title: Padomes Direktīva 98/18/EK (1998. gada 17. marts) par pasažieru kuģu drošības noteikumiem un standartiem

eurovoc_concepts:
International Maritime Organisation
carriage of passengers
maritime safety
maritime transport
safety standard
transport safety

text: 40 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 07/4. sēj. 31998L0018 15. 5. 1998. EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS L 144/1 PADOMES DIREKTĪVA 98/18/EK (1998. gada 17. marts) par pasažieru kuģu drošības noteikumiem un standartiem EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 84. panta 2. punktu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu (1), (5) ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzi- numu (2), lemjot saskaņā ar līguma (3) 189. c pantā izklāstīto procedūru, jūras mus (piekrastes transportam dalībvalstīs kuģniecībā), ko paredz Regula (EEK) Nr. 3577/92 (6), visā Kopienas teritorijā pabeigs piemērot dažos nākama- jos gados; tā kā, lai sasniegtu augstu drošības līmeni un novērstu tirdzniecības ierobežojumus, ir jānosaka saskaņoti drošī- bas standarti pasažieru kuģiem, kas nodarbojas ar vietē- jiem pārvadājumiem, attiecīgā līmenī; tā kā Starptautiskā standartus Jūrniecības kuģiem, kas veic starptautiskus reisus; tā kā šī direktīva ievieš procedūras, kas vajadzīgas, lai pieprasītu SJO darbību, lai nodrošinātu starptautisko reisu standartu atbilstību šīs direktīvas standartiem; organizācija izstrādā (SJO) tā kā ir jāparedz turpmāki pasākumi kopējā transporta politikā, lai palielinātu jūras transporta drošību; (6) (1) (2) (3) tā kā Kopiena ir nopietni norūpējusies par kuģniecības pēdējiem nelaimes gadījumiem, kuros bija iesaistīti pasažieru kuģi un masveidā gāja bojā cilvēki; tā kā per- sonām, kas visā Kopienas teritorijā izmanto pasažieru kuģus un ātrgaitas pasažieru kuģus, ir tiesības sagaidīt un paļauties uz attiecīgu drošības līmeni; tā kā šī direktīva neattiecas uz darba iekārtām un strādnieku personisko drošības aprīkojumu, jo Padomes jūnija Direktīvas 89/391/EEK noteiku- 1989. gada 12. mus par to, kā ieviest pasākumus strādnieku drošības un veselības uzlabošanai darba apstākļos (4), un attiecīgu atsevišķu direktīvu attiecīgus noteikumus piemēro, lieto- jot šādu aprīkojumu uz pasažieru kuģiem, kas veic vietē- jos reisus; (4) tā kā ar Regulu (EEK) Nr. 4055/86 (5) jau ir liberalizēta jūras pasažieru transporta pakalpojumu sniegšana dalīb- valstu starpā; tā kā brīvības principu sniegt pakalpoju- (1) OV C 238, 16. 8. 1996. , 1. lpp. (2) OV C 212, 22. 7. 1996. , 21. lpp. (3) Eiropas Parlamenta 1996. gada 5. septembra atzinums (OV C 277, 23. 9. 1996. , 19. lpp. ), Padomes 1997. gada 17. jūnija kopējā nostāja (OV C 293, 26. 9. 1997. , 1. lpp. ) un Eiropas Parlamenta 1997. gada 6. novembra lēmums (OV C 358, 24. 11. 1997. , 27. lpp. ). (4) OV L 183, 29. 6. 1989. , 1. lpp. (5) OV L 378, 31. 12. 1986. , 1. lpp. tā kā, kā Komisija savā paziņojumā “Kopēja politika par drošību uz jūras” ir ierosinājusi, Padome savā 1993. gada 8. jūnija Rezolūcijā par kopēju politiku par drošību uz jūras (7) un Eiropas Parlaments inter alia savā 1994. gada 27. oktobra Rezolūcijā par drošību uz jūras (8) pie- prasīja, iesniedz lai Komisija, cik ātri vien iespējams, formālus priekšlikumus attiecībā uz pasažieru kuģu, kas veic vietējos reisus, drošības noteikumiem; tā kā, jo īpaši paturot prātā jūras pasažieru transporta iekšējā tirgus apjomu, Kopienas līmeņa rīcība ir vienīgais iespējamais veids, lai noteiktu kopēju drošības līmeni kuģiem visā Kopienā; tā kā, paturot prātā proporcionalitātes principu, Pado- jo tā mes direktīva ir attiecīgs juridisks dokuments, paredz sistēmu drošības standartu vienotai un obligātai piemērošanai dalībvalstīs, atstājot katrai dalībvalstij tiesī- bas lemt par ieviešanas līdzekļiem, kas ir vispiemērotākie tās iekšējai sistēmai; tā kā drošības uzlabošanas interesēs un, lai izvairītos no traucējumiem, būtu jāpiemēro kopējas konkurences ātrgaitas drošības kuģiem un pasažieru prasības (7) (8) (9) (6) OV L 364, 12. 12. 1992. , 7. lpp. (7) OV C 271, 7. 10. 1993. , 1. lpp. (8) OV C 323, 21. 11. 1994. , 176. lpp. 07/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 41 pasažieru kuģiem, kas veic vietējos reisus Kopienā, neat- karīgi no karoga, ar kuru tie kuģo; tā kā tomēr ir jāizslēdz dažas kuģu klases, attiecībā uz kurām šīs direktīvas noteikumi ir tehniski nepiemēroti vai nav eko- nomiski dzīvotspējīgi; tā kā pasažieru kuģi būtu jāiedala dažādās klasēs atkarībā no to jūras rajonu lieluma un apstākļiem, kuros tie darbojas; tā kā ātrgaitas pasažieru kuģi būtu jāiedala klasēs saskaņā ar SJO izveidotā Kodeksa par ātrgaitas kuģiem noteikumiem; tā kā par galveno atsauces pamatu drošības standartiem būtu jāuzskata 1974. gada Konvencija par cilvēka dzīvības aizsardzību uz jūras ar grozījumiem, kas ietver starptautiski saskaņotus standartus pasažieru kuģiem un ātrgaitas pasažieru kuģiem, kuri veic starptautiskus rei- sus, kā arī attiecīgās SJO rezolūcijas un citus pasākumus, kuri papildina un interpretē šo konvenciju; tā kā gan jaunu, gan esošo pasažieru kuģu dažādas kla- ses prasa atšķirīgu pieeju, lai noteiktu drošības prasības, kas garantē vienādu drošības līmeni, paturot prātā šo dažādo grupu īpašās vajadzības un ierobežojumus; tā kā drošības prasībās jāparedz atšķirības, kas jāievēro starp jo jauniem kuģiem jauniem un esošiem kuģiem, esošiem kuģiem paredzēto noteikumu piemērošana nozīmētu tādas plašas kas padarītu tos ekonomiski dzīvotnespējīgus; strukturālas izmaiņas, salu ļoti tā kā finansiālas un tehniskas sekas, ko rada esošo kuģu šajā direktīvā paredzētajiem modernizēšana atbilstoši standartiem, attaisno dažus pārejas posmus; tā kā, ievē- rojot Grieķijas lielo skaitu un vajadzību pastāvīgi uzturēt starp tām biežus jūras sakarus, un nopietnās sekas, ko attiecībā uz šādām transporta operā- cijām un ar tām saistīto nodarbinātību radītu galveno modernizācijas prasību esošiem kuģiem, kas 2000. gada 1. oktobrī ir vecāki par 27 gadiem, tūlītēja piemērošana, ir jāparedz izņēmumi no šīm prasībām attiecībā uz tādiem kuģiem, kas veic reisus vienīgi starp Grieķijas ostām un kas izbeigs darbību visos reisos Kopienā ne vēlāk kā dienā, kad tie sasniegs 35 gadu vecumu; tā kā, paturot prātā ievērojamās atšķirības ātrgaitas pasažieru kuģu koncepcijā, uzbūvē un izmantošanā salī- dzinājumā ar parastajiem pasažieru kuģiem, būtu jāprasa ātrgaitas pasažieru kuģiem ievērot īpašus noteikumus; tā kā kuģniecības aprīkojums, kas atbilst Padomes 1996. gada 20. decembra Direktīvas 96/98/EK noteikumiem par kuģu aprīkojumu (1), ja tas uzstādīts uz pasažieru kuģa, nebūtu jāpakļauj papildu pārbaudēm, jo šāds aprī- kojums jau ir pakļauts minētās direktīvas standartiem un procedūrām; (10) (11) (12) (13) (14) (15) (16) (17) (18) (19) (20) tā kā, lai nodrošinātu pilnīgu šīs direktīvas piemērošanu, dalībvalstīm būtu jānosaka sodu sistēma par attiecīgās valsts to noteikumu pārkāpšanu, kas pieņemti, ievērojot šo direktīvu, un dalībvalstis var pārbaudīt atbilstību šīs direktīvas noteikumiem, kas pamatojas uz Padomes 1995. gada 19. jūnija Direktīvā 95/21/EK paredzētajiem noteikumiem par starptautisko standartu ieviešanu kuģu drošībai, piesārņojuma novēršanai un dzīves un darba apstākļiem uz kuģa (ostu valsts kontrole) attiecībā uz kuģošanu, izmantojot Kopienas ostas, un dalībvalstu kompetencē esošajos ūdeņos (2); tā kā, ievērojot komitejas procedūrā noteikto kontroli, ja dalībvalstis var noteikt papildu drošības prasības, vietējie apstākļi tās attaisno, atļaut izmantot vienādus standartus, paredzēt atbrīvojumus no šīs direktīvas noteikumiem saskaņā ar dažiem ekspluatācijas nosacīju- miem vai paredzēt drošības pasākumus īpaši bīstamos apstākļos; tā kā komitejai, kurā ir dalībvalstu pārstāvji, ir jāpalīdz Komisijai, lai efektīvi piemērotu šo direktīvu; tā kā komi- teja, kas izveidota, ievērojot Padomes 1993. gada 13. septembra Direktīvas 93/75/EK par obligātām prasībām kuģiem, kas dodas uz Kopienas ostu vai atstāj to un pārvadā bīstamas vai piesārņojumu veicinošas preces (3), 12. pantu, var uzņemties šo funkciju; tā kā šīs direktīvas dažus noteikumus, kā arī I pielikumu ar komitejas starpniecību var pielāgot, lai ņemtu vērā norises starptautiskā līmenī un jo īpaši starptautisku konvenciju labojumus; tā kā, lai kontrolētu šīs direktīvas efektīvu ieviešanu un stāšanos spēkā, jāveic apskates uz jauniem un esošiem pasažieru kuģiem; tā kā karoga valsts Administrācijai vai tās vārdā ir jāapliecina atbilstība šai direktīvai, IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU. 1. pants Mērķis Šīs direktīvas mērķis ir ieviest dzīvības un īpašuma drošības vienādu līmeni uz jauniem un esošiem pasažieru kuģiem un (1) OV L 46, 17. 2. 1997. , 25. lpp. (2) OV L 157, 7. 7. 1995. , 1. lpp. (3) OV L 247, 5. 10. 1993. , 19. lpp. 42 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 07/4. sēj. ātrgaitas pasažieru kuģiem, kad abu kategoriju kuģi veic vietē- jos reisus, un noteikt starptautiska līmeņa sarunu procedūru, lai saskaņotu noteikumus attiecībā uz pasažieru kuģiem, kas veic starptautiskus reisus. 2. pants Definīcijas i) sākas ar konkrētu kuģi saistīti būvniecības darbi; un ii) ir uzsākta šā kuģa montāža, kurā izmantotas vismaz 50 tonnas vai 1 % no visu korpusa konstrukciju aprēķinātās masas, atkarībā no tā, kura no tām ir mazāka; h) “esošais kuģis” ir kuģis, kas nav jauns kuģis; Šajā direktīvā un tās pielikumos, i) “pasažieris” ir ikviena persona, kas nav: a) b) c) d) e) f) “starptautiskas konvencijas” ir 1974. gada Starptautiskā Konvencija par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras (1974. gada SOLAS konvencija) un 1966. gada Starptautiskā Kon- vencija par kravas zīmi kopā ar protokoliem un to grozīju- miem, kas ir spēkā šīs direktīvas pieņemšanas dienā; “Kodekss par nebojātu kuģu noturību” ir “Kodekss par nebojātu kuģu noturību visiem kuģu tipiem, uz ko attiecas SJO dokumenti”, kas ietverts SJO Asamblejas 1993. gada 4. novembra Rezolūcijā A. 749 (18), ar grozījumiem šīs direktīvas pieņemšanas dienā; “Kodekss par ātrgaitas kuģiem” ir “Starptautiskais Kodekss par ātrgaitas kuģu drošību”, kas ietverts SJO Kuģošanas drošības komitejas 1994. gada 20. maija Rezolūcijā MSC 36 (63), ar grozījumiem šīs direktīvas pieņemšanas dienā; “GMDSS” ir Vispasaules Jūras avāriju un drošības sistēma, kas ietverta 1974. gada SOLAS konvencijas IV nodaļā, ar grozījumiem šīs direktīvas pieņemšanas dienā; “pasažieru kuģis” ir kuģis, kas pārvadā vairāk nekā 12 pasažierus; “ātrgaitas pasažieru kuģis” ir ātrgaitas kuģis, kā definēts 1974. gada SOLAS konvencijas X nodaļas 1. noteikumā ar grozījumiem šīs direktīvas pieņemšanas dienā, kas pārvadā vairāk nekā 12 pasažierus; pasažieru kuģus, kas veic vietējos reisus B, C vai D klases jūras rajonos, neuzskata par ātrgaitas pasažieru kuģiem, ja: — to ūdensizspaids, kas atbilst konstruktīvajai ūdenslīnijai, ir mazāks nekā 500 m3, un — to maksimālais ātrums, kā noteikts Kodeksa par ātrgai- tas kuģiem 1. 4. 30. punktā, ir mazāks nekā 20 mezgli; g) “jauns kuģis” ir kuģis, kuram ir ielikts ķīlis vai kurš ir līdzīgā būvniecības posmā 14. panta 1. punktā noteiktajā dienā vai pēc tās. Līdzīgs būvniecības posms ir posms, kurā: i) kapteinis un apkalpes locekļi vai citas personas, kas nodarbinātas vai jebkādā veidā aizņemtas uz kuģa tā darbībā; un ii) bērns, kas nav sasniedzis viena gada vecumu; “kuģa garums”, ja vien skaidri nav noteikts citādi, ir 96 % no kuģa pilna garuma pa ūdenslīniju ar iegrimi, kas ir 85 % no teorētiskā borta augstuma, kurš mērīts no ķīļa augšmalas, vai kuģa garums no kuģa priekšvadņa priekšējās malas līdz stūres vārpstas asij uz šīs ūdenslīnijas, ja šis lielāks. Kuģiem, kas projektēti ar galsveri, garums ūdenslīnijai, pēc kuras mēra garumu, jābūt paralēlai kon- struktīvajai ūdenslīnijai; ir “priekšgala augstums” ir 1966. gada Starptautiskās Konven- cijas par kravas zīmi 39. noteikumā definētais priekšgala augstums kā vertikāls attālums priekšējā perpendikulā starp ūdenslīniju, kas atbilst noteiktajiem vasaras brīvsāniem un projektētajai galsverei, un atklātā klāja virsmu pie kuģa sāna; “kuģis ar pilnu klāju” ir kuģis, kam ir nepārtraukts klājs, kurš pakļauts laika apstākļu un jūras iedarbībai, kura atklā- tajā daļā ir pastāvīgas visu atveru aizverošās ierīces un zem kura visas atveres kuģa bortos ir aprīkotas ar pastāvīgām ūdensnecaurlaidīgām aizverošām ierīcēm. j) k) l) Nepārtrauktais klājs var būt ūdensnecaurlaidīgs klājs vai līdzvērtīga konstrukcija, kas ietver ūdenscaurlaidīgu klāju, kuru pilnībā sedz necaurlaidīga jūras ietekmē konstrukcija, kuras saglabātu ūdensnecaurlaidību, un kura ir aprīkota ar necaurlaidīgām jūras ietekmē aizverošām ierīcēm; pietiekama, izturība lai ir m) “starptautisks reiss” ir jūras reiss no kādas dalībvalsts ostas uz ostu, kas atrodas ārpus šīs dalībvalsts, vai pretēji; n) “vietējais reiss” ir reiss jūras rajonos no kādas dalībvalsts ostas uz to pašu vai citu ostu šajā dalībvalstī; 07/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 43 o) “jūras rajons” ir rajons, kas noteikts, ievērojot 4. panta 2. punkta prasību. Tomēr, piemērojot noteikumus par radiosakariem, jūras rajonu definīcijas ir tādas, kādas fiksētas 1974. gada SOLAS konvencijas IV nodaļas 2. noteikumā; p) “ostas teritorija” ir teritorija, kas nav dalībvalstu noteiktais jūras rajons un kas plešas līdz pastāvīgo ostas darbu veikša- nas tālākajai vietai, veidojot ostas sistēmas neatņemamu daļu, vai līdz dabas ģeogrāfisko pazīmju, kas aizsargā upes grīvu, noteiktajām robežām, vai līdzīga aizsargāta teritorija; q) “patvēruma vieta” ir ikviena dabiski vai mākslīgi aizsargāta teritorija, ko kuģis var izmantot kā patvērumu apstākļos, kad tā drošība var būt apdraudēta; “karoga valsts Administrācija” iestādes, ar kuras karogu kuģim ir atļauts kuģot; ir tās valsts kompetentās Ikviena dalībvalsts kā uzņemšanas valsts nodrošina to, ka pasažieru kuģi un ātrgaitas pasažieru kuģi, kas kuģo ar tādas valsts karogu, kura nav dalībvalsts, pilnībā atbilst šīs direktīvas prasībām, pirms tie var sākt veikt vietējos reisus šajā dalīb- valstī. 2. Šī direktīva neattiecas uz: a) pasažieru kuģiem, kas ir: — karakuģi vai karaspēka transportkuģi, — kuģi, kuru kustību nenodrošina mehāniski līdzekļi, — kuģi, kuri nav būvēti no tērauda vai līdzīga materiāla un uz kuriem neattiecas standarti ātrgaitas kuģiem (Rezolūcija MSC 36 (63)) vai kuģiem ar dinamisko cēlējspēku (Rezolūcija A. 373 (X)), “uzņemšanas valsts” ir dalībvalsts, uz kuras ostu(ostām) vai no kuras ostas (ostām) kuģis, kas kuģo ar citas valsts karogu, veic vietējos reisus; — primitīvas konstrukcijas koka kuģi, “atzīta organizācija” ir organizācija, kas atzīta saskaņā ar 4. pantu Padomes 1994. gada 22. novembra Direktīvā 94/ 57/EK par kopīgiem noteikumiem un standartiem attiecībā uz organizācijām, kas pilnvarotas veikt kuģu pārbaudes un apsekojumus, un attiecīgajām darbībām, kuras veic valsts administrācijas jūras lietu jomā (1); — oriģināli pirms 1965. gada būvēti vēsturiski pasažieru kuģi un to atsevišķas kopijas, kuras būvētas galvenokārt no oriģināliem materiāliem, — jahtas izpriecu braucieniem, ja vien uz tām nestrādā vai nestrādās apkalpe un tās nepārvadā vairāk nekā 12 pasažierus komerciālos nolūkos, r) s) t) u) “jūdze” ir 1 852 metri; — kuģi, kuri darbojas vienīgi ostu teritorijās; v) “zīmīgais viļņu augstums” ir noteiktā laika posmā novērota viļņu lielākā augstuma vienas trešdaļas vidējais augstums. b) ātrgaitas pasažieru kuģiem, kas ir: 3. pants Darbības joma 1. Šī direktīva attiecas uz: a) jauniem pasažieru kuģiem; b) esošiem pasažieru kuģiem, kuru garums ir 24 metri vai lielāks; c) ātrgaitas pasažieru kuģiem, neatkarīgi no to karoga, kad tie veic vietējos reisus. (1) OV L 319, 12. 12. 1994. , 20. ir izdarīti ar Komisijas Direktīvu 97/58/EK (OV L 274, 7. 10. 1997. , 8. lpp. ). lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi — kara kuģi un karaspēka transportēšanas līdzekļi, — kuģi izpriecu braucieniem, ja vien uz tiem nestrādā vai nestrādās apkalpe un tie nepārvadā vairāk nekā 12 pasažierus komerciālos nolūkos, un — kuģi, kuri darbojas vienīgi ostu teritorijās. 4. pants Pasažieru kuģu klases Pasažieru kuģus saskaņā ar jūras rajonu, kurā tie darbojas, 1. iedala šādās klasēs: “A klase” ir pasažieru kuģis, kas veic citus vietējos reisus nekā B, C un D klases reisi. 44 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 07/4. sēj. “B klase” “C klase” “D klase” ir pasažieru kuģis, kas veic vietējos reisus, kuru laikā tas nevienā brīdī neatrodas tālāk kā 20 jūdzes no krasta līnijas, kur kuģa avārijā cietušas personas var nokļūt krastā un kur ir vidējs pai- suma-bēguma (plūdmaiņas) augstums. ir pasažieru kuģis, kas veic vietējos reisus jūras rajonos, kur varbūtība, ka viļņi var pārsniegt zīmīgo viļņu augstumu 2,5 m, ir mazāka nekā 10 % vienā gadā attiecībā uz kuģiem, kuri kuģo visu gadu, vai īpaši ierobežotā gada laikā attiecībā uz kuģiem, kuri kuģo vienīgi šādā laika posmā (piem. , kuģošana vasarā), un kas šo reisu laikā nevienā brīdī neatrodas tālāk kā 15 jūdzes no patvēruma vietas un ne tālāk kā 5 jūdzes no kra- sta līnijas, kur kuģa avārijā cietušas personas var nokļūt krastā un kur ir vidējs paisuma-bēguma augstums. ir pasažieru kuģis, kas veic vietējos reisus jūras rajonos, kur varbūtība, ka viļņi var pārsniegt zīmīgo viļņu augstumu 1,5 m, ir mazāka nekā 10 % vienā gadā attiecībā uz kuģiem, kuri kuģo visu gadu, vai īpaši ierobežotā gada laikā attiecībā uz kuģiem, kuri kuģo vienīgi šādā laika posmā (piem. , kuģošana vasarā), un kas šo reisu laikā nevienā brīdī neatrodas tālāk kā 6 jūdzes no patvēruma vietas, ne arī tālāk kā 3 jūdzes no kra- sta līnijas, kur kuģa avārijā cietušas personas var nokļūt krastā un kur ir vidējs paisuma-bēguma augstums. 2. Jūras rajonu sarakstu izveido un precizē, pamatojoties uz paziņojumiem, ko sniedz dalībvalstis, saskaņā ar 9. pantā noteikto procedūru. Dalībvalstis ne vēlāk kā sešus mēnešus pirms 14. panta 1. punktā minētās īstenošanas dienas dara zināmus to jurisdikcijā esošos jūras rajonus, norobežojot zonas visa gada kuģošanai un vajadzības gadījumā ierobežotai perio- diskai kuģošanai, izmantojot 1. punktā minētos kuģu klases kritērijus. Sarakstu publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. 3. Attiecībā uz ātrgaitas pasažieru kuģiem piemēro Kodeksa par ātrgaitas kuģiem 1. nodaļas 1. 4. 10. un 1. 4. 11. punktā noteiktās kategorijas. 5. pants Piemērošana Ikviena dalībvalsts, rīkojoties uzņemšanas valsts statusā, atzīst ātrgaitas kuģu drošības sertifikātu un darbības atļaujas doku- mentu, ko cita dalībvalsts izsniegusi ātrgaitas pasažieru kuģim, kas veic vietējos reisus, vai 11. pantā minēto pasažieru kuģu drošības sertifikātu, ko cita dalībvalsts izsniegusi pasažieru kuģiem, kas veic vietējos reisus. 3. Uzņemšanas valsts var pārbaudīt pasažieru kuģi vai ātrgaitas pasažieru kuģi, kas veic vietējos reisus, un revidēt tā dokumentāciju saskaņā ar Direktīvas 95/21/EK noteikumiem. Visu kuģu aprīkojumu, kas uzskaitīts Direktīvas 96/98/EK 4. A(1) pielikumā un atbilst tās noteikumiem, uzskata par atbilstīgu šīs direktīvas noteikumiem gan tad, ja I pielikumā ir prasība, ka aprīkojums jāapstiprina un jāpakļauj pārbaudēm karoga valsts administrācijai par apmierinājumu, gan tad, ja šādas prasības nav. 6. pants Drošības prasības Attiecībā uz jauniem un esošiem A, B, C un D klases 1. pasažieru kuģiem: a) korpusa, galveno un palīgmehānismu, elektrisko un automātisko iekārtu konstrukcija un uzturēšana atbilst kla- sifikācijas standartiem, kas minēti atzītas organizācijas noteikumos vai līdzvērtīgos noteikumos, ko administrācija izmanto saskaņā ar Direktīvas 94/57/EK 14. panta 2. punktu. b) piemēro 1974. gada SOLAS konvencijas IV nodaļas, ieskai- tot 1988. gada GMDSS grozījumus, V un VI nodaļas notei- kumus ar grozījumiem šīs direktīvas pieņemšanas dienā; c) piemēro 1974. gada SOLAS konvencijas V nodaļas 12. noteikuma prasības par kuģa navigācijas aprīkojumu ar grozījumiem šīs direktīvas pieņemšanas dienā. Kuģa navigā- cijas aprīkojumu, kas uzskaitīts Direktīvas 96/98/EK A(1) pielikumā un atbilst tās noteikumiem, uzskata par atbilstīgu SOLAS V nodaļas 12. noteikuma r) apakšpunkta prasībām par tipa apstiprinājumu. 1. Gan jauni, gan esošie pasažieru kuģi un ātrgaitas pasažieru kuģi, kas veic vietējos reisus, atbilst attiecīgiem drošī- bas noteikumiem, ko paredz šī direktīva. 2. Attiecībā uz jauniem pasažieru kuģiem 2. Dalībvalstis tādu iemeslu dēļ, ko rada šī direktīva, vietējo reisu veikšanas laikā neaptur tādu pasažieru kuģu vai ātrgaitas pasažieru kuģu darbību, kuri atbilst šīs direktīvas prasībām, ieskaitot visas papildu prasības, ko uzliek dalībvalsts saskaņā ar 7. panta 1. punkta noteikumiem. i) jauni A klases pasažieru kuģi pilnībā atbilst 1974. gada SOLAS konvencijas prasībām ar grozījumiem šīs direktīvas pieņemšanas dienā un attiecīgām īpašām a) galvenās prasības: 07/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 45 prasībām, kas minētas šajā direktīvā un tās I pielikumā. Attiecībā uz tiem noteikumiem, kuru interpretāciju SOLAS konvencija atstāj administrācijas ziņā, karoga valsts administrācija piemēro I pielikumā iekļautās interpretācijas; d) ja dalībvalsts uzskata, ka noteikumi, ko paredz uzņemšanas valsts administrācija, ir nepamatoti, tā nekavējoties dara to zināmu Komisijai. Komisija uzsāk lie- tas izskatīšanas procesu, lai pieņemtu lēmumu saskaņā ar 9. pantā noteikto procedūru; ievērojot c) daļu, ii) jauni B, C un D klases pasažieru kuģi atbilst attiecīgām īpašām prasībām, kas minētas šajā direktīvā un tās I pielikumā; b) prasības kravas zīmei: i) visi jauni pasažieru kuģi, kuru garums ir 24 metri vai lielāks, atbilst 1966. gada Starptautiskajai Konvencijai par kravas zīmi; ii) kritērijus, kuru drošības līmenis ir līdzvērtīgs 1966. gada Starptautiskās Konvencijas par kravas zīmi kritēri- jiem, piemēro attiecībā uz jaunu pasažieru kuģu, kuru garums ir mazāks nekā 24 metri, garumu un klasi; iii) neatkarīgi no i) un ii) daļām jaunus D klases pasažieru kuģus atbrīvo no obligātās kuģa priekšgala augstuma prasības, kas noteikta 1966. gada Starptautiskajā Kon- vencijā par kravas zīmi; e) būtiski remontdarbi, pārveidojumi un modifikācijas, un ar tiem saistītā aprīkojuma uzstādīšana ir saskaņā ar 2. punkta a) apakšpunktā paredzētajām prasībām jauniem kuģiem. lai sas- Esošo kuģu pārveidojumus, kas domāti vienīgi, niegtu augstāku ilgizturības standartu, neuzskata par būtiskiem pārveidojumiem; f) noteikumus, kas minēti a) daļā, ja vien 1974. gada SOLAS konvencijā nav minēti agrāki datumi, un b) un c) daļas noteikumus, ja vien I pielikumā nav minēti agrāki datumi, nepiemēro attiecībā uz kuģi, kura ķīlis ir ielikts vai kas bijis līdzīgā būvniecības posmā: i) pirms 1940. gada 1. janvāra: līdz 2006. gada 1. jūlijam; ii) 1940. gada 1. janvārī vai pēc tam, bet pirms 1962. gada 31. decembra: līdz 2007. gada 1. jūlijam; iii) 1963. gada 1. janvārī vai pēc tam, bet pirms 1974. gada 31. decembra: līdz 2008. gada 1. jūlijam; iv) jauniem A, B, C un D klases pasažieru kuģiem ir pilns klājs. iv) 1975. gada 1. janvārī vai pēc tam, bet pirms 1984. gada 31. decembra: līdz 2009. gada 1. jūlijam; 3. Attiecībā uz esošiem pasažieru kuģiem: v) 1985. gada 1. janvārī vai pēc tam, bet pirms 14. panta 1. punktā minētās dienas: līdz 2010. gada 1. jūlijam; a) esošie A klases pasažieru kuģi atbilst 1974. gada SOLAS konvencijā minētajiem esošo pasažieru kuģu noteikumiem ar grozījumiem šīs direktīvas pieņemšanas dienā un šīs direktīvas un I pielikuma attiecīgām īpašām prasībām. Attiecībā uz tiem noteikumiem, kuru interpretāciju SOLAS konvencija atstāj administrācijas ziņā, karoga valsts admi- nistrācija piemēro I pielikumā iekļautās interpretācijas; g) izņēmuma kārtā, esošos A un B klases pasažieru kuģus, kas darbojās pirms 1996. gada 1. janvāra un veica vienīgi vietē- jos reisus starp Grieķijas ostām, var atbrīvot no atbilstības 1974. gada SOLAS konvencijas II-1/B/8. 1. un II-1/B/8. 2. noteikuma vai šīs direktīvas I pielikuma tādu pašu notei- kumu prasībām un šīs direktīvas I pielikuma II-2/B/16. noteikuma prasībām, ja tie atbilst visiem šādiem nosacīju- miem: b) esošie B klases pasažieru kuģi atbilst šīs direktīvas un tās I pielikuma attiecīgām īpašām prasībām; i) to vecums 2000. gada 1. oktobrī, skaitot no dienas, kad ir līdzīgā būvniecības posmā, kā minēts 2. panta g) apakšpunktā, būs vairāk nekā 27 gadi, to ķīlis vai kad tie bijuši ielikts c) esošie C un D klases pasažieru kuģi atbilst šīs direktīvas un tās I pielikuma III nodaļas attiecīgām īpašām prasībām un attiecībā uz jautājumiem, uz ko šādas prasības neattiecas, karoga valsts administrācijas noteikumiem. Šādi noteikumi paredz drošības līmeni, kas ir līdzvērtīgs I pielikuma II-1 un II-2 nodaļās minētajam drošības līmenim, ņemot vērā vietējās darbības īpašos apstākļus, kas attiecas uz jūras rajo- niem, kuros var darboties šādu klašu kuģi. Pirms esošie C un D klases pasažieru kuģi var uzsākt veikt regulārus vietējos reisus uzņemšanas valstī, karoga valsts administrācija panāk vienošanos ar uzņemšanas valsti par šādiem noteikumiem; ii) tie turpinās veikt vienīgi vietējos reisus starp Grieķijas ostām, un iii) tie pārstās veikt vietējos reisus ne vēlāk kā dienā, kad tie sasniegs 35 gadu vecumu. Turklāt A un B klases pasažieru kuģiem, kas kuģo ar Grieķijas karogu un kas pārcelti uz vietējiem reisiem starp Grieķijas ostām pirms dienas, kad stājas spēkā šī direktīva, arī var piešķirt atbrīvojumu ar nosacījumu, ka laikā, kad tos pārceļ, tie pilnībā atbilst starptautiski piemērojamiem standartiem un i), ii) un iii) daļā minētajiem nosacījumiem. 46 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 07/4. sēj. Lai varētu piemērot šo izņēmuma statusu, Grieķija ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc šīs direktīvas pieņemšanas dienas nosūta Komisijai pilnu sarakstu ar visiem esošiem A un B klases pasažieru kuģiem, kas atbilst iepriekšminētajiem nosacījumiem, sniedzot detalizētu informāciju par katra kuģa nosaukumu, reģistrācijas ostu, pasažieru pieļaujamo pazīšanas skaitu, SJO numuru (ja tāds ir), klasi un ķīļa ielikšanas dienu vai dienu, kad kuģis bija līdzīgā būvniecības posmā. Šo sarakstu publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. signālu, Izņēmuma statusu, kas piešķirts šādiem kuģiem, skaidri norāda to pasažieru kuģa drošības sertifikātā. 4. Attiecībā uz ātrgaitas pasažieru kuģiem: a) ātrgaitas pasažieru kuģi, kas būvēti vai kuros veikti būtiski remontdarbi, pārveidojumi vai modifikācijas 1996. gada 1. janvārī vai pēc tam, atbilst 1974. gada SOLAS konvencijas X nodaļas 3. noteikuma prasībām, ja vien: — to ķīlis nav ielikts vai tie nav bijuši līdzīgā būvniecības posmā ne vēlāk kā dienā, kad stājās spēkā šī direktīva, un — to piegādi un nodošanu ekspluatācijā nav paredzēts uzsākt ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc tam, kad stājas spēkā šī direktīva, un — tie pilnībā atbilst Kodeksa par drošību uz kuģiem ar dinamisko cēlējspēku (DSC kodeksa) prasībām, kas iet- vertas SJO Asamblejas 1977. gada 14. novembra Rezolūcijā A. 373(X), kura grozīta ar Kuģošanas drošī- bas komitejas 1994. gada 19. maija Rezolūciju MSC 37 (63); 7. pants Papildu drošības prasības, ekvivalenti, atvieglojumi un drošības pasākumi 1. Papildu drošības prasības: Ja dalībvalsts vai dalībvalstu grupa uzskata, ka dažos gadījumos īpašu vietēju apstākļu dēļ būtu jāuzlabo piemērojamās drošības prasības, un ja pierāda vajadzību pēc šādiem uzlabojumiem, dalībvalstis saskaņā ar 4. punktā paredzēto procedūru var paredzēt pasākumus, lai uzlabotu drošības prasības. 2. Ekvivalenti: ievērojot 4. punktā paredzēto procedūru, Dalībvalsts var, paredzēt pasākumus, kas pieļauj ekvivalentus I pielikumā iet- vertajiem noteikumiem, ar nosacījumu, ka šādi ekvivalenti ir vismaz tikpat efektīvi kā šādi noteikumi. 3. Atvieglojumi: Ar nosacījumu, ka drošības līmeni nepazemina, un, ievērojot 4. punktā paredzēto procedūru, dalībvalsts var paredzēt pasākumus, lai atbrīvotu kuģus no šīs direktīvas dažām īpašām prasībām, kas izvirzītas vietējiem reisiem, kurus paredzēts veikt ieskaitot tās arhipelāgu jūras rajonus, kas ir šajā dalībvalstī, pasargāti no atklātās jūras iedarbības, dažos darba apstākļos, piemēram, ja ir mazāks zīmīgais viļņu augstums, reisus veic gada noteiktā laikā, reisus veic tikai diennakts gaišajā laikā vai piemērotos klimatiskos vai laika apstākļos, ir ierobežots ceļo- juma ilgums vai glābšanas dienesti atrodas tuvumā. b) ātrgaitas pasažieru kuģi, kas būvēti pirms 1996. gada 1. janvāra un atbilst Kodeksa par ātrgaitas kuģiem prasībām, turpina darbību, kas apstiprināta saskaņā ar šo kodeksu. Dalībvalsts, kas izmanto 1. , 2. vai 3. punkta noteikumus, 4. rīkojas šādi: Ātrgaitas pasažieru kuģi, kas būvēti pirms 1996. gada 1. janvāra un neatbilst Kodeksa par kuģiem prasībām, nevar veikt vietējos reisus, ja vien tie jau neno- darbojās ar vietējo reisu veikšanu dalībvalstī dienā, kad stājās spēkā šī direktīva, jo tādā gadījumā tiem var atļaut turpināt vietējo darbību šajā dalībvalstī. Šādi kuģi atbilst DSC kodeksa prasībām ar grozījumiem; ātrgaitas a) dalībvalsts paziņo Komisijai par pasākumiem, ko tā plāno lai veikt, ieskaitot konkrētus datus tiktāl, cik vajadzīgs, apliecinātu, ka drošības līmeni uztur atbilstošā kvalitātē; b) ja sešu mēnešu laikā no paziņojuma sniegšanas dienas saskaņā ar 9. pantā paredzēto procedūru nolemj, ka iero- sinātie pasākumi nav pamatoti, minētajai dalībvalstij prasa grozīt vai neparedzēt ierosinātos pasākumus; c) ātrgaitas pasažieru kuģu un to aprīkojuma konstrukcija un uzturēšana atbilst atzītas organizācijas noteikumiem par ātrgaitas kuģu klasifikāciju vai līdzvērtīgiem noteikumiem, ko administrācija izmanto saskaņā ar Direktīvas 94/57/EK 14. panta 2. punktu. c) paredzētos pasākumus precizē konkrētas valsts attiecīgos tiesību aktos un dara zināmus Komisijai, kas par to konkrē- tiem datiem informē citas dalībvalstis; 07/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 47 d) šādus pasākumus piemēro visiem tās pašas klases pasažieru kuģiem, ja tie darbojas tādos pašos noteiktos apstākļos, nediskriminējot atkarībā no to karoga, valsts piederības vai operatora uzņēmējdarbības vietas; 9. pants Komiteja e) pasākumus, kas minēti 3. punktā, piemēro tikai tik ilgi, kamēr kuģis darbojas noteiktajos apstākļos. Komisijai palīdz komiteja, kas izveidota saskaņā ar Direktīvas 93/75/EK 12. panta 1. punktu. Komiteja darbojas saskaņā ar minētā panta 2. un 3. punktā paredzēto procedūru. 5. Drošības pasākumi: Ja dalībvalsts uzskata, ka pasažieru kuģis, kas veic vietējos rei- sus šajā valstī, neatkarīgi no fakta, ka tas atbilst šīs direktīvas prasībām, var nopietni apdraudēt dzīvības, īpašuma vai vides drošību, šāda kuģa darbību var apturēt vai paredzēt papildu drošības pasākumus līdz laikam, kad draudi ir novērsti. 10. pants Apsekojumi Visus jaunus pasažieru kuģus karoga valsts Administrācija 1. pakļauj šādiem apsekojumiem: Iepriekšminētajos apstākļos piemēro šādu procedūru: a) apsekojums, pirms kuģis uzsāk darbību; a) dalībvalsts bez kavēšanās informē Komisiju un citas dalīb- valstis par tās lēmumu, sniedzot pamatotus tā iemeslus; b) periodisks apsekojums reizi 12 mēnešos; b) Komisija apsver, vai darbības apturēšana vai papildu ir pamatoti nopietnu draudu drošībai un videi pasākumi dēļ; c) saskaņā ar 9. pantā paredzēto procedūru pieņem lēmumu, vai dalībvalsts lēmums apturēt šāda kuģa darbību vai paredzēt papildu drošības pasākumus ir pamatots nopietnu iemeslu, kad apdraudēta dzīvības vai īpašuma drošība vai ja darbības apturēšana vai pasākumi nav vide, dēļ, un, pamatoti, attiecīgajai dalībvalstij prasa atsaukt šo darbības apturēšanu vai minētos pasākumus. c) papildu apsekojumi noteiktos apstākļos. Visus esošos pasažieru kuģus karoga valsts Administrācija 2. pakļauj šādiem apsekojumiem: a) sākotnējais apsekojums, pirms kuģis uzsāk veikt vietējos reisus uzņemšanas valstī, vai 12 mēnešu laikā pēc šīs direktīvas īstenošanas dienas, kā noteikts 14. panta 1. punktā, attiecībā uz esošiem kuģiem, kas veic vietējos rei- sus dalībvalstī, ar kuras karogu tiem ir atļauts kuģot; 8. pants Pielāgojumi Saskaņā ar 9. pantā paredzēto procedūru, a) lai ņemtu vērā norises starptautiskā līmenī, jo īpaši Starp- tautiskajā Jūrniecības organizācijā, var pielāgot i) definīcijas, kas minētas 2. panta a), b), c), d) un t) apakšpunktā, un ii) noteikumus attiecībā uz 10. pantā minēto apsekojumu procedūrām un nostādnēm; b) var grozīt I pielikumu, lai šajā direktīvā piemērotu starp- tautisku konvenciju turpmākus grozījumus. b) periodisks apsekojums reizi 12 mēnešos; c) papildu apsekojumi noteiktos apstākļos. 3. Visus ātrgaitas pasažieru kuģus, kam saskaņā ar 6. panta 4. punkta noteikumiem jāatbilst HSC kodeksam, karoga valsts administrācija pakļauj apsekojumiem, ko paredz Kodekss par ātrgaitas kuģiem. Ātrgaitas pasažieru kuģus, kam saskaņā ar 6. panta 4. punkta noteikumiem jāatbilst DSC kodeksam ar grozījumiem, karoga valsts administrācija pakļauj apsekojumiem, ko paredz DSC kodekss. 4. Jāievēro attiecīgas apsekojumu veikšanas procedūras un pamatnostādnes pasažieru kuģu drošības sertifikāta sakarā, kas minētas SJO Asamblejas 1993. gada 4. novembra Rezolūcijā A. 746 (18) par apsekojumu pamatnostādnēm, ko paredz apse- košanas un sertifikācijas saskaņotā sistēma, kādas tās ir šīs direktīvas pieņemšanas dienā, vai procedūras, kas izstrādātas tā paša mērķa sasniegšanai. 48 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 07/4. sēj. Apsekojumi, kas minēti 1. , 2. un 3. punktā, veic karoga 5. valsts administrācijas, atzītas organizācijas vai dalībvalsts, kuru karoga valsts pilnvarojusi veikt ekskluzīvie inspektori (apsekojumu veicēji), lai pārliecinātos, ka šīs direktī- vas visas piemērojamās prasības ir izpildītas. apsekojumus, 12. pants SOLAS konvencijas noteikumi 11. pants Sertifikāti 1. Visiem jauniem un esošiem pasažieru kuģiem saskaņā ar šo direktīvu ir pasažieru kuģu drošības sertifikāts. Sertifikāta forma ir tāda, kā paredzēts II pielikumā. Šo sertifikātu izdod karoga valsts administrācija pēc tam, kad ir veikta sākotnējais apsekojums, kā paredzēts 10. panta 1. punkta a) apakšpunktā un 2. punkta a) apakšpunktā. Attiecībā uz pasažieru kuģiem, kas veic starptautiskus reisus: 1. stājoties spēkā šai direktīvai, Kopiena iesniedz lūgumu SJO a) veicināt pašreizējo SJO darbu 1974. gada SOLAS kon- vencijas II-1, II-2 un III nodaļas, kas ietver administrāci- jas ziņā atstātos jautājumus, noteikumu pārstrādāšanā, šo noteikumu saskaņotas interpretācijas izveidošanā un atbilstīgu to grozījumu pieņemšanā; b) paredzēt pasākumus, lai obligāti piemērotu Kuģošanas drošības komitejas MSC Cirkulāra Nr. 606 par uzņemšanas valsts saskaņu ar SOLAS konvencijas atvie- glojumiem noteikumu pamatprincipus. 2. Pasažieru kuģa drošības sertifikātu izdod uz laiku, kas nepārsniedz 12 mēnešus. Karoga valsts administrācija var paga- rināt sertifikāta derīguma termiņu uz papildu termiņu līdz vie- nam mēnesim no dienas, kad beidzas sertifikātā norādītais derī- guma termiņš. Ja ir piešķirts pagarinājums, sertifikāta jaunais derīguma termiņš sākas no dienas, kas sertifikātā norādīta kā derīguma termiņa beigu diena pirms pagarinājuma piešķirša- nas. 2. lūgumu, kas minēts 1. punktā, iesniedz Kopienas un Komi- sijas prezidentvalsts, pamatojoties uz šīs direktīvas I pieli- kumā paredzētajiem saskaņotajiem noteikumiem. Visas dalībvalstis rīkojas savu iespēju robežās, lai nodrošinātu to, ka SJO var ātri sākt izstrādāt minētos noteikumus un pasākumus. Atjaunotu pasažieru kuģa drošības sertifikātu izdod pēc tam, kad veikts periodisks apsekojums, kā paredzēts 10. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 2. punkta b) apakšpunktā. 3. Ātrgaitas pasažieru kuģim, kas atbilst Kodeksa par ātrgai- tas kuģiem prasībām, karoga valsts administrācija saskaņā ar Kodeksā par ātrgaitas kuģiem paredzētajiem noteikumiem izdod ātrgaitas kuģa drošības sertifikātu un ātrgaitas kuģa darbības atļaujas dokumentu. Ātrgaitas pasažieru kuģim, kas atbilst DSC kodeksa prasībām ar grozījumiem, karoga valsts administrācija saskaņā ar DSC kodeksa noteikumiem izdod DSC konstrukcijas un aprīkojuma sertifikātu un DSC darbības atļaujas dokumentu. Pirms karoga valsts administrācija izdod darbības atļaujas dokumentu ātrgaitas pasažieru kuģim, kas veic vietējos reisus uzņemšanas valstī, tā vienojas ar uzņemšanas valsti par darbī- bas nosacījumiem, kas saistīti ar kuģa darbību šajā valstī. Šādus nosacījumus karoga valsts administrācija norāda darbības atļau- jas dokumentā. 13. pants Sankcijas Dalībvalstis nosaka sankciju sistēmu, ko piemēro attiecīgās valsts noteikumu, kas pieņemti, šo direktīvu, pārkāpšanas gadījumā, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka šīs sankcijas piemēro. Paredzētās sankcijas ir efektīvas, samērīgas un atturošas. ievērojot 14. pants Īstenošana Dalībvalstīs līdz 1998. gada 1. jūlijam stājas spēkā nor- izpildītu šo 1. matīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, direktīvu. lai Atvieglojumus, kas kuģiem piešķirti saskaņā ar 7. panta 4. 3. punkta noteikumiem, atzīmē kuģa sertifikātā. 2. Paredzot šos pasākumus, dalībvalstis tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai pievieno šādu atsauci to oficiālai publikāci- jai. Šādas atsauces norādīšanas veidus nosaka dalībvalstis. 07/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 49 Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai savu tiesību aktu 3. noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. Komisija par tiem informē pārējās dalībvalstis. 16. pants Adresāti 15. pants Stāšanās spēkā Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. Briselē, 1998. gada 17. martā Šī direktīva stājas spēkā 20. dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Padomes vārdā — priekšsēdētājs G. STRANG 50 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 07/4. sēj. I PIELIKUMS DROŠĪBAS PRASĪBAS JAUNIEM UN ESOŠIEM PASAŽIERU KUĢIEM, KAS VEIC VIETĒJOS REISUS sk. Komisijas Direktīvu 2002/25/EK, OV L 98, 15. 04. 2002. , 1. lpp. 07/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 51 PIELIKUMS II PASAŽIERU KUĢA DROŠĪBAS SERTIFIKĀTA FORMA 07/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 53 PASAŽIERU KUĢA DROŠĪBAS SERTIFIKĀTS (Oficiāls zīmogs) (Valsts) Izdots saskaņā ar noteikumiem. (karoga valsts ieviestā attiecīgā pasākuma(u) nosaukums) un apliecina turpmāk minētā kuģa atbilstību Padomes Direktīvai 98/18/EK par pasažieru kuģu drošības noteiku- miem un standartiem. Sertifikāts izdots. valdības vārdā (karoga valsts pilns oficiāls nosaukums) Izdevēja iestāde. (saskaņā ar Padomes Direktīvas 94/57/EK noteikumiem atzītas kompetentas organizācijas pilns oficiāls nosaukums) Kuģa nosaukums Pazīšanas signāls Pieraksta osta Pasažieru skaits SJO numurs (1):. Garums:. Ķīļa ielikšanas datums vai datums, kad kuģis bija līdzīgā būvniecības stadijā:. Sākotnējā apsekojuma diena:. Kuģa klase saskaņā ar jūras rajonu, kurā kuģim atļauts kuģot: A/B/C/D (2) ievērojot šādus ierobežojumus vai papildu prasības (3):. (1) SJO kuģa identifikācijas numurs, ja tāds ir, kas piešķirts saskaņā ar Rezolūciju A. 600 (15). (2) Nosvītrot nevajadzīgo. (3) Jebkādi ierobežojumi, kas piemērojami kuģošanas maršruta, rajona, ierobežota darbības laika vai kādu papildu prasību dēļ, kuras izvirzītas saistībā ar īpašiem vietējiem apstākļiem. 54 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 07/4. sēj. Sākotnējais apsekojums (sertifikāta otra puse) Ar šo apliecinām, ka 1. ir veikts kuģa apsekojums saskaņā ar Padomes Direktīvas 98/18/EK 10. pantu, 2. apsekojuma laikā ir konstatēts, ka kuģis pilnībā atbilst Padomes Direktīvas 98/18/EK prasībām, un 3. saskaņā ar pilnvarām, ko piešķir Padomes Direktīvas 98/18/EK 7. panta 3. punkts, kuģis ir atbrīvots no šādām direktīvas prasībām:. Nosacījumi, ja tādi ir, saskaņā ar kuriem piešķir atvieglojumus:. 4. ir noteiktas šādas dalīšanas ūdenslīnijas: Noteiktās dalīšanas ūdenslīnijas, kas atzīmē- tas uz kuģa sāniem kuģa vidusdaļā (II-1/B/ 11. noteikums) Brīvsānu augstums (mm) Piezīmes attiecībā uz alternatīviem dienesta apstākļiem: C. 1 (1) C. 2 C. 3 Šis sertifikāts saskaņā ar Padomes Direktīvas 98/18/EK 10. pantu ir derīgs līdz. (nākamā atkārtotā apsekojuma datums). Izdots. 19. gada. (Sertifikāta izdošanas vieta) (Izdošanas datums). (Amatpersonas, kas izdevusi sertifikātu, paraksts) un/vai (Izdevējas iestādes zīmogs) Ja sertifikātā ir paraksts, pievieno šādu rindkopu: Apakšā parakstījusies persona apliecina, ka karoga valsts to ir pilnvarojusi izdot šo Pasažieru kuģa drošības sertifikātu. (Paraksts) (1) Arābu ciparus, kas seko burtam “C” dalīšanas ūdenslīnijas apzīmējumos, var aizvietot ar romiešu cipariem vai burtiem, ja karoga valsts administrācija uzskata to par vajadzīgu, lai norādītu atšķirību no dalīšanas ūdenslīniju starptautiskajiem apzīmējumiem. 07/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 55 Periodiski apsekojumi (sertifikāta nākamā lappuse) Ar šo apliecinām, ka ir veikts periodisks apsekojums, ko paredz Padomes Direktīvas 98/18/EK 10. pants, un ka tā laikā ir konstatēta kuģa atbilstība Padomes Direktīvas 98/18/EK visām attiecīgajām prasībām. Vieta. Datums. (Izdevējas iestādes paraksts un/vai zīmogs) Vieta. Datums. (Izdevējas iestādes paraksts un/vai zīmogs) Vieta. Datums. (Izdevējas iestādes paraksts un/vai zīmogs) Vieta. Datums. (Izdevējas iestādes paraksts un/vai zīmogs) Vieta. Datums. (Izdevējas iestādes paraksts un/vai zīmogs)


title: GEMEINSAMER STANDPUNKT (EG) Nr. 24/98 vom Rat festgelegt am 17. März 1998 im Hinblick auf den Erlaß der Verordnung (EG) Nr. .../98 des Rates vom ... über die Gewährung von Gemeinschaftsfinanzhilfen für innovatorische Aktionen zur Förderung des Kombinierten Verkehrs

eurovoc_concepts:
EU financing
aid system
combined transport
common transport policy
project evaluation

formats: html pdf print

text: 27. 5. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 161/1 I (Mitteilungen) RAT GEMEINSAMER STANDPUNKT (EG) Nr. 24/98 vom Rat festgelegt am 17. März 1998 im Hinblick auf den Erlaß der Verordnung (EG) Nr. /98 des Rates vom. über die Gewährung von Gemeinschaftsfinanzhilfen für innovatorische Aktionen zur Förderung des Kombinierten Verkehrs (98/C 161/01) DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION — gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 75 Absatz 1, deren Rahmen Finanzhilfen für Pilotaktionen zur Förderung des kombinierten Verkehrs bereitgestellt werden. Diese Regelung ist am 31. Dezember 1996 ausgelaufen. auf Vorschlag der Kommission (1), nach Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialaus- schusses (2), nach Stellungnahme des Ausschusses der Regionen (3), gemäß dem Verfahren des Artikels 189c des Vertrags (4), in Erwägung nachstehender Gründe: (1) Die gegenwärtige Lage und die voraussehbare Ent- wicklung des Verkehrs in der Gemeinschaft machen es erforderlich, die Verkehrsressourcen der Gemein- schaft bestmöglich zu verwalten und daher den kombinierten Verkehr zu fördern. (2) Mit dem Beschluß 93/45/EWG der Kommission vom 22. Dezember 1992 über die Gewährung von Finanzhilfen für Pilotaktionen zur Förderung des kombinierten Verkehrs (5) wurde 1992 für fünf Jahre versuchsweise eine Regelung eingeführt, in (1) ABl. C 343 vom 15. 11. 1996, S. 4, und ABl. C 364 vom 2. 12. 1997, S. 5. (2) ABl. C 89 vom 19. 3. 1997, S. 18. (3) ABl. C 379 vom 15. 12. 1997, S. 47. (4) Stellungnahme des Europäischen Parlaments vom 12. Juni 1997 (ABl. C 200 vom 30. 6. 1997, S. 137), gemeinsamer Standpunkt des Rates vom 17. März 1998 und Beschluß des Europäischen Parlaments vom. (noch nicht im Amtblatt veröffentlicht). (5) ABl. L 16 vom 25. 1. 1993, S. 55. (3) Der Nutzen einer Gemeinschaftsaktion in diesem Bereich wurde also nachgewiesen, und es ist ange- bracht, diese versuchsweise durchgeführte Aktion unter Berücksichtigung der seit 1992 gesammelten Erfahrungen zu einem tragfähigen Rahmen für die Aktionen der Gemeinschaft im Bereich des kombi- nierten Verkehrs auszubauen. (4) Die Aktionen der Gemeinschaft im Bereich des kombinierten Verkehrs sind in erster Linie darauf angelegt, die Wettbewerbsfähigkeit dieser Verkehrs- art zu verbessern, um Alternativen zum Straßenver- kehr zu schaffen, die für den Benutzer annehmbar sind. Dementsprechend können im Rahmen dieser Verordnug die dierekten Empfänger der Finanzhilfe für förderungswürdige Vorhaben nur die Mitglied- staaten sowie in der Gemeinschaft niedergelassene natürliche und juristische Personen sein, wobei die Hilfe nur für die im Gemeinschaftsgebiet anfallen- den Ausgaben und Kosten gewährt wird. (5) Vorschlagsberechtigte für Vorhaben des kombinier- ten Verkehrs sollten nur Mitgliedstaaten und in der Gemeinschaft niedergelassene natürliche oder juri- stische Personen sein. Allerdings besteht die Mög- lichkeit, daß unmittelbar betroffene Drittstaaten und außerhalb der Gemeinschaft niedergelassene Personen bei der Vorlage eines Vorhabens beteiligt werden. (6) Die Vorhaben im Bereich des kombinierten Ver- kehrs müssen die gewerblichen Dienste mit ein- schließen, die diese Verkehrsart betreffen. Die C 161/2 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 27. 5. 98 Finanzhilfe der Gemeinschaft wird daher für in- novatorische Maßnahmen praktischer Art und sie betreffende Durchführbarkeitsstudien gewährt, woraus folgt, daß Vorhaben, die sich auf Infra- strukturnetze beziehen und Vorhaben im Bereich der Forschung und der technologischen Entwick- lung aus dem Geltungsbereich dieser Verordnung ausgeschlossen sind. (7) Die im Rahmen dieser Verordnung vorgesehene Finanzhilfe der Gemeinschaft muß zeitlich begrenzt sein. (8) Den Vorschlagsberechtigten sollte die Möglichkeit eingeräumt werden, Vorhaben vorzulegen, die den derzeitigen Markterfordernissen am besten entspre- chen. Es sollte daher vermieden werden, daß die Innovation durch eine allzu starre Definition des Begriffs „innovatorische Vorhaben“ gehemmt wird. (9) Hingegen ist es notwendig, beim Verfahren der Auswahl der Vorhaben darauf zu achten, daß das berücksichtigte Vorhaben auch tatsächlich einen Beitrag zur gemeinsamen Verkehrspolitik leistet und nicht unannehmbare Wettbewerbsverzerrungen ver- ursacht. (10) In dieser Verordnung wird für die gesamte Laufzeit der vorgesehenen Aktionen ein als finanzieller Bezugsrahmen im Sinne von Nummer 2 der Erklä- rung des Europäischen Parlaments, des Rates und der Kommission vom 6. März 1995 (1) dienender Betrag eingesetzt, ohne daß dadurch die im Vertrag festgelegten Befugnisse der Haushaltsbehörde be- rührt werden. (11) Zur Erreichung der angestrebten Ergebnisse ist es zweckmäßig, daß die Kommission die Abwicklung der Vorhaben verfolgt. Die Befugnisse und Zustän- digkeiten der Mitgliedstaaten und der Kommission für die Finanzkontrolle sind genauer festzulegen. (12) Die Kommission sollte die Modalitäten der Durch- führung der Aktionen des kombinierten Verkehrs bewerten, um zu beurteilen, ob die ursprünglich vorgesehenen Ziele erreicht werden können oder erreicht worden sind. (13) Die Anwendung dieser Verordnung sollte regelmä- ßig kontrolliert werden. Zu diesem Zweck sollte die Kommission zwei Jahre nach dem Inkrafttreten der Verordnung das Europäische Parlament, den Rat, den Wirtschafts- und Sozialausschuß sowie den Ausschuß der Regionen anhand eines Berichtes informieren. (14) Hinsichtlich der finanzierten Tätigkeiten ist eine angemessene Information, Publizität und Transpa- renz zu gewährleisten. (15) Ziel der unter diese Verordnung fallenden Aktionen ist es, Vorhaben des kombinierten Verkehrs in der Anlaufphase zu unterstützen. Daher ist die Gel- tungsdauer der Verordnung zu befristen — HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Ziele Diese Verordnung legt die Bedingungen, Modalitäten und Verfahren für die Gewährung von Gemeinschaftsfinanz- hilfen für innovatorische Vorhaben fest, die durch fol- gende Maßnahmen zu einer erhöhten Nutzung des kom- binierten Verkehrs und zur Förderung einer Verlagerung des Verkehrs von der Straße auf umweltfreundlichere Verkehrsträger beitragen: a) Erhöhung der Wettbewerbsfähigkeit des kombinierten Verkehrs gegenüber dem Haus-Haus-Verkehr auf der Straße oder b) Förderung der Nutzung von Spitzentechnologien im kombinierten Verkehr oder c) Verbesserung der Möglichkeiten des Dienstleistungs- angebots des kombinierten Verkehrs. Artikel 2 Begriffsbestimmungen und Anwendungsbereich Im Sinne dieser Verordnung bezeichnet der Aus- (1) druck — „kombinierter Verkehr“ die Güterbeförderung zwi- schen Mitgliedstaaten, bei denen der Lastkraftwagen, der Anhänger, der Sattelanhänger mit oder ohne Zug- maschine, der Wechselaufbau oder der Container von mindestens 20 Fuß Länge die Zu- und Ablaufstrecke auf der Straße und den übrigen Teil der Strecke auf der Schiene oder auf einer Binnenwasserstraße oder auf See zurücklegt, wobei die auf der Straße zurückge- legte Strecke so kurz wie möglich gehalten wird; — „Aktion des kombinierten Verkehrs“ eine innovato- rische Aktion zur Verwirklichung der in Artikel 1 genannten Ziele, die nach Artikel 7 ausgewählt wor- den ist. (2) Innerhalb des Gebiets der Gemeinschaft werden die Aktionen des kombinierten Verkehrs vorrangig im Rah- men der Entscheidung Nr. 1692/96/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 23. Juli 1996 über gemeinschaftliche Leitlinien für den Aufbau eines transeu- ropäischen Verkehrsnetzes (2) durchgeführt. Die Aktionen des kombinierten Verkehrs können (3) sich darüber hinaus auf Verkehrsachsen erstrecken, die (1) ABl. C 293 vom 8. 11. 1995, S. 4. (2) ABl. L 228 vom 9. 9. 1996, S. 1. 27. 5. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 161/3 teilweise außerhalb des Gemeinschaftsgebiets sofern folgende Voraussetzungen erfüllt sind: liegen, — Die Aktion muß im Interesse der gemeinsamen Ver- kehrspolitik liegen, wie dies bei Vorhaben der Fall ist, die sich auf Drittstaaten erstrecken, die Transitstaaten im Rahmen eines innergemeinschaftlichen Verkehrs sind; — die Aktion muß sich auf das Gebiet zumindest eines Mitgliedstaats erstrecken. Artikel 3 In Betracht kommende Vorhaben In Betracht kommen innovatorische Vorhaben in Form von a) innovatorischen Maßnahmen praktischer Art; b) Durchführbarkeitsstudien im Hinblick auf die Pla- nung und Ausarbeitung von innovatorischen Maß- nahmen praktischer Art. Artikel 4 Antragsteller (1) Jeder Mitgliedstaat und jede in der Gemeinschaft niedergelassene natürliche oder juristische Person des öffentlichen Rechts oder des Privatrechts kann der Kom- mission ein Vorhaben unterbreiten. Unbeschadet des Artikels 2 Absatz 3 sollte das Vorhaben im allgemeinen von zwei oder mehreren natürlichen oder juristischen Personen des öffentlichen Rechts oder des Privatrechts unterbreitet werden, die mindestens zwei Mitgliedstaaten angehören. Bei der Vorlage eines Vorhabens gemäß Unterabsatz 1 kann jeder Drittstaat sowie jede außerhalb der Gemein- schaft niedergelassene natürliche oder juristische Person des öffentlichen Rechts oder des Privatrechts, der bzw. die unmittelbar betroffen ist, an der Unterbreitung des betreffenden Vorhabens mit der Maßgabe beteiligt wer- den, daß er bzw. sie für keinerlei gemeinschaftliche Unterstützung im Rahmen dieser Verordnung in Frage kommt. Sofern das Vorhaben sich auf die Wahrnehmung (2) der in Artikel 10 der Richtlinie 91/440/EWG des Rates vom 29. Juli 1991 zur Entwicklung der Eisenbahnunter- nehmen der Gemeinschaft (1) vorgesehenen Rechte des Zugangs zur Eisenbahninfrastruktur erstreckt, werden Gemeinschaftsfinanzhilfen nur den Eisenbahnunterneh- men gewährt, die im Besitz einer Genehmigung im Sinne des Artikels 2 der Richtlinie 95/18/EG des Rates vom 19. Juni 1995 über die Erteilung von Genehmigungen an Eisenbahnunternehmen (2) sind. (1) ABl. L 237 vom 24. 8. 1991, S. 25. (2) ABl. L 143 vom 27. 6. 1995, S. 70. Artikel 5 In Betracht kommende Ausgaben und Kosten (1) Hinsichtlich der Ausgaben und Kosten für innova- torische Maßnahmen praktischer Art ist die Gemein- schaftsfinanzhilfe auf einen Satz von höchstens 30 % begrenzt. Die in Betracht kommenden Ausgaben und Kosten können unter anderem folgendes umfassen: a) Kosten für Miete, Leasing oder Amortisation der Beförderungseinheiten wie Lastkraftwagen, Anhänger, Sattelanhänger mit oder ohne Zugmaschine, Wechsel- aufbauten oder Container mit einer Länge von 20 Fuß oder mehr; b) Kosten für Miete, Leasing oder Amortisation und für die notwendigen Anpassungen zur erfolgreichen Durchführung des geplanten Vorhabens hinsichtlich des rollenden Materials (einschließlich der Lokomoti- ven) sowie der in der Binnenschiffahrt und im Seever- kehr eingesetzten Schiffe, wobei für die in der Binnen- schiffahrt eingesetzten Schiffe die besonderen Regeln für die Strukturbereinigung in der Binnenschiffahrt eingehalten werden müssen; c) Investitionsausgaben oder Kosten für Miete, Leasing oder Amortisation von Einrichtungen, die den Umschlag zwischen den Eisenbahnstrecken, den Bin- nenwasserstraßen, dem Seeweg und dem Straßenver- kehr ermöglichen; d) Kosten für die Eisenbahninfrastruktur sowie die Infra- struktur der Binnenschiffahrt und des Seeverkehrs, mit Ausnahme der Hafengebühren und der Um- schlagskosten; e) Ausgaben für die gewerbliche Nutzung von Techni- ken, Technologien oder zuvor getesteten und validier- ten Materialien; dies gilt insbesondere für Verkehrsin- formationstechnologie; f) Kosten für Maßnahmen zur Ausbildung des Personals und zur Verbreitung der Ergebnisse des Vorhabens sowie Kosten für geeignete Informations- und Kom- munikationsmaßnahmen zur Unterrichtung der Ziel- gruppen der Verkehrswirtschaft über neu eingerich- tete Dienste des kombinierten Verkehrs. Die unter den Buchstaben a), b), c) und e) genannten Ausgaben und/oder Kosten kommen in Betracht, sofern der bzw. die Empfänger der Hilfe sich verpflichten, die Materialien, für die die Hilfe bewilligt worden ist, wäh- rend der gesamten Laufzeit des Vertrags auf der betref- fenden Achse einzusetzen. (2) Für Durchführbarkeitsstudien ist die Finanzhilfe der Gemeinschaft auf einen Satz von höchstens 50 % begrenzt. (3) Direkte Empfänger der in dieser Verordnung vor- gesehenen Gemeinschaftsfinanzhilfe sind die Mitgliedstaa- ten sowie die in Artikel 4 Absatz 1 Unterabsatz 1 genannten Personen für die auf dem Gebiet der Gemein- schaft anfallenden Ausgaben und Kosten. C 161/4 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 27. 5. 98 Diese Hilfe wird für einen Zeitraum von höchstens drei Haushaltsjahren gewährt. — Beitrag des Vorhabens zur Entwicklung und Nut- zung der transeuropäischen Verkehrsnetze; (4) Bei der Prüfung eines über das Gebiet der Gemein- schaft hinausgehenden Vorhabens, das gemäß dieser Ver- ordnung vorgelegt wird, prüft die Kommission, inwieweit der Teil des Vorhabens, der das Gebiet außerhalb der Gemeinschaft betrifft, über andere Haushaltsinstrumente der Gemeinschaft finanziert werden kann, damit eine effiziente Verwendung der Gemeinschaftsmittel vorgese- hen wird. Artikel 6 Vorlage von Vorhaben (1) Die Vorhaben für Aktionen des kombinierten Ver- kehrs werden der Kommission vorgelegt. Bei der Vorlage müssen alle Angaben gemacht werden, die die Kommis- sion benötigt, um gemäß Artikel 7 eine Auswahl treffen zu können. (2) Bei der Vorlage eines Vorhabens für innovatorische Maßnahmen praktischer Art ist dieses unter Berücksichti- gung folgender Einzelheiten zu beschreiben: a) Benennung des Vorhabens und der Antragsteller, all- gemeine Ziele und beantragte Finanzhilfe; b) Ziele des Vorhabens: — potentieller Kundenkreis für den kombinierten Verkehr; — Preis und Leistungsmerkmale des Dienstes (Zu- gänglichkeit, Zuverlässigkeit, Zeitgewinn) gegen- über konkurrierenden Verkehrsdiensten, insbeson- dere dem Straßengüterverkehr (zum Zeitpunkt der Vorlage und nach Ablauf des Vorhabens); — voraussichtliche Einnahmen; — Kostenfaktoren (besonders die Faktoren für die Bewertung der Grenzkosten des Zugangs zur Infrastruktur — insbesondere in bezug auf den Eisenbahnverkehr — für den von der Aktion erfaßten Dienst und alle sonstigen Angaben, die eine Entscheidung darüber ermöglichen, ob die Hilfe für die Kosten des Infrastrukturzugangs gerechtfertigt ist); — Zeitplan für das Erreichen der Rentabilität; — Kompatibilität und Interoperabilität; c) Beitrag des Vorhabens zur gemeinsamen Verkehrs- politik: — Nutzen für die Umwelt und Gewinn an Sicherheit im Vergleich zur derzeitigen Lage, insbesondere hinsichtlich der Anteile der einzelnen Verkehrsträ- ger, soweit damit unter anderem die Entwicklung des kombinierten Fernverkehrs ermöglicht wird; — Auswirkungen auf andere konkurrierende Ver- kehrsdienste auf dem entsprechenden Markt und mögliche neue Marktteilnehmer; d) Merkmale des Vorhabens: — Benennung der Verkehrsträger, beteiligte natürli- che oder juristische Personen und geplante Zusam- menarbeit; — Gründe für das geplante Vorhaben (Kundenwün- sche, Staus, Marktpotential, Abgelegenheit der Region usw. ); — innovatorische Merkmale im Vergleich zu der bestehenden Lage; — Laufzeit des Vorhabens; — Notwendigkeit der Hilfe und Angaben zu den anderen für das Vorhaben insgesamt geplanten Finanzierungsquellen; — Marktgegebenheiten einschließlich bestehender Technologien oder Dienste, auch unter Berück- sichtigung anderer Verkehrsträger; e) Finanzbogen, in dem alle Kosten in Ecu aufgeschlüs- selt sind und der Betrag der für jeden in Betracht kommenden Einzelposten beantragten Hilfe in Ecu aufgeführt ist. (3) Bei der Vorlage eines Vorhabens für eine Durch- führbarkeitsstudie ist dieses unter Berücksichtigung der folgenden Einzelheiten zu beschreiben: — vorhandene Angaben zu dem Inhalt von Absatz 2 Buchstaben a) bis e); — Gestaltung der Aufgaben und der einzelnen Stufen sowie Zeitplan für die Durchführung; — Grundzüge und Zusammenfassung des Vorhabens. Die Kommission übermittelt dem Ausschuß des (4) Artikels 8 ein Verzeichnis der ihr unterbreiteten Vorha- ben mit einer zusammenfassenden Darstellung der in Betracht kommenden Vorhaben. Artikel 7 Auswahl der Vorhaben — Gewährung der Finanzhilfe Die Kommission entscheidet nach dem Verfahren des Artikels 8 über die Gewährung einer Finanzhilfe gemäß dieser Verordnung; für die Auswahl der Vorhaben trägt sie dabei den in Artikel 1 genannten Zielen und den Angaben nach Artikel 6 Absatz 2 bzw. 3 Rechnung. Sie unterrichtet unmittelbar alle betroffenen Empfänger und Mitgliedstaaten. Artikel 8 Ausschuß — Bedeutung der Ergebnisse des Vorhabens für andere natürliche oder juristische Personen sowie für andere Achsen und Teilnehmer; (1) Wird auf das Verfahren dieses Artikels Bezug genommen, so wird die Kommission von einem Ausschuß unterstützt, der sich aus Vertretern der Mitgliedstaaten 27. 5. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 161/5 zusammensetzt und in dem der Vertreter der Kommission den Vorsitz führt. men, in dem alle tatsächlich entstandenen Ausgaben auf- geführt sind. (2) Der Vertreter der Kommission unterbreitet dem Ausschuß einen Entwurf der zu treffenden Maßnahmen. Der Ausschuß gibt seine Stellungnahme zu diesem Ent- wurf innerhalb einer Frist ab, die der Vorsitzende unter Berücksichtigung der Dringlichkeit der betreffenden Frage festsetzen kann. Die Stellungnahme wird mit der Mehr- heit abgegeben, die in Artikel 148 Absatz 2 des Vertrags für die Annahme der vom Rat auf Vorschlag der Kom- mission zu fassenden Beschlüsse vorgesehen ist. Bei der Abstimmung im Ausschuß werden die Stimmen der Ver- treter der Mitgliedstaaten gemäß dem vorgenannten Arti- kel gewogen. Der Vorsitzende nimmt an der Abstimmung nicht teil. (6) Die Kommission übermittelt den Mitgliedstaaten Angaben zu den geleisteten Zahlungen sowie zu den gebilligten Tätigkeitsberichten. Artikel 10 Als finanzieller Bezugsrahmen dienender Betrag Der als finanzieller Bezugsrahmen dienende Betrag für die Ausführung der in dieser Verordnung vorgesehenen Aktionen beläuft sich für den Zeitraum vom 1. Januar 1997 bis zum 31. Dezember 2001 auf 35 Mio. ECU. (3) a) Die Kommission erläßt die beabsichtigten Maß- nahmen, wenn sie mit der Stellungnahme des Ausschusses übereinstimmen. Die jährlichen Mittel werden von der Haushaltsbehörde innerhalb der durch die Finanzielle Vorausschau gesetzten Grenzen bewilligt. b) Stimmen die beabsichtigten Maßnahmen mit der Stellungnahme des Ausschusses nicht überein oder liegt keine Stellungnahme vor, so unterbreitet die Kommission dem Rat unverzüglich einen Vor- schlag für die zu treffenden Maßnahmen. Der Rat beschließt mit qualifizierter Mehrheit. Hat der Rat nach Ablauf einer Frist von drei Monaten von der Befassung des Rates an keinen Beschluß gefaßt, so werden die vorgeschlagenen Maßnahmen von der Kommission erlassen. Artikel 9 Finanzvorschriften (1) Für eine Finanzhilfe in Betracht kommen die Aus- gaben für die Durchführung der Aktionen, die von den Empfängern oder von mit der Durchführung der Aktio- nen des kombinierten Verkehrs beauftragten Dritten aus- geführt werden. Ausgaben, die vor Eingang eines entsprechenden (2) Antrags bei der Kommission entstanden sind, kommen für eine Finanzhilfe nicht in Betracht. (3) Mittelbindungen und Zahlungen lauten auf Ecu und werden in Ecu ausgeführt. (4) Im allgemeinen erfolgt die Zahlung in Form von Vorschüssen und einer Restzahlung. Der erste Vorschuß wird bei Bewilligung des Antrags auf Finanzhilfe gezahlt. Die späteren Zahlungen erfolgen auf der Grundlage der Zahlungsanträge unter Berücksichtigung der Fortschritte bei der Durchführung des Vorhabens. (5) Die Kommission tätigt die Restzahlung nach Genehmigung eines vom Empfänger vorgelegten Tätig- keitsberichts über die Studie bzw. die sonstigen Maßnah- Artikel 11 Finanzkontrolle (1) Unbeschadet der von den Mitgliedstaaten aufgrund einzelstaatlicher Rechts- und Verwaltungsvorschriften durchgeführten Kontrollen und unbeschadet des Arti- kels 188a des Vertrags und einer nach Artikel 209 Buchstabe c) des Vertrags durchgeführten Kontrolle kön- nen Beamte oder Bedienstete der Kommission die finan- zierten Aktionen des kombinierten Verkehrs an Ort und Stelle, insbesondere durch Stichproben, kontrollieren. (2) Hat es den Anschein, daß die Durchführung einer Aktion des kombinierten Verkehrs ganz oder teilweise einem bewilligten Vorhaben und/oder seinen Zielen nicht entspricht, so führt die Kommission eine entsprechende Prüfung durch. Im Anschluß an die Prüfung gemäß Absatz 2 kann (3) die Kommission die Finanzhilfe für die betreffende Aktion des kombinierten Verkehrs kürzen, aussetzen oder beenden, wenn bei der Prüfung Unregelmäßigkeiten fest- gestellt wurden oder eine der Bedingungen für die Gewährung der Finanzhilfe nicht erfüllt wurde; dies gilt insbesondere bei einer die Art oder die Durchführungsbe- dingungen der Aktion des kombinierten Verkehrs berüh- renden wesentlichen Änderung, für die die Empfänger nicht zuvor die Zustimmung der Kommission eingeholt haben. Artikel 12 Beobachtung und Bewertung (1) Die Kommission ist für die finanzielle Ausführung und die Durchführung dieser Verordnung zuständig. Um sicherzustellen, daß die Gemeinschaftshilfe effizient ver- wendet wird, beobachtet und bewertet die Kommission die Aktionen des kombinierten Verkehrs während und C 161/6 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 27. 5. 98 nach ihrer Durchführung. Ist eine Aktion des kombinier- ten Verkehrs abgeschlossen, so bewertet die Kommission diese vor der abschließenden Zahlung und berücksichtigt dabei den vom Empfänger der Hilfe vorgelegten Bericht, in dem angegeben ist, wie die Mittel verwendet wurden und inwieweit die verkehrsbezogene Planung verwirklicht worden ist. (2) Ein Satz von höchstens 1 % der in dieser Verord- nung vorgesehenen Mittel wird für Beobachtung und Bewertung durch unabhängige Stellen einbehalten. (3) Die Einzelheiten der in diesem Artikel vorgesehe- nen Beobachtung und Bewertung werden in Verträgen festgelegt, die auf die nach Artikel 7 Absatz 1 getroffenen Entscheidungen gestützt sind. Artikel 13 Bericht Zwei Jahre nach Inkrafttreten dieser Verordnung legt die Kommission dem Europäischen Parlament, dem Rat, dem Wirtschafts- und Sozialausschuß und dem Ausschuß der Regionen einen Bericht über die nach Maßgabe der Verordnung durchgeführten Tätigkeiten vor. Die Kom- mission trägt so weit wie möglich den Bemerkungen der anderen Organe und Einrichtungen zu dem Bericht Rech- nung. Dem Bericht sind erforderlichenfalls geeignete Vorschläge zur Anpassung der Ausrichtung der in dieser Verordnung vorgesehenen Aktionen beizufügen. Die Anwendung dieser Verordnung wird nach den Bewer- tungsrichtlinien der Kommission bewertet. Die Ergebnisse dieser Bewertung sind bis zum 1. Oktober 2001 vorzule- gen. Artikel 14 Unterrichtung der Öffentlichkeit Die Empfänger der Gemeinschaftshilfe sorgen für eine angemessene Publizität der entsprechend dieser Verord- nung gewährten Finanzhilfen, um die Öffentlichkeit auf die Rolle der Gemeinschaft bei der Durchführung der Aktionen des kombinierten Verkehrs aufmerksam zu machen. Sie konsultieren die Kommission hinsichtlich der diesbezüglich zu treffenden Maßnahmen. Artikel 15 Laufzeit Finanzhilfen für den kombinierten Verkehr im Rahmen dieser Verordnung dürfen vom 1. Januar 1997 bis 31. Dezember 2001 gewährt werden. Artikel 16 Inkrafttreten Diese Verordnung tritt am Tag ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaft in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Geschehen zu. Im Namen des Rates Der Präsident 27. 5. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 161/7 BEGRÜNDUNG DES RATES I. EINLEITUNG Die Kommission hat dem Rat am 9. Oktober 1996 einen auf Artikel 75 Absatz 1 des EG-Vertrags gestützten Vorschlag für eine Verordnung über die Gewährung von Gemein- schaftsfinanzhilfen für innovatorische Aktionen zur Förderung des kombinierten Verkehrs (1) übermittelt. Das Europäische Parlament hat am 12. Juni 1997 zu diesem Vorschlag Stellung genom- men (2), der Wirtschafts- und Sozialausschuß am 29. Januar 1997 (3) und der Ausschuß der Regionen am 17. September 1997 (4). Unter Berücksichtigung der Stellungnahme des Europäischen Parlaments hat die Kommis- sion dem Rat am 31. Oktober 1997 einen geänderten Vorschlag (5) übermittelt. Der Rat hat am 17. März 1998 gemäß Artikel 189c des EG-Vertrags seinen gemeinsamen Standpunkt festgelegt. II. ZIEL DES VORSCHLAGS Das Ziel des geänderten Vorschlags der Kommission, in dem drei Änderungsvorschläge des Europäischen Parlaments teilweise bzw. in vollem Umfang übernommen werden, besteht darin, im Rahmen einer Verordnung eine besondere Regelung für Gemeinschaftsfinanzhilfen zugunsten des kombinierten Verkehrs zu schaffen, mit der eine Verlagerung des — jetzigen und zu erwartenden — Verkehrsaufkommens von der Straße auf umweltfreundlichere Verkehrsträger gefördert werden soll. Die Kommission verfolgt mit ihrem Verordnungsvorschlag das Ziel, daß die Versuchsmaß- nahme, zu der sie im Juni 1992 mit dem Programm „PACT“ (Pilotaktionen zur Förderung des kombinierten Verkehrs) den Anstoß gegeben hatte (6), in eine stärker strukturierte Regelung mündet. Die Kommission hat am 22. Dezember 1992 im Rahmen dieses Programms den Beschluß 93/45/EWG (7) angenommen, mit dem eine über einen Zeitraum von fünf Jahren (1992—1996) verteilte Finanzhilfe für die Aufnahme neuer Dienste des kombinierten Verkehrs gewährt werden sollte. Der Verordnungsvorschlag bezieht sich wie das PACT-Programm auf einen Zeitraum von fünf Jahren (1997—2001). Wie das PACT-Programm erfaßt der Anwendungsbereich der vorgeschlagenen Verordnung vorrangig die Dienste des kombinierten Verkehrs für die auf dem Gebiet der Gemeinschaft gelegenen Achsen, erstreckt sich aber auch unter bestimmten Voraussetzungen auf die teilweise außerhalb des Gemeinschaftsgebiets gelegenen Strecken des kombinierten Ver- kehrs. Während beim PACT-Programm der Seeverkehr nur in den Fällen berücksichtigt wurde, in denen er für eine Region der Gemeinschaft den einzig möglichen Zugang zum Rest der Gemeinschaft darstellt, umfaßt das neue Programm als in Betracht kommenden Verkehrsträ- ger auch die Küstenschiffahrt. (1) ABl. C 343 vom 15. 11. 1996, S. 4. (2) ABl. C 200 vom 30. 6. 1997, S. 137. (3) ABl. C 89 vom 19. 3. 1997, S. 18. (4) ABl. C 379 vom 15. 12. 1997, S. 47. (5) ABl. C 364 vom 2. 12. 1997, S. 5. (6) KOM(92) 230 endg. vom 11. Juni 1992. (7) Beschluß 93/45/EWG der Kommission vom 22. Dezember 1992 über die Gewährung von Finanzhilfen für Pilotaktionen zur Förderung des kombinierten Verkehrs (ABl. L 16 vom 25. 1. 1993, S. 55). C 161/8 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 27. 5. 98 Aus dem Anwendungsbereich der vorgeschlagenen Verordnung ausgenommen sind Maßnah- men zum Auf- und Ausbau des Verkehrsinfrastrukturnetzes und Vorhaben der technologi- schen Forschung. Der Vorschlag betrifft vielmehr die Mitfinanzierung von auf kurze Sicht angelegten Vorhaben zur Verbesserung der Qualität der Dienste des kombinierten Ver- kehrs. In dem Verordnungsvorschlag ist insbesondere folgendes vorgesehen: — für einen Zeitraum von maximal drei Jahren: — Gewährung einer auf 50 % der Gesamtkosten begrenzten Gemeinschaftsfinanzhilfe für Durchführbarkeitsstudien zu einem bestimmten innovatorischen Vorhaben; — auf 30 % der Gesamtkosten begrenzte Mitfinanzierung innovatorischer Maßnahmen mit weitgehender Flexibilität hinsichtlich der Verwendung; — Verbesserung der Verfahren für Antragstellung, Auswahl, Kontrolle und Bewertung der Vorhaben; — Gewährung einer Finanzhilfe durch die Kommission nach Verfahren II Variante a) gemäß Artikel 2 des Komitologie-Beschlusses des Rates (1); — Finanzkontrolle über die Vorhaben; — Verbreitung der Ergebnisse der einzelnen Vorhaben. III. ANALYSE DES GEMEINSAMEN STANDPUNKTS DES RATES Der vom Rat festgelegte gemeinsame Standpunkt entspricht sehr weitgehend dem Kommis- sionsvorschlag, beinhaltet allerdings folgende Änderungen: 1. Anwendungsbereich für die Vorhaben des kombinierten Verkehrs a) Gebiet, auf das sich die Aktion des kombinierten Verkehrs erstreckt In Artikel 2 Absatz 3 ist vorgesehen, wie auch von der Kommission in deren Artikel 2 Absatz 2 vorgeschlagen wurde, daß eine Aktion des kombinierten Verkehrs sich unter bestimmten Voraussetzungen auf Verkehrsachsen erstrecken kann, die über das Gemeinschaftsgebiet hinausreichen. Während die Kommission die betreffenden Aktionen allerdings vom Umfang der Verkehrsströme aus der oder in die Gemeinschaft abhängig macht, sieht der gemeinsame Standpunkt als Voraussetzung vor, daß die Aktion im Interesse der gemeinsamen Verkehrspolitik liegen und sich auf das Gebiet zumindest eines Mitgliedstaats erstrecken muß. b) Antragsteller bei Vorhaben des kombinierten Verkehrs In Artikel 4 Absatz 1 Unterabsatz 1 ist vorgesehen, daß jeder Mitgliedstaat und jede in der Gemeinschaft niedergelassene natürliche oder juristische Person des öffent- lichen Rechts oder des Privatrechts der Kommission ein Vorhaben des kombinierten Verkehrs unterbreiten kann. In Artikel 4 Absatz 1 Unterabsatz 3 ist vorgesehen, daß Drittstaaten und außerhalb der Gemeinschaft niedergelassene natürliche oder juristische Personen des öffent- lichen Rechts oder des Privatrechts, die unmittelbar betroffen sind, neben den obengenannten Antragstellern aus der Gemeinschaft an der Unterbreitung des betreffenden Vorhabens beteiligt werden können. Der geänderte Vorschlag der Kommission sieht hingegen in Artikel 5 Absatz 1 vor, daß auch Unternehmen von außerhalb der Gemeinschaft Vorhaben vorlegen können. c) Empfänger der gemäß dieser Verordnung gewährten Finanzhilfe Nach Artikel 5 Absatz 3 sind die Empfänger der gemäß dieser Verordnung gewährten Gemeinschaftsfinanzhilfe für die auf dem Gebiet der Gemeinschaft (1) Beschluß 87/373/EWG des Rates vom 13. Juli 1987 zur Festlegung der Modalitäten für die Ausübung der der Kommission übertragenen Durchführungsbefugnisse (ABl. L 197 vom 18. 7. 1987, S. 33). 27. 5. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 161/9 fallenden Ausgaben und Kosten die Mitgliedstaaten sowie in der Gemeinschaft niedergelassene natürliche oder juristische Personen des öffentlichen Rechts oder des Privatrechts. Bei Vorhaben, die Verkehrsachsen betreffen, welche teilweise außerhalb des Gemein- schaftsgebiets liegen, ist die Gemeinschaftsfinanzhilfe im Rahmen dieser Verordnung auf den Teil der Verkehrsachse beschränkt, der im Gebiet der Gemeinschaft liegt. Der Rat will nicht in Frage stellen, daß nach anderen Gemeinschaftsinstrumenten eine Finanzhilfe für bestimmte Vorhaben des kombinierten Verkehrs gewährt werden kann, doch besteht seines Erachtens der Zweck des vorliegenden Verordnungsent- wurfs darin, eine Hilfe lediglich für den auf dem Gebiet der Gemeinschaft liegenden Teil der Achse zu gewähren. Der Rat hebt zudem die Schwierigkeiten hervor, die sich im Rahmen dieser Verordnung bei der Durchführung von Kontrollen an Ort und Stelle in den betreffenden Drittstaaten ergeben würden. Wie unter Nummer 1 Buchstabe b) ausgeführt, können nicht in der Gemeinschaft niedergelassene Unternehmen nach Artikel 5 Absatz 1 des geänderten Kommis- sionsvorschlags der Kommission Vorhaben unterbreiten. Da in dem Vorschlag die Empfänger der Gemeinschaftsfinanzhilfe nicht ausdrück- lich genannt sind, aber auch nicht vorgesehen ist, daß — Drittländer und außerhalb der Gemeinschaft niedergelassene natürliche oder juristische Personen von der Hilfe ausgenommen sind, und — die Hilfe nicht für Ausgaben und Kosten gewährt wird, die bei dem nichtge- meinschaftlichen Teil der Achse anfallen, ergibt sich, daß die Kommission die Gewährung der Hilfe nicht einschränken wollte. 2. Änderung der Art des Ausschusses, der die Kommission bei der Gewährung einer Finanzhilfe unterstützt Während der Vorschlag der Kommission einen Ausschuß vom Typ II Variante a) vorsieht, beinhaltet der gemeinsame Standpunkt des Rates (Artikel 8) einen Ausschuß vom Typ III Variante a). 3. Als finanzieller Bezugsrahmen dienender Betrag Mit Artikel 10 des gemeinsamen Standpunkts wird in die Verordnung ein neuer Artikel aufgenommen, der den als finanzieller Bezugsrahmen dienenden Betrag für den Zeitraum vom 1. Januar 1997 bis zum 31. Dezember 2001 nennt, d. h. 35 Mio. ECU. IV. ÄNDERUNGEN DES EUROPÄISCHEN PARLAMENTS 1. Vom Rat übernommene Änderungen des Europäischen Parlaments Der Rat hat entsprechend dem Vorschlag der Kommission die folgenden Änderungen des Europäischen Parlaments übernommen: — Änderung 2 erster Teil mit dem Ziel, daß in Artikel 4 Absatz 1 Buchstabe b) sinnvollerweise präzisiert wird, daß innovatorische Maßnahmen im Rahmen dieser Verordnung Investitionen in spezifische operationelle Maßnahmen sind. In Entspre- chung dazu kommen nach Artikel 3 Buchstabe a) des gemeinsamen Standpunkts des Rates für eine Förderung innovatorische Maßnahmen praktischer Art in Betracht; — Änderung 3 mit dem Ziel, daß in Artikel 6 Absatz 3 Buchstabe d) die Möglichkeit aufgenommen wird, eine Finanzhilfe für die Kosten beim Zugang zur Infrastruktur in der Binnenschiffahrt zu gewähren. Um jegliche Diskriminierung zwischen den anderen Verkehrsträgern als dem Straßen- verkehr zu vermeiden, hat der Rat unter den in Betracht kommenden Ausgaben und Kosten folgendes aufgenommen: — Kosten für Miete, Leasing oder Amortisation und für die notwendigen Anpassun- gen zur erfolgreichen Durchführung der geplanten Vorhaben nicht nur hinsicht- C 161/10 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 27. 5. 98 lich der in der Binnenschiffahrt eingesetzten Schiffe, wobei die besonderen Regeln für die Strukturbereinigung eingehalten werden müssen, sondern auch hinsichtlich der im Seeverkehr eingesetzten Schiffe (Artikel 5 Absatz 1 Buchstabe b) des gemeinsamen Standpunkts); — Kosten für die Infrastruktur der Binnenschiffahrt und des Seeverkehrs, mit Ausnahme der Hafengebühren und der Umschlagskosten (Artikel 5 Absatz 1 Buchstabe d)); — Änderung 4 erster Teil mit dem Ziel, daß in Artikel 6 Absatz 4 der Buchstabe a) durch eine Bestimmung ersetzt wird, die als eines der Elemente, die bei der Entscheidung über ein Vorhaben vorrangig in Betracht zu ziehen sind, die Koordinie- rung mit den Achsen der transeuropäischen Verkehrsnetze bzw. der „Eisenbahn- güterfreeways“ nennt. Der Rat hat in Artikel 6 Absatz 2 Buchstabe c) des gemeinsamen Standpunkts den Aspekt der Änderung übernommen, der die Bedeutung des Vorhabens für die Entwicklung und Nutzung der transeuropäischen Verkehrsnetze betrifft. 2. Vom Rat nicht übernommene Änderungen des Europäischen Parlaments — Änderung 1 und Änderung 7 zweiter Teil — Änderung 1 bezweckt, daß in Artikel 3 ein neuer Absatz 4a aufgenommen wird, um zu präzisieren, daß zu den in Betracht kommenden Aktionen vor allem solche gehören, die in den MOEL mit PHARE-Projekten und in den Kohäsionsfondslän- dern mit Kohäsionsfondsprojekten verknüpft werden können; — Änderung 7 zweiter Teil, wonach die Kommission darauf achten soll, daß bei den Entscheidungen, die sie mit Unterstützung des Ausschusses trifft, Projekte berück- sichtigt werden, die Verbindungen mit den MOEL schaffen und Synergien mit dem PHARE-Programm herstellen. Nach Artikel 5 Absatz 3 des gemeinsamen Standpunkts des Rates erfolgt die Gewährung der Gemeinschaftsfinanzhilfe nur für die auf dem Gebiet der Gemein- schaft anfallenden Ausgaben und Kosten eines Vorhabens, das teilweise ein Gebiet außerhalb der Gemeinschaft betrifft. Nach Artikel 5 Absatz 4 des gemeinsamen Standpunkts prüft die Kommission allerdings bei Vorlage eines über das Gebiet der Gemeinschaft hinausgehenden Vorhabens, inwieweit der Teil des Vorhabens, der nicht das Gebiet der Gemein- schaft betrifft, im Interesse einer effizienten Verwendung der Gemeinschaftsmittel über andere Haushaltsinstrumente der Gemeinschaft finanziert werden kann; — Änderung 2 zweiter Teil mit dem Ziel, daß in Artikel 4 Absatz 2 des geänderten Vorschlags die Gemeinschaftsfinanzhilfe für innovatorische Maßnahmen von 30 % auf 50 % erhöht und die Hilfe für Studien von 50 % auf 30 % verringert wird. Der Rat hielt es hingegen für angebracht (Artikel 5 Absätze 1 und 2 des gemeinsa- men Standpunkts), den Finanzierungssatz bei den Maßnahmen zu kürzen und bei den Studien zu erhöhen, um zu vermeiden, daß die Gemeinschaftsfinanzhilfe den Markt stark beeinflußt und zu Wettbewerbsverzerrungen führt; — Änderung 4 zweiter Teil mit dem Ziel, daß in Artikel 6 Absatz 4 Buchstabe a) hervorgehoben wird, daß das Vorhaben insbesondere geeignet sein muß, Lücken im Netz des kombinierten Verkehrs zu schließen. Der Rat hielt diese Änderung für überflüssig; — Änderung 9 mit dem Ziel, daß in Artikel 6 ein neuer Absatz 1a aufgenommen wird, wonach die Kommission bei der Auswahl der Projekte die Regionen und Mitglied- staaten in ausgewogener Weise berücksichtigt und dafür Sorge trägt, daß durch ihre Entscheidung keine Wettbewerbsverzerrungen zwischen den Regionen bzw. Mitglied- staaten entstehen. Der Rat hielt es für angezeigt, darauf zu verzichten, Auswahlkriterien aufzustellen, die zu einer Diskriminierung zwischen den einzelnen Regionen führen könnten; 27. 5. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 161/11 — Änderung 5 mit dem Ziel, daß in Artikel 6 Absatz 5 Buchstabe d) (siehe Artikel 4 Absatz 2 des gemeinsamen Standpunkts) vorgesehen wird, daß Eisenbahnunterneh- men auch dann an einem Projekt teilnehmen können, wenn sie noch keine Genehmi- gung im Sinne der Richtlinie 95/18/EG (1) erhalten, sondern diese lediglich beantragt haben. Der Rat war der Auffassung, daß die Bedingungen, welche Eisenbahnunternehmen zu erfüllen haben, nicht ohne Not gelockert werden sollten. Er verweist zudem darauf, daß nach Artikel 15 der Richtlinie 95/18/EG die Genehmigungsbehörde über den Antrag spätestens drei Monate nach Vorlage aller erforderlichen Angaben entscheidet. Der Rat hat die Änderung 5 daher aus Gründen der Rechtssicherheit nicht übernom- men; — Änderung 6 mit dem Ziel, daß in Artikel 6 ein neuer Absatz 7a aufgenommen wird, um 10 % der finanziellen Ausstattung des Programms vorrangig für solche Projekte zu reservieren, die unmittelbar innovative Forschungsergebnisse umsetzen. Der Rat hielt es nicht für zweckmäßig, bestimmte Arten von Vorhaben gegenüber anderen zu bevorzugen; — Änderung 7 erster Teil mit dem Ziel, daß vorgesehen wird, daß die Kommission von einem beratenden Ausschuß unterstützt wird. Artikel 8 des Gemeinsamen Standpunkts sieht hingegen vor, daß die Kommission von einem Ausschuß des Typs III Variante a) unterstützt wird, so daß für die Mitgliedstaaten und gegebenenfalls den Rat eine Mitwirkung an den Entscheidungs- verfahren möglich ist; — Änderung 8 mit dem Ziel, daß in Artikel 13 ein neuer Absatz aufgenommen wird, wonach im Rahmen der Osterweiterung der Union 1999 über eine Aufstockung des Finanzrahmens des Programms (zusätzlich 4 Mio. ECU jährlich) verhandelt werden sollte. Der Rat verweist darauf, daß gemäß dem Gemeinsamen Standpunkt keine Finanz- hilfe für Vorhaben in Drittstaaten gewährt wird und daß die Änderung nicht mit der Finanziellen Vorausschau der Gemeinschaft vereinbar ist. (1) Richtlinie 95/18/EG des Rates vom 19. Juni 1995 über die Erteilung von Genehmigungen an Eisenbahnunternehmen (ABl. L 143 vom 27. 6. 1995, S. 70)