" ersättas med "senast den 31 december 2006". Artikel 2 De ansökningar som lämnats in innan denna förändring har trätt i kraft skall förbli giltiga, förutsatt att de vid behov kompletteras för att uppfylla kraven i denna förordning och att detta sker inom två månader efter det att den har trätt i kraft. 12 Artikel 3 Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande 13 98/0118 (CNS) Förslag till RÅDETS FÖRORDNING (EG) om ändring av bilaga II till förordning (EG) nr 1164/94 om inrättandet av en sammanhållningsfond EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1164/94 av den 16 maj 1994 om inrättandet av en sammanhållningsfond12, särskilt artikel K i bilaga II till denna, med beaktande av kommissionens förslag,13 med beaktande av samrådet med Europaparlamentets yttrande, och med beaktande av följande: För att göra fondens verksamhet mer effektiv bör begreppen projekt, projektgrupp och projektstadium preciseras, liksom kriterierna för samgruppering av projekt. Systemet för finansiell förvaltning bör förenklas, utan att sambandet med det verkliga utförandet på plats av åtgärderna går förlorat. Under övergångsperioden (1 januari 1999-31 december 2001) bör alla hänvisningar till euro i regel anses vara en hänvisning till euro som valutaenhet, enligt artikel 2 andra meningen i förordning. /9814. Denna förenkling bör åtföljas av en striktare kontroll av de faktiska utgifterna och ett ökat ansvar för medlemsstaten för en sund finansiell förvaltning. Samarbetet mellan kommissionen och medlemsstaten i fråga om kontrollen av projekt bör stärkas och systematiseras. Ett system för finansiella korrigeringar bör inrättas för att skydda gemenskapens finansiella intressen i fall av oegentligheter. Bilaga II till förordning (EG) nr 1164/94 bör ändras i enlighet härmed. 12 EGT L 130, 25. 5. 1994, s. 1. 13 EGT C. 14 EGTL. 14 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Bilaga II till förordning (EG) nr 1164/94 ändras på följande sätt: 1. Artikel A skall ersättas med följande: "Artikel A Beskrivning av projekt, projektstadier och projektgrupper 1. Kommissionen får, i samråd med den mottagnade medlemsstaten, samgruppera projekt och utforma tekniskt och finansiellt separata stadier av ett projekt med avseende på beviljande av stöd. 2. I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som här anges: a) projekt: ett antal ur ekonomisk synpunkt odelbara arbeten som fyller en precis, teknisk funktion och som har ett klart angivet syfte som gör det möjligt att bedöma om projektet uppfyller kriteriet i artikel 10. 5 första strecksatsen. b) ett tekniskt och finansiellt separat stadium: ett stadium vars operativa karaktär kan beskrivas 3. Ett stadium undersökningar, genomförbarhetsundersökningar och tekniska undersökningar som krävs för att genomföra ett projekt. preliminära omfatta också får de 4. För att uppfylla kriteriet i artikel 1. 3 tredje strecksatsen får projekt som uppfyller följande tre krav samgrupperas: a) De skall vara belägna på samma territorium eller längs samma transportled b) De skall genomföras enligt en helhetsplan som utarbetats för det territoriet eller den transportleden och ingå i en strategi, i enlighet med artikel 1. 3, genom vilken klart uppsatta mål eftersträvas. c) De skall övervakas av ett organ med uppdrag att samordna och kontrollera projektgruppen om projekten genomförs av olika ansvariga myndigheter. " 15 2. I artikel B. 2 skall den andra meningen ersättas med följande: 10. 4, För att göra utvärderingen så effektiv som möjligt skall den mottagande medlemsstaten tillhandahålla all nödvändig information, enligt bestämmelserna i artikel genomförbarhetsundersökningar, i en förhandsbedömningar, miljökonsekvensbedömningen och projektens del övergripande miljöstrategi eller transportstrategi på territorie- eller sektornivå, samt också redovisa de alternativ som valdes bort och i förekommande fall hur projekt av gemensamt intresse längs en och samma transportled är fördelade. resultaten inklusive av 3. Artikel C skall ändras på följande sätt: a) Punkt 2 skall ändras på följande sätt: i) I punkt a andra stycket skall den andra meningen ersättas med följande: "Åtaganden med avseende på följande årliga utbetalningar skall grundas på den ursprungliga eller reviderade finansieringsplanen för projektet och skall i princip göras i början av varje budgetår, dock senast den 1 mars innevarande år, på grundval av prognoser för utgifterna inom projektet under detta budgetår. " ii) Punkt b skall ersättas med följande: "b) I fråga om projekt som skall genomföras under en period som är kortare än två år eller när gemenskapsstödet är mindre än 50 miljoner euro får ett första belopp på högst 80% av det beviljade stödet anslås i budgeten när kommissionen beslutar om att bevilja gemenskapsstöd. Den återstående delen av stödet kommer att anslås i budgeten när framsteg i projektet kan konstateras. " b) Följande punkt 5 skall läggas till: , "5. Utom i välgrundade fall skall stöden dras in om de har beviljats för ett projekt, en projektgrupp eller ett projektstadium vars arbeten inte påbörjats inom två år efter det datum för påbörjande som ursprungligen angavs i beslutet att bevilja stöd. " 4. Artikel D skall ändras på följande sätt: a) I punkt 1 skall den andra meningen ersättas med följande: "Utbetalningarna kan ske i form av antingen förskott, löpande betalningar eller betalning av restbelopp för styrkta och faktiskt betalda utgifter. " 16 b) Punkterna 2 och 3 skall ersättas med följande: "2. Utbetalningarna skall ske pä följande sätt: a) "Ett enda förskott pä upp till 10% av det ursprungligen beviljade stödbeloppet från fonden skall betalas ut när beslutet om att bevilja gemenskapsstöd har fattats och, förutom i välgrundade fall, efter det att de offentliga upphandlingsavtalen har undertecknats. Förskottet skall helt eller delvis betalas tillbaka av den myndighet eller det organ som har utsetts för ändamålet och som avses under punkt 1 om ingen begäran om utbetalning har inlämnats till kommissionen inom tolv månader efter det datum då förskottet betalades ut. b) Löpande utbetalningar får ske, förutsatt att projektet pl ett tillfredsställande sätt framskrider mot sin fullbordan, och skall göras som en ersättning för styrkta och faktiskt betalda utgifter under förutsättning att följande krav uppfylls: Medlemsstaten skall inlämna en begäran i vilken det redovisas hur projektet framskrider, angivet med finansiella indikatorer, och att det överensstämmer med beslutet att bevilja stöd, inklusive eventuella särskilda villkor som fanns med i det beslutet. fysiska och Åtgärder skall ha vidtagits till följd av de synpunkter och rekommendationer som de nationella och/eller gemenskapens kontrollmyndigheter har lämnat, särskilt när det gäller att komma till rätta med förmodade eller konstaterade oegentligheter. De största tekniska, finansiella och juridiska problem som uppkommit, samt de åtgärder som vidtagits för att lösa dem, skall redovisas. En analys av skillnaderna jämfört med den ursprungliga finansieringsplanen skall göras. De åtgärder som vidtagits för att sprida kännedom om projektet skall redovisas. " c) Det sammanlagda beloppet av de utbetalningar som avses i a och b fär inte överskrida 80% av det totalt beviljade stödet. För viktiga projekt, för vilka årliga utbetalningar görs, och i välgrundade fall får denna procentandel ökas till 90%. d) Restbelopp av gemenskapsstöd beräknade på grundval av styrkta och faktiskt utbetalda utgifter skall utbetalas under förutsättning att projektet, projektstadiet eller projektgruppen har genomförts i enlighet med dess mål, 17 den myndighet eller det organ som avses i punkt 1 och som har utsetts ger in en ansökan om utbetalning till kommissionen inom sex månader efter det sista datum som anges i beslutet att bevilja stöd för att avsluta arbetena och för de sista utgifterna inom projektet, projektstadiet eller projektgruppen, den slutliga rapport som avses kommissionen, i artikel F. 4 ges in till medlemsstaten intygar för kommissionen att de uppgifter som lämnats i ansökan om utbetalning samt rapporten är korrekta, medlemsstaten till kommissionen översänder den rapport som anges i artikel G, alla de åtgärder för information och publicitet som kommissionen har föreskrivit i enlighet med artikel 14. 3 har genomförts. 3. Om den slutliga rapport som avses i punkt 2 inte ges in till kommissionen inom 12 månader efter det sista datum som anges i beslutet att bevilja stöd för att avsluta arbetena och utbetalningarna skall den del av stödet som motsvarar den återstående delen av projektet inte utbetalas. " c) I punkt 4 skall orden "och 3 d" utgå. d) Följande punkt 4 a skall införas: "4. a Medlemsstaterna skall se till att ansökningar om utbetalning i regel lämnas in till kommissionen två gånger per år, senast den 1 mars respektive den 1 oktober varje år. " e) I punkt 5 skall efter ordet "utbetalning" sist i punkten följande införas: " under förutsättning att det finns tillgängliga medel i budgeten. " f) Följande punkt 7 skall läggas till: "7. Kommissionen skall fastställa gemensamma regler för stödberättigande utgifter. " Artikel E skall ändras på följande sätt: a) I rubriken och i punkterna 1-4 skall ordet "ecu" ersättas med ordet "euro". b) I punkterna 1 och 3 skall orden "eller nationell valuta" utgå. c) Följande punkt 5 skall läggas till: "5. För de medlemsstater som inte deltar i den gemensamma valutan skall i kommissionens omräkningskursen vara den kurs som används räkenskaper. " 18 6. Artikel F skall ändras på följande sätt: a) I punkt 4 skall följande andra stycke läggas till: "Denna rapport skall innehålla följande: a) En beskrivning av de arbeten som utförts åtföljd av fysiska indikatorer, en kvantifiering av utgifterna uppdelade på kategorier av arbeten, samt de åtgärder som eventuellt vidtagits i fråga om särskilda klausuler i beslutet att bevilja stöd. b) Information om vad som gjorts i publicitetshänseende. c) En försäkran om att arbetena överensstämmer med beslutet att bevilja stöd. d) En första bedömning, enligt artikel 13. 4, beträffande möjligheterna att uppnå de förväntade resultaten, med i första hand följande uppgifter: Det datum då projektet verkligen trätt i funktion. Redovisning av hur projektet kommer att förvaltas efter att ha avslutats. En bekräftelse, om så är påkallat, på att prognoserna i den finansiella analysen infriats, särskilt beträffande driftskostnader och förväntade intäkter. En bekräftelse på att prognoserna i den socioekonomiska analysen infriats, särskilt beträffande förväntade kostnader och fördelar. En redogörelse för de åtgärder som vidtagits för att säkerställa miljöskyddet samt kostnaderna för dessa, inklusive iakttagandet av principen om att förorenaren skall betala. " b) I punkt 5 skall följande stycke läggas till som andra stycke: "Lämpliga förfaranden för att genomföra ändringarna och på samma gång differentiera dem beroende på karaktär och betydelse skall preciseras i beslutet att bevilja stöd. " 7. Artikel G skall erästtas med följande: "Artikel G Kontroller 1. Följande ingår i medlemsstaternas ansvar: a) De skall försäkra sig om att projekten förvaltas i enlighet med alla gemenskapens tillämpliga bestämmelser. 19 b) De skall garantera att de uppgifter som lämnas om utgifter är korrekta och sig på framgår av ett bokföringssystem som grundar att de stöddokumentation som kan kontrolleras. c) De skall vid avslutandet av ett projekt till kommissionen överlämna en rapport som sammanställts av en person eller ett organ som är helt fristående från den utsedda förvaltningsmyndigheten. Rapporten skall utgöra en sammanfattning av vad som framkommit vid de kontroller som utförts, och det skall finnas ett ställningstagande till om begäran om utbetalning av återstoden av stödet är giltig och om de utgifter förklaringen avser är lagliga och formellt riktiga. Om det anses nödvändigt får medlemsstaterna lita denna rapport åtföljas av ett eget yttrande. 2. Kommissionen skall innan den utför en kontroll pl platsen underrätta den berörda medlemsstaten härom i syfte att försäkra sig om all nödvändig assistans. Kommissionen får utan förvarning utföra kontroller pl platsen. Den berörda medlemsstatens befattningshavare får delta i dessa kontroller. Kommissionen får begära att den berörda medlemsstaten utför en kontroll pl platsen för att kontrollera om ansökan om utbetalning är korrekt. Kommissionens befattningshavare får delta i sådana kontroller. Kommissionen och medlemsstaterna skall samarbeta för att samordna programmen och kontrollmetoderna så att största möjliga effekt kan nås. Den berörda medlemsstaten och kommissionen skall utan dröjsmål utväxla all relevant information om resultaten av de utförda kontrollerna. 3. Kommissionen och medlemsstaterna skall samarbeta för att årligen minst utvärdera a) de resultat som framkommit vid medlemsstatens och kommissionens kontroller, b) övriga eventuella synpunkter från andra kontrollorgan eller kontrollinstitut på nationell nivå eller på gemenskapsnivå, c) de ekonomiska följderna av konstaterade oegentligheter, de åtgärder som redan vidtagits eller som måste vidtas för att korrigera dessa, samt eventuella ändringar i förvaltnings- och kontrollsystemen. Efter denna granskning, och utan att det påverkar de åtgärder som medlemsstaten vidtar vid tillämpningen av artikel H, skall kommissionen göra sin slutliga bedömning, särskilt av de ekonomiska följderna av eventuellt konstaterade oegentligheter. Denna bedömning till medlemsstaten och till den myndighet som är ansvarig för projektet eller projekten i fråga. Vid behov får den åtföljas av en rekommendation eller en begäran om åtgärder för att avhjälpa de brister som upptäckts i förvaltningen eller för att korrigera de oegentligheter som upptäckts men som ännu inte rättats till. skall översändas 20 Medlemsstaterna och de myndigheter som ansvarar för förvaltningen skall utan dröjsmål vidta de åtgärder som krävs för att genomföra detta. 4. Under tre år från och med den sista utbetalningen med avseende på ett projekt skall den ansvariga myndigheten eller organet hålla all stöddokumentation avseende utgifterna för projektet tillgänglig för kommissionen. Denna tidsfrist skall upphävas vid rättsliga åtgärder eller efter motiverad begäran från kommissionen. " 8. Artikel H skall ändras på följande sätt: a) Rubriken skall ersättas med följande text: "Finansiella korrigeringar". b) Punkt 2 skall ändras på följande sätt: i) Efter ordet "oegentlighet", skall orden "eller en orättmätig kumulation" införas. ii) Andra stycket skall ersättas med följande: "Varje nedsättning eller återbetalning av utbetalda belopp". indragning av stöd skall ge upphov till c) Följande punkt 2 a skall införas: "2a. Om kommissionen finner att en oegentlighet inte har korrigerats, eller om en åtgärd helt eller delvis inte tycks vara berättigad till vare sig en del av eller hela det stöd som har beviljats, skall den företa den granskning som är påkallad och begära att medlemsstaten lägger fram sina synpunkter inom en bestämd tidsfrist. Efter denna granskning, och om medlemsstaten inte vidtagit några korrigerande åtgärder, får kommissionen a) sätta ned eller hälla inne det förskott som avses i artikel D. 2, eller b) helt eller delvis dra in det stöd som beviljats för åtgärden. Kommissionen skall fastställa beloppet för en korrigering med hänsyn tagen till oegentlighetens karaktär och till omfattningen av eventuella bristfälligheter i förvaltnings- eller kontrollsystemen. " d) I punkt 3 skall den andra meningen ersättas med följande: "Dessa belopp skall ökas med dröjsmålsränta i enlighet med bestämmelser som skall fastställas av kommissionen. " e) Följande punkt 4 skall läggas till: 21 "4. Kommissionen skall fastställa närmare föreskrifter för tillämpningen av punkt 1 - 3 och informera Europaparlamentet om dessa. " 9. Bilagan skall ändras pä följande sätt: a) Punkt 2 skall ersättas med följande: "2. Den ekonomiska och sociala effekten av fonden i medlemsstaterna och pä den ekonomiska och sociala sammanhållningen i unionen samt effekten pl sysselsättningen. " b) I punkt 4 skall orden "artikel 6. 1 och 6. 2" ersättas med "artikel 6". Artikel 2 Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande 22 FINANSIERINGSÖVERSIKT 1. Åtgärdens beteckning Sammanhållningsfonden 2. Berörd budgetpost B2-3000 3. Rättslig grund Förordning (EG) nr 1164/94 av den 26 maj 1994 (artikel 17) om inrättandet av en sammanhållningsfond 4. Beskrivning av åtgärden 4. 1 Åtgärdens syfte Upprätthålla sammanhållningsstödet till länder vars BNI är lägre än 90 % av genomsnittet för gemenskapen. 4. 2 Period som omfattas av åtgärden 2000-2006 5. Klassificering av utgifter 5. 1 Icke-obligatoriska utgifter 5. 2 Differentierade anslag 6. Typ av utgifter Medfmansiering av projekt med annan offentlig/privat finansiering. 7. Budgetkonsekvenser 7. 1 Metod för att beräkna åtgärdens totala kostnad Sammanhållningsfondens finansiella resurser för perioden 2000-2006 skall vara de som föreskrivs i kommissionens meddelande Agenda 2000, dvs. 20,3 miljarder ecu vid 1997 års prisnivå. 8. Bestämmelser om bedrägeribekämpning som föreskrivs i förslaget till åtgärd 23 9. Analys av kostnadseffektivitet 9. 1 Mål Sammanhållningsfonden bidrar till finansieringen av projekt inom miljöområdet och inom transeuropeiska transportnät i medlemsstater vars bruttonationalinkomst per invånare är lägre än 90 % av genomsnittet för gemenskapen, mätt i köpkraftenheter, dvs. Spanien, Grekland, Irland och Portugal. 9. 2 Motivering för åtgärden Enligt meddelandet Agenda 2000 har kommissionen valt att behålla Sammanhållningsfonden, med möjlighet till stöd även till de länder som inför den gemensamma valutan. Dessa länder kommer att vara berättigade till stöd från fonden förutsatt att de uppfyller sammanhållningskriteriet, dvs. att deras BNI trots en väsentlig förbättring fortfarande är lägre än 90 % av genomsnittet för gemenskapen. Under dessa förutsättningar anser kommissionen att dessa länder bör åtnjuta en fortsatt betydande finansieringsinsats. 9. 3 Uppföljning och utvärdering av åtgärden 9. 3. 1 Kommissionen kommer i samarbete med de mottagande länderna att systematiskt utvärdera projekten. Vid utvärderingen kommer kommissionen att i förekommande fall samarbeta med EIB. När kommissionen tar emot ansökningar om stöd kommer de projekt medlemsstaterna lägger fram att granskas på grundval av följande kriterier: •*• Projektens ekonomiska och sociala fördelar på medellång sikt, som bör motsvara de resurser som ställs till förfogande. Denna utvärdering bör bygga på en nyttokostnadsanalys genomförd av medlemsstaterna. "O Projektens betydelse för genomförandet av gemenskapspolitiken vad gäller miljön och de transeuropeiska transportnäten. •*> Upprätthållandet av en lämplig balans mellan områdena miljö och transport. Syftet med granskningen är att kontrollera projektens förväntade effekter och kvantifiera dessa effekter med hjälp av en kostnads- /intäktsanalys. De berörda stödberättigade medlemsstaterna skall överlämna allt material av genomförbarhetsstudier för att granskningen skall bli så effektiv som möjligt. förhandsbedömningar, krävs, och inbegripet resultaten som 24 Kommissionen skall ocksl granska stödansökningarna, främst för att kontrollera att de administrativa och finansiella systemen är tillräckliga för att projektet skall kunna genomföras pl ett'effektivt sätt. 9. 3. 2. Tillvägagångssätten och tidsintervallen för utvärdering varierar. Förutom den förhandsbedömning som beskrivs i punkt 1 gör kommissionen en efterhandsbedömning av projekten. samarbete med medlemsstaten i Ekonometriska metoder projektens makroekonomiska effekter häller också på att utarbetas. Dessa metoder kommer att göra det möjligt att bedöma projektens resultat. bedömning för av 9. 4 Överensstämmelse med budgetplaneringen Den föreslagna åtgärden motsvarar det övergripande målet för GD XVI: att i enlighet med artikel 130a och 130d i fördraget främja regionalpolitik och sammanhållning. 25 KONSEKVENSBEDÖMNING Förslagets konsekvenser för företag, särskilt små och medelstora företag Förslagets titel: Förslag till ändring av förordning (EG) nr 1164/94 om inrättandet av en sammanhållningsfond och av bilaga II till förordningen. Dokumentets referensnummer: Förslaget 1. I enlighet med artikel 16. 1 i förordningen om inrättandet av sammanhållningsfonden skall rådet på förslag av kommissionen, enligt förfarandet i artikel 130d i fördraget, på nytt granska förordningen före utgången av 1999. Detta förslag ingår i kommissionens meddelande Agenda 2000. Syftet med förslaget är att ändra gällande bestämmelser så att de anpassas till situationen med den framtida gemensamma valutan, göra dem mer effektiva och förenkla vissa aspekter i förfarandet med åtaganden och utbetalningar. Konsekvenser för företagen 2. Sammanhållningsfonden finansierar infrastrukturprojekt inom området transeuropeiska transportnät samt insatser på miljöområdet. 3. I enlighet med gemenskapens lagstiftning om offentlig upphandling skall projekten, inom de sektorer som berörs, garantera rättvisa konkurrensvillkor. Kommissionen skall vid handläggningen och uppföljningen av projekten tillse att denna lagstiftning efterlevs. 4. Syftet med förslaget är att behålla Sammanhållningsfonden som tack vare omfattningen av det stöd som den ger till mottagarländerna, inom de två sektorer som berörs, har mycket stor betydelse för fullbordandet av det transeuropeiska transportnätet, de berörda ländernas anpassning länders nivå ' när det gäller miljödirektiven, företagens konkurrenskraft. Till följd av förbättringen av sysselsättningen och infrastrukturerna kàn företagen nämligen integreras bättre i den inre marknaden. till övriga 5. Nej Samråd 6. Kommissionens enheter och Europeiska investeringsbanken. 26 ISSN 1024-4506 KOM(98) 130 slutlig DOKUMENT SV 01 06 11 14 Katalognummer : CB-CO-98-191-SV-C ISBN 92-78-32484-1 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg Jl


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 714/98 von den Abgeordneten Amedeo AMADEO , Salvatore TATARELLA an die Kommission. Lebensmittelrecht - Gesundheit der Verbraucher

eurovoc_concepts:
approximation of laws
consumer information
consumer protection
food inspection
foodstuffs legislation
labelling
mutual recognition principle
public health

text: 11. 12. 98 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften C 386/35 (98/C 386/047) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-0714/98 von Amedeo Amadeo (NI) und Salvatore Tatarella (NI) an die Kommission Betrifft: Lebensmittelrecht › Gesundheit der Verbraucher (18. M(cid:228)rz 1998) In dieser Anfrage wird auf das Gr(cid:252)nbuch der Kommission: (cid:132)Allgemeine Grunds(cid:228)tze des Lebensmittelrechts in der Europ(cid:228)ischen Union(cid:147) und auf die Mitteilung der Kommission: (cid:132)Gesundheit der Verbraucher und Lebensmittelsicherheit(cid:147)(KOM(97) 176 endg. und KOM(97) 183 endg. ) Bezug genommen. Kann die Europ(cid:228)ische Kommission angesichts der wachsenden Bedeutung der Normen f(cid:252)r die Kennzeichnung von Lebensmitteln bei der Kaufentscheidung des Verbrauchers, aber auch der Grenzen der Kennzeichnung und der Notwendigkeit anderer Informationskan(cid:228)le daf(cid:252)r eintreten, da(cid:223) die N(cid:228)hrwertkennzeichnung zuerst wirk- samer gestaltet und dann verbindlich vorgeschrieben wird? Gemeinsame Antwort von Herrn Bangemann im Namen der Kommission auf die Schriftlichen Anfragen E-0708/98, E-0709/98, E-0710/98, E-0711/98, E-0712/98, E-0713/98 und E-0714/98 (28. April 1998) Wie in den Verhandlungen (cid:252)ber die Entschlie(cid:223)ung des Parlaments zum Gr(cid:252)nbuch (cid:132)Allgemeine Grunds(cid:228)tze des Lebensmittelrechts in der Europ(cid:228)ischen Union(cid:147) dargelegt wurde, m(cid:246)chte die Kommission auf die sich daran anschlie(cid:223)enden Debatten in Form einer Mitteilung antworten. Wie die Kommission im Gr(cid:252)nbuch hervorgehoben hat, ist sie zur Vereinfachung und Rationalisierung der Lebensmittelvorschriften der Gemeinschaft fest entschlossen. Dabei m(cid:252)ssen aber ein verst(cid:228)rkter Schutz und eine bessere Transparenz gew(cid:228)hrleistet sein. Im Gr(cid:252)nbuch ersuchte die Kommission um Stellungnahme zur M(cid:246)glichkeit unverbindlicher Instrumente im Lebensmittelbereich. Diese Stellungnahmen werden nun von der Kommission analysiert. Freiwillige Instrumente k(cid:246)nnen verbindliche Vorschriften, wie Leitlinien (cid:252)ber gute Hygienepraktiken f(cid:252)r einen bestimmten Bereich, sinnvoll erg(cid:228)nzen. Nach Ansicht der Kommission kommt der Grundsatz der gegenseitigen Anerkennung haupts(cid:228)chlich im Bereich des Funktionierens des Binnenmarkts zur Anwendung. Obgleich die Mitgliedstaaten voneinander abweichende Lebensmittelvorschriften in Bereichen haben k(cid:246)nnen, die nicht von Gemeinschafts- bestimmungen erfa(cid:223)t werden, sollten diese Vorschriften Produkte nicht verbieten, die in einem anderen Mitgliedstaat rechtm(cid:228)(cid:223)ig hergestellt oder in Verkehr gebracht werden, es sei denn, legitime Interessen stehen auf dem Spiel und die Vorschriften bieten einen angemessenen Schutz. Mit dem Verfahren der Richtlinie 83/189/EWG des Rates vom 28. M(cid:228)rz 1983 (cid:252)ber ein Informationsverfahren auf dem Gebiet der Normen und technischen Vorschriften (1) soll sichergestellt werden, da(cid:223) einzelstaatliche technische Normen und Vorschriften kein Handelshemmnis bilden. Die Kommission sieht keine Notwendigkeit f(cid:252)r eine ˜nderung dieser Richtlinie, wie sie von dem Herren Abgeordneten vorgeschlagen wurde, da ein allgemeines Verbot ungerechtfertigter Handelshemmnisse bereits im EG-Vertrag enthalten ist. Durch die Rechtsakte, mit denen der Kommission Handlungsbefugnisse (cid:252)bertragen wurden, sind die wesent- lichen Elemente dieser Befugnisse genau festgelegt. Daher ist der Rechtssetzer der Gemeinschaft daf(cid:252)r zust(cid:228)ndig, die Befugnisse festzulegen, die der Kommission (cid:252)bertragen werden. Die Kommission ist der Meinung, da(cid:223) die allgemeinen Hygienegrunds(cid:228)tze f(cid:252)r die gesamte Lebensmittelkette gelten sollten. Die vorhandenen Richtlinien (cid:252)ber Hygiene werden derzeit (cid:252)berarbeitet, um ein koh(cid:228)rentes und stabiles Paket von Hygienevorschriften (cid:132)vom Landwirt bis zum Tisch(cid:147) sicherzustellen. Schwerpunkt dieser Vorschriften wird die Anwendung von Grunds(cid:228)tzen der Risikoanalyse und kritische Kontrollpunkte (HACCP) sein. Nach Ansicht der Kommission werden die Gesundheitsaspekte weiterhin der Hauptbeweggrund f(cid:252)r rechtliche Ma(cid:223)nahmen auf Gemeinschaftsebene sein. Bei der Zusammensetzung von Lebensmitteln, wird man sich weiterhin haupts(cid:228)chlich auf den Grundsatz der gegenseitigen Anerkennung st(cid:252)tzen. Diese Politik, die zur Innovation und einem besseren Angebot f(cid:252)r die Verbraucher gef(cid:252)hrt hat, steht nicht im Gegensatz zur Entwicklung von Qualit(cid:228)tsnormen f(cid:252)r landwirtschaftliche Erzeugnisse. Diese Normen f(cid:246)rdern die Wettbewerbs- f(cid:228)higkeit dieser Erzeugnisse und entsprechen daher auch anderen Zielen der gemeinsamen Agrarpolitik


title: WRITTEN QUESTION No. 709/98 by Amedeo AMADEO , Salvatore TATARELLA to the Commission. Food legislation - consumer health

text: 11. 12. 98 EN Official Journal of the European Communities C 386/33 As a preliminary remark, it would emphasise that, in its opinion, current Community legislation in no way prejudices the possibility for Member States to apply non-harmonised indirect the fundamental principles laid down in the in the Treaty and in Community secondary legislation are complied with. taxes provided that However, when it examined the matter, the Commission noted that the relevant Austrian legislation does not comply with all the principles of taxation set out in Directive 92/12/EEC on the general arrangements for products subject to excise duty and on the holding, movement and monitoring of such products, (2) and in particular the principles contained in Article 3(2), in that the tax does not, in the Commission(cid:146)s opinion, pursue a specific purpose within the meaning of that Article. The Commission also noted that exemption from the tax for direct sales of wine by growers cannot be considered compatible with Article 95 of the EC Treaty. Lastly, it does not rule out the possibility that similar taxes are levied in other Member states. If this proved to be the case and if some aspects of incompatibility came to light, the Commission would, as in the case of Austria, have recourse to the instruments available to it under the Treaty to ensure that Community law was observed. (1) OJ C 323, 21. 10. 1998, p. 60. (2) OJ L 76, 23. 3. 1992. (98/C 386/041) WRITTEN QUESTION E-0708/98 by Amedeo Amadeo (NI) and Salvatore Tatarella (NI) to the Commission (18 March 1998) Subject: Food legislation › consumer health In connection with (cid:145)The General Principles of Food Law in the European Union(cid:146) (Commission Green Paper) and (cid:145)Consumer Health and Food Safety(cid:146) (Commission Communication) (COM(98) 176 final and COM(97) 183 final), can the Commission ensure the simplification and rationalization of food law, in so far as this does not prejudice essential safety standards? (98/C 386/042) WRITTEN QUESTION E-0709/98 by Amedeo Amadeo (NI) and Salvatore Tatarella (NI) to the Commission (18 March 1998) Subject: Food legislation › consumer health In connection with (cid:145)The General Principles of Food Law in the European Union(cid:146) (Commission Green Paper) and (cid:145)Consumer Health and Food Safety(cid:146) (Commission Communication) (COM(97) 176 final and COM(97) 183 final), can the Commission consider recourse to fundamentally non-binding instruments before the creation of legislative provisions and give thought to the principle of mutual recognition in the sphere of optional instruments too?


title: Vorschlag für eine Richtlinie des Rates zur zweiten Änderung der Richtlinie 90/394/EWG über den Schutz der Arbeitnehmer gegen Gefährdung durch Karzinogene bei der Arbeit

eurovoc_concepts:
cancer
carcinogenic substance
health control
health risk
occupational safety

text: KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN Brüssel, den 18. 03. 1998 KOM(1998)170endg. 98/0093 (SYN) Vorschlag für eine RICHTLINIE DES RATES zur zweiten Änderung der Richtlinie 90/394/EWG über den Schutz der Arbeitnehmer gegen Gefahrdung durch Karzinogene bei der Arbeit (von der Kommission vorgelegt) Vorschlag fur eine Richtlinie des Rates zur zweiten Änderung der Richtlinie 90/394/EWG über den Schutz der Arbeitnehmer gegen Gefahrdung durch Karzinogene bei der Arbeit (98/. /EG) (Text von Bedeutung für den EWR) BEGRÜNDUNG 1. Einleitung a) Begründung der Gemeinschaftsmaßnahme Bei der Festlegung des Gemeinsamen Standpunkts (EG) Nr. 3/971 im Hinblick auf den Erlaß der Richtlinie zur ersten Änderung der Richtlinie 90/394/EWG2 über den Schutz der Arbeitnehmer gegen Gefährdung durch Karzinogene bei der Arbeit, der am 27. Juni 1997 als Richtlinie 97/42/EG des Rates3 erlassen wurde, forderte der Rat die Kommission auf, einen für eine weitere Änderung der bestehenden Richtlinie Vorschlag 90/394/EWG vorzulegen, um • in Anbetracht der Gefährlichkeit der mutagenen Stoffe, die noch nicht unter die Richtlinie fallen, geeignete Normen für den Schutz der Arbeitnehmer vorzusehen; • die Frage der Karzinogenität von Holzstäuben im Hinblick auf deren Aufnahme in die Richtlinie anzusprechen und klarzustellen, in welcher Form die Vorschriften der Richtlinie 90/394/EWG auf Holzstäube anzuwenden sind; • in dieser Richtlinie die bestehenden Richtlinien über Karzinogene am Arbeitsplatz (insbesondere zu Vinylchloridmonomer und Asbest) zusammenzufassen. 1 ABl. Nr. C 6 vom 9. 1. 1997, S. 15. 2 ABl. Nr. L 196 vom 26. 7. 1990, S. 1. 3 ABl. Nr. L 179 vom 8. 7. 1997, S. 4. Mit dem vorliegenden Vorschlag zur zweiten Änderung der Richtlinie 90/394/EWG soll dieser Aufforderung des Rates entsprochen werden. b) Subsidiarität Der Vorschlag verstößt nicht gegen das Subsidiaritätsprinzip, da ein Mindeststandard für den Schutz der Arbeitnehmer gegen die Gefährdung durch karzinogene Stoffe nur durch Gemeinschaftsmaßnahmen in allen Mitgliedstaaten gewährleistet werden kann. Diese Maßnahme soll auch Wettbewerbsverzerrungen uneinheitlicher Anwendung der Mindestvorschriften für den Arbeitnehmerschutz in den einzelnen Mitgliedstaat verhindern. die Vermeidung durch zu mehr Flexibilität soll dieser Vorschlag Zudem der grenzüberschreitenden Beschäftigung anregen, da die Arbeitnehmer sicher sein können, in allen Mitgliedstaaten mindestens die gleichen Mindeststandards für Sicherheit und Gesundheitsschutz am Arbeitsplatz anzutreffen. Die Arbeitgeber wiederum können sicher sein, daß die Produktionskosten nicht durch unterschiedliche Standards für Sicherheit und Gesundheitsschutz am Arbeitsplatz übermäßig verzerrt werden. bei 2. Mutagene Stoffe Bei den meisten mutagenen Stoffen ist aufgrund der Art ihrer Wechselwirkung mit der DNA mit Karzinogenität zu rechnen. Aufgrund dieser Annahme der Karzinogenität hat der mit dem Beschluß 95/320/EG4 der Kommission eingesetzte Wissenschaftliche Ausschuß für Grenzwerte berufsbedingter Exposition gegenüber chemischen Arbeitsstoffen in seiner Stellungnahme empfohlen, daß zum Zwecke des Risikomanagements am Arbeitsplatz Keimzellenmutagene und genotoxische Karzinogene wegen ihrer Gefährlichkeit, der Ungewißheit über ihre Dosis- Wirkungs-Beziehungen und der Unmöglichkeit, zuverlässig einen Dosisgrenzwert für ihre Wirkung festzulegen, gleichzubehandeln sind. - Ein mutagener Stoff wird wissenschaftlich definiert als ein Stoff, der den DNA-Informationsgehalt in exponierten Organismen verändern kann. Eine Mutation-besteht in einer Veränderung des DNA-Informationsgehalts einer Zelle. Betrifft die Mutation eine Keimzelle, besteht die Gefahr, daß die Mutation auf künftige Generationen übertragen wird. Betrifft die Mutation eine Somazelle, besteht die Gefahr, daß die betreffende Person an Krebs erkrankt. ABl. Nr. L 188 vom 9. 8. 1995, S. 14. des Rates Auf Gemeinschaftsebene werden mutagene Stoffe gemäß der Richtlinie 67/548/EWG und Verwaltungsvorschriften für die Einstufung, Verpackung und Kennzeichnung gefährlicher Stoffe5 in drei Kategorien eingeteilt. Für die vorliegende Änderung sind nur die Kategorien 1 und 2 von Interesse. Sie werden mit dem R-Satz 46 "Kann vererbbare Schäden verursachen" gekennzeichnet. zur Angleichung der Rechts- Kategorie 1 Stoffe, deren erbgutverändernde Wirkung auf den Menschen nachgewiesen ist. Es gibt hinreichende Nachweise für einen Kausalzusammenhang zwischen der menschlichen Exposition gegenüber diesem Stoff und vererbbaren Schäden. Kategorie 2 Stoffe, die als erbgutverändernd behandelt werden sollten. Es gibt für die Annahme, daß menschliche Exposition gegenüber diesem Stoff zu einem vererbbaren genetischen Schaden führen kann, hinreichende Nachweise im allgemeinen aufgrund geeigneter Tierversuche, sonstiger einschlägiger Informationen. Die meisten chemischen Keimzellenmutagene wirken durch Alkylierung der DNA in den Keimzellen. Der Unterschied im Vergleich zu der DNA- schädigenden Wirkung genotoxischer Karzinogene liegt hauptsächlich in der geschädigten Zelle bzw. dem geschädigten Gewebe. Für chemische Keimzellenmutagene, die diesen Mechanismus aufweisen, gibt es keinen anerkannten sicheren Grenzwert, und außerdem gibt es für Stoffe, die vererbbare genetische Schäden verursachen, kein allgemein anerkanntes Modell für eine quantitative Risikoabschätzung. Aus den genannten Gründen besteht ein allgemeiner Konsens darüber, daß diese Art Mutagen zum Zwecke dieser Richtinie vorsorglich als Karzinogen zu behandeln ist. Daher sind Artikel 1 Absatz 1 sowie Anhang I der Richtlinie 90/394/EWG entsprechend zu ändern. ABl. Nr. L 196 vom 16. 8. 1967, S. 1. 3. Holzstäube Auf die Aufforderung des Rates hin hat die Kommission den Wissenschaftlichen Ausschuß für Grenzwerte berufsbedingter Exposition gegenüber chemischen Arbeitsstoffen um eine Stellungnahme dazu gebeten, ob alle Holzstäube oder Stäube bestimmter Holzarten als karzinogen für den Menschen zu betrachten sind. Der Ausschuß wurde ebenfalls um eine Stellungnahme zu einem Vorschlag für Grenzwerte unter Berücksichtigung aller denkbaren Auswirkungen auf die Gesundheit gebeten. berufsbedingter Exposition gegenüber Holzstäuben Der Ausschuß kam einstimmig zu der Auffassung, daß es schlüssige Beweise dafür gibt, daß Staub von Eichen und Buchen karzinogen auf den Menschen wirkt und insbesondere ein Nasen-Adenokarzinom hervorrufen kann. Die Nachweise für andere Holzarten sind weniger zwingend. Der Ausschuß konnte noch keine detaillierte Risikoabschätzung vorlegen, anhand deren die Kommission wissenschaftlich fundierte Zahlen für das geringste hinnehmbare Risiko vorweisen könnte. Die Stellungnahme des Ausschusses beruht auf folgenden Fakten: - Die Monographie des Internationalen Krebsforschungszentrums über Holzstäube (Band 62, 1995) kam zu dem Schluß, daß das Adenokarzinom der einem Kausalzusammenhang mit in Nasen- und Nasennebenhöhlen berufsbedingter Exposition gegenüber Holzstaub steht. Die Exzessbildung scheint auf Holzstaub als solchen zurückzuführen zu sein und nicht auf sonstige Exposition am Arbeitsplatz. Das erhöhte Risiko eines Adenokarzinoms ist eindeutig mit der Exposition gegenüber Hartholzstaub verbunden; jedoch ist die berufsbedingte Exposition gegenüber einer einzigen Holzart selten, meist handelt es sich um mehrere Arten. Für die Abschätzung des Krebsrisikos im reinen Weichholz-Exposition gibt es keine Zusammenhang mit einer ausreichenden Studien. - Neuere Veröffentlichungen bestätigen diese Hypothese. - Die Definition von Hölzern als Hart- oder Weichholz ist nicht allgemein anerkannt. Nach Angaben des Internationalen Krebsforschungszentrums (1995) gibt es etwa 12 000 Holzarten, die größtenteils von Laubbäumen stammen und als Hartholz bezeichnet werden; nur etwa 800 davon sind Nadelhölzer bzw. Weichholz. - Es gibt keine anerkannten biologischen oder physikalischen Unterschiede zwischen Hartholzstaub und Weichholzstaub. Die Staubkorngröße hängt vom Feuchtigkeitsgehalt des Holzes und dem Verfahren, durch das der Staub erzeugt wird, und nicht von der Holzart ab. - Es wurde festgestellt, daß in vielen Arbeitsumgebungen eine Kontamination vont Weichholzstaub durch Hartholzstaub nicht auszuschließen ist. Zudem findet eine Exposition nicht nur gegenüber Holzgemischen, sondern auch gegenüber vielen chemischen Stoffen wie Zusätzen, Klebstoffen, Farbstoffen usw. statt. Holzstaub könnte als Träger dieser anderen Stoffe fungieren. Die Art der Begleitexposition ist unterschiedlich, Holzstaub bildet jedoch das Bindeglied der positiven epidemiologischen Studien. Die derzeit am deutschen Krebsforschungszentrum durchgeführten Versuche können vielleicht zur Klärung dieser Frage beitragen. - Extrakte von Hartholzstaub, nicht jedoch von Weichholzstaub, sind als genotoxisch beschrieben worden; der Ausschuß ist sich jedoch der Tatsache bewußt, daß die Ergebnisse von Studien mit einer Fraktionierung und Extraktion komplexer Materialien nur begrenzten Aussagewert haben. Der Ausschuß kommt daher zu der Schlußfolgerung, daß die Karzinogenität von Buchen- und Eichenholz nachgewiesen ist. Daß auch andere Harthölzer ein karzinogenes Potential beim Menschen haben, ist wahrscheinlich, aber nicht schlüssig erwiesen. Es gibt jedoch begrenzte Anhaltspunkte dafür, daß auch Weichholzstaub auf den Menschen karzinogen wirken kann. Aus all diesen Gründen schließt die Kommission, daß die geänderten Bestimmungen der Richtlinie 90/394/EWG für Buchen- und Eichenholz gelten sollten und in Zukunft auch auf andere Holzarten angewendet werden könnten, wenn weitere wissenschaftliche Nachweise erbracht worden sind. Zum Zwecke der Klarheit ist daher Anhang I der Richtlinie 90/394/EWG durch einen Passus über die berufsbedingte Exposition gegenüber Buchen- und Eichenholz zu ergänzen. Die Kommission ist sich der Tatsache bewußt, daß sie auf der Basis der derzeitigen wissenschaftlichen Stellungnahmen keine wissenschaftlich begründeten Grenzwerte für die berufsbedingte Exposition festlegen kann, die ein validiertes Schutzniveau gewährleisten würden. Sie ist jedoch der Ansicht, daß moderne technische Verfahren Anwendung finden sollten. Auf der Basis der derzeitigen Stellungnahmen von Sachverständigen der Mitgliedstaaten wurden einzelstaatliche Grenzwerte zwischen 2 und 10 mg/m3 festgelegt, je nach der Art der entsprechenden einzelstaatlichen Kontrollen. Die Kommission ist der Auffassung, daß 5 mg/m3 ein geeigneter Wert für den Mindeststandard guter technologischer Praxis ist, daß man diesen Wert jedoch binnen fünf Jahren überprüfen sollte, um ihn an die neuesten wissenschaftlichen Erkenntnisse über Sicherheit und Gesundheitsschutz am Arbeitsplatz anzupassen. 4. Zusammenfassung der bestehenden Richtlinien des Rates über den Schutz von Arbeitnehmern gegen die Gefahrdung durch bestimmte Karzinogene in der Richtlinie 90/394/EWG Die Annahme der Richtlinie 90/394/EWG des Rates über den Schutz der Arbeitnehmer gegen Gefährdung durch Karzinogene bei der Arbeit war ein großer Fortschritt zur Verbesserung der Sicherheit und des Gesundheitsschutzes von Arbeitnehmern in bezug auf karzinogene Stoffe. Es hat sich jedoch erwiesen, daß die Rechtsvorschriften weiter vereinfacht werden müssen. Dabei stellte sich die Frage, ob die Bestimmungen der Richtlinien des Rates über Vinylchloridmonomer6 und Asbest7 in die Richtlinie 90/394/EWG aufgenommen werden sollten. Unter Berücksichtigung der in dieser Richtlinie vorgesehenen allgemeinen Grundsätze des Gesundheitsschutzes und nach einer eingehenden Analyse der Richtlinie 78/61 O/EWG kam man zu dem Schluß, daß die wichtigen Bestimmungen der Richtlinie 78/61 O/EWG, mit Ausnahme des Grenzwerts, bereits in der Richtlinie 90/394/EWG enthalten sind. Daher schlägt die Kommission vor, in Anhang III der Richtlinie 90/394/EWG Grenzwerte hinzuzufügen und die Richtlinie 78/61 O/EWG aufzuheben. Angesichts der langen Zeit, die seit der Annahme der Richtlinie 78/61 O/EWG vergangen ist, wird es als sinnvoll erachtet, auf der Grundlage der in der neueren verfügbaren Literatur veröffentlichten vorbildlichen technologischen Verfahren und der Rechtslage in den Mitgliedstaaten überarbeitete niedrigere Grenzwerte vorzuschlagen. Es wird jedoch auch vorgeschlagen, diese Werte im Laufe der nächsten fünf Jahre auf der Basis der wissenschaftlichen Erkenntnisse über Gesundheit und Sicherheit am Arbeitsplatz zu überprüfen und festzustellen, ob eine weitere Senkung erforderlich ist. Was die Richtlinie über Asbest betrifft, stellt sich die Situation etwas anders dar, wegen der besonderen Eigenschaften dieses Stoffs, der Verwendungsverbote und den besonderen Einzelbestimmungen der Richtlinie 83/477/EWG, die als Ergänzung der Richtlinie 90/394/EWG gilt. Außerdem hat die Kommission kürzlich eine Mitteilung über die Bestimmungen der Richtlinie 83/477/EWG8 angenommen, und wartet auf die Reaktionen des Rates und des Europäischen Parlaments, um zu prüfen, welche der bestehenden Maßnahmen zu ändern oder welche neuen Bestimmungen hinzuzufügen sind. Aus den genannten Gründen wird es für sinnvoller gehalten, die Entscheidung darüber zu verschieben, ob die Bestimmungen über die berufsbedingte Exposition gegenüber Asbest in diese Richtlinie aufzunehmen sind. 6 7 8 ABl. Nr. L 197 vom 22. 7. 1978, S. 12. ABl. Nr. L 206 vom 29. 7. 1991, S. 16. KOM(96) 426 endg. vom 5. 9. 1996. Vorschlag für eine Richtlinie des Rates zur zweiten Änderung der Richtlinie 90/394/EWG über den Schutz der Arbeitnehmer gegen Gefahrdung durch Karzinogene bei der Arbeit (98/. /EG) (Text von Bedeutung für den EWR) (Vorgelegt von der Kommission am ) DER RAT DER EUROPAISCHEN UNION - gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 118 a, gestützt auf die Richtlinie des Rates 90/394/EWG vom 28. Juni 1990 über den Schutz der Arbeitnehmer gegen die Gefährdung durch Karzinogene bei der Arbeit9, erstmals geändert durch die Richtlinie 97/42/EG10, auf Vorschlag der Kommission11, der nach Anhörung des Beratenden Ausschusses für Sicherheit, Arbeitshygiene und Gesundheitsschutz am Arbeitsplatz ausgearbeitet wurde, nach Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses12, gemäß dem Verfahren des Artikels 189 c des Vertrags13, in Erwägung nachstehender Gründe: Artikel 118 a des Vertrags sieht vor, daß der Rat durch Richtlinien Mindestvorschriften zur Förderung von Verbesserungen insbesondere der Arbeitsumwelt mit dem Ziel erläßt, ein höheres Niveau beim Schutz der Sicherheit und der Gesundheit von Arbeitnehmern zu gewährleisten. ABl. Nr. L 196 vom 26. 7. 1990, S. 1. ABl. Nr. L 179 vom 8. 7. 1997, S. 4. 9 10 11 12 13 8 Gemäß diesem Artikel sollen diese Richtlinien keine verwaltungsmäßigen, finanziellen oder rechtlichen Auflagen vorschreiben, die der Gründung und Entwicklung von Klein- und Mittelbetrieben entgegenstehen. sind Stoffe, oder quantitative Keimzellenmutagene Veränderungen des genetischen Materials einer Keimzelle auslösen können, die zu einer Änderung der phänotypischen Merkmale dieser Zelle fuhren und auf künftige Generationen von Tochterzellen übertragen werden können. die bleibende qualitative Aufgrund ihrer Wechselwirkung mit der DNA haben Keimzellenmutagene wahrscheinlich karzinogene Wirkung. Gemäß der Richtlinie 67/548/EWG wird Vinylchloridmonomer als Karzinogen der Kategorie 1 eingestuft. 78/61 O/EWG Im Interesse der Kohärenz und der Klarheit sollten die wesentlichen Bestimmungen der und Richtlinie Verwaltungsvorschriften der Mitgliedstaaten über den Schutz der Gesundheit von Arbeitnehmern, die Vinylchloridmonomer ausgesetzt sind, in die vorliegende Richtlinie aufgenommen werden, ohne daß dabei das Niveau des Gesundheitsschutzes und der Sicherheit der Arbeitnehmer gesenkt wird. zur Angleichung der Rechts- des Rates Die Richtlinie 78/61 O/EWG des Rates kann nach Inkrafttreten der vorliegenden Richtlinie aufgehoben werden. Die Karzinogenität von Eichen- und Buchenholzstäuben ist im Rahmen epidemiologischer Studien an exponierten Arbeitnehmern nachgewiesen worden; zahlreiche Arbeitnehmer sind einem potentiellen Gesundheitsrisiko ausgesetzt. Gemäß Artikel 16 der Richtlinie 90/394/EWG sind, gestützt auf die verfugbaren Informationen, einschließlich wissenschaftlicher und technischer Daten, neue Grenzwerte für die Exposition gegenüber allen Karzinogenen, bei denen dies möglich ist, festzusetzen. für Vinylchloridmonomer Es sollten solche Grenzwerte für Holzstäube festgesetzt werden. Die gegenwärtigen sollten gesenkt werden, um den besten Grenzwerte Mindeststandards für technologische Verfahren zu entsprechen, die sowohl Faktoren der Durchführbarkeit berücksichtigen als auch darauf abzielen, am Arbeitsplatz die Gesundheit der Arbeitnehmer sicherzustellen. Durch die Befolgung der Mindestvorschriften über den Schutz von Gesundheit und Sicherheit der Arbeitnehmer gegen die besondere Gefährdung durch Karzinogene wird nicht nur angestrebt, den Schutz der Gesundheit und Sicherheit jedes einzelnen Arbeitnehmers zu gewährleisten, sondern auch ein Mindestmaß an Schutz für alle Arbeitnehmer in der Gemeinschaft zu schaffen. Es muß ein durchgängiges, für die ganze Gemeinschaft geltendes Niveau des Schutzes gegen die Gefährdung durch Karzinogene festgelegt werden, und zwar durch einen Rahmen die innerhalb allgemeiner Grundsätze, Mindestvorschriften einheitlich anwenden können. die Mitgliedstaaten dessen Diese Änderung stellt einen praktischen Aspekt der Verwirklichung der sozialen Dimension des Binnenmarktes dar. Gemäß dem Beschluß 74/325/EWG14 muß die Kommission den Beratenden Ausschuß für Sicherheit, Arbeitshygiene und Gesundheitsschutz am Arbeitsplatz im Hinblick auf die Erstellung von Vorschlägen auf diesem Gebiet konsultieren - HAT FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN: Artikel 1 Die Richtlinie 90/394/EWG, erstmals geändert durch Richtlinie 97/42/EG, wird wie folgt geändert: (1) Artikel 1 Absatz 4 erhält folgende Fassung: "Hinsichtlich Asbest, der unter eine gesonderte Richtlinie fallt, gelten die Bestimmungen der vorliegenden Richtlinie, sofern sie für Gesundheit und Sicherheit am Arbeitsplatz förderlicher sind. " (2) In Anhang I werden folgende Ziffern 5 bis 7 angefügt: 5 6 7. Arbeiten, bei denen die betreffenden Arbeitnehmer gegenüber Holzstaub von folgenden Arten exponiert sind: Buche und Eiche. Ein Stoff, der nach den in Anhang VI der Richtlinie 67/548/EWG genannten Kriterien die Bedingungen für die Einstufung als erbgutverändernder Stoff der Kategorie 1 oder 2 erfüllt. Eine Zubereitung, die einen oder mehrere der in Ziffer 6 genannten Stoffe enthält, sofern die Konzentration eines oder mehrerer der einzelnen Stoffe die Anforderungen für Konzentrationsgrenzen für die Einstufung einer Zubereitung als erbgutverändernder Stoff der Kategorie 1 oder 2 erfüllt, die dargelegt sind: 14 ABl. Nr. L 185 vom 9. 7. 1974, S. 15, zuletzt geändert infolge der Bcilritlsaktc 1994. - - 10 entweder in Anhang I der Richtlinie 67/548/EWG oder in Anhang I der Richtlinie 88/379/EWG, sofern der Stoff bzw. die Stoffe in Anhang I der Richtlinie 67/548/EWG nicht oder ohne Konzentrationsgrenzen aufgeführt sind. " (3) In Anhang III Teil A wird folgender Arbeitsstoff hinzugefügt: Bezrichnung des ArbeitsstofFs Vinylchlorid- monomer EINECS (1) CAS (2) Grenzwerte Hinweis Abweichungen 200-831 75-01-4 nig/m3 (3) ppm (4) 7,77 (5) 3,88 (6) 3(5) 1,5(6) Holzstaub (von Eichen und Buchen) 5,0(7) (1) EINECS: Europäisches Verzeichnis der auf dem Markt vorhandenen chemischen Stoffe (2) CAS: Chemical Abstract Service Number (3) mg/m3 = Milligramm pro Kubikmeter Luft bei 20 °C und 101,3 kPa (760 mm Quecksilbersäule) (4) ppm = Volumenteile pro Million in Luft (ml/m1) (5) Gemessen oder berechnet anhand eines Bezugszeitraums von acht Stunden (6) Vorrangig einzuhaltender Expositionsgrenzwert, gemessen oder berechnet als Mittelwert für ein Jahr (7) Holzstaub als gesamter Staub; die Angabe bezieht sich auf den Staubanteil, der einer möglicherweise Probenahmeapparatur mit einer Luftaufnahmegeschwindigkeit von 1,25 m/s±10% aufgenommen. eingeatmet werden Er wird mit kann. Artikel 2 Die Richtlinie 78/610/EWG zur Angleichung der Rechts- und Verwaltungsvorschriften der Mitgliedstaaten über den Schutz der Gesundheit von Arbeitnehmern, die Vinylchloridmonomer ausgesetzt sind, wird mit Wirkung vom. aufgehoben. Artikel 3 Die Kommission kann dem Rat gemäß Artikel 118 a EG-Vertrag, gestützt auf die neuesten wissenschaftlichen Erkenntnisse, binnen fünf Jahren ab dem Datum dieser Richtlinie für Vinylchloridmonomer und Holzstaub (von Eichen- und Buchenholz) vorlegen. überarbeiteter Grenzwerte einen Vorschlag zur Annahme 11 Artikel 4 (1) Die Mitgliedstaaten Verwaltungsvorschriften, um dieser Richtlinie bis zum Sie setzen die Kommission unverzüglich hiervon in Kenntnis. erforderlichen erlassen die Rechts- und nachzukommen. Wenn die Mitgliedstaaten diese Vorschriften erlassen, nehmen sie in den Vorschriften selbst oder durch einen Hinweis bei der amtlichen Veröffentlichung auf diese Richtlinie Bezug. Die Mitgliedstaaten regeln die Einzelheiten der Bezugnahme. (2) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission den Wortlaut der innerstaatlichen Rechtsvorschriften mit, die sie auf dem unter diese Richtlinie fallenden Gebiet erlassen. Artikel 5 Diese Richtlinie ist an die Mitgliedstaaten gerichtet. Geschehen zu. Im Namen des Rates Der Präsident 12 BEWERTUNG DER AUSWIRKUNGEN WIRTSCHAFTLICHE AUSWIRKUNGEN DES VORSCHLAGS unter besonderer Berücksichtigung kleiner und mittlerer Unternehmen (KMU) Titel des Vorschlags: Vorschlag für eine Richtlinie des Rates zur zweiten Änderung der Richtlinie 9Ö/394/EWG über den Schutz der Arbeitnehmer gegen Gefährdung durch Karzinogene bei der Arbeit Dolcnr. : 98002 Der Vorschlag 1. Warum sind gemeinschaftliche Rechtsvorschriften - in Anbetracht des Subsidiaritätsprinzips - in diesem Bereich notwendig und worauf zielen sie ab? Seit 1990 gibt es eine Richtlinie des Rates über Karzinogene (90/394/EWG). Bei der Erörterung der ersten Änderung der Richtlinie 90/394/EWG im Rat wurde die Kommission ersucht, einen Vorschlag fur weitere Änderungen dieser Richtlinie vorzulegen, um - die bestehenden Richtlinien über bestimmte Karzinogene (Vinylchloridmonomer und Asbest) in dieser Richtlinie zusammenzufassen und - einzelne Fragen wie Mutagene und Holzstaub zu behandeln. Mit dem vorliegenden Kommissionsvorschlag soll dieser Aufforderung des Rates ensprochen werden. Außerdem ist vorgesehen, die Fassungen der Richtlinie und ihrer Änderungen zu gegebener Zeit zu kodifizieren, um den Arbeitgebern (KMU) die Anforderungen in klarer und einfacher Weise darzustellen und damit Kostenaufwand vermeiden zu helfen. Wie in der Begründung dargelegt, wird die Asbest-Richtlinie derzeit nicht geändert. 13 Das Subsidiaritätsprinzip wird beachtet, wie in der Einleitung der Begründung ausgeführt: nur durch gemeinschaftliche Maßnahmen lassen sich Mindeststandards für den Schutz der Arbeitnehmer vor der Gefahrung durch Karzinogene am Arbeitsplatz in allen Mitgliedstaaten gewährleisten. Auswirkungen auf die Unternehmen 2. Wer wird von dem Vorschlag betroffen sein? Welche Wirtschaftszweige? Der Begriff "Mutagen" bezeichnet einen Stoff, der bei einer Zelle eine sogenannte "Mutation" auslösen kann. Bisher waren die meisten Mutagene chemische Stoffe. Es läßt sich nicht genau sagen, welche Industriezweige von dieser Änderung der Richtlinie 90/394/EWG betroffen sein werden; dazu gehören schwerpunktmäßig Hersteller und Verbraucher von Chemikalien. Dem Staub von Eichen- und Buchenholz sind Arbeitnehmer einer ganzen Reihe von Industriezweigen ausgesetzt. Holzverarbeitende Prozesse finden hauptsächlich in Sägewerken sowie in der Möbel- und Bauindustrie statt. Die bestehende Richtlinie über Vinylchloridmonomer betrifft etwa 15 größere Chemiewerke in der EU. Unternehmensgröße Angaben zu Mutagenen und Vinylchloridmonomer siehe oben. Nach Angaben der Industrie gibt es in der EU etwa 42 000 Unternehmen, in denen Holzstaub anfallt; hinzu kommt eine nicht bekannte Zahl von KMU, die weniger als 20 Mitarbeiter haben. Grob geschätzt sind etwa 2 Millionen Arbeitnehmer in diesem Bereich beschäftigt. Da dieser Vorschlag zur Richtlinienänderung sich nur auf zwei Arten von Holz bezieht (Eiche und Buche), kann ein Drittel der genannten Zahlen veranschlagt werden. Bestimmte geographische Gebiete Für Mutagene und Vinylchloridmonomer liegt keine besondere geographische Verteilung vor. Die skandinavischen Länder sind von den genannten Holzarten weniger betroffen. Was muß die Industrie tun, um den Anforderungen des Vorschlags nachzukommen? 14 Bei fast 100% der Stoffe, die sich in Tests als Mutagene erwiesen haben, wurde auch Karzinogenität festgestellt. Bisher wurden mit einer Ausnahme alle der gemäß Anhang I der Richtlinie 67/548/EWG als mutagen eingestufte Stoffe auch als Karzinogene der Kategorie 2 eingestuft. Aus diesem Grund werden Mutagene von den Verwendern bereits als Karzinogene behandelt, indem die allgemeine Bestimmung der Richtlinie 89/391 /EWG und die Bestimmung über Chemikalien der Richtlinie 80/1107/EWG äußerst strikt angewendet werden. Daher wird die Festschreibung dieser Verfahrensweise durch die Änderung des Geltungsbereichs der Richtlinie über Karzinogene keine zusätzlichen Kosten für die Industrie mit sich bringen, die diese Stoffe verwendet. Die Aufnahme von Mutagenen in die Richtlinie 90/394/EWG würde für die chemische Industrie in der Praxis eine Kosteneinsparung bedeuten, da Mutagenitätstests zu Evaluierungszwecken weitaus weniger kostenaufwendig sind als Karzinogenitätstests. Diese Ansicht findet breite Unterstützung bei den Arbeitgebervertretern im Beratenden Ausschuß für Sicherheit, Arbeitshygiene und Gesundheitsschutz am Arbeitsplatz. Gemäß den Richtlinien 67/548/EWG und 88/379/EWG wird Holzstaub nicht als karzinogen eingestuft. Anhang I der Richtlinie 90/394/EWG enthält jedoch ein Verzeichnis von Stoffen, Zubereitungen und Verfahren, die zwar nicht gemäß den genannten Richtlinien eingestuft werden, aber die Kriterien für Karzinogene erfüllen. Zu dieser Kategorie gehört Holzstaub. In der Praxis wenden die Mitgliedstaaten bereits die Vorsorgemaßnahmen der Richtlinie 90/394/EWG auf einige Holzstaubarten (insbesondere Eichen- und Buchenholzstaub) an, die von einigen einschlägigen Stellen wie dem Internationalen Krebsforschungszentrum sowie einigen Mitgliedstaaten schon als karzinogen für den Menschen betrachtet werden, da ihre Karzinogenität hinreichend nachgewiesen ist. Die Aufnahme von Tätigkeiten mit einer Exposition gegenüber Holzstaub (von Eichen und Buchen) in Anhang I der Richtlinie 90/394/EWG und die Festlegung eines Grenzwerts in Anhang III ist daher angemessen. für Nach Angaben der holzverarbeitenden Industrie werden die Kosten Unternehmen, die den Grenzwert von 5 mg/m3 einhalten, auf durchschnittlich 7000 ECU je Arbeitsplatz geschätzt (zwischen 3600 und 9000, je nach den erforderlichen Maßnahmen). Es gibt keine zuverlässigen Schätzungen der tatsächlichen Kosten, die der Industrie bei der Einhaltung anderer Bestimmungen der Richtlinie entstehen, beispielsweise fur die Abgrenzung des Gefahrenbereichs, die sichere Lagerung und Beförderung usw. Diese Kosten dürfen nicht unterschätzt werden, erscheinen bei pragmatischer Betrachtungsweise jedoch nicht als übermäßig hoch. Der Vergleich mit den bestehenden einzelstaatlichen Rechtsvorschriften zeigt, daß der Kommissionsvorschlag nur Mindestanforderungen enthält, die weniger streng sind als die Rechtsvorschriften in mehreren Mitgliedstaaten Zweck dieses Vorschlags ist die Festlegung von Mindestvorschriften, die von allen Mitgliedstaaten eingehalten werden müssen, wenn auch zu erwarten ist, daß bei künftigen Änderungen unter Berücksichtigung der Besonderheiten der Industrie nach und nach weitere kostenaufwendigere Senkungen der Grenzwerte erfolgen müssen, sobald weitere wissenschaftliche Erkenntnisse über die Karzinogenität anderer Holzstaubarten vorliegen. 15 Der Schutz der Arbeitnehmer vor Krebs muß als ein Ziel betrachtet werden, das es zu erreichen gilt. Bei der Einfuhrung entsprechender neuer Vorschriften darf aber nicht unterschätzt werden, daß die holzverarbeitende aus Handwerksbetrieben besteht. Die Bestimmungen müssen klare Definitionen der jetzt und später durchzuführenden Verfahren enthalten, um unnötigen bürokratischen und finanziellen Aufwand zu vermeiden. Die Grenzwerte für Vinylchloridmonomer sind lediglich deshalb gesenkt und einfacher ausgedrückt worden, um dem derzeitigen Stand der Technik und der Situation in den Mitgliedstaaten Rechnung zu tragen. Dies wird nur unwesentliche Auswirkungen für die Industrie haben. Die Aufhebung der Richtlinie wird die Anwendung der Bestimmungen erleichtern, die bisher in mehreren verschiedenen Richtlinien enthalten waren. Industrie 4. Was für wirtschaftliche Auswirkungen wird der Vorschlag wahrscheinlich haben? Beschäftigung Die verbesserten Arbeitsbedingungen werden zu einer Senkung der Zahl der Krebsfälle führen, wie der Ausschuß der wissenschaftlichen Sachverständigen betont (und in seiner Bewertung angegeben) hat. Diese Vorteile kommen nicht nur den einzelnen Arbeitnehmern als Mitgliedern der Gesellschaft, sondern auch den Unternehmen selbst zugute, bei denen sich die Kostenvorteile niederschlagen als geringere Fehlzeiten durch niedrigeren Krankenstand geringere Umschulungskosten und weniger Invaliditätsausfalle. Somit wird die Beschäftigungsfähigkeit der Arbeitnehmer und deren flexible Einsetzbarkeit verbessert. Investitionen Es werden zwei Arten zusätzlicher Kosten entstehen, und zwar erstens für die Messung des Expositionsgrenzwertes und zweitens für die Modernisierung älterer Anlagen zur Verhinderung von Schadstoffemissionen. Die erstgenannten Kosten werden offensichtlich vergleichsweise niedrig sein, da die Unternehmen nicht unbedingt eigene Meßinstrumente benötigen. Der zweite Aspekt wird dagegen zweifellos schwerer wiegen, insbesondere bei älteren Anlagen, obwohl sich die Maßnahmen auch hier auf die Anlagen begrenzen lassen, in denen die Arbeitnehmer tatsächlich beschäftigt sind. Was Vinylchlorid betrifft, wendet die Industrie die neuen Vorschriften bereits an und wird von deren Vereinfachung profitieren. 16 Da diese Maßnahmen dazu dienen, den Arbeitnehmer vor den Gefahren einer Krebserkrankung zu schützen, sind die Vorteile nicht zu unterschätzen. Wettbewerbsposition der Wirtschaft Die Industrie hat darum gebeten, die Mutagene in die Richtlinie aufzunehmen, um Wettbewerbsverzerrungen zwischen Herstellern zu vermeiden und (indirekt) die Kosten für die Karzinogenitätstests zu senken. oder ältere Hersteller müssen möglicherweise Bei Holzstaub ist der Fall komplizierter. Da es in vielen Ländern vergleichbare Regelungen gibt, ist die moderne holzverarbeitende Industrie durchaus in der Lage, diese Vorschriften einzuhalten. Kleinere Absaugvorrichtungen oder andere Schutzmaßnahmen einführen. Bei der Anhörung der Interessenvertreter wurde unter anderem darauf hingewiesen, daß es möglicherweise zu einem Wettbewerb zwischen anderen Harthölzern als Eiche oder Buche bzw. zwischen Hart- und Weichholz kommen könnte. Zweifellos gibt es vorläufig noch unterschiedliche Auffassungen; der Vorschlag soll diese jedoch auf der Basis der neuesten wissenschaftlichen Erkenntnisse binnen fünf Jahren in Einklang bringen. Die Nachteile für einzelne Unternehmen in der Übergangszeit müssen gegen die Vorteile für die Gesellschaft insgesamt abgewogen werden, da die Krankheitskosten gesenkt und die Produktivität verbessert werden. neue 5. Enthält der Vorschlag Maßnahmen, die der besonderen Situation der KMU Rechnung tragen (geringere oder abweichende Anforderungen)? Der Vorschlag enthält keine besonderen Anforderungen für KMU, damit die betreffenden Arbeitnehmer in Fragen der Sicherheit und Gesundheit am Arbeitsplatz nicht diskriminiert werden. Anhörung 6. Verzeichnis der Organisationen, die zum Vorschlag gehört wurden, und deren wichtigste Stellungnahmen Wie im Vorschlag ausgeführt, hat die Kommission den Wissenschaftlichen Ausschuß für Grenzwerte berufsbedingter Exposition zu den wissenschaftlichen Aspekten des Vorschlags gehört. Der Vorschlag entspricht der Stellungnahme dieses Ausschusses. Im Rahmen des Beratenden Ausschusses für Sicherheit, Arbeitshygiene und Gesundheitsschutz am Arbeitsplatz fanden offizielle bilaterale Konsultationen mit den darin vertretenen Regierungen, Arbeitnehmern und Arbeitgebern statt. Der Beratende Ausschuß hat den Ansatz der Kommission hinsichtlich der Mutagene, Vinylchloridmonomer und Asbest einstimmig befürwortet. 17 Die Mehrheit sprach sich ebenfalls für den Ansatz hinsichtlich Holzstaub aus. für Eichen- und Die Arbeitnehmervertreter stimmten den Grenzwerten Buchenholzstaub zu, hätten aber gern auch andere Holzstaubarten in die Richtlinie aufgenommen. Die Arbeitgeber haben die Karzinogenität von (Eichen- und Buchen-) Holzstaub nicht bestritten, äußerten jedoch die Besorgnis, daß einige Konsequenzen aus der Behandlung dieser Stäube als Karzinogene und ihrer Aufnahme in die Richtlinie 90/394/EWG bei strenger Durchsetzung problematisch wären. Die Kommission ist der Auffassung, daß der Arbeitgeber gemäß der "Rahmen"- Richtlinie 89/391/EWG in jedem Falle bereits für einen angemessenen Schutz der Arbeitnehmer verantwortlich ist. In diesem Sinne trägt die Aufnahme in die Richtlinie 90/394/EWG dazu bei, die Bestimmungen über die allgemeinen Auflagen deutlich zu machen (z. B. Risikobewertung, Ersetzen des gefahrlichen Stoffes durch einen weniger gefährlichen Stoff usw. ). Viele Mitgliedstaaten wenden bereits spezifische Vorschriften für Holzstaub an, die genauso streng oder noch strenger als der Kommissionsvorschlag sind. Die Arbeitgeber äußerten zudem die Besorgnis, daß die Ausbildungsbemühungen gefährdet werden könnten. Die Kommission ist der Ansicht, daß der Schutz junger Menschen vor karzinogenen Arbeitsstoffen, die beim Arbeitnehmer langfristige Gesundheitsschädigungen hervorrufen könnten, Vorrang haben sollte. Ferner äußerten die Arbeitgebervertreter die Besorgnis, daß Eichen- und Buchenholzerzeugnisse durch die Anwendung der Richtlinie 90/394/EWG auf Eichen- und Buchenholzstaub vom Markt verschwinden könnten. Die Kommission hat betont, daß Eiche und Buche selbst nicht die Auslöser von Nasenkrebs sind, sondern der entstehende Staub Daher werden die Arbeitnehmer durch die Vermeidung der Staubexposition geschützt. Die wissenschaftlichen Stellungnahmen legen zudem nahe, daß in Zukunft bei Vorliegen neuer Daten eine allgemeine Lösung fur alle Holzarten erforderlich sein wird. Der Kommission wurde außerdem mitgeteilt, daß ihr Vorschlag, einen Grenzwert als technische Orientierung festzulegen, die praktische Anwendung der genannten Bestimmungen durch die Arbeitgeber erleichtern wird, bis die wissenschaftliche Überprüfung nach Ablauf von fünf Jahren erfolgt. in den Im Ausschuß und einzelnen Sachverständigengruppen kamen Regierungsvertreter zusammen, um die praktischen und technischen Fragen zu erörtern, die insbesondere von den Arbeitgebern aufgeworfen worden waren. Sie nahmen den Kommissionsvorschlag an; einige Mitgliedstaaten hätten jedoch gern weitere Einschränkungen für andere Harthölzer - in einigen Fällen auch für Weichhölzer - gesehen. Die Sachverständigen der Mitgliedstaaten waren der Ansicht, daß die von den Arbeitgebern aufgeworfenen praktischen Fragen behandelt werden können, ohne daß die Grundsätze der Richtinie geändert werden müssen. 1* ISSN 0254-1467 KOM(98) 170 endg. DOKUMENTE DE 04 05 15 Katalognummer : CB-CO-98-169-DE-C ISBN 92-78-32119-2 Amt für amtliche Veröffentlichungen der Europäischen Gemeinschaften L-2985 Luxemburg


title: PREGUNTA ESCRITA n. 739/98 del Klaus LUKAS ABTA-järjestön ulkopuolisten jäsenten syrjintä (RESPUESTA COMPLEMENTARIA)

eurovoc_concepts:
Austria
United Kingdom
educational administration
professional association
restriction on competition
right of establishment
sport
teaching
travel
travel agency

formats: html print