title: Kommissionens beslut av den 25 mars 1998 om bemyndigande för medlemsstaterna att tillfälligt tillåta saluföring av utsäde av ärt (Pisum sativum L.) som inte uppfyller kraven i rådets direktiv 66/401/EEG (Text av betydelse för EES)

eurovoc_concepts:
EU Member State
fodder plant
leguminous vegetable
marketing
seed

text: 10. 4. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 112/1 II (R(cid:132)ttsakter vilkas publicering inte (cid:132)r obligatorisk) KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUT av den 25 mars 1998 om bemyndigande f(cid:148)r medlemsstaterna att tillf(cid:132)lligt till(cid:134)ta saluf(cid:148)ring av uts(cid:132)de av (cid:132)rt (Pisum sativum L. ) som inte uppfyller kraven i r(cid:134)dets direktiv 66/401/EEG (Text av betydelse f(cid:148)r EES) (98/254/EG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT med beaktande av F(cid:148)rdraget om uppr(cid:132)ttandet av Euro- peiska gemenskapen, med beaktande av r(cid:134)dets direktiv 66/401/EEG av den 14 juni 1966 om saluf(cid:148)ring av uts(cid:132)de av foderv(cid:132)xter (1), senast (cid:132)ndrat genom direktiv 96/72/EG (2), s(cid:132)rskilt artikel 17 i detta, med beaktande av Danmarks, (cid:153)sterrikes och Sveriges beg(cid:132)ran, och med beaktande av f(cid:148)ljande: I Danmark, (cid:153)sterrike och Sverige var produktionen av ”certifikatuts(cid:132)de” av vissa (cid:132)rtsorter (Pisum sativum L. ) som uppfyller kraven i n(cid:132)mnda direktiv med avseende p(cid:134) grobarhet otillr(cid:132)cklig under 1997 och kan d(cid:132)rf(cid:148)r inte tillgodose dessa l(cid:132)nders behov. N(cid:132)r det g(cid:132)ller Danmark r(cid:148)r det sig om bladl(cid:148)sa sorter med runda gr(cid:148)na eller gula fr(cid:148)n som har visat sig vara l(cid:132)mpliga f(cid:148)r f(cid:148)rh(cid:134)llandena i den ans(cid:148)kande medlemsstaten eller liknande v(cid:132)xtf(cid:148)rh(cid:134)l- landen. N(cid:132)r det g(cid:132)ller (cid:153)sterrike r(cid:148)r det sig om sorter som har testats och anpassats till de mer kontinentala klimat- f(cid:148)rh(cid:134)llandena i den (cid:148)stra delen av den ans(cid:148)kande medlemsstaten och karakt(cid:132)riseras av sin gula f(cid:132)rg. N(cid:132)r det g(cid:132)ller Sverige r(cid:148)r det sig om sorter med gula fr(cid:148)n avsedda att anv(cid:132)ndas som foder eller f(cid:148)r tillagning som har visat sig vara l(cid:132)mpliga f(cid:148)r de v(cid:132)xtf(cid:148)rh(cid:134)llanden som r(cid:134)der i den ans(cid:148)kande medlemsstaten. (1) EGT 125, 11. 7. 1966, s. 2298/66. (2) EGT L 304, 27. 11. 1996, s. 10. Det (cid:132)r inte m(cid:148)jligt att till fullo t(cid:132)cka detta behov med uts(cid:132)de fr(cid:134)n andra medlemsstater eller tredje land och samtidigt uppfylla alla krav i det direktivet. Danmark, (cid:153)sterrike och Sverige b(cid:148)r d(cid:132)rf(cid:148)r bemyndigas att fram till och med den 30 juni 1998 till(cid:134)ta saluf(cid:148)ring av uts(cid:132)de av ovan angiven art som uppfyller mindre str(cid:132)nga krav. Dessutom b(cid:148)r andra medlemsstater som har m(cid:148)jlighet att f(cid:148)rse Danmark, (cid:153)sterrike eller Sverige med s(cid:134)dant uts(cid:132)de som inte uppfyller kraven i n(cid:132)mnda direktiv bemyndigas att till(cid:134)ta saluf(cid:148)ring av s(cid:134)dant uts(cid:132)de. De (cid:134)tg(cid:132)rder som f(cid:148)reskrivs i detta beslut (cid:132)r f(cid:148)renliga med yttrandet fr(cid:134)n St(cid:132)ndiga kommitt(cid:130)n f(cid:148)r uts(cid:132)de och f(cid:148)r- (cid:148)kningsmaterial f(cid:148)r jordbruk, tr(cid:132)dg(cid:134)rdsn(cid:132)ring och skogs- bruk. H(cid:142)RIGENOM F(cid:153)RESKRIVS F(cid:153)LJANDE. Artikel 1 1. Danmark bemyndigas att fram till och med den 30 juni 1998 inom sitt territorium till(cid:134)ta saluf(cid:148)ring av h(cid:148)gst 4 400 ton uts(cid:132)de av kategorin ”certifikatuts(cid:132)de” av de (cid:132)rtsorter (Pisum sativum L. ) som f(cid:148)rtecknas nedan och som inte uppfyller de krav som fastst(cid:132)lls i bilaga II till direktiv 66/401/EEG med avseende p(cid:134) l(cid:132)gsta grobarhet, under f(cid:148)ruts(cid:132)ttning att grobarheten (cid:132)r minst 70 % av rent fr(cid:148) och att den officiella etiketten b(cid:132)r p(cid:134)skriften ”l(cid:132)gsta grobarhet 70 %”. L 112/2 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 10. 4. 98 i) Agadir ii) Aladin iii) Astina iv) Atomic v) Baccara vi) Canis vii) Delta viii) Eiffel ix) Focus x) Jackpot xi) Loto xii) Menhir xiii) Odin xiv) Profi xv) Sobel xvi) Stok xvii) Sumo xviii) Tenna xix) Tenor 2. (cid:153)sterrike bemyndigas att fram till och med den 30 juni 1998 inom sitt territorium till(cid:134)ta saluf(cid:148)ring av h(cid:148)gst 300 ton uts(cid:132)de av kategorin ”certifikatuts(cid:132)de” av de (cid:132)rtsorter (Pisum sativum L. ) som f(cid:148)rtecknas nedan och som inte uppfyller de krav som fastst(cid:132)lls i bilaga II till direktiv 66/401/EEG med avseende p(cid:134) l(cid:132)gsta grobarhet, under f(cid:148)ruts(cid:132)ttning att grobarheten (cid:132)r minst 70 % av rent fr(cid:148) och att den officiella etiketten b(cid:132)r p(cid:134)skriften ”l(cid:132)gsta grobarhet 70 %”. i) Celeste ii) Eiffel iii) Erbi iv) Jackpot v) Profi uppfyller de krav som fastst(cid:132)lls i bilaga II till direktiv 66/401/EEG med avseende p(cid:134) l(cid:132)gsta grobarhet, under f(cid:148)ruts(cid:132)ttning att grobarheten (cid:132)r minst 70 % av rent fr(cid:148) och att den officiella etiketten b(cid:132)r p(cid:134)skriften ”l(cid:132)gsta grobarhet 70 %”. i) Aladin ii) Capella iii) Carneval iv) Delta v) Odalett vi) Profi vii) Vreta Artikel 2 (cid:142)ven andra medlemsstater (cid:132)n de ans(cid:148)kande medlemssta- terna bemyndigas att inom sina territorier till(cid:134)ta salu- f(cid:148)ring av s(cid:134)dant uts(cid:132)de som omfattas av detta beslut, p(cid:134) de villkor som fastst(cid:132)lls i artikel 1 och i samma syften som de ans(cid:148)kande medlemsstaterna. Artikel 3 Medlemsstaterna skall omedelbart underr(cid:132)tta kommis- sionen och de (cid:148)vriga medlemsstaterna om de kvantiteter uts(cid:132)de som har m(cid:132)rkts och godk(cid:132)nts f(cid:148)r saluf(cid:148)ring inom deras territorier i enlighet med detta beslut. Artikel 4 Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna. Utf(cid:132)rdat i Bryssel den 25 mars 1998. Sverige bemyndigas att fram till och med den 30 juni 3. 1998 inom sitt territorium till(cid:134)ta saluf(cid:148)ring av h(cid:148)gst 1 000 ton uts(cid:132)de av kategorin ”certifikatuts(cid:132)de” av de (cid:132)rtsorter (Pisum sativum L. ) som f(cid:148)rtecknas nedan och som inte P(cid:134) kommissionens v(cid:132)gnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen


title: Verordening (EG) nr. 666/98 van de Commissie van 25 maart 1998 tot wijziging van de restituties bij uitvoer van witte en ruwe suiker in onveranderde vorm

eurovoc_concepts:
export refund
raw sugar
white sugar

formats: pdf print

text: L 93/12 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 26. 3. 98 VERORDENING (EG) Nr. 666/98 VAN DE COMMISSIE van 25 maart 1998 tot wijziging van de restituties bij uitvoer van witte en ruwe suiker in onveran- derde vorm DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, Gelet op Verordening (EEG) nr. 1785/81 van de Raad van 30 juni 1981 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector suiker (1), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 1599/96 (2), en met name op artikel 19, lid 4, tweede alinea, Overwegende dat de bij uitvoer van witte en ruwe suiker toe te passen restituties vastgesteld zijn bij Verordening (EG) nr. 610/98 van de Commissie (3); Overwegende dat toepassing van de in Verordening (EG) nr. 610/98 neergelegde regels op de gegevens waarover de Commissie op het huidige tijdstip beschikt, aanleiding geeft tot wijziging van de op dit tijdstip geldende restitu- ties bij uitvoer in de zin als vermeld in de bijlage bij deze verordening, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 De restituties bij uitvoer in onveranderde vorm van de in artikel 1, lid 1, onder a), van Verordening (EEG) nr. 1785/ 81, bedoelde producten, welke niet gedenatureerd zijn, die vastgesteld zijn in de bijlage bij Verordening (EG) nr. 610/98, worden gewijzigd overeenkomstig de bedragen aangegeven in de bijlage. Artikel 2 Deze verordening treedt in werking op 26 maart 1998. Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepassel¶k in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 25 maart 1998. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie (1) PB L 177 van 1. 7. 1981, blz. 4. (2) PB L 206 van 16. 8. 1996, blz. 43. (3) PB L 82 van 19. 3. 1998, blz. 5. 26. 3. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 93/13 b¶ de verordening van de Commissie van 25 maart 1998 tot wijziging van de restituties b¶ uitvoer van witte en ruwe suiker in onveranderde vorm B(cid:246)LAGE Productcode 1701 11 90 9100 1701 11 90 9910 1701 11 90 9950 1701 12 90 9100 1701 12 90 9910 1701 12 90 9950 Restitutiebedrag (cid:190) in ecu/100 kg (cid:190) 39,25 36,51 39,25 36,51 (1) (1) (2) (1) (1) (2) (cid:190) in ecu/1 % sacharose (cid:253) 100 kg (cid:190) 1701 91 00 9000 0,4267 1701 99 10 9100 1701 99 10 9910 1701 99 10 9950 (cid:190) in ecu/100 kg (cid:190) 42,67 42,30 42,30 (cid:190) in ecu/1 % sacharose (cid:253) 100 kg (cid:190) 1701 99 90 9100 0,4267 (1) Dit bedrag geldt voor ruwe suiker met een rendement van 92 %. Indien het rendement van de ge(cid:137)xporteerde ruwe suiker afw¶kt van 92 %, wordt het bedrag van de toe te passen restitutie berekend overeenkomstig het bepaalde in artikel 17 bis, lid 4, van Verordening (EEG) nr. 1785/81. (2) Vaststelling geschorst door Verordening (EEG) nr. 2689/85 van de Commissie (PB L 255 van 26. 9. 1985, blz. 12), gew¶zigd b¶ Verordening (EEG) nr. 3251/85 (PB L 309 van 21. 11. 1985, blz. 14)


title: Advies van het Economisch en Sociaal Comité over het "Voorstel voor een richtlijn van de Raad tot wijziging van Richtlijn 82/714/EEG van 4 oktober 1982 tot vaststelling van de technische voorschriften voor binnenschepen"

eurovoc_concepts:
harmonisation of standards
inland waterway shipping
maritime safety
technical standard
technological change

formats: html pdf print

text: 25. 5. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 157/17 Advies van het Economisch en Sociaal Comité over het „Voorstel voor een richtlijn van de Raad tot wijziging van Richtlijn 82/714/EEG van 4 oktober 1982 tot vaststelling van de technische voorschriften voor binnenschepen” (98/C 157/05) De Raad heeft op 2 februari 1998 besloten, het Economisch en Sociaal Comité overeenkomstig artikel 75 van het EG-Verdrag te raadplegen over het voornoemde voorstel. De Afdeling voor vervoer en communicatie, die met de voorbereidende werkzaamheden was belast, heeft haar advies op 11 maart 1998 goedgekeurd; rapporteur was de heer Kielman. Het Economisch en Sociaal Comité heeft tijdens zijn 353e Zitting (vergadering van 25 maart 1998) het volgende advies uitgebracht, dat met 101 stemmen vo´ o´r, 1 stem tegen bij 2 onthoudingen is goedgekeurd. 1. Het voorstel van de Commissie 1. 1. Het hoofddoel van het onderhavige voorstel is Richtlijn 82/714/EEG van 4 oktober 1982 aan te passen aan de inmiddels gemaakte technische vooruitgang teneinde de veiligheid te verbeteren en het zeer milieu- vriendelijke vervoer over de binnenwateren te bevor- deren. 1. 2. Momenteel zijn binnenschepen qua technische voorschriften aan verschillende regelingen onderwor- pen, t. w. : 1. 2. 1. Het herziene reglement betreffende scheep- vaartinspecties op de Rijn van 1 januari 1995, de zgn. Rijnvoorschriften, goedgekeurd door de Centrale Commissie voor de Rijnvaart (CCNR). Dit reglement is van toepassing binnen het door de herziene Akte van Mannheim (1868) bestreken gebied en is wettelijk bindend voor de landen (Belgie¨, Frankrijk, Duitsland, Nederland en Zwitserland) die het hebben ondertekend. De Richtlijn 82/714/EEG van 4 oktober 1982 1. 2. 2. van de Raad. Deze richtlijn is uiteraard bindend voor de lid-staten van de EU en moet in bepalingen van nationaal recht worden omgezet. Lid-staten evenwel met binnen- wateren die niet met het internationale waterwegennet in verbinding staan, kunnen vaartuigen op deze water- wegen van de voorschriften van de Richtlijn vrijstellen. Dat internationale waterwegennet omvat slechts 6 lid- staten t. w. Oostenrijk, Belgie¨, Frankrijk, Luxemburg, Duitsland en Nederland. 1. 2. 3. De aanbevelingen van (uniforme) technische voorschriften voor binnenvaartuigen van de Economi- sche Commissie voor Europa van de Verenigde Naties (VN-ECE). Deze aanbevelingen geldend voor het gebied buiten de EU en gespecificeerd in de bijlage bij Resolutie nr. 17 (14 oktober 1981) van de werkgroep „Vervoer over de binnenwateren” zijn echter niet wettelijk bindend maar mogen worden goedgekeurd. 1992 de Zwarte Zee met de Noordzee verbindt, geen gemeenschappelijke norm voor de op dit waterwegennet varende schepen bestaat. Daarom bestaat er dringend behoefte aan een 1. 4. bijwerking van de in Richtlijn 82/714/EEG neergelegde technische voorschriften aan de hand van de meest recente Rijnvoorschriften. Immers daarin zijn de meest actuele veiligheidsnormen, die hun waarde in de praktijk hebben bewezen, verankerd, redenen waarom ook de VN-ECE voor deze benadering heeft gekozen. In combi- natie met de goedkeuring van gemeenschappelijke tech- nische normen kan dan een interne markt voor binnen- vaartdiensten tot stand gebracht worden. 1. 5. In de aangehechte tabel 1 wordt aangegeven wanneer de technische voorschriften voor binnen- schepen ingevolge de voorgestelde herziening van kracht worden en welke de aard van de inspecties zal zijn. In de overgangsregelingen wordt aangegeven wanneer alle schepen aan de normen moeten voldoen. Tenslotte zal ieder vaartuig dat opereert op de aangegeven binnen- wateren voorzien zijn van een communautair certificaat en is de interne markt gerealiseerd. 2. Algemene opmerkingen 2. 1. Met de realisering van de genoemde maatregel zal het vervoer over de binnenwateren veiliger worden, een samenhangend geheel van technische voorschriften voor binnenschepen in de EU worden vastgesteld en zal tot harmonisatie op pan-Europees niveau worden bijgedragen. 2. 2. Wat betreft de harmonisatie op pan-Europees niveau dienen de geassocieerde landen die met het communautaire waterwegennet in verbinding staan (Bulgarije, Tsjechie¨, Hongarije, Polen, Roemenie¨ en Slowakije) aan de voorschriften van de herziene Richtlijn te voldoen. 1. 3. Er zijn echter ook verschillen in de vereiste technische niveaus binnen de onder punt 2. 2 genoemde regelingen. Het gevolg daarvan is dat er, ondanks het bestaan van een internationaal waterwegennet, dat sedert de aanleg van het Rijn-Main-Donaukanaal in 2. 3. Daardoor wordt het vervoer over de binnenwate- ren vergemakkelijkt, zal een modale verschuiving naar het waterwegennet worden bevorderd en de milieupro- blematiek, gelet op het milieuvriendelijke karakter van dit vervoer, beter beheersbaar worden. C 157/18 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 25. 5. 98 3. Specifieke opmerkingen Van belang is dat passagiersschepen die gebouwd 3. 1. zijn om meer dan 12 passagiers te vervoeren ook onder het toepassingsgebied van de gewijzigde Richtlijn gaan vallen evenals drijvende werktuigen en drijvende inrich- tingen. Een en ander onder de voorwaarden zoals vermeld in artikel 8, lid 4 van de gewijzigde Richtlijn. 3. 2. Zeeschepen blijven buiten het toepassingsgebied van de gewijzigde Richtlijn onder voorwaarde dat zij voorzien zijn van de vereiste scheepsattesten. 3. 3. Een belangrijk bijkomend voordeel van gehar- moniseerde technische specificaties is dat scheepsvervoer en andere toeleveringsbedrijven van deze sector voor een grotere interne markt kunnen produceren en dat harmonisering van de concurrentievoorwaarden in de binnenvaartmarkt wordt bevorderd. 4. Conclusies 4. 1. Het Economisch en Sociaal Comité is het eens met dit voorstel tot wijziging van Richtlijn 82/714/EEG van 4 oktober 1982 op basis van de in bovengenoemde punten gememoreerde uitgangspunten. Het is zich be- wust van het grote belang van de harmonisatie van de binnenvaartmarkt als belangrijk onderdeel van de vervoersmarkt. 4. 2. Het Comité dringt erop aan dat de Commissie de consequenties van de harmonisatie van de binnen- vaartmarkt in kaart brengt waarbij alle betrokkenen hun inbreng hebben waaronder de sociaal-economische partners. Brussel, 25 maart 1998. De voorzitter van het Economisch en Sociaal Comité T. JENKINS 25. 5. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 157/19 BIJLAGE bij het advies van het Economisch en Sociaal Comité TABEL 1 Technische voorschriften voor binnenschepen ingevolge de voorgestelde herziening van Richtlijn 82/714/EEG Categorie Tijdvak Aard van de inspectie Volledige conformiteit met de techni- sche voorschriften van de nieuwe bij- lage II, gelijkwaardigheid met de Rijn- voorschriften Conformiteit met de overgangsbepa- lingen van hoofdstuk 24, nieuwe bijla- ge II tot Afgifte van certificaten met specifica- tie van punten waarop het vaartuig niet aan de voorschriften van (de nieuwe) bijlage II voldoet. Bij vervan- ging of wijziging moet op deze punten dan wel aan het bepaalde in bijlage II worden voldaan Nieuwe vaartuigen vanaf 1. 7. 1998 In gebruik zijnde vaartuigen met een communautair certificaat vanaf 1. 7. 1998 vanaf 1. 1. 2005 1. 7. 1998 In gebruik zijnde vaartuigen waarvan de kiel vo´o´ r 1. 1. 1970 is gelegd, welke alleen op de eigen binnenlandse water- wegen van een lid-staat worden ge- bruikt en waarvoor geen communau- tair certificaat (als bedoeld in artikel 8, lid 2, tweede streepje) is afgegeven In gebruik zijnde vaartuigen die voor het eerst binnen de werkingssfeer van de richtlijn worden gebracht, name- lijk: passagiersschepen voor meer dan 12 mensen; drijvende werktuigen; drijvende inrichtingen en installaties t/m Zie boven van 1. 7. 1998 31. 7. 2003 voor passa- giersschepen en van 1. 7. 1998 t/m 31. 7. 2008 voor andere vaartuigen


title: Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kaupallisten toimien maksuviivästysten torjumisesta

eurovoc_concepts:
EU action
financial solvency
financial transaction
payment
trade policy

text: •Ci it EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 25. 03. 1998 KOM(1998)1261opull. 98/0099 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI kaupallisten toimien maksuviivästysten torjumisesta (komission esittämä) 1. JOHDANTO Perustelut Sopimustenmukaisten asiakasluottojen maksuviivästykset johtavat kassavirtavaikeuksiin sekä liiketoiminnan tuloksen ja kilpailukyvyn heikkenemiseen. Pahimmissa tapauksissa ne johtavat selvitystilaan ja työpaikkojen menetykseen. Joka neljännen selvitystilan on todettu johtuvan maksuviivästyksistä1. Eurooppalaisista yrityksistä 33 prosenttia pitää maksuviivästyksiä vakavana ongelmana tai liiketoiminnan jatkuvuutta uhkaavana tekijänä (jopa 51 % Kreikassa, 50 % Italiassa ja 46 % Ranskassa)2. Koska Euroopassa on työttömiä noin 18 miljoonaa, maksuviivästysten ongelmaa ei voida enää sivuuttaa, vaan sen ratkaisemiseksi tarvitaan yhteisön laajuisia toimia. Komissio on todennut useaan otteeseen konkurssien riskin olevan Euroopassa kohtuuttoman suuri: 50 prosenttia uusista yrityksistä toimintansa viiden ensimmäisen vuoden kuluessa3. Koska joutuu maksuviivästykset ovat keskeisesti liikeyritysten "kuolleisuuteen" vaikuttava tekijä, kaikki maksuviivästysten vähentämiseen tähtäävät toimet on toteutettava nyt. lopettamaan usein pikemminkin Maksamatta jättäminen on sopimusrikkomus. Maksujen viivästyminen on tästä huolimatta liian suhtautuvat sääntö kuin poikkeus, välinpitämättömästi maksuaikojen noudattamista koskevaan sopimusvelvoitteeseensa. Pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yrityksille) aiheutuvat vahingot ovat erityisen vakavia. velalliset ja Koska useimmat jäsenvaltiot eivät ole ryhtyneet toimiin ongelman ratkaisemiseksi ja koska maksuviivästykset haittaavat edelleen yhtenäismarkkinoiden toimintaa, komissio on toimenpiteitä tehnyt asiasta ehdotuksen direktiiviksi. Ehdotukseen sisältyy joukko sovelletaan säännöksiä maksuviivästysten liikeyritysten välisiin liikeyritysten maksuviivästyksiin. Direktiivin yleisenä tavoitteena on kannustaa liikeyrityksissä ja julkisissa suosivaa asennetta. Ehdotetut toimenpiteet ovat yksityissektorin sopimusvapautta koskevien periaatteiden mukaisia. yhteisössä. Ehdotettavia ja laitoksissa maksuaikojen noudattamista torjumiseksi keskinäisiin julkisten laitosten sekä 2. VAIKUTUKSET YHTENÄISMARKKINOIHIN JA TOISSIJAISUUSPERIAATE Maksuviivästykset haittaavat sisämarkkinoiden ja estävät pk-yrityksiä hyötymästä yhtenäismarkkinoiden eduista täysimääräisesti. Maksukäytäntöjen erot ovat yhteisössä räikeän suuret4, sillä todelliset maksuajat ovat Etelä-Euroopan maissa yli kolminkertaiset verrattuna Pohjoismaihin. Maksuaikojen erot ja maksuviivästyksiin liittyvät ongelmat vaikuttavat kilpailukykyyn ja vähentävät yritysten halukkuutta toimintaa 1 Lähde: Fédération Nationale de l'Information d'Entreprises et de la Gestion de Créances, Lyon, syyskuu 1997. 2 European Payment Habits Survey 1996, Intrum Justitia, Amsterdam, Huhtikuu 1997. 3 Enterprises in Europe, Neljäs kertomus, s. 62, Euroopan komissio, 1996. 4 Katso 9. heinäkuuta 1997 päivätyn tiedonannon kohta 2. 2, jossa esitetään tiivistetysti Euroopan maksuaikoja koskevat uusimmat tilastovertailut. 2 kansainväliseen kauppaan. Keskimäärin 21 prosenttia Euroopan liikeyrityksistä harjoittaisi enemmän vientiä, lyhyempiä (prosenttiosuudet olivat 48 % Irlannissa, 37 % Alankomaissa ja 35 % Belgiassa)5. jos ulkomaisten asiakkaiden maksuajat, olisivat lainsäädäntöjen välillä on jäsenvaltioissa ei esimerkiksi ole lisäksi suuria eroja eri Maksuviivästyksiä koskevien jäsenvaltioissa6. Kaikissa lakisääteistä oikeutta viivästyskoron perimiseen. Lisäksi jäsenvaltioissa, joissa tuo oikeus on, korkotaso ja koron määräytymistapa vaihtelevat laajalti. Myös oikaisumenettelyt ja perinnästä aiheutuvien erilaisten kulujen korvauskäytännöt vaihtelevat. Erojen vuoksi velkojen perintä toisessa jäsenvaltiossa on monimutkainen, arvaamaton ja usein aikaavievä prosessi. Maksujen maksamiseen menevä aika ei sen vuoksi ole pelkästään jäsenvaltioiden sisäinen asia, vaan alalla noudatettavat käytännöt ovat sisämarkkinoiden toimimisen kannalta avainasemassa. Esimerkiksi yritysten, jotka yleensä antavat asiakkailleen 30 päivää maksuaikaa, on täytynyt laskea hintansa maksuaika huomioon ottaen. Jos ne kuitenkin joutuvat, odottamaan maksua kolme kertaa pidempään, niiden voitto jää pienemmäksi tai pahimmassa tapauksessa ne eivät saa voittoa lainkaan. Toisessa ääripäässä ovat yritykset, jotka yleensä laskevat hintansa 90 päivän maksuajan mukaan ja huomaavat olevansa kilpailullisesti epäedullisessa asemassa sen vuoksi, että ovat hinnoitelleet hintansa liian korkealle muissa jäsenvaltioissa sijaitseviin kilpailijoihin verrattuna. Nykyinen tilanne johtaa sen vuoksi kilpailun vääristymiin, jotka vaikuttavat sekä rajat ylittävää kauppaa harjoittaviin että jäsenvaltioiden sisäisillä markkinoilla toimiviin yrittäjiin. Kilpailun vääristymät eivät sovi yhteen sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan kanssa ja sen vuoksi direktiivin antaminen on perustamissopimuksen 100 a artiklan nojalla perusteltua. Komission laatimassa yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelmassa7, joka vahvistettiin Amsterdamin Eurooppa-neuvostossa kesäkuussa 1997, maksuviivästysten vähentämistä pidetään keskeisenä tekijänä haluttaessa varmistaa, että yhtenäismarkkinoista koituvat edut ovat täysimääräisesti hyödynnettävissä ennen Euroopan talous- ja rahaliiton kolmannen vaiheen alkamista. Lisäksi maksuviivästyksistä kehotetaan tekemään direktiiviehdotus. ilmi, että riittävät Edellä olevasta käy todisteet maksuviivästysten haitallisesta vaikutuksesta tavaroiden ja palvelujen vapaaseen liikkuvuuteen sisämarkkinoilla ovat olemassa. Jäsenvaltioiden toimet ovat olleet riittämättömiä ja maksuviivästykset vaikuttavat vahingoittavasti sisämarkkinoiden toimintaan. Jäsenvaltioita velvoittavaksi välineeksi on ehdotettava direktiiviä. Perustamissopimuksen 3 b artiklassa määrätty toissijaisuusperiaate huomioon ottaen on selvää, ettei maksuviivästyksiä voida vähentää jäsenvaltioissa pelkästään jäsenvaltioiden omin toimin, vaan tarvitaan koko yhteisön toimia. Komissio katsoo sen vuoksi, että yhteisön lainsäädännön antaminen direktiivinä on perustamissopimuksen 3 b artiklassa määrätyn toissijaisuusperiaatteen mukaista. 5 European Payment Habits Survey 1996. Intrum Justifia, Amsterdam, huhtikuu 1997. 6 Katso 9. heinäkuuta 1997 annetun tiedonannon liite, jossa vertaillaan ETA-maissa voimassa olevia lakeja ja käytänteitä. SEK(97) 1 lopullinen, 4. kesäkuuta 1997, s. 8 ja 38. 7 3 sisältää ehdotus joukon vähimmäisvaatimuksia, Komission siinä pyritä yhdenmukaistamaan kansallista lainsäädäntöä kokonaan tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvilla aloilla, vaan jäsenvaltioille jätetään laaja harkintavara. Direktiivissä pyritään jäsenvaltioiden säännösten vastavuoroiseen tunnustamiseen aina kun se on mahdollista, ja ehdotetuissa säännöksissä rajoitutaan siihen, mikä on sisämarkkinoiden toiminnan kannalta tarpeen. Sen vuoksi direktiivi on perustamissopimuksen 3 b artiklan 3 kohdassa määrätyn suhteellisuusperiaatteen mukainen. eikä 3. MAKSUVIIVÄSTYSTEN VAIKUTUKSET PK-YRITYKSIIN Pk-yritykset kärsivät eniten asiakkaidensa maksuviivästyksistä, sillä niiden kassavirta järkkyy helposti ja ne ovat usein riippuvaisia vain muutamista toimittajista, minkä lisäksi ne ovat heikommassa asemassa kuin suuret yritykset, jotka ovat yleensä heidän asiakkaitaan. Maksuviivästysten rahoituskustannukset ovat pk-yrityksissä erityisen suuret, sillä kassavirtavaje on täytettävä lyhytaikaisin pankkilainoin tai pankkitilien ylityksin, joiden korot ovat melko korkeat. Myös velkojen perinnästä aiheutuvat hallintokulut ovat pk-yrityksissä suhteettoman suuret, koska niissä ei ole alaan erikoistunutta henkilöstöä, aikaa eikä resursseja maksamatta olevien saatavien hallinnointiin. Pk-yritykset hyötyvät sen vuoksi eniten maksuviivästyksiä tehokkaasti vähentävästä lainsäädännöstä. Toisinaan on epäilty, että maksuviivästyksiä vähentävällä lainsäädännöllä, joka on annettu esimerkiksi lakisääteisestä oikeudesta viivästyskoron perimiseen, ei olisikaan toivottuja myönteisiä vaikutuksia pk-yrityksille. Pohjoismaiden esimerkki on kuitenkin osoitus siitä, että pk-yrityksille ei ole aiheutunut haittaa korkeasta viivästyskorosta, vaan kyseiset yritykset ovat hyötyneet siitä. Valtaosa Pohjoismaiden yrityksistä, mukaan lukien pienet yritykset, käyttävät oikeuttaan viivästyskoron perintään8. Koska velat pk-yrityksille ovat suuremmat kuin pk-yritysten velat suurille yrityksille, pk-yritykset saisivat muita lakisääteisistä viivästyskoroista sekä suuremman nettomääräisen hyödyn korkeista velkojen kokonaismäärän pienenemisestä. Vuonna tehdyn Yhdistyneen kuningaskunnan yksityisiä yrityksiä käsittelevän tutkimuksen mukaan liiketoiminnan velat pk-yrityksille ovat kaksinkertaiset verrattuna pk-yritysten velkoihin muille taloudellisille toimijoille (velat yksityisille yrityksille olivat yhteensä 40 miljardia Englannin puntaa ja näiden yritysten velat muille 20 miljardia puntaa). Suhde on sama viivästyneiden maksujen kokonaissummien osalta: liiketoiminnan myöhässä olevat maksut pk-yrityksille olivat yhteensä 20 miljardia Englannin puntaa ja pk-yritysten liiketoiminnan myöhässä olevat maksut muille 10 miljardia puntaa. Näin ollen jos maksuviivästykset poistuisivat kokonaan, yksinomaan Yhdistyneen kuningaskunnan pk-yritysten nettomääräinen hyöty maksujen ajallaan maksamisesta olisi 10 miljardia puntaa9. 1994 Sillä, miten nopeasti velkojat saavat perittyä saatavansa, on suuri vaikutus pk-yritysten maksuvalmiuteen. Sen vuoksi on tärkeää, että niillä on käytettävissään nopeutetut perintämenettelyt, velan täytäntöönpanomääräyksen. Tällöin pk-yritykset hyötyisivät sisämarkkinoista paljon enemmän kuin nykyisin. lyhyessä joiden voivat avulla ajassa saada ne Ruotsissa 94 % yrityksistä perii aina tai joskus viivästy korkoa, Suomessa 88 % yrityksistä, Norjassa 83 % ja Tanskassa 79 % (lähde: European Business Survey, Grant Thonton International, Lontoo, toukokuu 1997, sivu 24). Lähde: Forum of Private Business, Lontoo, 31. maaliskuuta 1994. 4 Sama pätee yksinkertaistettuihin oikeudellisiin menettelyihin, joita useimmissa jäsenvaltioissa voidaan käyttää pienten saatavien (Small Claims Court, juge de paix, Amtsgericht, pieniä riita-asioita käsittelevä jne. ) perintään. Nämä tuomioistuimet ovat pk-yritysten kannalta kiinnostavia, sillä niihin on helppo saada asia käsiteltäväksi. tuomioistuin 4. JULKINEN SEKTORI Monissa jäsenvaltiossa julkiset laitokset kuuluvat eniten maksuissaan viivästelevien joukkoon10. Alalla tarvitaan erityistoimia kahdesta syystä. sektorin maksuviivästyksillä näytetään esimerkkiä Julkisen taloudellisille toimijoille. Julkisten laitosten on palveltava ennen kaikkea yleistä etua ja niiden olisi noudatettava tiukkaa kurinalaisuutta toimittajilleen suorittamissaan maksuissa. Julkisten hallintoviranomaisten ostojen suuruuden vuoksi julkisen sektorin vaikutus talouteen on huomattava, ja maksujen vauhdittamiseksi Euroopan unionissa kyseisten laitosten olisi toimittava edelläkävijöinä maksukäytäntöjen parantamisessa talouden kaikilla aloilla. ensinnäkin huonoa lisäksi epätasapaino. Monet yritykset ovat riippuvaisia Osapuolten välillä vallitsee julkisista hankintasopimuksista erityisesti (esimerkiksi rakennus- ja puolustusteollisuus), ja ne pelkäävät menettävänsä ainoan tai tärkeimmän asiakkaansa. Tämän hintaneuvottelujen asetelman vuoksi ja koska julkisten laitosten omat maksuehdot ovat sellaiset, että niissä ei jätetä helposti neuvotteluvaraa maksuehdoista, yritykset eivät voi käydä varsinaisia neuvotteluja julkisten laitosten kanssa. teollisuudenaloilla tietyillä Edellä mainituissa kirjallisissa vastauksissa ja julkisessa kuulemistilaisuudessa kannatettiin yksimielisesti yhteisön laajuisia toimia julkisten laitosten maksuviivästysten ongelman ratkaisemiseksi. Komissio tekee yhteisön toimielinten suorittamista sellaisista maksuista, joita ei tarkoiteta tässä direktiivissä, asiaa koskevat ehdotukset säännöksiksi, jotka vastaavat niitä, joita tässä direktiivissä sovelletaan julkisiin laitoksiin, 5. VIIMEAIKAISET ALOITTEET Kaupallisten toimien maksumääräjoista 12. toukokuuta 1995 annetussa komission suosituksessa11 jäsenvaltioita kehotettiin ratkaisemaan maksuviivästysten ongelma. Kuitenkin 9. heinäkuuta 1997 päivätyn komission tiedonannon12 mukaan vain tietyissä maissa oli toteutettu joitakin toimia yritysten välisten maksujen tilanteen parantamiseksi. Lisäksi uusimmat tilastotiedot osoittavat keskimääräisten maksuaikojen pidentyneen Euroopassa vuonna 1996, jolloin maksut suoritettiin keskimäärin 15 päivää myöhässä. 10 Italiassa julkisten sairaaloiden keskimääräisen maksuajan sairaanhoitovälineitä toimittaville yrityksille on raportoitu olevan 307 päivää ja Espanjassa 305 päivää. Lähde: European Diagnostic Manufacturers Association, lokakuu 1997. 11 EYVL L 127,10. 6. 1995, s. 19 ja tiedonanto: EYVL C 144,10. 6. 1995, s. 3. 12 EYVL C 216,17. 7. 1997, s. 10. 5. Tiedonannon päätelmissä vähimmäisvaatimuksista, jotka maksuviivästysten vähentämiseksi. todetaan, on että komission olisi sisällytettävä kansalliseen tehtävä ehdotuksia lainsäädäntöön Sekä Euroopan parlamentti että talous- ja sosiaalikomitea ovat pyytäneet vaikutuksiltaan voimakkaampien, yhteisön laajuisten toimien toteuttamista. Euroopan parlamentti kehotti 4. heinäkuuta 1996 antamassaan päätöslauselmassa13 komissiota harkitsemaan suosituksensa muuttamista mahdollisimman pian direktiiviehdotukseksi. Talous- ja lausunnossa14 sosiaalikomitea enimmäismaksuaikojen käyttöönottoa ja viivästyskoron vahvistamista julkisten laitosten maksuille. antamassaan toukokuuta ehdotti 1997 29. 6. KANNANOTOT ja tiedonantoonsa järjesti maksuviivästyksiä käsittelevän Komissio pyysi eturyhmiltä kannanottoja tavasta, jolla maksuviivästyksiä voitaisiin vastedes parhaiten vähentää Euroopassa. Se sai kirjallisia vastauksia heinäkuussa 1997 julkaistuun julkisen kuulemistilaisuuden Brysselissä 7. lokakuuta 1997. Yhteisön laajuiset toimet, joilla luotaisiin yhtenäismarkkinoiden yhteiset pelisäännöt sopimustenmukaisten maksuaikojen noudattamatta jättämiselle, saivat erittäin myönteisen vastaanoton. Kirjallisia kommentteja saatiin yhteensä yli 100 pääosin kansallisilta ammattiyhdistyksiltä sekä Euroopan laajuisilta järjestöiltä, mukaan lukien liikeyritysten, lakimiesten ja perintätoimistojen etujärjestöt. Vastauksista 91:ssä (80 %) kannatettiin maksuviivästyksiä koskevan EU- lainsäädännön luomista. Komissio järjesti 7. lokakuuta 1997 julkisen kuulemistilaisuuden, johon osallistui yli 200 kiinnostunutta. Myös siellä EU-lainsäädäntöön suhtauduttiin myönteisesti, ja asiaa puoltaneiden joukossa oli Euroopan parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean jäseniä. viivästyskoron perimisoikeutta ja laajalti Saaduissa vastauksissa kannatettiin maksuviivästysten estämiseksi riittävän korkean viivästyskoron vahvistamista. Laajaa kannatusta sai lisäksi velkojan oikeus täysimääräiseen korvaukseen velkojalle aiheutuvista perintäkuluista, kuten hallinnollisista sekä asianajo- ja oikeudenkäyntikuluista. Julkista sektoria kommentoineet kannattivat lainsäädäntötoimia, esimerkiksi enimmäismaksuaikoja ja julkisten laitosten maksuviivästyksistä automaattisesti lankeavia viivästyskorkoja. EU:n laajuista omistusoikeuden siirtymisen lykkäyslauseketta kannatettiin yksimielisesti. Suuressa osassa vastauksia yksinkertaistetut oikaisumenettelyt saivat myönteisen vastaanoton. Komission huomio on kiinnitetty siihen, että perintätoiminnan hoitaminen luvanvaraisten perintätoimistojen kautta, jotka kaikissa jäsenvaltioissa ovat erittäin ammattitaitoisia, olisi sekä velkojien että velallisten etu. Tämä edellyttäisi toimilupien vastavuoroista tunnustamista yhteisössä. 13 EYVL C 211,22. 7. 1996, s. 42. 14 TSK 607/97,29. 5. 1997, EYVL C 287,22. 9. 1997, s. 92. 7. DIREKTIIVIN ARTIKLAT 1 artikla: Soveltamisala Direktiiviä sovelletaan kaikkien kaupallisten toimien asiakasluottoihin, toisin sanoen liikeyritysten keskinäisiin sekä liikeyritysten ja julkisten laitosten välisiin kaupallisiin toimiin. Sitä sovelletaan kaikkiin ja rekisteröimättömät yritykset sekä liiketoimintaa, ammattia tai elinkeinoa itsenäisesti harjoittavat. Direktiiviä ei siis sovelleta kulutusluottoja koskeviin tulevaisuuden toimenpiteisiin, eikä se heikennä niitä. liikeyrityksiin, mukaan lukien rekisteröidyt 3 artikla: Eräpäivä, korko ja perinnästä aiheutuvien muiden kulujen korvaaminen ja sopimuksia, ilman kirjallisia Suuri osa pk-yrityksistä käy kauppaa tämä direktiiviehdotus on tehty ensisijaisesti niitä varten. Jos kirjallista sopimusta ei ole tehty tai jos maksun eräpäivästä on sovittu hiljaisesti, lakisääteisestä maksuajasta on tarpeen antaa selkeä toissijainen säännös. Ehdotettu määräaika on 21 päivää laskun päiväyksestä (1 kohdan a alakohta). Tämä käytäntö on Pohjoismaissa noudatetun parhaaksi osoittautuneen käytännön mukainen. Kyseisissä maissa sopimusten mukainen maksuaika vaihtelee 19 päivästä (Suomi) 21 päivään (Norja)15. Sääntö ei ole ristiriidassa sopimusvapauden kanssa, koska 21 päivän maksuaikaa sovelletaan ainoastaan silloin, kun maksuaikaa ei ole erikseen mainittu sopimuksessa. Se voisi kuitenkin ajan mittaan rohkaista osapuolia lyhentämään nykyisin maksuihin käytettyä aikaa. Tämän artiklan 1 kohdan c alakohdassa velkojalle annetaan lakisääteinen oikeus periä viivästyskorkoa. Jos lakisääteisellä oikeudella viivästyskoron perimiseen halutaan varmistaa maksuviivästymisiä vähentävä vaikutus ja asianmukainen korvaus maksun viivästymisestä, korkotaso on säädettävä riittävän korkeaksi. Tosin sanoen maksun viivästymisen olisi oltava vähintään yhtä kallista kuin rahan lainaaminen markkinahintaan pankeilta tai muilta luotonantajilta. Nykyinen lakisääteinen korko on kuitenkin aivan liian alhainen lähes kaikissa jäsenvaltioissa verrattuna tavanomaiseen markkinakorkoon, joka peritään luotottoman pankkitilin ylittämisestä16. Tämä tilanne kannustaa velallisia valitsemaan mieluummin velan tavarantoimittajalleen kuin pankkilainan ja menettelystä aiheutuu haittaa velkojalle. Velat toimittajille ovat täysin hyväksyttäviä niin kauan kuin asiasta on sovittu kahden osapuolen välillä, mutta tilanne muuttuu hankalaksi sekä yksittäisten toimittajien että makrotalouden kannalta, jos velallisia kannustetaan lainsäädännön myötä yksipuolisesti ylittämään sopimusten mukaiset maksuajat. Tilanne on erityisen vakava pk-yrityksissä, joiden on muita vaikeampi saada pankkilainaa maksuviivästyksistä johtuvaan kassavirtavajeeseen. lakisääteinen Tämän artiklan 1 kohdan e alakohdan vähimmäiskorkotaso jäsenvaltioissa. Jäsenvaltiot voivat päättää myös korkeammasta korosta kussakin maassa käytössä olevien tavanomaisten markkinakorkojen mukaan. Kohdassa noudatetaan kaikilta osin toimen sopimuspuolet voivat vapaasti päättää jäsenvaltiossa sovellettavaa lakisääteistä korkoa tavoitteena on vahvistaa sillä yksittäisen sopimusvapautta, 15 Katso European Payment Habits Survey 1996, Intrum Justitia, Amsterdam, huhtikuu 1997. 16 Katso 9. heinäkuuta 1997 annetun tiedonannon liitteen toisen taulukon ensimmäisessä ja kolmannessa sarakkeessa olevat tiedot. 7 korkeamman tai alhaisemman korkotason soveltamisesta. Lakisääteistä korkoa sovelletaan ainoastaan silloin, kun korkoa ei ole erikseen vahvistettu sopimuksessa tai yleisissä myyntiehdoissa. Komissio katsoo kuitenkin, että korkeampi lakisääteinen korko johtaa maksuviivästysten vähenemiseen. Pohjoismaissa, missä lakisääteiset korot ovat kaksinkertaiset verrattuna lähes kaikkiin muihin jäsenvaltioihin, kokemus on osoittanut korkean korkotason huomattavasti vähentäneen maksuviivästyksiä, vaikka korkean lakisääteisen koron periminen ei ole pakollista. Näissä maissa lakisääteisen koron soveltaminen on kuitenkin muodostunut tavanomaiseksi käytännöksi kaupallisissa toimissa, ja niissä suuri osa liikeyrityksistä todella perii viivästyskorkoa. Korkea lakisääteinen korko on varmasti helpottanut velkojan viivästyskoron perintää sopimuksen puuttuessa tai sen ollessa tältä osin avoin. Myös myyjän asema on entistä vahvempi viivästyskorosta neuvoteltaessa, jos ostaja haluaa sopia alhaisemmasta korkotasosta. Lakisääteisen koron vahvistamismenettely vaihtelee maittain. Tavoitteena on käyttää menettelyä, jossa lakisääteinen viivästyskorko noudattaa tavanomaisia markkinakorkoja. Esimerkiksi Ruotsissa käytetään keskuspankin diskonttokorkoa korotettuna kahdeksalla prosentilla. Korkoprosentin olisi oltava helposti kansalaisten varmistettavissa ja sen olisi perustuttava korkoon, joka on helposti haettavissa esimerkiksi talousalan lehdistöstä. Lisäksi koronmuodostuksen olisi oltava sellainen, että korkotaso ei muutu kovin usein, vaan pysyy suhteellisen vakaana. Näiden eri vaatimusten täyttymiseksi ehdotetaan, että lakisääteinen viivästyskorko olisi kahden tekijän summa. Ensimmäinen tekijä on viitekorko, joka mukailee Euroopan markkinakorkojen muutoksia. Komissio harkitsi useita vaihtoehtoja viitekoroksi ja päätyi luetellut vaatimukset parhaiten täyttävä korko on Euroopan siihen, että edellä keskuspankin repo-korko. Se on tulevaisuudessa yksi Euroopan keskuspankin vahvistamista keskeisistä rahapolitiikkaa ohjaavista koroista, jolla pyritään valvomaan lyhytaikaisia markkinakorkoja. Sitä aletaan soveltaa 1. tammikuuta 1999. Jäsenvaltioissa, jotka eivät osallistu talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen, viitekorkona pidetään kyseisen jäsenvaltion keskuspankin määräämää vastaavaa korkoa. Toinen tekijä on marginaali, jolla varmistetaan, että lakisääteinen vähimmäiskorko vahvistetaan riittävän korkeaksi maksuviivästysten vähentämiseksi. Kahdeksan prosentin marginaalin esimerkkinä on Ruotsin lainsäädäntö, jonka viivästyskorkoja käsitteleviä säännöksiä pidetään yleisesti tehokkaina. Lopputuloksena olisi oltava tilanne, jossa jäsenvaltioiden vahvistamilla lakisääteisillä viivästyskoroilla katetaan keskitason pk- yrityksen rahoituskulut, jotka vastaavat pankin perimää korkoa luotottoman pankkitilin ylityksistä17. Koron perimisoikeuden lisäksi on tärkeää, että velkojalla on oikeus saada täysimääräinen korvaus velkojen muista perintäkuluista, toisin sanoen hallinnollisista sekä asianajo- ja oikeudenkäyntikuluista. Oikeus korvausten saamiseen kyseisistä kuluista vaihtelee jäsenvaltioittain18. Artiklan 1 kohdan g alakohdassa pyritään varmistamaan, että kulut voidaan periä velalliselta täysimääräisinä. 17 Katso 9. heinäkuuta 1997 päivätyn tiedonannon liitteen toisen taulukon kolmannessa sarakkeessa olevat markkinakorkoa (pankkitilin ylityskorko) koskevat tiedot. 18 Katso 9. heinäkuuta 1997 päivätyn tiedonannon liitteen neljännen taulukon viidennessä sarakkeessa olevat tiedot. 8 4 artikla: Omistusoikeuden siirtymisen lykkäys Omistusoikeuden siirtymisen lykkäys on oikeudellinen menettely, jolla varmistetaan tavaroiden omistusoikeuden siirtyminen vasta sitten, kun kauppahinta on kokonaan maksettu. Komissio nimeää 9. heinäkuuta 1997 päivätyssä tiedonannossaan omistusoikeuden siirtymisen lykkäyksen aihealueeksi, jolla yhteisön tason toiminnasta voisi olla hyötyä viejille ja joka voisi vähentää maksuviivästyksiä. Jäsenvaltioiden toisistaan poikkeavat määräykset tuottavat tällä hetkellä ongelmia, sillä viejät eivät voi käyttää samaa omistusoikeuden siirtymisen lykkäyslauseketta kaikissa yhteisön maissa. Kyseisen 9. heinäkuuta päivätyn tiedonannon jälkeen saaduissa vastauksissa kaikki asiaa kommentoineet lainsäädäntöä omistusoikeuden siirtymisen lykkäyksestä. yksimielisesti kannattivat yhteisön laajuista Artiklassa annetaan yhtenäinen omistusoikeuden siirtymisen sovelletaan kaikissa jäsenvaltioissa. lykkäyslauseke, jota Artiklan tarkoituksena ei ole yhdenmukaistaa alaa koskevaa kansallista lainsäädäntöä kokonaan. Siinä ainoastaan velvoitetaan jäsenvaltiot tunnustamaan omistusoikeuden siirtymisen lykkäyslauseke silloin, kun tietyt vähimmäisvaatimukset täyttyvät. Siinä ei puututa sääntöihin, joilla suojataan hyvässä uskossa toimivia ostajia. Artiklassa ei pyritä tekemään omistusoikeuden lauseketta pakolliseksi, vaan kunnioitetaan osapuolten sopimusvapautta. siirtymistä koskevaa 5 artikla: Nopeutetut perintämenettelyt "the (esimerkiksi Tämän artiklan tarkoituksena on ottaa käyttöön muiden kuin riitautettujen velkojen nopeutetut perintämenettelyt sekä parantaa aiempia menettelyjä. Tämänkaltaisia menettelyjä summons production procedure" Yhdistyneessä kuningaskunnassa, "injonction à payer" Ranskassa ja "Mahnverfahren" Saksassa) on jo käytössä useassa jäsenvaltiossa. Niiden etuna on nopeus ja se, että menettelyyn ei tarvita tuomaria (ellei velkaa riitauteta), eikä useita muodollisuuksia, eikä siitä koidu suuria kustannuksia. Koska yli 90% tapauksista velkaa ei riitauteta, menettely vähentäisi huomattavasti tuomaria. Tärkeitä resursseja vapautuisi tavallisten oikeudellisten prosessien nopeuttamiseen. tapauksia, joissa tarvitaan Jos velallinen menettelyn kuluessa esittää vastalauseen velan maksusta, sovelletaan menettelyä ja edustusta koskevia tavanomaisia sääntöjä eli joko 6 artiklan säännöksiä (jos velan määrä jää pienille velkasummille tarkoitetun kynnysarvon alapuolelle) tai edellä tarkoitettua suuremmille velkasummille tarkoitettuja kansallisia sääntöjä. Komissio katsoo, että nopeutettujen perintämenettelyjen olisi oltava käytössä kaikissa jäsenvaltioissa. Nopeutetut perintämenettelyt olisivat erityisen hyödyllisiä velkojen perinnässä, kun velallinen ja velkoja sijaitsevat eri jäsenvaltioissa. Tällöin olisi parasta, että velkoja perii velkaa velallisen jäsenvaltiossa, jolloin täytäntöönpanomääräys (titre exécutoire, Vollstreckungsbescheid) voidaan antaa viipymättä. Nykyinen yleisesti noudatettu käytäntö nostaa kanne velkojan asuinmaassa aiheuttaa pitkiä viiveitä tuomion täytäntöönpanossa. Velkojat ovat tähän mennessä epäröineet kääntyä tuomioistuimen puoleen velallisen asuinmaassa, sillä he eivät ole luottaneet käsittelyn nopeuteen, eivätkä ulkomaisten velkojien mahdollisuuksiin saada asiansa käsitellyksi. Tämä epätyydyttävä tilanne ei ole sisämarkkinoiden mukaista. Velkojilla on kaikissa jäsenvaltioissa oltava mahdollisuudet samanlaisiin perintämenettelyihin, joihin voi luottaa, joihin saa asian käsiteltäväksi ja joissa käsittely on nopeaa. ehdotukset yksinkertaistetuista Komission ja nopeutetuista perintämenettelyistä ovat ensimmäinen askel kohti laajempaa keskustelua Euroopan unionissa noudatettavista oikeudellisista menettelyistä. Ne eivät sulje pois mahdollisuutta, että komissio tekee uusia ehdotuksia esimerkiksi tiedonannossaan "Kohti päätösten tehostumista Euroopan unionissa"19 käynnistämän saamisen oikeudellisia menettelyjä koskevan kuulemisprosessin seurauksena. oikeusmenettelyistä täytäntöönpanon ja 6 artikla: Yksinkertaistetut oikeusmenettelyt pienille maksuvaatimuksille ja mahdollisimman Velkojalla olisi oltava mahdollisuus periä alle 20 000 ecun suuruisia velkoja nopeasti, tehokkaasti yksinkertaistettujen pienin oikeusmenettelyjen avulla, riippumatta siitä onko velka riitautettu vai ei. Menettely hoidetaan yleensä paikallisissa tuomioistuimissa vähäisin muodollisuuksin, ja käsittelyssä ei ole mukana haastemiestä eikä asianajajaa. kustannuksin 7 artikla: julkiset laitokset: Avoimuus säädetään, että Julkisista hankinnoista annetuissa direktiiveissä20 tarjouspyyntö ilmoituksessa on mainittava rahoitusta ja maksua koskevat perusjärjestelyt. Jäsenvaltiot tulkitsevat kuitenkin vaatimusta eri tavoin, ja maksuajat on jätetty usein mainitsematta tarjouspyynnöissä. Tässä artiklassa pyritään lisäämään avoimuutta julkisista hankinnoista tehtävien sopimusten osalta siten, että julkisia laitoksia vaaditaan ilmoittamaan tarkat ja eräpäivistä. Julkisista tiedot hankintaviranomaisten käyttämistä maksuajoista hankinnoista tehtäviä sopimuksia käytetään tässä yhteydessä laajassa merkityksessä, eikä niiden määrittelyssä viitata julkisista hankinnoista annettuun direktiiviin, jota sovelletaan ainoastaan tietyn summan ylittäviin sopimuksiin. 8 artikla: Julkiset laitokset: eräpäivä ja automaattinen korko Julkisen sektorin erityisaseman vuoksi komissio katsoo, että julkisille laitoksille olisi vahvistettava enimmäismaksuaika. Artiklassa ehdotetaan enintään 60 päivän maksuaikaa (1 kohta). Yksityissektorin liiketoimista poiketen (katso 3 artiklan 1 kohta) tätä enimmäisaikaa ei voi muuttaa julkisten laitosten kanssa tehtävillä sopimuslausekkeilla, lukuun ottamatta tilannetta, jossa sopimuspuolet päättävät noudattaa lyhyempää maksuaikaa. Päivä, josta 60 päivän maksuaika alkaa, määräytyy samoin kuin muissa liiketoimissa (katso 3 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta), toisin sanoen yleensä laskun päiväyksen mukaan. Kirjallisen sopimuksen puuttuessa tai jos kirjallinen sopimus on tehty, mutta maksuajasta on sovittu hiljaisesti, 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettyä 21 päivän maksuaikaa sovelletaan myös julkisten laitosten kanssa toteutettaviin liiketoimiin. 19 EYVLC 33, 31. 1. 98, s. 3. 20 Neuvoston direktiivit 93/36/ETY, 93/37/ETY ja 93/38/ETY, annettu 14 päivänä heinäkuuta 1993, EYVLL 199, 9. 8. 1993. 10 Artiklan 2 kohdassa säädetään julkisten laitosten viivästyskorosta. Korkotaso on sama kuin muissa liiketoimissa (katso 3 artiklan 1 kohdan d ja e alakohta). Lisäksi julkisten laitosten on maksettava korko automaattisesti ilman velkojan maksuvaatimusta. Tämä käytäntö on jäsenvaltioissa (F, B, IRL) parhaiksi osoittautuneiden käytänteiden mukainen ja sen on määrä toimia huomattavana taloudellisena kannustimena julkisille laitoksille noudattaa maksuaikoja. 9 artikla: Komitea On tarpeen perustaa tämän direktiivin soveltamista seuraava komitea, sillä nykyisistä komiteoista yksikään ei pysty suorittamaan tätä tehtävää. 11 Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI kaupallisten toimien maksuviivästysten torjumisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 100 a artiklan, ja erityisesti sen ottavat huomioon komission ehdotuksen21, ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon22, toimivat perustamissopimuksen 1896 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti23, sekä katsovat, että 1. Euroopan parlamentti on korostanut päätöslauselmassaan24 yhtenäisestä ohjelmasta pk-yritysten ja käsiteollisuusalojen hyväksi25, että komission olisi tehtävä ehdotuksia maksuviivästyksiin liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi, 2. komissio on antanut 12 päivänä toukokuuta 1995 suosituksen kaupallisten toimien maksuajoista26, 3. Euroopan parlamentti on pyytänyt kaupallisten toimien maksuajoista annetusta komission suosituksesta antamassaan päätöslauselmassa27 komissiota harkitsemaan suosituksen muuttamista ehdotukseksi neuvoston direktiiviksi, ja tämä ehdotus olisi annettava neuvostolle mahdollisimman pian, 4. talous- ja sosiaalikomitea on antanut 29 päivänä toukokuuta 1997 lausunnon28 aiheesta komission "Vihreä kirja - Julkiset hankinnat Euroopan unionissa: tulevaisuuden kysymyksiä", laitoksiin lausunnossa sovellettavia enimmäismaksuaikoja ja viivästyskorkoa, suositetaan julkisiin ja 21 22 23 24 EYVLC323,21. 11. 1994, s. 19. 25 KOM(94) 207 lopullinen, 3. 6. 1994. 26 EYVL L 127,10. 6. 1995, s. 19. 27 EYVLC211,22. 7. 1996,s. 43. 28 EYVL C 287,22. 9. 1997, s. 92. 12 5. komissio on julkaissut 4 päivänä kesäkuuta 1997 yhtenäismarkkinoiden jossa korostetaan maksuviivästyksen haittaavan yhä toimintasuunnitelman29, enemmän yhtenäismarkkinoiden onnistunutta toimintaa, 6. komissio on julkaissut 17 päivänä heinäkuuta 1997 tiedonannon "kaupallisten toimien viivästyneitä maksuja koskeva kertomus"30, jossa esitetään tiivistetysti komission 12 päivänä toukokuuta 1995 antaman suosituksen vaikutusten arvioinnin tulokset, 7. maksuviivästyksistä aiheutuu liikeyrityksille ja erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille runsaasti hallinnollisia rasitteita ja kustannuksia; lisäksi maksuviivästykset ovat selvitystilaan asettamisen yleisin syy ja ne vaarantavat usein yrityksen toiminnan jatkuvuuden sekä johtavat usein työpaikkojen menetykseen, 8. maksamista koskevat säännöt ja käytänteet vaihtelevat eri jäsenvaltioissa, mikä haittaa sisämarkkinoiden asianmukaista toimintaa. Velkoja, jonka on perittävä saataviaan useassa eri jäsenvaltiossa sijaitsevilta velallisilta, törmää hyvin erilaisiin kansallisiin säännöksiin, mikä tekee velan perimisen vaikeaksi, aikaavieväksi ja kalliiksi, 9. tämä on vähentänyt huomattavasti jäsenvaltioiden välisiä liiketoimia, mikä on perustamissopimuksen 7 a artiklan kanssa ristiriidassa, sillä yrittäjillä on oltava mahdollisuus käydä rajat ylittävää kauppaa sisämarkkinoilla sellaisin edellytyksin, ettei siihen liity suurempia riskejä kuin kotimaan kauppaan; jos kotimaan kauppaan ja rajat ylittävään kauppaan sovelletaan eri sääntöjä, kilpailu vääristyy, 10. viimeaikaisten tilastotietojen mukaan useissa jäsenvaltioissa ei ole saavutettu tapauksessakaan parannuksia maksuviivästysten osalta 12 päivänä parhaassa toukokuuta 1995 annetun suosituksen jälkeen, 11. Perustamissopimuksen 3 b artiklassa vahvistettujen ja suhteellisuusperiaatteen mukaisesti sisä markkinoilla ei voida toteuttaa riittävästi jäsenvaltioiden yksittäisillä toimilla ja se voidaan paremmin toteuttaa yhteisön toimilla; tässä direktiivissä säädetään ainoastaan niistä vähimmäisvaatimuksista, jotka ovat tarpeen halutun tavoitteen saavuttamiseksi. torjua maksuviivästyksiä toissijaisuusperiaatteen tavoitetta 12. maksuviivästys on sopimusrikkomus, joka on tehty velallisen kannalta taloudellisesti houkuttelevaksi suurimmassa osassa jäsenvaltioita alhaisen viivästyskoron ja/tai hitaan oikaisumenettelyn vuoksi; päättäväinen toiminta on tarpeen tämän suuntauksen muuttamiseksi päinvastaiseksi; maksuviivästysten seurausten on oltava sellaiset, että niillä tehdään viivästykset velalliselle kannattamattomiksi, ja seurauksiin on sisällyttävä aiheutuneiden kulujen täysimääräinen korvaaminen velkojalle, 29 SEC(97)1 lopullinen, 4. 6. 1997, s. 8 ja 38. 30 EYVL C 216,17. 7. 1997, s. 10. 13 13. monilta osin toisistaan poikkeavat kansalliset lait rajoittavat omistusoikeuden siirtymisen lykkäyslausekkeiden käyttöä maksujen vauhdittamisessa; on tarpeen varmistaa, että velkojilla on mahdollisuus lykätä omistusoikeuden siirtymistä kaikkialla yhteisössä käyttämällä yhtä, kaikkien jäsenvaltioiden tunnustamaa lauseketta, 14. maksuviivästysten seurauksilla on estävä vaikutus ainoastaan silloin, kun niihin liittyy oikaisumenettelyjä, jotka ovat nopeita, tehokkaita ja aiheuttavat velkojalle vain vähän kustannuksia; perustamissopimuksen 6 artiklassa määrätyn tasavertaista kohtelua koskevan periaatteen mukaisesti näiden menettelyjen olisi oltava kaikkien velkojien käytettävissä heidän asuinpaikastaan riippumatta, 15. julkiset laitokset suorittavat huomattavia määriä maksuja liikeyrityksille; näiden laitosten tiukalla maksuaikojen noudattamisella olisi suotuisa kerrannaisvaikutus talouden kokonaistilanteeseen; komission suorittamien maksujen osalta on jo päätetty antaa tietyille velkojille oikeus periä maksuviivästyksistä viivästyskorkoa, ja tämän direktiivin 16. Neuvoa-antavan komitean olisi avustettava komissiota täytäntöönpanemiseksi, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: I LUKU 1 artikla Soveltamisala Tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan kaikkiin kaupallisten toimien maksuihin. 2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan: 1. 2. 3. 4. 'kaupallisella toimella1 liiketoimintaa tai useamman luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön välistä kepoiseen liike- tai ammattitoimintaan liittyvää toimea, tai tällaisten henkilöiden ja julkisten laitosten välistä toimea, joka johtaa tavaroiden toimittamiseen tai palvelujen tarjoamiseen korvausta vastaan, tai ammattia harjoittavan kahden 'maksuviivästyksellä' sopimuksessa määrättyjen tai lakisääteisten maksuehtojen noudattamista jättämistä, 'omistusoikeuden siirtymisen lykkäämisellä' tavaroiden omistusoikeuden pysymistä myyjällä, kunnes ostaja on maksanut tavaran hinnan kokonaisuudessaan, valtiota, laitoksilla' viranomaisia, 'julkisilla julkisoikeudellisia julkisoikeudellisen viranomaisen tai laitoksen muodostamia yhdistyksiä. Laitoksen katsotaan olevan 14 tai useamman tai yhden paikallisia alueellisia laitoksia tai julkisoikeudellinen täyttäessään seuraavat edellytykset: se on perustettu tiettyä, yleistä etua palvelevaa tarkoitusta varten, se ei ole luonteeltaan teollinen tai kaupallinen, se on oikeushenkilö ja pääosin valtion, alueellisten tai paikallisten viranomaisten tai julkisoikeudellisten hallinnollisesti niiden alainen, tai sen hallintoneuvoston tai johtokunnan jäsenistä yli puolet on valtion, alueellisten tai paikallisten viranomaisten tai muiden julkisoikeudellisten laitosten nimittämiä. tai muiden rahoittama laitosten 5. 'julkisilla hankintasopimuksilla' rahalliseen hyötyyn perustuvia luonnollisen tai oikeushenkilön ja julkisten laitosten välillä tehtyä kirjallista sopimusta. II LUKU 3 artikla Eräpäivä, korko ja vahingon korvaaminen 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että a) b) c) d) e) f) g) maksun eräpäivä on enintään 21 kalenteripäivää laskun päiväyksestä, ellei sopimuksesta tai myyjän yleisistä myyntiä koskevista ehdoista muuta johdu, jos laskua ei ole tehty tai jos laskun päiväystä ei voida varmasti määrittää tai jos laskun päiväys on aiempi kuin toimituspäivä, eräpäivä lasketaan toimituspäivästä, velkojalla on oikeus vaatia velalliselta koron maksamista kaikista erääntyvistä summista, joita velkoja ei ole saanut a ja b alakohdassa määriteltyyn eräpäivään mennessä, korko alkaa kertyä automaattisesti eräpäivää seuraavasta päivästä ilman erillistä maksumuistutusta, viivästyskorko ('lakisääteinen korko'), johon velkojalla on oikeus, on Euroopan keskuspankin repo-korko ('viitekorko') korotettuna vähintään kahdeksalla prosenttiyksilöllä ('marginaali'), jollei sopimuksesta tai myyjän yleisistä myyntiehdoista muuta johdu; jäsenvaltioissa, jotka eivät osallistu talous- tarkoitettuna rahaliiton kolmanteen vaiheeseen, edellä viitekorkona pidetään kyseisen jäsenvaltion keskuspankin määräämää vastaavaa korkoa, ja lakisääteinen viivästyskorko muuttuu automaattisesti edellä e alakohdassa mainitun viitekoron muutosten mukaisesti, koron perintäoikeuden lisäksi velkojalla on oikeus vaatia velalliselta täysimääräistä korvausta maksuviivästyksestä aiheutuneista vahingoistaan. 15 2. Edellä e alakohdassa tarkoitettua marginaalia voidaan tarkistaa ja tarvittaessa muuttaa komission päätöksellä, joka tehdään 9 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, jos korkotaso osoittautuu riittämättömäksi ostajan maksuviivästysten estämiseen aiheutuvien menetysten täysimääräiseen korvaamiseen ja erityisesti myyjälle pankkitilin ylityksestä koituvien korkojen kattamiseen. ja maksuviivästyksestä myyjälle 4 artikla Omistusoikeuden siirtymisen lykkääminen 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että omistusoikeus pysyy myyjällä, jos hän antaa tästä ostajalle kirjallisesti tiedon viimeistään tavaroiden toimituspäivänä. Jos ostaja ei ole suorittanut maksua eräpäivään mennessä, myyjä voi vaatia tavaroiden palauttamista. Saatuaan tavarat haltuunsa ostaja on vastuussa tavaroille aiheutuvista vahingoista tai tavaroiden katoamisesta. Pätevä tiedoksianto voi sisältyä myyjän vakiosopimukseen, laskuun tai yksittäiseen sopimukseen. Jäsenvaltioiden on tunnustettava lausekkeiden pätevyys. liitteessä mainittujen tai niitä vastaavien 2. 3. 1. 2. 3. 4. 5. Edellä 1 kohtaa sovelletaan ainoastaan velkoihin, jotka suoritetaan yhdessä erässä. Jäsenvaltioiden on määriteltävä omistusoikeuden siirtymisen lykkäystä koskevan lausekkeen vaikutus niiltä osin, joista ei säädetä tässä direktiivissä, erityisesti lausekkeen vaikutukset hyvässä uskossa toimiviin osapuoliin. 5 artikla Nopeutetut perintämenettelyt velalle, jota ei ole riitautettu Jäsenvaltioiden on varmistettava, että veloille, joita ei ole riitautettu, on olemassa nopeutettu perintämenettely. Menettelyä on sovellettava velan määrästä riippumatta. Menettelyn on oltava asuinpaikasta riippumatta kaikista jäsenvaltioista peräisin olevien velkojien käytettävissä. Velkojalla on oltava oikeus valita, haluaako hän edustajakseen kolmannen henkilön vai ei. Tuomioistuinmenettelyn pyynnön vastaanottamisen ja täytäntöönpanomääräyksen tai vastaavan asiakirjan voimaan tulon välinen aika ei saa olla yli 60 kalenteripäivää. sellainen, velkojan oltava että on 16 Tämä määräaika ei rajoita a) b) tiedoksiantoa tai ilmoittamista koskevien sääntöjen soveltamista, ja vastaajan oikeutta riitauttaa velka. 6 artikla Yksinkertaistetut oikeusmenettelyt pienille velkasummille Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että pienille velkamäärille eli enintään 20 000 ecun suuruisille veloille on käytössä yksinkertaistetut menettelyt. Menettelyyn on sisällyttävä yksinkertaiset, kustannuksiltaan vähäiset velkojen selvittämiseen tarkoitetut oikeustoimet. Komisso voi tarkistaa ja tarvittaessa muuttaa taloudellisten olosuhteiden mukaan ensimmäisessä alakohdassa tehdään 9 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. tarkoitettua velkamäärää päätöksellä, joka Menettelyjen on oltava asuinpaikasta riippumatta kaikkien jäsenvaltioista peräisin olevien velkojien käytettävissä. III LUKU 7 artikla Avoimuus julkisista hankinnoista tehtävissä sopimuksissa Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että julkisista hankinnoista tehtäviä sopimuksia koskevissa ilmoituksissa ja yksityiskohtaisissa ohjeissa mainitaan julkisten laitosten maksuajat ja eräpäivät yksityiskohtineen. Määräajat on vahvistettava erityisesti ennen maksun suorittamista toteutettaville hallinnollisille muodollisuuksille, kuten julkisten urakoiden vastaanottomenettelyille. 8 artikla Maksuaikojen noudattaminen, eräpäivä ja automaattinen korko Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että 1. 2. julkisten laitosten suorittamien sopimuksen mukaisten maksujen eräpäivä ei saa olla yli 60 kalenteripäivää ja eräpäivä määräytyy edellä 3 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti; sopimuksen mukainen maksuaika ei saa missään olosuhteissa ylittää edellä säädettyä enimmäismaksuaikaa, velkojalla on oikeus periä julkiselta laitokselta korkoa kaikista erääntyneistä maksamatta olevista lasketaan 3 artiklan 1 kohdan d ja e alakohdassa säädetyllä tavalla, ja julkisen viranomaisen on maksettava korkoa automaattisesti ilman erillistä maksuvaatimusta, summista; korko 17 3. julkinen laitos ei saa pyytää eikä vaatia, että velkoja luopuisi tässä artiklassa tarkoitetuista oikeuksista. IV LUKU 9 artikla Komitea Tämän direktiivin soveltamisen tarkastelemiseksi ja erityisesti edellä 3 artiklan 2 kohdassa ja 6 artiklassa säädettyjä tapauksia varten komissiota avustaa neuvoa-antava komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa, tarvittaessa äänestettyään, lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto merkitään pöytäkirjaan; lisäksi jokaisella jäsenvaltiolla on oikeus pyytää, että sen kanta merkitään pöytäkirjaan. Komission on, niin suurelta osin kuin mahdollista, otettava huomioon komitean lausunto. Sen on ilmoitettava, millä tavoin lausunto on otettu huomioon. 10 artikla Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2000. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. Jäsenvaltiot voivat pitää voimassa tai saattaa voimaan säännöksiä, jotka ovat tiukempia kuin mitä tämän direktiivin noudattamiseksi on tarpeen. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset kirjallisina komissiolle. 2. 3. 11 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 18 12 artikla Vastaanottajat Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja 19 Liite LUETTELO TUNNUSTETTAVA 4 ARTIKLAN NOUDATTAMISTA VARTEN LAUSEKKEISTA, JOTKA JÄSENVALTIOIDEN ON ES: "El vendedor conservara la propiedad de los bienes nasta el pago. " DA: "Varen forbliver saelgerens ejendom, indtil den er betalt. " DE: "Die Ware verbleibt bis zur Bezahlung im Eigentum des Verkäufers. " EL: "O TKùXr\rr\q Tcapaicpaxei irjv KUptôtnta TCÛV ayaOév uéxpt va eÇocpXnOei to Ttunuà TODÇ. " EN: "The goods remain the property of the seller until payment. " FR: "Les marchandises restent la propriété du vendeur jusqu'au paiement. " IT: "Le merci restano di propriété del venditore fino al pagamento. " NL: "De waren blijven tot de betaling eigendom van de verkoper. " PT: "O vendedor conservarâ a propriedade dos bens até ao momento do pagamento. " FI: "Tavara on myyjän omaisuutta, kunnes kauppahinta on maksettu/4 SV: "Varoma förblir säljarens egendom tills de betalats. " 20 VAIKUTUSTEN ARVIOINTI YRITYKSIÄ KOSKEVAN EHDOTUKSEN VAIKUTUS erityiskohteena pienet ja keskisuuret yritykset (Pk-yritykset) Ehdotuksen otsikko: Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi kaupallisten toimien maksuviivästysten vähentämisestä Asiakirjan viitenumero: 97012. EHDOTUS 7. Ajatellen toissijaisuuperiaatetta, miksi tällä alalla tarvitaan yhteisön lainsäädäntöä ja mitkä sen tärkeimmät tavoittet ovat? Ehdotus sisältää toimenpidepaketin maksuviivästysten vähentämiseksi Euroopan yhteisösssä toteutettavissa liiketoimissa. Toimenpiteet koskevat kaikkia yritysten keskinäisissä liiketoimissa ja yritysten ja julkisen sektorin liiketoimissa tapahtuvia maksuviivästyksiä. Niitä sovelletaan kaikkiin lukien rekisteröidyt ja rekisteröimättömät yritykset sekä liiketoimintaa tai ammattia itsenäisesti harjoittavat. liikeyrityksiin, mukaan Ehdotuksen yleisenä tavoitteena on lisätä sopimukseen perustuvien maksuaikojen noudattamista, mikä on kaikkien yritysten etu. Ehdotus sisältää oikeudellisen kehyksen, jolla maksuissaan myöhästelevät pyritään saamaan maksamaan ajoissa ja jolla velkojille annetaan oikeudet riittävän korvauksen saamiseen maksun myöhästymisestä sekä parannetaan velkojen perintämenettelyjä siten, että perintä tapahtuu tehokkaasti, nopeasti ja pienin kustannuksin. Lisäksi ehdotuksessa esitetään erityisiä toimenpiteitä julkisten laitosten maksukäytännön parantamiseksi. On todisteita siitä, että maksuviivästykset estävät sisämarkkinoiden sujuvaa toimintaa31. Yhteisössä noudatettavissa maksukäytännöissä on suuria eroja, jotka saavat yritykset luopumaan rajat ylittävästä kaupasta. Myös jäsenvaltioiden väliset ja erot maksuviivästyksiä koskevassa suhtautumisessa velkojen perinnästä aiheutuviin kustannuksiin ovat esteenä rajat ylittävälle kaupankäynnille. Lisäksi maksuaikojen erot ja maksuviivästyksistä aiheutuvat ongelmat haittaavat yritysten kilpailukykyä32. lainsäädännössä, oikaisumenettelyissä 31 Ks. esim. European Payment Habits Survey 1996, Intrum Justitia, Amsterdam, huhtikuu 1997 32 Ks. Commission Report on late payments in commercial transactions, OJ No C 216, 17. 7. 1997, p. 10, in particular sections 3. 1 and 3. 2. 21 Kaupallisten toimien maksuajoista vuonna 1995 annettu komission suositus33 antoi jäsenvaltioille mahdollisuuden ratkaista ongelma itse. ei-sitovana asiakirjana Heinäkuussa 1997 laaditusta komission kertomuksesta kävi kuitenkin ilmi, että jäsenvaltiot eivät olleet ryhtyneet riittäviin toimiin ja että maksuviivästysten ratkaisemiseksi yhteisössä olisi ehdotettava lisätoimenpiteitä, kuten direktiivin antamista34. Lisäksi tuoreet tilastot osoittavat, että maksuviivästyksiin liittyvät ongelmat eivät komission suosituksen jälkeen ole parantuneet monessakaan jäsenvaltiossa35. Koska jäsenvaltioiden toimet ovat olleet riittämättömät ja maksuviivästykset haittaavat edelleen sisämarkkinoiden sujumista, on syytä ehdottaa sitovana toimena direktiivin antamista. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 3b artiklassa määrätty toissijaisuusperiaate huomioon ottaen näyttää selvältä, että kunkin jäsenvaltion omat toimet eivät riitä maksuviivästysten vähentämiseen sisämarkkinoilla, vaan tarvitaan yhteisön toimia. YLEINEN VAIKUTUS LIIKETOIMINTAAN 2. Ketä ehdotus koskee? Ehdotus vaikuttaa yleisesti yrityksiin periaatteessa kolmessa tapauksessa: a) kun yritys saa maksun myöhässä toiselta yritykseltä b) kun yritys maksaa toiselle yritykselle myöhässä c) kun asiakas (ei yritysasiakas, vaan yksityinen henkilö) maksaa yritykselle myöhässä. ja Useiden tutkimusten mukaan ETA-maissa on huomattavia eroja sopimukseen todellisten maksuaikojen välillä. 36. Pisimmät perustuvien maksuaikojen keskimääräiset maksuajat näyttäisivät olevan Kreikassa, Portugalissa ja Italiassa. Lyhimmät keskimääräiset maksuajat ovat Norjassa, Suomessa ja Ruotsissa. Maat, joilla on pisin keskimääräinen maksuviive (eli todellisen maksuajan ja sopimukseen perustuvan maksuajan väliin jäävät päivät) ovat Portugal, Italia, Belgia, Kreikka, Alankomaat ja Yhdistynyt kuningaskunta. Maksuviiveitä on Euroopassa eniten sektorilla, liikenne/logistiikka-alalla, vähittäis/tukkukaupassa ja teollisuudessa. Sitä vastoin pankki- ja vakuutusalalla, kemikaalialalla ja televiestintäalalla maksut hoidetaan parhaiten37. rakennusalalla, julkisella 33 OJNoL127,10. 6. 1995, p. 19. 34 OJ No C 216, 17. 7. 1997, jakso 2. 1 ja 4. 35 OJ No C 216, 17. 7. 1997, jakso 2. 2 36 Ks. yhteenveto tuoreista tialstoista EYVL No C 216, 17. 7. 1997 jakso 2. 2. 37 European Payment Habits Survey 1996, Intrum Justitia, Amsterdam, huhtikuu 1997. 22 Asiakkaina pisimmän maksuajan Euroopassa näyttävät tarvitsevan suuryritykset. Sen todettu tulevat julkinen sektori ja pienyritykset. Suuryritykset on jälkeen asiakasryhmäksi, jolla on ollut pisimmät maksuajat keskimäärin 32 %:ssa tapauksia EU:ssa. Espanjassa (49 %) ja Kreikassa (41 %) luvut ovat erityisen korkeat38. Yhdistyneessä kuningaskunnassa tehtiin vuonna 1994 tutkimus, jonka mukaan suurimmat myöhässä olevat nettomääräiset kokonaissummat olivat tuotanto-, rakennus- ja ja tukkualalla ja pienimmät vähittäisalalalla, liikennealalla39. Alueelliset erot olivat myös suuret. Toinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa äskettäin tehty tutkimus myös vahvisti tuotantoalan olevan huonoin maksaja (14,0 % maksuista hoidettu määräaikaan mennessä). Sen jälkeen tulevat rakennusala (20,4 %) ja tukkukauppiaat (20,6 %). Toistaiseksi paras tulos on rahoituspalvelujen alalla (31,6 %)4 0. Tutkimuksessa todettiin lisäksi, että ajoissa laskunsa maksavia pienyrityksiä oli kaksi kertaa enemmän kuin suuryrityksiä (23,2% pienyrityksistä, 13,8% keskisuurista yrityksistä ja 9,7% suuryrityksistä maksoi laskunsa ajoissa). teollisuudessa Ranskassa nettolainanottajia (eli niitä, jotka hyötyvät eniten kauppaluotoista) on eniten vähittäisalalla, erityisesti elintarvikekaupassa, ja tukkualalla, autoalalla sekä autojen myynti- ja korjausalalla41. Eniten kauppaluottoja on suuryrityksissä: kaupan luotoista 43 % on keskittynyt yli 500 työntekijän yrityksiin ja 31 % yli 2 000 työntekijän yrityksiin. Nettolainanantajat ovat hajaantuneempia eri aloille, mutta eniten heitä on välituotteiden tuottajissa sekä tehdas- ja koneteollisuudessa, tukkualalla ja yrityspalvelujen alalla. Kauppaluotoista 57 % annetaan yrityksistä, joissa on vähemmän kuin 500 työntekijää. Kauppaluottojen alan tuoreimmat suuntaukset ovat suosineet pk-yritysten kustannuksella suuryrityksiä. Akuutteja maksuongelmia on erityisesti Espanjassa rakennusalalla, jolla maksuaika on keskimäärin 215 päivää silloin, kun suuryritys maksaa rakennusmateriaaleistaan pk-yritykselle42. Vakavia maksujen liittyviä ongelmia on myös Italiassa sairaaloihin terveydenhoitovälineitä yleisiin (keskimääräinen maksuaika 307 päivää), Espanjassa (305 päivää), Portugalissa ja Kreikassa, joissa myös alueelliseet vaihtelut ovat suuret43. toimittavilla yrityksillä saantiin Lisäksi ehdotuksessa esitetään uusia vaatimuksia sen varmistamiseksi, että julkiset laitokset hoitaisivat maksunsa asianmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa. 3. Mitä yritysten on tehtävä toimiakseen ehdotuksen mukaisesti? Ehdotuksessa yrityksille esitetään maksun viivästymisestä saataviin korvauksiin (3 artikla) liittyviä uusia oikeuksia ja velvoitteita. Yritysten on kunnioitettava näitä uusia oikeuksia ja noudatettava näitä velvoitteita, joiden tavoitteena on tarjota 38 European Business Survey, Grant Thornton International Business Strategies Ltd. , kevät 1997, s. 25. 39 Forum of Private Business, London, 31 maaliskuu 1994. 40 Survey of the payment performance in Britain, Dun & Bradstreet, London, lokakuu 1997. 41 Observatoire des délais de paiement, cinquième rapport, Paris, syyskuu 1997. s. 10 42 Confederation of Suppliers of Construction Materials (CEPCO), Report on the Spanish Construction Industry, Madrid, syyskuu 1996. 43 European Diagnostic Manufacturers Association, lokakuu 1997. 23 riittävä korvaus velkojille maksun myöhästymisestä ja saada myöhästelijät maksamaan ajoissa. Ehdotuksessa noudatetaan kuitenkin täysin sopimusvapauden periaatetta, jonka ansiosta sopimuspuolet voivat edelleen neuvotella ja sopia vapaasti esimerkiksi maksun eräpäivästä ja maksun viivästyskorosta. Jos sopimusvelvoitetta tai lakisääteistä maksuvaatimusta ei kuitenkaan noudateta, yritykset, jotka eivät saa maksua ajoissa, voivat hakea korvausta ja yrityksiltä, jotka maksavat myöhässä, voidaan vaatia sekä korkoa että korvausta velan perinnästä aiheutuneista muista kustannuksista, kuten asianajo- ja oikeudenkäyntikuluista sekä hallinnollisista maksuista. Maksuviivästyksestä kertyy korkoa automaattisesti, ilman velkojan antamaa muistutusta (3 artiklan Id kohta). Jäsenvaltioissa (esim. Belgia), joissa nykyisin vaaditaan muistutus, tullaan säästämään hallinnollisissa kuluissa. jatkossa käyttää yhtä ehdotuksessa Yhdenmukainen omistusoikeuden siirtymisen lykkäystä koskeva lauseke (4 artikla) lykkäyslauseketta käyttäville tuo erityisesti viennissä hallinnollisia säästöjä yrityksille. Nykyisin viejä saattaa tarvita jokaista viennin kohteena olevaa jäsenvaltiota varten oman lykkäyslausekkeen, koska oikeudelliset määräykset ovat erilaisia eri jäsenvaltioissa. Yritysten kannalta tämä on työläs lisärasite. Yritykset sitä vastaavaa voisivat lykkäyslauseketta. Oikeudellisissa ja hallinnollisissa kuluissa säästetään myös, kun yritysten erilaisia muodollisuuksia, kuten rekisteröidä sopimusta tai hankkia notaarin vahvistusta. Aluksi yritysten on muutettava vakiosopimustaan sopimuksiaan saattaakseen ne omistusoikeuden siirtymisen lykkäystä koskevan yhdenmukaisen lausekkeen mukaisiksi. Muutoksista aiheutuu kuitenkin hyvin vähän kustannuksia ja ne ovat kertaluonteisia. Kustannukset jäävät hyvin paljon pienemmiksi verrattuna hallinnollisiin kertyy, puhumattakaan vientiä kannustavasta vaikutuksesta, joka yhdenmukaisella omistusoikeuden siirtymistä lykkäävällä lausekkella on. jäsenvaltioissa käydä joita muutoksista säästöihin, aikavälillä tai omia esitettyä tietyissä pitkällä tarvitse enää läpi tai ei Oikaisumenettelyjä koskevilla ehdotuksilla (5 ja 6 artikla) pyritään vannistaan, että velkojat saavat perittyä velan nopeasti, tehokkaasti ja mahdollisimman pienin kustannuksin. Muutosten pitäisi tuoda säästöjä oikaisumenettelyjä käyttäville yrityksille, sillä muodollisuuksia vähennetään ja taloudelliset kustannukset pyritään pitämään minimissä, erityisesti silloin, kun velallinen ja velkoja ovat eri jäsenvaltioissa. Nopeutettuun perintämenettelyyn (5 artikla) liittyvän katon (joka perustuu velan määrään) poistaminen joissain jäsenvaltioissa antaa mahdollisuuden soveltaa nopeutettua perintämenettelyä yhä useampiin velkoihin. Saksassa tällaista kattoa ei ole ja vuonna 1996 yli 8 miljoonaa tapausta käsiteltiin nopeutetussa (Mahnverfaren). Tässä järjestelmässä tavanomaisen velan perintämenettelyssä perinnästä johtuvat keskimääräiset kustannukset ovat noin 17 ecua, kun se perinteisiä oikeudellisia perintämenettelyjä käytettäessä on 100 ecua. perintään velkasummien yksinkertaistetussa Pienien oikeusmenettelyssä (6 artikla) sovellettava 20 000 euron katto merkitsee sitä, että menettelyä voidaan soveltaa yhä useampaan kaupalliseen liiketoimeen, jolloin useammat yritykset voivat käyttää hyväkseen pieniä riita-asioita käsittelevien tuomioistuinten (Small Claims Court) suhteellisen nopeata ja edullista käsittelyä. tarkoitetussa 24 Julkisten laitosten on huolehdittava siitä, että julkisissa hankintailmoituksissa ja tarjouseritelmissä on yksityiskohtaiset tiedot maksuajoista (7 artikla). Tämä aiheuttaa jonkin verran hallinnollisia kustannuksia, jotka käytettäessä vakiotietoja ovat kuitenkin kertaluonteisia. jotka lisäksi noudatettava velvoitteita, liittyvä Julkisten viranomaisten on enimmäismaksuaikaan ja myöhästyneistä maksuista perittävän koron maksamiseen automaattisesti (8 artikla). Tämä edellyttää sopimuslausekkeiden muuttamista. Lisäksi julkisten viranomaisten on luotava maksuaikojen noudattamista varten hallinnolliset järjestelmät ja menettelyt. ATK-järjestelmiä on ehkä muutettava, mikä aiheuttaa kustannuksia. Uusien menettelyjen luomista korostettiin jo vuonna 1995 annetussa komission suosituksessa (6 artiklan b ja c kohta). Irlannissa on äskettäin täsmällisestä hoitamisesta, ja siellä annettu laki julkisen sektorin maksujen myöhästyneistä maksuista perittävän koron automaattista maksua koskevien järjestelmien luomisesta ja toiminnasta johtuvien kustannusten arvioidaan olevan pienet. Ajatuksena on, ettei uusiin menettelyihin liittyvään käsittelyyn tarvita lisätyövoimaa. 4. Mitä taloudellisia vaikutuksia ehdotuksella todennäköisesti on? Ehdotuksen odotetaan tuovan huomattavaa etua varsinkin pkryrityksille. Maksuviivästysten väheneminen parantaa yritysten kassavirtaa. Lisäksi se vähentää maksujen viivästymisestä johtuvia rahoituskustannuksia. Yritykset hyötyvät myös siten, että velkojen perinnästä niille aiheutuvat huomattavat hallinnolliset kustannukset pienenevät ja aikaa ja työvoimaa säästyy, kun ei tarvitse esimerkiksi lähettää muistutuksia, hallinnoida maksamattomia saatavia, eikä periä velkoja erilaisten oikaisumenettelyjen kautta. Velkojen perinnästä aiheutuvissa asianajo- ja oikeudenkäyntikuluissa säästetään myös. Lisäksi jos yritykset saavat maksunsa myöhässä, ne saavat aiheutuneista kustannuksista riittävän korvauksen. Tällä on myönteinen vaikutus yritysten kannattavuuteen ja kilpailukykyyn. saatavien Lyhentyneet maksuajat vahvistavat yrityksen liiketoiminnasta vähenee. Yritysten johtuvien todennäköisyys selvitä tilanteesta kasvaa. Kun kassavirta kulkee nopeammin ostajien ja toimittajien välillä, ison asiakkaan maksuviiveet eivät niin helposti johda ketjuun, jossa useat yritykset joutuvat selvitystilaan. kokonaisvaroista tasetta, koska niiden osuus Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuonna 1994 tehty tutkimus osoittaa hyödyn laajuuden: Yhdistyneessä kuningaskunnassa arvioitiin, että yksityisillä yrityksillä oli johtuvia nettomääräisiä saatavia vuonna 1994 viivästyneistä kauppaveloista 10 miljardia puntaa (14,8 miljardia ecua). Yritykset hyötyisivät siis mainitun summan, jos maksuviivästyksistä päästäisiin kokonaan eroon44. Jos kauppavelan määrä Yhdistyneessä kuningaskunnassa vastaa suurin piirtein tilannetta muissa 44 Forum of Private Business, Lontoo, 31 maaliskuu 1994. 25 jäsenvaltioissa ja otetaan huomioon Yhdistyneen kuningaskunnan yritysten osuus yhteisön kaikista yrityksistä45, EU:n yrityksille viivästyneistä kauppavelan maksuista johtuvat nettomääräiset saatavat saattavat olla yhteensä noin 90 miljardia ecua. Jos oletetaan, että keskimääräinen pankin luottokorko on 12 %, maksuviivästyksistä EU:n yrityksille johtuvat korkokustannukset voivat olla noin 10,8 miljardia ecua vuodessa. Ehdotuksilla on myönteinen vaikutus myös työllisyyteen. Erään lähteen mukaan yksi neljästä yrityksen selvitystilasta Euroopassa johtuu maksuviivästymistä46. Vuonna 1995 viidessä jäsenvaltiossa (Belgiassa, Italiassa, Alankomaissa, Suomessa ja arviolta 44 567 yritystä joutui selvitystilaan47. Suurin osa näistä oli Ruotsissa) mikroyrityksiä (alle 10 työntekijän yrityksiä). Jos näissä yrityksissä oli keskimäärin viisi työntekijää, maksuviivästysten vuoksi pelkästään näissä viidessä jäsenvaltiossa menetettiin mahdollisesti noin 55 000 työpaikkaa vuodessa. Ehdotuksen säännökset, jotka parantavat yritysten kassavirtaa, kannattavuutta ja kilpailukykyä sekä luovat Euroopan talouselämään terveen maksuilmapiirin, auttavat säilyttämään nämä työpaikat ja saavat yritykset todennäköisesti palkkaamaan lisää henkilökuntaa. varsinkin Ehdotuksilla on myönteinen vaikutus kilpailukykyyn, sillä yitysten on mahdollista ottaa maksuajat tarkemmin huomioon hintalaskelmissaan. Yritykset varautuvat ja mahdollisiin nykyään maksuviivästyksiin nostamalla hintoja, mutta ne voisivat laskea niitä, jos ne voisivat olla varmoja siitä, että saavat maksun nopeasti. Lisäksi viivästyneien kauppavelkojen väheneminen vapauttaa resursseja tarkoituksiin, kuten tutkimukseen ja teknologiseen kehitykseen. pitkiin maksuaikoihin tuotannollisempiin viennissä Maksuviivästysten yleinen väheneminen yhteisössä, entistä paremmat menettelyt velan perimiseksi toisesta jäsenvaltioista ja omistusoikeuden lykkäämistä koskeva yhdenmukainen lauseke lisäävät myös yhteisön sisäistä kauppaa. Tämä tehostaa sisämarkkinoille osallistumista ja edistää taloudellista ja sosiaalista koheesiota. Julkisten laitosten täsmällisellä maksujenhoidolla on myönteinen vaikutus koko talouteen. Kun julkisille laitoksille toimittavat yritykset saavat maksunsa ajoissa, ne pystyvät maksamaan edelleen alihankkijoilleen ajoissa, mistä hyötyy välillisesti koko talous. VAIKUTUS PK-YRITYKSIIN 5. Otetaanko ehdotuksen toimenpiteissä pienten ja keskisuurten yritysten erityistilaan huomioon (erilaiset tai lievemmät vaatimukset)? Ehdotus ei sisällä pk-yrityksiä koskevia erityistoimenpiteitä, vaan se koskee kaikkia yrityksiä. Pk-yritykset hyötyvät kuitenkin ehdotuksesta eniten, koska ne kärsivät 45 Luvut ovat 2. 549 miljoonaa ja 15. 777miljoonaa: Enterprises in Europe, Fourth Report, European Commission/Eurostat, 1996. 46 Fédération Nationale de l'Information d'Entreprises et de la Gestion de Créances, Lyon, syyskuu 1997. 47 Fifth Report of the European Observatory for SMEs, European Network for SME Research, marraskuu 1997, 7 luku: "Failures and bankruptcies". 26 maksuviivästyksistä eniten. Erityisesti pk-yritykset, jotka myyvät tavaroita tai palveluja ilman kirjallisia sopimuksia hyötyvät ehdotuksesta (suurin osa pk-yritysten liiketoiminnasta tapahtuu arvioiden mukaan ilman kirjallista sopimusta). Ehdotus selkeyttää ja antaa varmuutta maksuajoista ja siinä määrittellään maksuviivästyksistä johtuvat seuraukset. KUULEMINEN 6. Luetelkaa järjestöt, joita ehdotuksesta on kuultuja esittäkää lyhyesti niiden kanta Osapuolia on kuultu tästä ongelmasta laajasti jo useiden vuosien ajan. Ensimmäinen kuulemiskierros perustui kaupallisten toimien maksuja koskevista ajoista laadittuun komission valmisteluasiakirjaan48. Kansallisilta ja eurooppalaisilta ammatti järjestöiltä ja joiltakin jäsenvaltioilta saatiin yli 130 kirjallista vastausta. Aiheesta järjestettiin 7. ja 8. heinäkuuta 1993 julkinen kuulemistilaisuus, jossa noin 30 järjestöä esitti kantansa. Toinen kuulemiskierros järjestettiin sen jälkeen, kun aiheesta oli julkaistu komission kertomus heinäkuussa 1997. Kirjallisia vastauksia tuli 114. Suurin osa niistä saatiin kaupan kansallisilta etujärjestöiltä ja muilta muun muassa yrityselämää, asianajajia ja perintätoimistoja edustavilta eurooppalaisilta etujärjestöiltä. Näistä 91 (80%) oli maksuviivästyksiä koskevan EU:n lainsäädännön kannalla ja 23 (20 %) vastusti sitä. Lisäksi komissio järjesti 7. lokakuuta 1997 julkisen kuulemistilaisuuden, johon osallistui yli 200 henkeä. Julkisessa kuulemisessa muun muassa Euroopan parlamentin ja talous- ja sosiaalikomiten jäsenet tukivat EU:n lainsäädäntöä voimakkaasti. Vastauksissa tuettiin voimakkaasti oikeutta periä maksuviivästyksistä korkoa, joka olisi määrättävä riittävän korkeaksi, jotta sillä olisi maksuviivästyksiä ehkäisevä vaikutus. Lisäksi velkojan oikeutta saada täysi korvaus velkojen perinnästä aiheutuvista kuluista, kuten hallinnollisista ja asianajo- ja oikeudenkäyntikuluista tuettiin voimakkasti. Kaikissa julkista sektoria koskeneissa huomautuksissa kannatettiin lainsäädäntötoimia, kuten enimmäismaksuaikojen määräämistä ja oikeutta määrätä automaattisesti korko julkisen sektorin maksuviivästyksille. EU:n lauseketta kannatettiin myös laajuista omistusoikeuden yksimielisesti. yksinkertaistettuja Monissa oikaisumenettelyjä. Lisäksi sekä kansalliset että yhteisön perintätoimistot ovat pyytäneet perintätoimistojen luvanvaraistamista kaikissa jäsenvaltioissa sekä lupien vastavuoroista tunnustamista yhteisössä, jotta perintätoimen yhtenäismarkkinat voisivat toteutua kunnolla. lykkäämistä koskevaa vastauksissa puollettiin 48 SEC(92) 2214 lopull. , 18. 11. 1992. 27 ISSN 1024-4492 KOM(98) 126 lopullinen ASIAKIRJAT FI 08 10 09 06 Luettelonumero : CB-CO-98-216-Fl-C ISBN 92-78-32946-0 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg Z»