title: 98/531/EY: Komission päätös, tehty 11 päivänä maaliskuuta 1998, ETY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklaan liittyvästä menettelystä (Asiat N:o IV/34.073, IV/34.395 ja IV/35.436 - Van den Bergh Foods Limited) (tiedoksiannettu numerolla K(1998) 292) (Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen)

eurovoc_concepts:
Ireland
dairy ice cream
dominant position
exclusive distribution agreement
food industry
restriction on competition

formats: html pdf print

text: 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/1 II (Säädökset, joita ei tarvitse julkaista) KOMISSIO KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 11 päivänä maaliskuuta 1998, ETY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklaan liittyvästä menettelystä (Asiat N:o IV/34. 073, IV/34. 395 ja IV/35. 436 — Van den Bergh Foods Limited) (tiedoksiannettu numerolla K(1998) 292) (Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen) (98/531/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuk- sen, ottaa huomioon 6 päivänä helmikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17, perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus (1), sellai- sena, kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, ja erityisesti sen 3 artik- lan 1 kohdan, ottaa huomioon Masterfoods Limitedin ja Valley Ice Cream (Ireland) Limitedin aikaisemmin HB Ice Cream Limited, Van den Bergh Foods Limitediä vastaan asetuk- sen N:o 17 3 artiklan 2 kohdan nojalla tekemät hake- mukset, joiden mukaan niitä estetään kilpailua rajoitta- malla myymästä jäätelötuotteitaan Irlannissa, ottaa huomioon komission 29 päivänä heinäkuuta 1993 tekemän päätöksen menettelyn aloittamisesta, ottaa huomioon Van den Bergh Foods Limitedin 9 päi- vänä maaliskuuta 1995 asetuksen N:o 17 4 artiklan 1 kohdan nojalla jättämän puuttumattomuustodistusta/ poikkeusta koskevan hakemuksen, joka koskee sen herä- teostosjäätelötuotteiden Irlannissa tapahtuvaan jakeluun liittyvia järjestelyjä, on antanut kyseiselle yritykselle mahdollisuuden asetuk- sen N:o 17 19 artiklan 1 kohdan yhdessä neuvoston asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetyistä kuulemisista 25 päivänä heinäkuuta 1963 annetun komission asetuksen N:o 99/63/ETY (2) nojalla tulla kuul- luksi niistä asioista, joita komissio on vastustanut, ja on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina- asema käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa, sekä katsoo seuraavaa: I. JOHDANTO 1) Tämä päätös koskee Van den Bergh Foods Limite- din, joka aikaisemmin tunnettiin nimellä HB Ice Cream Limited, jäljempänä ’HB’, heräteostosjääte- lötuotteiden jakelujärjestelyjä Irlannissa. HB nou- dattaa politiikkaa, jonka mukaan se toimittaa sen jäätelötuotteita varastoiviin vähittäismyyntipistei- siin pakastesäilyttimiä yksinoikeusperiaatteella eli edellyttäen, että nämä säilyttävät niissä ainoastaan HB:n jäätelötuotteita. (1) EYVL 13, 21. 2. 1962, s. 204/62. (2) EYVL 127, 20. 8. 1963, s. 2 268/63. L 246/2 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 2) Master Foods Limited, joka käy kauppaa nimellä Mars Ireland, jäljempänä ’Mars’, jätti 18 päivänä syyskuuta 1991 asetuksen N:o 17 3 artiklan nojalla komissiolle HB:stä valituksen (3) siitä, että viimeksi mainittu toimitti lukuisille vähittäiskaup- piaille pakastesäilyttimiä. Mars väittää, että siltä estetään kilpailua rajoittamalla pääsy vähittäis- myyntipisteisiin myymään omia heräteostosjäätelö- tuotteitaan Irlannissa tämän käytännön vuoksi. 3) Mars tuli Irlannin tuotteiden jäätelömarkkinoille vuonna 1989. Huhtikuussa 1990 Irlannin High Court antoi HB:lle väliaikaisen kieltotuomion, jolla kiel- sijoittaminen HB:n lettiin Marsin pakastesäilyttimiin. Toukokuussa 1992 High Court (4) antoi HB:lle pysyvän määräyksen, jolla kiellettiin Marsia houkuttelemasta vähittäiskaup- piaita säilyttämään sen jäätelötuotteita HB:n säi- lyttimissä. Tuomioistuin katsoi myös, että HB:n pakastesäilyttimiä koskeva yksinoikeus ei kuulu- nut 85 artiklan 1 kohdan kiellon piiriin. Se katsoi myös, että HB:n yksinoikeus- tai hinnoittelupolitii- kalla ei ollut rikottu 86 artiklaa. Tuomioistuin katsoi kuitenkin, että HB:llä oli määräävä asema Irlannin heräteostosjäätelömarkkinoilla. Mars on valittanut näistä päätöksistä Irlannin Supreme Courtiin. kanssa keskusteltuaan näitä ehdotuksia. Näistä ilmoitettiin 8 päivänä maaliskuuta 1995 komis- siolle (6), joka sen jälkeen antoi lausunnon (7), jossa ilmaistiin komission alustava kanta siitä, että muu- tosten perusteella voitaisiin myöntää poikkeus. 7) Näiden ehdotusten perusteella ja ottaen huomioon HB:n ilmaisemat odotukset ehdotusten vaikutuk- sista markkinoihin komissio ilmoitti 15 päivänä elokuuta 1995 (8) aikovansa ottaa myönteisen kannan HB:n ilmoituksen mukaisiin jakelujärjeste- lyihin. Muutoksilla ei kuitenkaan saavutettu odo- tettuja tuloksia avattujen jälleenmyyntipisteiden suhteen. Tämän ja markkinoiden nykytilanteen vuoksi komissio on muuttanut ilmaisemaansa aikomusta (katso johdanto-osan 247 kappale ja sitä seuraavat kappaleet). Sen mukaisesti komissio lähetti 22 päivänä tammikuuta 1997 HB:lle uuden väitetiedoksiannon. HB toimitti kirjallisen vastauk- sensa siihen 24 päivänä huhtikuuta 1997, ja esitti perustelunsa 11 päivänä kesäkuuta 1997 suulli- sessa kuulemisessa. 4) Valley Ice Cream (Ireland) Limited, jäljempänä ’Valley’, jätti 22 päivänä heinäkuuta 1992 komis- siolle Marsin valitusta vastaavan valituksen (5) HB:tä vastaan. Valley oli irlantilainen jäätelön- valmistaja, mutta se joutui selvitystilaan vuonna 1997. Se oli lähes siihen asti ollut Marsin jäätelö- tuotteiden pääasiallinen jakelija Irlannissa. 5) Komissio teki 29 päivänä heinäkuuta 1993 väliai- kaisen päätöksen, jonka mukaan HB:n tuolloin käyttämä jakelujärjestelmä rikkoi perustamissopi- muksen 85 ja 86 artiklaa, ja esitti HB:lle tämän sisältöisen väitteen. HB kiisti komission käsityksen jakelujärjestelyjenä laillisuudesta. 6) Väitetiedonannossaan komissio hyväksyi sen, että HB:n järjestelyt tuovat joitakin parannuksia jake- luun, mutta katsoi, että kilpailun rajoittamisesta aiheutuvat haitat olivat niitä merkittävämmät. Samalla tehtiin kuitenkin selväksi, että HB:lle annettiin mahdollisuus ehdottaa muutosta herä- teostosjäätelön jakelujärjestelyihinsä Irlannissa ja että niille voitaisiin ehkä myöntää poikkeus perus- tamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan nojalla. Vaikka HB pysyi käsityksessään silloisten jakelu- järjestelyjensä laillisuudesta, se esitti komission (3) Asia IV/34073. (4) Masterfoods v HB Ice Cream, (1992) 3 CMLR 830. (5) Asia IV/34395. II. ASIASELOSTUS 1. Tuote i) Jäätelöstä yleensä 8) Jäätelönvalmistukseen käytettävät olennaiset raa- ka-aineet ovat maito (mukaan lukien rasvaton maito), rasva (maito- tai kasvisrasva) ja sokeri. Muita aineita voivat olla muun muassa emul- gointi- ja stabilointiaineet, väri- ja aromiaineet, pähkinät, suklaa ja hedelmätiiviste. Tuoteselos- tetta, merkintöjä ja sallittua sisältöä (ilman osuus, ym. ) koskeva lainsäädäntö vaihtelee jonkin verran eri jäsenvaltioissa. Jäädytetyn jogurtin, ”mehujäi- den” (vesipohjaisten tuotteiden) ja ”pehmytjääte- lön” (joka on valmistettu kasvisrasvasta eikä (6) Asia N:o IV/35436. (7) Komission lehdistötiedote 8. 3. 1995, IP/95/229. (8) EYVL C 211, 15. 8. 1995, s. 4; asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukainen julkaiseminen, johon sisältyi tiivistelmä HB:n muutetuista jakelujärjestelyistä ja jossa pyydettiin niitä kolmansia, joiden etua asia koskee, antamaan vastineensa. Mars antoi vastineensa. 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/3 sisällä maitotuotteita) koostumus eroaa yleensä huomattavasti jäätelötuotteiden koostumuksesta. 9) 10) Jäätelötuotteita on säilytettävä alhaisessa lämpöti- lassa valmistuksen eri vaiheiden ja jakelun aikana ennen lopullista kulutusta. Poikkeuksena tästä on pehmytjäätelö, toimitetaan vähittäiskaup- piaalle pehmytjäätelömassana (myydään vähittäis- kauppiaalle joko tuoretuotteena tai ”steriilinä” tuotteena) ja joka muutetaan lopputuotteeksi pro- sessoimalla se vähittäiskauppiaan tiloissa erityisen annostelukoneiston lävitse. joka Jäätelö voidaan luokitella sen mukaan, miten se valmistetaan ja jaetaan. Yleensä erotetaan toisaalta käsiteollinen jäätelö, jota tavallisesti valmistetaan, jaetaan ja kulutetaan paikallisesti pienessä mitta- kaavassa, ja toisaalta teollinen jäätelö, jota valmis- tetaan suurimittaista jakelua varten. Lähes kaikki Irlannissa valmistettavat ja myytävät jäätelötuot- teet ovat teollisia. 11) Jäätelö voidaan myös luokitella sen valmistus- ja jakelutavan mukaan. Tämä käsittää yleensä kolme luokkaa: — ”heräteostosjäätelö”, johon kuuluvat yksittäis- pakatut tuottet (usein puikkotuotteet) ja irto- jäätelöannokset, jotka on suunniteltu nautitta- viksi välittömästi ostopaikalla tai sen läheisyy- dessä; — ”kotipakkausjäätelö”, johon kuuluvat yksit- täispakattujen tuotteiden niin kutsutut ”moni- pakkaukset”, suuremmat moniannospakkauk- set, purkit, jälkiruokatuotteet, jne. ja joka on tarkoittu nautittavaksi kotona; — tarjoilujäätelö, jota myydään suurina erinä hotelleihin, ravintoloihin, kahviloihin, jne. , joissa se nautitaan siellä tapahtuvan tarjoilun osana. ii) Heräteostosjäätelö 12) Yksittäispakattuja heräteostosjäätelötuotteita säily- tetään yleensä ”itsepalveluperiaatteella” toimivissa pakastesäilyttimissä, jotka on sijoitettu vähittäis- kauppiaan tiloihin tai aivan niiden ulkopuolelle. Säilyttimet on yleensä sijoitettu huomiota herättä- västi. Aivan kuten kaikkien heräteostoihin perus- tuvien tuotteiden kohdalla saatavuus ja näkyvyys myyntipaikassa ovat tärkeitä tekijöitä heräteostos- jäätelön myynnissä. Jos tuote ei ole saatavilla tai näkyvillä, myyntimahdollisuus on ehkä lopullisesti menetetty (9) — heräteostosjäätelön ostajat eivät yleensä tee eri matkaa ostaaksen sitä tai lykkää ostopäätöstään. Laaja-alaiseen jakeluun pääsy on erityisen täkeätä, jotta kuluttajat voivat kokeilla uusia tuotteita, jolloin syntyy näiden tuotteiden kysyntää. Yksittäispakatut heräteostosjäätelötuot- teet ovat lähes poikkeuksetta merkkituotteita, joita tuetaan panostamalla huomattavasti mainontaan ja muuhun myynninedistämiseen. 13) Vuodenaikoihin liityvillä seikoilla on huomattava vaikutus heräteostosjäätelön kulutukseen, ja suu- rin osa myynnistä tapahtuu kesäkuukausien aikana. Esimerkiksi vuonna 1992 noin kaksi kol- mannesta HB:n heräteostosmyynnistä tapahtui nel- jän kuukauden aikana toukokuusta elokuuhun. Myynti riippuu myös huomattavasti säästä. 14) Vaikka lapset ovat erityisen tärkeitä yksittäispa- kattujen jäätelötuotteiden ostajia, uudet teolliset heräteostosjäätelölinjat on suunnattu ”premium”- tai ”super premium” -tuotteisiin (näissä yleensä maitorasvapitoisuus on suuri ja ilman osuus pieni), jotka miellyttävät ensisijaisesti aikuisia kuluttajia. Nämä ovat korkeampihintaisia tuotteita, jotka on tarkoitettu laajemmille markkinoille, joihin kuulu- vat myös aikuiset, ja ne edustavat heräteostos- markkinoiden nopeimmin kasvavaa osaa. 15) Irtojäätelö toimitetaan suurina erinä vähittäis- kauppiaalle, joka yleensä säilyttää sen erityisesti sitä varten suunnitellussa pakastesäilyttimessä ja tarjoilee sitä asiakkaalle tötterössä. Irlannissa irto- jäätelöllä on myynnin kannalta vain vähäinen mer- kitys. 16) Pehmytjäätelö toimitetaan pehmytjäätelömassana vähittäiskauppiaalle. Tämän on sen jälkeen käsitel- tävä seosta edelleen lisäämällä siihen muita aineita ja käyttämällä erityistä annostelulaitetta, joka muuntaa sen asiakkaalle tarjoiltavaksi alhaisen (9) Noel McEneaneytä, HB:n markkinointipäällikköä, on lai- nattu irlantilaisen vähittäismyyntilehden ”Shelflifen” vuoden 1996 maaliskuun numerossa, jossa hän sanoo: ”Nyrkki- sääntö on, että jokaisesta kolmesta heräteostoksen tehneestä henkilöstä vain yksi on tullut liikkeeseen ostaakseen jäätelöä. Pyrimme saamaan parhaan mahdollisen hyödyn tästä varmis- tamalla, että liikkeen astuessaan kuluttaja näkee ensimmäi- seksi jäätelösäilyttimen joko sisäänkäynnin sisäpuolella tai kassan lähellä. ” L 246/4 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 lämpötilan tuotteeksi. Pehmytjäätelö tarjoillaan yleensä vohvelitötterössä. sia tuotteita myydään usein eri tuotenimillä tai -merkeillä. Jäätelötuotteilla käydään myös huo- mattavaa kauppaa jäsenvaltioiden välillä. 17) Valmistajan näkökulmasta katsoen heräteostosjää- telöllä käytävä liiketoiminta on laajamittainen pääomavaltaista. Siihen liittyy huomattavia liike- toimintariskejä, jotka aiheutuvat sen riippuvuudes- ta arvaamattomista sääoloista. Valmistuksen ra- ja varastojen hoittaminen ennen myyntikautta pitäminen vaativat paljon käyttöpääomaa. Melko lyhyen ”kampanjakauden” tukemiseksi liiketoi- minta edellyttä merkittävää logistiikkaa ja suunni- telmallisuuta vuosittaisen kierron aikana. 21) Jäätelönvalmistajat ja jakelijat kaikkialla Euroo- passa, niin Unilever-ryhmän yhtiöt kuin monet niiden kilpailijatkin, noudattavat käytäntöä, jonka mukaan vähittäiskauppiaille toimitetaan pakaste- säilyttimiä yksinoikeusehdolla eli niin, että niissä toimittajan säilytetään yksinomaan säilyttimen tuotteita. 3. Irlannin jäätelömarkkinat 2. Yhteisön jäätelömarkkinat i) Yleistä 18) Yhteisössä jäsenvaltioiden jäätelömarkkinat ovat hyvin erilaisia ominaisuuksiltaan. Esimerkiksi käsi- teollisen jäätelön vuotuinen kulutus vaihtelee Ita- lian kuudesta litrasta henkeä kohti Espanjan alle puoleen litraan henkeä kohti ja Irlannin vielä pienempään määrään. Useimmat Euroopassa myy- dyt tuotteet ovat teollisesti valmistettuja. Teollise- sti valmistetun jäätelön tuotanto on suurinta Yhdi- jär- styneessä kuningaskunnassa jestyksessä Saksassa, ja Ranskassa. Heräteostosjäätelön myynnin osuus jäätelön koko- naismarkkinoista vaihtelee myös huomattavasti jäsenvaltioittain. ja alenevassa Italiassa 19) Unilever-ryhmän yhtiöt ovat suurimmat jäätelön- toimittajat useimmissa jäsenvaltioissa. Heräte- ostosjäätelöalalla Unilever-yhtiöt ovat markkina- johtajia kaikissa jäsenvaltioissa lukuun ottamatta Espanjaa, Kreikkaa ja Suomea. Nestlé-, Artic/ Beatrice-, Grand Metropolitan- ja Schöller-ryhmät myyvät kaikki jäätelöä useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa. Jotkut näistä ryhmistä, kuten Unile- ver ja Nestlé, käyvät kauppaa eri tuotenimillä tai tavaramerkeillä eri jäsenvaltioissa. 20) Jäätelön sisältöä koskevia kansallisia säännöksiä ei ole yhdenmukaistettu yhteisössä. Erityisesti sallit- tuihin maito- ja kasvisrasvatyyppeihin liittyvät erot voivat aiheuttaa olennaisia eroja eri jäsenvaltioissa saatavissa olevissa tuotteissa ja niiden hinnoissa. Samankaltaisten ja jopa täysin samanlaisten jääte- lötuotteiden keskimääräinen vähittäismyyntihinta voi myös vaihdella huomattavasti eri jäsenval- tioissa. Useilla markkinoilla toimivien toimittajien myynnissä olevien tuotteiden analysointi osoittaa kuitenkin, että samankaltaisia tai täysin samanlai- 22) Jäätelön kulutus henkeä kohti on Irlannissa yksi yhteisön suurimpia. Irlannissa markkinoitavan teollisesti valmistetun jäätelön kokonaismäärä esi- tetään määrältään ja arvoltaan alla olevassa taulu- kossa vuosilta 1995 ja 1996 (10): 1996 (määrä) (tuhansina litroina) 1996 (arvo) (Irlannin puntaa) 1995 (määrä) (tuhansina litroina) 1995 (arvo) (Irlannin puntaa) Heräteos- tos Monipak- kaukset Kotipak- kaukset Kahvilat jne. 11 632 46 425 12 297 56 430 1 480 5 585 1 388 5 597 14 065 28 832 15 542 31 281 4 718 11 175 4 756 10 954 Yhteensä 31 895 96 523 33 983 104 262 Kesällä 1995 (erityisesti heräteostostuotteiden) myynti lisääntyi hyvän sään ansiosta. Kesän 1996 melko huono sää selittää myynnin suhteellisen laskun tuona vuonna. Irlannin pehmytjäätelö- markkinoiden (11) kokonaisarvoksi HB on arvioi- nut noin [. ] Irlannin puntaa vuodessa. (10) Lähde: AC Nielsen, johtava markkinatutkimusyhtiö. Arvoa osoittavat luvut koskevat vähittäismyyntiä, eivätkä ne ole samat kuin muualla mainitut myynnin bruttoarvoluvut; bruttoarvolukuihin ei sisälly vähittäiskaupiaan osuutta hin- nasta eikä arvonlisäveroa. Taulukossa esitettyihin lukuihin sisältyvät ”mehujäät”. (11) HB:n mukaan tämän alan markkinatietoja ei ole julkisesti saatavissa. 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/5 ii) HB 23) HB on Irlannin tärkein jäätelötuotteiden valmis- taja ja jakelija. Yhtiön asema jäätelötuotteiden suurimpana toimittajana Irlannissa perustuu sii- hen, että se hankki vuonna 1968 silloisen tärkeim- män kilpailijansa, Premier Dairiesin jäätelöliiketoi- minnan (12). Se on ollut vuodesta 1974 osa Unile- ver-ryhmää. Yhtiö muutettiin vuonna 1993 Van den Bergh Foods Limitediksi HB Ice Cream Limi- tedin sulauduttua Unilever-ryhmän muihin yhtiöi- hin. Vuonna 1996 sen liikevaihto oli noin [. ] Irlannin puntaa. Vuoden 1995 vastaava liikevaihto oli [. ] Irlannin puntaa, kun se oli ollut [. ] Irlannin puntaa vuonna 1994 ja [. ] Irlannin puntaa vuonna 1993. liikevaihto 24) Monikansallinen Unilever-ryhmä on yksi maail- man johtavia kulutustavaroiden valmistajia. Sen kahden emoyhtiön, Unilever NV:n ja Unilever PLC:n, maailmanlaajuinen konsolidoitu liikevaihto vuonna 1996 oli noin 33,5 miljardia Englannin puntaa. Unilever-ryhmän Irlannissa samana aikana oli noin 231 miljoonna Irlannin puntaa. Unilever-ryhmään kuuluvat yhtiöt tuotta- vat ja jakelevat jäätelötuotteita kaikissa jäsenval- tioissa, joista useimmissa Unilever on markkina- johtaja. Unileverin politiikkana eri kansallisilla jää- telömarkkinoilla on ollut hankkia paikallisia jääte- ja kehittää merkkejä kansalliselta löyrityksiä pohjalta. Viime aikoina se on kuitenkin kehittänyt joitakin tuotteita kansainvälisesti, erityisesti erit- täin hyvin menestyneen ”Magnum”-jäätelöpui- kon. 25) HB toimittaa täyttä valikoimaa jäätelötuotteita, johon sisältyy täydellinen valikoima heräteostos- tuotteita (mukaan lukien premium-tuotteita), jois- ta monet ovat kuluttajien suuressa suosiossa. Suu- rin osa tuotteista valmistetaan Irlannissa, mutta joitakin valmistavat muut Unileverin jääteläyhtiöt, ja HB tuo ne maahan. Jäätelö markkinoidaan tuotemerkillä ”HB”, jonka kuluttajat tuntevat Irlannissa erittäin hyvin. HB myy vähittäiskaup- piaille myös pehmytjäätelömassaa, jonka ne muut- tavat pehmytjäätelöksi. 26) HB:n jäätelömarkkinoiden kokonaismäärä Irlan- nissa on hahmoteltu alla olevassa taulukossa (tuhansina litroina): (12) HB:n osuus jäätelömarkkinoista kasvoi yhdessä yössä 42 prosentista 80 prosenttiin. Vastineena Premier Dairies hankki HB:n maitoliiketoiminnan. 1993 1994 1995 1996 Heräteostos 8 138 8 563 10 170 9 736 Monipakkauk- set 648 908 1 091 2 664 Kotipakkaukset 10 392 10 960 11 582 15 344 Kahvilat jne. 737 1 146 1 189 1 788 Yhteensä 19 915 21 577 24 032 23 398 27) Vuonna 1996 HB myi heräteostosjäätelöä brutto- myyntiarvoltaan yhteensä [. ] Irlannin punnalla. Vuonna 1995 myynti oli noin [. ] Irlannin pun- taa ja vuonna 1994 noin [. ] Irlannin puntaa. 28) HB saavutti Irlannin heräteostosjäätelön markki- noista arvolla mitattuna noin 85 prosentin mark- kinaosuuden (13)) neljän kuukauden aikana vuoden 1996 kesäkuusta syyskuuhun. Se oli ollut 83 pro- senttia samana jaksona vuonna 1995, 77 prosent- tia kesällä 1994 ja 76 prosenttia kesällä 1993. Määrällisesti HB:n markkinaosuus oli kesällä 1996 noin 85 prosenttia, 83 prosenttia samana jaksona vuonna 1995 ja vuosina 1994 ja 1993 80 prosenttia. Vuoden 1997 kesä—heinäkuussa HB:n määrällinen osuus oli 89 prosenttia, ja sen osuus myyntiarvosta oli myös 89 prosenttia. HB:n mukaan tämä sen markkinaosuuden kasvu johtui ainakin osittain Valleyn rahoitusvaikeuksista ja Marsin ja Valleyn yhteisen jakelujärjestelyn päät- tymisestä. HB arvioi osuudekseen Irlannin pehmyt- jäätelömarkkinoista noin [. ] prosenttia. iii) Muut valmistajat 29) Loput Irlannin jäätelömarkkinoista jakautuvat etu- päässä Marsin, Valleyn, Nestlén, Leadmore (Ire- land) Ltd:n, jäljempänä ”Leadmore”, Dale Farm Dairy Group Ltd:n, jäljempänä ”Dale Farm”, ja Häagen Dazsin kesken. a) Mars 30) Mars on yksityisessä omistuksessa olevan amerik- kalaisen monikansallisen Mars Incorporatedin ko- (13) Nämä markkinaosuutta kuvaavat luvut ovat peräisin AC Nielseniltä, joka käyttää näiden lukujen laskemiseen samaa tässä päätöksessä, markkinamäärittelyä, lukuun ottamatta ”mehujäiden” laskemista mukaan — tämä ei kuitenkaan vaikuta mitenkään merkittävästi eri markki- naosapuolien suhteellisiin osuuksiin. jota käytetään L 246/6 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 jäsenvaltioissa. Mars konaan omistama tytäryhtiö. Tämä tarkoittaa, että se on osa kansainvälistä konsernia, jolla on tytär- yhtiöitä useimmissa tuli ensimmäisen kerran jäätelömarkkinoille, kun se osti amerikkalaisen jäätelöyhtiön Doven. Yleisesti tunnettujen makeistuotemerkkien maineen poh- jalta Mars kehitti joistakin näistä merkeistä jääte- löversioita ja laajensi ne täten toiseen tuoteryh- mään. Mars valmistaa kaikki Euroopan markki- noilla myytävät jäätelötuotteensa Ranskassa ole- ja vissa tuotantolaitoksissaan (Doveurope SA) käyttää samoja tuotenimiä kaikissa jäsenvaltioissa. Se toi ensimmäiset jäätelötuotteensa Euroopassa markkinoille vuonna 1988. 31) Mars alkoi myydä jäätelöään Irlannissa yksittäis- pakkauksissa sekä monipakkauksissa vuonna 1989. Tuotemerkin hyvä tunnettuus kuluttajien keskuudessa vähensi markkinoinnin aloittamiskus- tannuksia. Marsin tarjoama jäätelövalikoima ra- joittuu melko havoihin tuotteisiin, joista useimmat kuuluvat markkinoiden premium-osaan (korkeam- paan hintaluokkaan) ja vetoavat etupäässä aikui- siin kuluttajiin. 32) Marsin osuus Irlannin heräteostosjäätelömarkki- noista oli vuoden 1996 kesäkuusta syyskuuhun arvolla mitattuna noin 6 prosenttia. Samana jak- sona vuonna 1995 se oli 7 prosenttia, kesällä 1994 noin 10 prosenttia ja vuonna 1993 14 pro- senttia. Määrällä mitattuina Marsin markkina- osuudet ovat jonkin verran pienemmät, mikä osoittaa sen tarjoaman tuotevalikoiman korkeam- man hintatason. Vuosien 1995 ja 1996 kesällä sen markkinaosuus oli noin 4 prosenttia, kesällä 1994 noin 6 prosenttia ja vuonna 1993 noin 8 prosent- tia. Vuoden 1997 kesä-heinäkuun aikana Marsin määrällinen markkinaosuus oli noin 4 prosenttia, ja sen markkinaosuus arvolla mitattuna oli 5 pro- senttia. b) Valley 33) Valley toimitti suurta valikoimaa heräteostosjääte- lötuotteita, joskaan se ei tarjonnut korkeimman hintaluokan tuotteita. Yhtiö joutui selvitystilaan lokakuussa 1997. Valleylla oli ollut pitkään rahoi- tusvaikeuksia, ja se oli ollut selvitystilassa ja perustettu sen jälkeen uudelleen vuonna 1985. Sen markkinaosuus (arvolla mitattuna) kesällä vuonna 1996 oli noin 6 prosenttia, 7 prosenttia vuosina 1994 ja 1995 ja 5 prosenttia vuonna 1993. Mää- rällisesti sen markkinaosuus oli noin 8 prosenttia vuonna 1996 ja 9 prosenttia edellisenä vuonna. Vuoden 1997 kesä—heinäkuussa Valleyn määrälli- nen markkinaosuus oli 3 prosenttia, ja sen mark- kinaosuus arvolla mitattuna oli 2 prosenttia. Vuo- desta 1989 vuoden 1997 alkupuolelle Valley oli Marsin heräteostosjäätelötuotteiden tärkein jake- lija. c) Nestlé 34) Nestlé on monikansallinen yhtiö, jolla on jäätelö- tytäryhtiöitä useimmissa jäsenvaltioissa. Nestlé tuli Irlannin markkinoille vuonna 1994 ja saavutti vuosina 1995 ja 1996 arvolla ja määrällä mitat- tuna noin kahden prosentin markkinaosuuden osuuden oltua noin yksi prosentti vuonna 1994. Vuoden 1997 kesä—heinäkuussa Nestlén markki- naosuus oli määrällisesti ja arvoltaan kaksi pro- senttia. d) Häagen Dazs 35) Häagen Dazs (osa Grand Metropolitan -ryhmästä) tuli Irlannin heräteostosjäätelömarkkinoille vuon- na 1993 tarjoten rajoitettua valikoimaa korkea- hintaisia ylellisyysjäätelöitä. Sen osuus heräteos- tosjäätelömarkkinoista on hyvin vähäinen, eikä Nielsen ole laskenut sitä erikseen. e) Dale Farm 36) Dale Farm, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ole- van Northern Foods -nimisen meijeriyhtiön tytär- yhtiö, toimii etupäässä Pohjois-Irlannissa ja on siellä markkinajohtaja; se jakelee jäätelötuotteita itsenäisten luvakesopimusten haltijoiden ja agent- tien kauuta. Se hankki määrällä ja arvolla mitat- tuna yhden prosentin markkinaosuuden vuosien 1995 ja 1996 kesällä osuuden oltua 0,5 prosenttia vuonna 1994. Vuoden 1997 kesä—heinäkuussa Dale Farmin markkinaosuus määrällä ja arvolla mitattuna oli 1,5 prosenttia. Dale Farm jakelee myös Marsin tuotteita, joskin nämä toimitetaan sille Yhdistyneestä kuningaskunnasta eikä Marsin irlantilaisesta tytäryhtiöstä. f) Leadmore 37) Leadmore on jäätelötuotteiden alueellinen tuot- taja. Joulukuussa 1994 Leadmore Ice Cream Ltd asetettiin oikeuden määräämän selvitysmiehen hal- tuun. Tältä se ostettiin toimivana yhtiönä touko- kuussa 1995, ja siitä muodostettiin Leadmore (Ire- land) Ltd. Leadmore saavutti arvolla mitattuna noin 0,5 prosentin markkinaosuuden vuosien 1995 ja 1996 kesinä sekä vuoden 1997 kesä—hei- näkuussa. Kesällä 1994 sen osuus oli ollut kolme prosenttia. Leadmore toimii suurelta osin rajoite- tulla maantieteelliselllä alueella. g) Pehmytjäätelömassan toimittajat 38) HB:n lisäksi (katso edellä) muut pehmytjäätelö- massan päätoimittajat Irlannissa ovat R&F Martin (joka käy kauppaa nimellä ”Angelito’s”), jonka markkinaosuudeksi arvioidaan 35 prosenttia sekä jonka arvioitu markkinaosuus on Pritchards, 20 prosenttia. Muita toimittajia ovat Leepatrick Dairies ja Dawn Dairies, joiden markkinaosuudet ovat pienemmät. 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/7 4. Heräteostosjäätelön jakelukanavat Irlannissa i) Yleistä 39) Irlannissa teollista heräteostosjäätelöä toimitetaan kuluttajille hyvin monenlaisten vähittäis- ja mui- den myyntipisteiden kautta, jotka vaihtelevat elin- tarvikekaupoista ”perinteiseen” vähittäismyyntiin (josta usein käytetään lyhennettä TSN — tupakka- kaupat, makeiskaupat, lehtikioskit), huoltoasemien pihoihin ja huvipaikkojen ja vapaa-ajanviettopaik- tärkeimmät kojen kioskeihin. Heräteostosten myyntipisteet ovat perinteiset vähittäiskaupat, elin- tarvikekaupat (mukaan lukien merkki- ja luvake- ryhmät) ja huoltoasemat. Tätä kuvaavat AC Niel- senin Irlannin jäätelömarkkinoista kesän 1992 sekä huhti—toukokuun 1995 osalta tekemät tutki- mukset (14), joissa ilmenee seuraava (arvolla mi- tattu) heräteostosjäätelön myynnin jakauma vähit- täismyyntikanavittain: Kesä-heinäkuu 1992 Elo-syyskuu 1992 Huhti-touko- kuu 1995 Ketjumyymä- lät Elintarvike- liikkeet TSN:t/huol- toasemat 3 % 4 % 2 % 60 % 59 % 55 % 37 % 37 % 43 % 40) AC Nielsenin vähittäismyyntilaskenta vuosilta 1991 ja 1994 osoittaa elintarvike- ja makeiskau- pan vähittäismyyntipisteiden rakenteen olevan seu- raava (myyntipisteiden määrä): Ketjumyymälät Merkkikaupparyhmät Elintarvikeliikkeet TSN:t Huoltoasemat 1991 1994 154 999 6 069 1 864 1 186 160 1 015 5 652 1 863 979 Yhteensä 10 272 9 669 (14) AC Nielsenin heräteostosjäätelöä koskeva tutkimus on ainoa säännöllinen luotettava heräteostosjäätelön jakelua Irlan- nissa koskevien markkinatietojen lähde. Nielsenin niin kut- suttuun ”maailmankaikkeuteen” (Universe) sisältyvät myyn- tipisteet ovat samat kuin ne, jotka sisältyvät sen makeisia koskevaan tutkimukseen ja joihin eivät sisälly tietyt hyvin vähäiset jäätelön myyntipisteet kuten elokuvateatterit, teatte- rit ja jäätelökojut. 41) Kuten voidaan havaita, rakenne on muuttunut vain vähän kolmen vuoden aikana lukuun otta- matta myyntipisteinä toimivien elintarvikeliikkei- den lukumäärän vähenemistä. Useimmat näistä myyntipisteistä myyvät heräteostosjäätelöä. Vuon- na 1994 osuus oli 95 prosenttia. HB arvioi, että heräteostosjäätelöä myyvien vähittäismyyntipistei- den määrä on AC Nielsenin lukujen perusteella nykyisellään 9 454 (1997). 42) Ketjumyymälät (myyntipisteryhmä, joka koostuu etupäässä supermarketeista) myyvät etupäässä ko- tipakkausjäätelöä mukaan lukien monipakkauksia, ja nämä varastoidaan usein pakastettujen elintar- vikkeiden tavoin vähittäiskauppiaan omissa pakas- tesäilyttimissä. Olisi myös otettava huomioon, että joissakin pienemmissä elintarvikkeiden myyntipis- teissä Irlannissa heräteostosjäätelötuotteita ja koti- pakkausjäätelötuotteita voidaan myydä samoissa myyntipisteissä ja jopa samasta pakastesäilyttimes- tä. 43) Tavanomaisissa vähittäismyyntipisteissä on selvästi vain rajoitetusti tilaa pakastesäilyttimiä varten. Heräteostosjäätelön myynnin kannalta tärkeimmät myyntipisteet ovat yleensä kooltaan pieniä, ja nii- den tilat ovat tämän vuoksi erityisen rajoitetut. Heräteostosjäätelö on useimpien vähittäiskauppiai- den kannalta marginaalinen tuote siinä mielessä, että sen osuus myyintipisteen liikevaihdosta ja voitosta on hyvin pieni ja se kilpailee myyntitilasta useiden muiden (heräteostos- ja muiden kuin herä- teostos-) tuotteiden kanssa, joista monien etuna on se, että niiden myynti ei vaihtele vuodenajoittain ja että niiden vuotuinen myynti voi näin ollen olla korkeampi pinta-alayksikköä kohti (15). HB:n toi- mittamien tietojen mukaan jäätelön osuus on arvoltaan vain 8,5 prosenttia Irlannin ”heräteos- tostuotteista” (makeiset, virvoitusjuomat, välipala- tuotteet ja jäätelö). Lisäksi kaikki myyntipisteissä käytettävissä oleva tila ei ole samanarvoista herä- teostostuotteiden myynnin kannalta: esillepanon näkyvyys on ratkaisevan tärkeätä (katso ala- viite 9). 44) Pääsyä jakeluun mitataan tavallisesti seuraavasti: a) ”painottamattomalla (numeerisella) jakelulla” eli ilmoittamalla numeroina se prosentuaalinen osuus heräteostosjäätelöä tarjoavista myyntipisteis- tä, joissa tietyn valmistajan tuotteita on saatavilla; ja b) ”painotetulla jakelulla” eli ilmoittamalla nii- den heräteostosjäätelöä tarjoavien myyntipisteiden prosentuaalinen osuus, joissa tietyn valmistajan (15) Lansdownen kesällä 1996 tekemässä markkinatutkimuk- sessa, jota on kuvattu yksityiskohtaisesti jäljempänä, todet- tiin, että pakastesäilyttimien määrä vaihteli vain vähän vuo- denajoittain tapahtuvan kysynnän vaihtelun tyydyttämiseksi (ks. johdanto-osan 97 kappale). L 246/8 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 tuotteita on saatavilla, painotettuna heräteostos- jäätelön liikevaihdolla. Vaikka painotettua jakelua pidetään yleisesti tärkeämpänä yhtiön jakelutason mittana, heräteostostuotteiden kohdalla numeeri- nen jakelu on erityisen tärkeä: se antaa tarkimmat tiedot tuotteen saatavuudesta (ja näkyvyydestä) kuluttajien kannalta. Numeerisen jakelun runsau- den merkitys korostuu eniten silloin, kun heräteos- tostuotteita ryhdytään ensimmäisen kerran mark- kinoimaan, koska se lisää mahdollisuutta, että kuluttajat kokeilevat tuotetta ainakin kerran. ii) HB 45) HB:n jäätelötuotteita on saatavissa kaikkien joh- danto-osan 39 kappaleessa mainittujen jakeluka- navien kautta. HB myy heräteostosjäätelötuottei- taan yhteensä [. ] asiakkaalle. HB:n asiakkaista [. ]:lla ([. ] prosentilla) HB:n heräteostosjääte- lön vuotuinen liikevaihto on alle 1 500 Englannin puntaa. 46) AC Nielsenin Irlannissa viime vuosien aikana suo- rittamien tutkimusten mukaan HB:n heräteostos- jäätelötuotteiden numeerinen jakelu oli noin 79 prosenttia ja painotettu jakelu 94 prosenttia vuoden 1995 elo—syyskuussa. Tämä tarkoittaa, että sen tuotteita myi lukumääräisesti 79 prosent- tia myyntipisteistä (16) ja että HB:n heräteosto- stuotteita myytiin myyntipisteissä, joissa myytiin 94 prosenttia heräteostosjäätelömyynnin kokonais- määrästä Irlannissa. Luvut olivat lähes samat tuon vuoden kesä—heinäkuussa, jolloin painotettu osuus oli 95 prosenttia. Kesä—heinäkuussa 1994 HB:n numeeriset ja painotetut jakeluluvut olivat 78 prosenttia ja 92 prosenttia. Tuon vuoden elo—syyskuussa ja 93 prosenttia. Vuoden 1996 kesä—heinäkuussa HB:n numeerinen jakelu oli 82 prosenttia ja sen painotettu osuus 96 prosenttia; vuoden 1996 elo— syyskuussa luvut olivat ennallaan, mutta vuoden 1997 kesä—heinäkuussa HB:n numeerinen jakelu oli 85 prosenttia ja sen painotettu osuus 97 pro- senttia. luvut olivat 79 prosenttia iii) Mars 47) AC Nielsenin mukaan Marsin heräteostotuottei- den numeerinen jakelu oli 35 prosenttia ja paino- (16) Todelliset painottamattoman tai numeerisen jakelun luvut ovat jonkin verran korkeammat, koska kaikissa tutkituissa myyntipisteissä ei ole varastossa heräteostosjäätelöä. Esimer- kiksi vain 93 prosenttia kaikista tänä aikana tutkituista myyntipisteistä myi heräteostosjäätelöä. Sen vuoksi tässä tapauksessa on tarkempaa mukauttaa 79 prosentin luku niin, että se on 79/93 = 85 prosenttia. Samanlainen mukau- tus voidaan tehdä kaikkien jaksojen osalta, mutta sitä ei ole tehty tätä päätöstä varten. Tämä vääristymä ei koske paino- tettua lukua. samat tettu jakelu 48 prosenttia vuoden 1995 elo—syys- kuussa. Luvut olivat tuon vuoden kesä—heinäkuussa. Vuoden 1994 kesä—heinä- kuussa Marsin numeeriset ja painotetut jakelulu- vut olivat 36 prosenttia ja 56 prosenttia. Tuon vuoden elo—syyskuussa luvut olivat 34 prosenttia ja 52 prosenttia. Vuoden 1996 kesä—heinäkuussa Marsin numeerinen jakelu oli 32 prosenttia ja sen painotettu osuus 43 prosenttia; vuoden 1996 elo—syyskuussa numeerinen luku oli 31 prosenttia ja painotettu osuus pysyi ennallaan. Vuoden 1997 kesä—heinäkuussa numeerinen jakelu oli 30 pro- senttia ja painotettu osuus 40 prosenttia. 48) Mars arvioi (myyntiosastonsa tuona aikana suorit- taman tutkimuksen perusteella), että ennen kuin Irlannin High Court vuonna 1990 antoi väliaikai- sen kieltotuomion (joka sittemmin on muutettu pysyväksi — katso johdanto-osan 3 kappale), jolla estettiin Marsia houkuttelemasta vähittäiskaup- piaita varastoimaan Marsin jäätelötuotteita HB:n säilyttimiin, se oli saavuttanut noin 42 prosentin osuuden Irlannin heräteostosjäätelömarkkinoiden numeerisesta jakelusta. Tämä osuus saavutettiin muutaman ensimmäisen kuukauden kuluttua sen jälkeen, kun sen tuotteet laskettiin Irlannin mark- kinoille, ja se saavutettiin suurelta osin sijoitta- malla Marsin tuotteet HB:n pakastesäilyttimiin. Kieltotuomion jälkeen Mars arvioi jakeluosuu- tensa pudonneen 20 prosentin alapuolelle. iv) Muut valmistajat 49) Elo—syyskuussa 1995 Valleyn numeerinen jakelu oli 29 prosenttia ja sen painotettu jakelu 36 pro- senttia. Vuoden 1995 kesä—heinäkuussa luvut oli- vat 30 prosenttia ja 37 prosenttia. Vuoden 1994 kesä—heinäkuussa ne olivat 28 prosenttia ja 39 prosenttia; vuoden 1994 elo—syyskuussa ne olivat 29 prosenttia ja 39 prosenttia. Vuoden 1996 kesä—heinäkuussa Valleyn numeerinen jakelu oli 26 prosenttia ja painotettu jakelu 31 prosenttia; vuoden 1996 elo—syyskuussa painotettu jakelu oli 30 prosenttia ja numeerinen jakelu pysyi ennal- laan. Vuoden 1997 kesä—heinäkuussa sen numee- rinen jakelu putosi 20 prosenttiin ja sen painotettu jakelu 19 prosenttiin. 50) Nestlé saavutti vuoden 1995 elo—syyskuussa 20 prosentin numeerisen jakelun ja samana aikana 25 prosentin painotetun jakelun. Kesä—heinä- kuussa 1995 luvut olivat 20 prosenttia ja 26 pro- senttia. Kesä—heinäkuussa 1994 ne olivat 19 pro- senttia ja 18 prosenttia; elo—syyskuussa 1994 ne olivat 20 prosenttia ja 19 prosenttia. Suurimmasta osasta Nestlén jakelulukuja vuonna 1994 vastasi vain yhden sen tuotevalikoimaan kuuluvan tuot- teen ”Fruit Pastillesin” myynti. Kesä—heinäkuussa 1996 Nestlén numeerinen jakelu oli 19 prosenttia ja painotettu 24 prosenttia; elo—syyskuussa 1996 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/9 numeerinen jakelu oli 18 prosenttia ja painotettu 25 prosenttia. Kesä—heinäkuussa 1997 sen jakelu kasvoi 20 prosenttiin ja sen painotettu osuus aleni 21 prosenttiin. tai agenttien välityksellä vähittäiskauppiaille myy- mättä niitä itsenäisille välittäjille; jäätelön tukku- kauppa Irlannissa on pienimuotoista. 51) Dale Farm saavutti vuoden 1995 elo—syyskuussa 11 prosentin numeerisen jakelun ja 12 prosentin painotetun jakelun samana aikana. Kesä—heinä- kuussa 1995 molemmat luvut olivat 11 prosenttia. Kesä—heinäkuussa 1994 ne olivat 5 prosenttia ja 6 prosenttia; elo—syyskuussa 1994 ne olivat 4 prosenttia ja 6 prosenttia. Kesä—heinäkuussa 1996 Dale Farmin numeerinen jakelu oli 9 pro- senttia ja painotettu jakelu 8 prosenttia; elo—syys- kuussa 1996 numeerinen luku oli 8 prosenttia ja painotettu 7 prosenttia. Kesä—heinäkuussa 1997 numeerinen osuus oli 11 prosenttia ja painotettu 11 prosenttia. 52) Ennen kuin Leadmore asetettiin oikeuden määrää- mään selvitystilaan vuoden 1994 lopussa, se oli kesä—heinäkuussa 1994 hankkinut 17 prosentin numeerisen jakelun ja 15 prosentin painotetun osuuden. Sen numeerista jakelua kuvaava luku samana jaksona vuonna 1995 oli noin 10 prosent- tia. Kesä—heinäkuussa 1996 Leadmoren numeeri- nen jakelu oli 7 prosenttia ja painotettu jakelu 6 prosenttia. Kesä—heinäkuussa 1997 numeerinen osuus oli 4 prosenttia ja painotettu osuus 7 pro- senttia. 5. Heräteostosjäätelön jakelujärjestelyt Irlan- nissa yleisesti tiheitä 53) Teollisen jäätelön laajamittainen jakelu edellyttää muun muassa toimituksia käyttämällä pakastekuljetuksia tehtaalta myyntipisteeseen tai tarjoilupaikkaan, jossa on vuorostaan oltava kyl- mävarastointitilat (tavallisesti pakastesäilyttimet). Jäätelönvalmistajan on joko rakennettava oma pakastetuotteiden jakeluverkkonsa tai tehtävä so- pimus, jolla se saa pääsyn toisen jäätelönvalmista- jan tai tukkukauppiaan jakeluverkkoon. Jakelijan on voitava varmistaa tiheät toimitukset ja pystyt- tävä vastaamaan tilauksiin lyhyellä varoitusajalla erityisesti kesällä. 54) Irlannissa on ollut tapana, että heräteostosjäätelöä toimittavat valmistajat antavat vähittäiskaup- piaalle pakastesäilyttimiä ”vapaasti lainaksi” (eli ilman suoraa veloitusta) ja sellaisten pakastesäily- tinsopimusten nojalla, joilla vähittäiskauppias si- toutuu käyttämään pakastesäilyttimiä vain toimit- tajan tuotteiden varastointiin (yksinoikeus säilytti- miin), tätä kuvaa jäljempänä yksityiskohtaisesti käsitelty markkinatutkimus (katso johdanto-osan 90 ja 91 kappale). Toimittaja huolehtii yleensä pakastesäilyttimien huoltopalvelusta myös ”veloi- tuksetta” (ilman suoraa veloitusta). Valmistajat toimittavat usein useimmat tuotteistaan suoraan 55) Siihen asti, kun HB luopui osasta pakastesäilytti- miään vuonna 1996 (katso johdanto-osan 72 ja 73 kappale), Irlannissa näyttää olleen hyvin vähän vähittäiskauppiaiden omistamia säilyttimiä herä- teostosjäätelötuotteiden varastointiin, kuten joh- danto-osan 85 kappaleessa ja sitä seuraavissa kap- paleissa hahmoteltu markkinatutkimus osoittaa. 6. HB:n heräteostosjäätelön jakelujärjestelyt Irlannissa i) Yleistä 56) HB:llä on suora jakelujärjestelmä, joka kattaa 80 prosenttia sen jäätelön myyntipisteistä Irlan- nissa. Toimitus tapahtuu suoraan säilyttimeen, omistaapa HB sen tai ei. HB:llä on aluevarastoja, joista sen omat pakasteautot suorittavat paikallis- jakelun. Jäljelle jäävään 20 prosenttiin sen myynti- pisteistä tavaran toimittavat kahdeksan paikallista edustajaa, jotka suorittavat jakelun HB:n puolesta; järjestelyt näiden jakelijoiden kanssa ovat pitkäai- kaiset, ja niiden pohjana ovat HB:n logistiset vai- keudet huolehtia muutoin kaikkien myyntipistei- densä suoran jakelun maantieteellisestä kattavuu- desta. Irlannin markkinoilla vain HB:llä on koko maan laajuinen vertikaalisesti yhdennetty jakelu- verkko. 57) HB antaa liikevaihtoon perustuvia alennuksia jää- telönsä ostoista (niitä ei sovelleta pehmytjäätelö- massaan). Alennukset myönnetään porrastetun asteikon mukaisesti, jossa alennus on kaksi pro- senttia kun ostot ovat 1 350 — 2 750 Irlannin puntaa enimmillään, 11 prosenttia, kun ostot ovat vähintään 26 601 Irlannin puntaa (1997). Alen- nukset myönnetään kaikille HB:n jäätelön vähit- täiskauppiaille riipumatta siitä, kuka omistaa säi- lyttimen. ii) Säilyttimien toimitus a) HB:n yksinoikeussäilyttimet 58) HB on useiden vuosien ajan asettanut vähittäis- kauppiaiden käyttöön pakastesäilyttimiä myynti- pisteissä tapahtuvaa heräteostosjäätelön varastoi- mista ja esillepanoa varten (17). Säilytin joko laina- (17) Niissä saa myös säilyttää HB:n kotipakkausjäätelötuotteita. L 246/10 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 taan vähittäiskauppiaalle ilman mitään suoraa veloitusta (katso johdanto-osan 76—79 kappale jäljempänä) tai vuokrataan nimellistä vuosivuok- raa (yksi Irlannin punta) vastaan, jota ei peritä. HB huolehtii myös säilyttimien huollosta ja kor- toimita vähittäiskauppiaille jauksesta. HB ei annostelukoneita pehmytjäätelön käsittelyä var- ten. 59) Säilytin toimitetaan vakiomuotoisen toisaalta HB:n ja toisaalta vähittäiskauppiaan solmiman sopimuk- sen perusteella. Säilytinsopimuksen tärkeimmät ehdot ovat seuraavat: etuosassa olevina” (19) 61) HB:llä on tällä hetkellä [. ] (1997) säilytintä Irlannissa olevissa myyntipisteissä niin kutsuttuina säilyttiminä. ”liikkeen Vuonna 1995 HB markkinoi [. ] Irlannin pun- nan arvosta myyntipisteissä, joilla oli HB:n pakas- tesäilytinsopimukset, mikä edustaa [. enemmän kuin 95 prosenttia. ] HB:n Irlannissa tuona vuonna markkinoiman heräteostosjäätelön koko- naismäärästä (katso johdanto-osan 27 kappale). Vuonna 1994 HB markkinoi [. ] Irlannin pun- nan edestä myyntipisteissä, joilla oli HB:n pakaste- säilytinsopimus, mikä myös vastasi [. enemmän kuin 95 prosenttia. ] HB:n Irlannissa tuona vuonna markkinoiman heräteostosjäätelön koko- naismäärästä. — HB sitoutuu asettamaan pakastesäilyttimen vähittäiskauppiaan käytettäväksi; säilyttimen omistusoikeus kuuluu HB:lle, ja HB sitoutuu omalla kustannuksellaan huolehtimaan säilytti- men ylläpidosta (lukuun ottamatta tapauksia, joissa vahinko aiheutuu siitä, että vähittäis- kauppias on käyttänyt säilytintä väärin, tai vähittäiskauppiaan tuottamuksesta); — säilytintä on käytettävä yksinomaan HB:n myyntiin toimittamien tuotteiden varastointiin; tämän mukaisesti mitään kolmannen valmista- maa tai toimittamaa tuotetta ei saa myydä tai tarjota myytäväksi pakastesäilyttimestä eikä säilyttää siinä; — kumpikin sopimuspuoli voi irtisanoa sopimuk- sen kahden kuukauden irtisanomisajalla (18); — vähittäiskauppias sitoutuu sijoittamaan säilytti- men näkyvälle paikalle tiloihinsa. Säilyttimen päällä tai sivuilla saa esitellä vain HB:n mainosaineistoa. 60) Niiden vähittäiskauppiaiden määrä, joiden kanssa HB:llä on tällainen säilytinsopimus (eli joissa on yksinoikeusehdolla toimitettu säilytin), on 7 907 (1997). HB on esittänyt seuraavan erittelyn pakas- tesäilytinsopimuksistaan: 1995 1996 (1) 1997 Elintarvikeliikkeet 10 224 8 420 8 315 TSN:t Huoltoasemat Muut myyntipisteet 1 749 1 440 1 410 1 170 323 951 487 925 500 Yhteensä 13 453 11 298 11 150 (1) Nämä luvut osoittavat tilannetta syyskuussa 1996, ja niissä on otettu huomioon HB:n vuosina 1995 ja 1996 myymät säilyttimet (ks. johdanto-osan 72 ja 73 kappale). 62) HB:n virallisen politiikan mukaista ei ole ollut jokaiseen myyntipisteeseen, toimittaa säilytintä joka tarjoutuu varastoimaan jäätelöä. Sen sijaan sovelletaan sekä rahoituksellisia että kaupallisia perusteita (20). Rahoitukselliset perusteet perustu- vat HB:lle uuden myyntipisteen sisällyttämisestä aiheutuviin lisäkustannuksiin ja tuon investoinnin tuomaan hyväksyttävään tuottoon. Tämä edellyt- tää sen vuoksi, että arvioidaan a) säilyttimestä HB:lle aiheutuvat nettokustannukset ja b) sen muuttuva kate myyntipisteen kautta myydystä jää- telöstä. Kaupalliset perusteet ilmaistaan aina vuo- tuisena myyntitavoitteena, joka perustuu kyseisen myyntipisteen arvioituun vähimmäisliikevaihtoon. 63) Merkittävää yleistä taloudellista etua aiheutuu sil- loin, kun HB yksittäisten vähittäiskauppiaiden tai jopa suurten ostajaryhmien asemesta vastaa pakas- tesäilyttimien osto- ja huoltokustannuksista. Osana Unilever-ryhmää (joka ostaa erittäin suuren mää- rän säilyttimiä vuodessa) HB saa merkittäviä alen- nuksia tämän mittakaavan ostoista. Tätä voidaan havainnollistaa sillä, että HB arvioi, että vähittäis- kauppiaalle yhden metrin vakiopakastesäilyttimen ostamisesta aiheutuvat pääomakulut (mukaan lu- kien toimitus, varastointi, käsittely jne. ) olisivat hyvin huomattavasti suuremmat kuin HB:n pää- omakulut saman säilyttimen toimittamisesta. HB käyttää omia pakastintekniikkojaan säilyttimien huoltoon ja korjaukseen, ja se käyttää myös pai- kallisten pakastinyhtiöiden palveluja. HB:n pakas- tesäilyttimiin liittyneet kulut (mukaan lukien osto, asennus, huolto, säilyttimien ”valvonta” ja pois- tot) olivat [. ] prosenttia vuonna 1994, [. ] prosenttia vuonna 1995 ja [. ] prosenttia vuonna 1996 sen heräteostosjäätelön liikevaihdosta. (18) HB on kuitenkin todennut, että se ei käytännössä pyri pitämään kiinni kahden kuukauden irtisanomisajasta, jos vähittäiskauppiaat haluavat päättää sopimuksen lyhyem- mällä irtisanomisajalla tai ilman irtisanomisaikaa. (19) Joitakin sailyttimiä pidetään myyntipaikan takaosassa varas- tointitarkoituksiin. (20) HB on kuitenkin ilmoittanut, että käytännössä se ei aina pidä näiden perusteiden tarkkaa noudattamista välttämättö- mänä edellytyksenä HB-pakastesäilyttimen saannille. 4. 9. 98 64) FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/11 Se, kuinka tärkeänä Unilever-ryhmän yhtiöt pitä- vät politiikkana pakastesäilyttimien toimittamises- ta yksinoikeusehdolla, ilmeni erittäin selvästi sen jälkeen, kun Mars tuli Euroopan markkinoille 1980-luvun lopulla. Seuraavat otteet (johdanto- osan 65—68 kappale) yhtiön asiakirjoista ha- vainnollistavat, kuinka ratkaisevan tärkeänä Unile- ver tuolloin piti pakastimien yksinoikeuden säilyt- tämistä. liiankin hyvin selvillä siitä, että useissa maissa yksi menestyksemme perustekijöitä — YKSINOIKEUS — on nyt uhattuna: — Yksinoikeus yhteistyökumppaneiden ja jakeli- joiden tasolla. — Yksinoikeus myyntipisteissä ja säilyttimissä. ” 65) Eräässä Unilever-ryhmän asiakirjassa, joka on päi- vätty 3 päivänä syyskuuta 1990 ja jonka otsik- kona on ”Marsin asema Euroopassa ja FPC:n (21) vastatoimet”, todetaan otsikon ”Strateginen lähes- tymistapa” alla yhtenä seikkana ”— ponnisteltava kaikin keinoin säilyttimien yksinoikeuden säilyttä- miseksi”. 66) Toisessa FPC:n asiakirjassa, joka on päivätty huh- tikuussa 1989 ja jonka otsikkona on ”Eurooppa- lainen jäätelön markkinointistrategia”, viitataan pakastesäilyttimien yksinoikeuden merkitykseen ja pakastesäilyttimen omistusoikeuden säilyttämiseen: ”Meidän on säilytettävä säilyttimen omistusoikeus erityisesti silloin, kun jakelun suorittavat kolman- net, jotta säilyttäisimme jos mahdollista yksinoi- keussopimusten avulla tuotemerkkien yksinomai- sen toimittamisen pakastimeen itse asiassa myyntipisteeseen”. ja 67) Rotterdamissa marraskuussa 1989 pidetyn ”mark- kinointijohtajien kokouksen pöytäkirjaan” (FPC- asiakirja) sisältyvät seuraavat maininnat: ”HB on saanut Marsin osuuden vähenemään 400:aan HB:n myyntipisteeseen (4,2 prosenttia) sen elokui- sesta 1 920 säilyttimen huippumäärästä (29,7 pro- senttia) perustamalla erityisryhmän. Tietyissä tapauksissa se [HB] on pystynyt ostamaan Marsin pois myyntipisteistä. Käyttöä muuhun pakasteiden säilytykseen liikkeessä ja hyvin valikoivaa säilytti- mien poistamista on myös käytetty. ”. Otsikon ”Mars, mitä seuraavaksi?” alla todetaan: ”Saavut- taakseen mittakaavaetuja tuotannossa Marsin on saavutettava merkittävä volyymin kasvu. Sen on murrettava jakelueste. Marsin jakelun kieltä- minen on tärkein yksittäinen vastatoimi sen tulolle. ”. 68) Unileverin sisäisessä strategia-asiakirjassa, jonka otsikko on ”Pakastetuotteiden koordinointi, myyntijohtajien kokous, kesäkuu 1990, Wien, tär- keimmät seikat ja seurantatoimet”, korostetaan pakastesäilyttimien yksinoikeuden merkitystä. Ot- sikon ”Yksinoikeus” alla todetaan: ”Olemme b) Säilyttimiä koskevan politiikan muuttaminen 69) Komission 29 päivänä heinäkuuta 1993 esittämän johdanto- väitetiedoksiannon perusteella (katso osan 5 kappale) ja komission kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen HB on muuttanut jakelujär- jestelyjään. Niistä on ilmoitettu komissiolle hake- muksessa puttumattomuustodistuksen saamiseksi tai, ellei sitä saada, poikkeuksen saamiseksi (katso 6 kappale edellä). Muutettuihin järjestelyihin sisäl- tyy vakiomuotoinen sopimus, jonka nojalla HB toimittaa edelleen pyynnöstä vähittäiskauppiaille pakastesäilyttimiä, joihin HB:llä on yksinoikeus, kuten edellä kuvataan (johdanto-osan 58 ja 59 kappale), sekä HB:n myynnin vakioehdot ja alen- nustaulukko (katso johdanto-osan 57 kappale); näihin sisältyy nyt uusi jäätelötuotteiden hinnoitte- lujärjestelmä (katso johdanto-osan 76—79 kap- pale) ja osamaksujärjestelmä (katso johdanto-osan 70 ja 71 kappale), jonka tarkoituksena on hel- pottaa vähittäiskauppiaiden pakastesäilyttimien hankintaa. 70) Valinnaisena vaihtoehtona HB:n säilyttimen hy- väksymiselle säilytintä koskevan vakiosopimuksen nojalla HB on ottanut käyttöön pakastesäilytti- mien osamaksujärjestelmän, jonka tarkoituksena on antaa vähittäiskauppiaille mahdollisuus ostaa oma uusi säilyttimensä. Säilyttimet tarjotaan HB:n niistä maksamaan tukkuhintaan, joka ilmenee säi- lyttimien itsenäisen toimittajan laskusta. Tämän järjestelmän nojalla vähittäiskauppiaille tarjotaan yhden metrin ”läpinäkyvällä kannella varustettu” säilytin, joita on milloin tahansa saatavissa yksi kutakin myyntipistettä kohti. Järjestelmän yksityis- kohdat on julkistettu HB:n hinnastossa ja asian- omaisessa myynninedistämisaineistossa. Mak- suaika on korkeintaan viisi vuotta; vähittäiskaup- piaalle selvitetään mahdollisuus maksaa säilytin aikaisemmin ilman lisämaksuja. Luottokoron pi- täisi vastata Irlannissa vallitsevaa osamaksukor- koa (22). Maksuajan kuluessa säilytintä on käy- (21) Frozen Products Coordination = pakastetuotteiden yhteenso- vittamisyksikkö. (22) Se olisi määriteltävä objektiivisilla perusteilla — esimerkiksi luottokoron Irlannin pankin pienyrityksille myöntämän mukaisesti. L 246/12 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 tettävä yksinomaan HB:n tuotteiden säilyttämi- seen. Unilever takaa huollon koko maksuaikana, jona aikana osamaksuostajilla on oikeus eriytetyn hinnoittelun kertamaksuun (katso johdanto-osan 76—79 kappale) vähennettynä huollon osuu- della (23). 71) Unilever ilmoitti komissiolle uskovansa, että tämä järjestelmä ”osoittautuisi houkuttelevaksi vähit- täiskauppiaille ja kannustaisi heitä ostamaan omat säilyttimensä”. Kun osamaksujärjestelmä otettiin käyttöön Irlannissa vuoden 1995 alussa, mutta yksikään vähittäiskauppias ei käyttänyt tarjousta hyväkseen. 72) Keinona lukuisten myyntipisteiden vapauttami- seksi lyhyellä aikavälillä Unilever sitoutui komis- siolle huolehtimaan jo asennettujen ”liikkeen etu- osassa olevien” ”jäljellä olevan hyödyllisen käyttö- ajan” omaavien pakastesäilyttimien myynnistä vähittäiskauppiaille merkittävässä osassa (noin 20 prosentissa) niitä myyntipisteitä, joihin sen säi- lyttimiä oli tuolloin (joulukuussa 1994) asennettu; yhteensä tarkoitus oli myydä 1 750 säilytintä. Vain 400 tällaista säilytintä oli määrä myydä myyntipisteissä, joiden vuotuinen HB:n heräte- liikevaihto oli alle 650 Irlannin ostosjäätelön puntaa, eikä yhtään ollut määrä myydä myyntipis- teissä, joiden näitä tuotteita koskeva liikevaihto oli alle 400 Irlannin puntaa vuodessa. Heti myynnin jälkeen vähittäiskauppiaan oli määrä saada vuotui- nen kokonaissumma eriytetyn hinnoittelujärjestel- män nojalla (katso johdanto-osan 76—79 kap- pale). Säilyttimet oli määrä myydä vähittäiskaup- piaille, joiden hallussa oli silloin vain HB:n säily- tin. Hinta oli tarkoitus määritellä tasolle, jolla varmistettaisiin näiden tulosten saavuttaminen. Myynti oli määrä suorittaa ”kertaperusteella” vuosina 1995 ja 1996; myyntien oli määrä ja- kautua ja kohtuullisesta maantieteellisestä jakautumasta oli määrä huolehtia. Säilyttimien myynnin tarkoituk- sena oli antaa ”alkusysäys” kehitykselle, jonka mukaan vähittäiskauppiaat omistaisivat pakaste- säilyttimet. Unilever totesi, että toimenpiteen vai- kutuksena olisi ”tuoda vuoden 1995 kaudelle näkyvä ja olennainen muutos kyseisillä markki- noilla. Tämä antaisi ”alkusysäyksen” prosessille, jonka tulevaa kehitystä tukisi kaksiosainen hinta- rakenne ja osamaksukauppajärjestelmä”. tasaisesti vuosille 1995 ja 1996, (23) Huollon kustannuksiksi laskettiin [. ] Irlannin puntaa vuonna 1995, ja näin osamaksukauppaostajille maksettu määrä oli tuona vuonna [. ] Irlannin puntaa vuodessa. HB ilmoitti suhtautuvansa joustavasti palkkion maksuun niille, jotka valitsivat osamaksukaupan vuoden 1995 aikana. 73) Tämän sitoumuksen mukaisesti HB on myynyt [. ] säilytintä [. ] myyntipisteessä vuoden 1995 alun jälkeen; lähes kaikki näistä myynneistä tapah- tuivat vuoden 1996 ensimmäisen puoliskon aikana (24), [. ]. HB:n mukaan 1 750 myyntiä vastaa edellä 72 kappaleessa lainattuja ehtoja. Lähes kaikki myydyt säilyttimet olivat sellaisia säilytinmalleja tai -tyyppejä, joita HB ei ollut asen- tanut myyntipisteisiin ainakaan viimeisen [. ] vuoden aikana. Myytyjen säilyttimien keski-ikä on hieman alle [. ] vuotta (25). Kaikkia myytyjä säi- lyttimiä ei ollut asennettu vähittäismyyntipisteisiin; osa (HB:n mukaan [. ]) oli asennettu kouluihin, henkilökuntaravintoloihin, uima-altaille, jne. Yli [. ] asiakasta hankki enemmän kuin yhden säilyt- tämän myyntijärjestelmän nojalla. HB timen keskitti myyntinsä oman kuvauksensa mukaan ”pieniin liikkeisiin”. HB:n mukaan kaikkien säilyt- timiä tällä tavoin hankkineiden myyntipisteiden heräteostosjäätelön kokonaisliikevaihto oli [. ] Irlannin puntaa. c) Viimeaikaiset säilyttimien asennukset ja tuot- teiden levittäminen lattiatilaa 74) Vuonna 1994 HB tehosti pakastesäilyttimiensä nykyaikaistamista korvaamalla useita vanhempia säilytinmalleja (26). Vuonna 1993 myyntipisteisiin asennettiin [. ] uutta säilytintä; vuonna 1994 [. ]; vuonna 1995 [. ]; vuonna 1996 elokuuhun mennessä [. ]. Yleensä uudet säilyttimet vievät vähittäismyyntipisteissä enemmän (vaikka ne ovat joissakin tapauksissa vetoisuudel- taan pienempiä) siksi, että ne ovat alaltaan laajem- pia, mutta myös sen vuoksi, että monet ovat ”erillistyyppisiä” säilyttimiä, joiden ei pitäisi olla liikkeen muita laitteita tai seinää vasten. HB puhuu säilyttimiensä mallin muuttamisesta, jonka se yksilöi ”yksittäissäilytinmallin lisääntyvällä suo- siolla suurelta osin läpinäkyvällä kannella (Visi- top) ja suljetulla kannella (Closed Top) varustettu- (24) Vain [. ] säilytintä myytiin vuonna 1995, ja suurin osa näistä vuoden jälkimmäisellä puoliskolla. (25) HB arvioi säilyttimen keskimääräiseksi käyttöiäksi kymme- nen vuotta; HB poistaa säilyttimet kirjanpidossa kahdeksan vuoden kuluttua. (26) HB toteaa, että se ”toteutti ohjelmaa, jonka tarkoituksena oli säilyttää HB-tuotemerkin imago ja HB:n tuotevalikoiman näkyvyys muun muassa korvaamalla vanhentuvia säilyttimiä nykyaikaisemmilla”; Mars toteaa, että ”Unilever suoritti poikkeuksellisen pakastinten uusimisohjelman vuosina 1994 ja 1995; Rosslynin kahden tutkimuksen vertailu osoittaa, että vuosina 1994 ja 1995 uusimisaste oli yli 230 prosenttia vuosien 1990 ja 1991 uusimisasteesta”. Mars jatkaa totea- malla, että ”uudet Unileverin pakastimet ovat kaikki suu- rempia kuin ne, jotka niillä korvataan (lukuun ottamatta yhtä tyyppiä, jota ei ole käytetty laajalti)”. 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/13 ja pienten jen mallien kustannuksella”, ”yli metrin pituisten säilyttimien osuuden asteittaisella lisääntymisellä” ja ”säilyttimien kokonaiskoon asteittaisella piene- nemisellä, kun otetaan huomioon pituus, leveys ja korkeus”. HB:n mukaan nämä muutokset selitty- vät ”kahdella päätekijällä”: i) TSN-myyntipistei- den itsenäisten elintarvikeliikkeiden edustamien myyntipisteiden kokonaismäärän suh- teellisen osuuden vähenemien tarkoittaa, että näissä myyntipisteissä tavanomaisten metrin pituis- ten läpinäkyvällä kannella varustettujen säilytti- mien suhteellinen kokonaismäärä on vastaavasti vähentynyt; ja ii) uusien säilyttimien valmistajat ovat ottaneet käyttöön säilyttimiä, jotka on suun- itsepalveluasia- niteltu käyttäjäystävällisemmiksi kasta varten ja tämän vuoksi pidemmiksi ja mata- lammiksi”. 75) Mars huomauttaa, että ”Unileverin tuotteiden ylei- sen levittämisen ja valikoiman laajenemisen tarkoi- tuksena on täyttää nämä pakastimet. , jotta vähittäiskauppiaat voidaan saada vakuuttuneiksi siitä, että heillä on jäätelötuotteiden ”täydellinen valikoima” ja että heidän ei tämän vuoksi tarvitse myydä kilpailevien valmistajien tuotteita”. 77) Komission vastaväitteen vuoksi HB luopui ”koko- naishinnoittelupolitiikastaan” vuonna 1995 ja otti käyttöön niin kutsutun ”eriytetyn” eli ”kaksiosai- sen” hinnoittelujärjestelmän. Järjestelmän nojalla voidaan maksaa kiinteämääräinen korvaus vähit- täiskauppiaille, jotka pitävät varastossa HB:n jää- telöä mutta eivät ota HB:n pakastinta edellyttäen, että vähittäiskauppias saavuttaa HB:n jäätelön osalta (myyntinä myyntipisteestä) vuotuisen 650 Irlannin punnan vähimmäisliikevaihdon brutto- myynnin arvolla laskettuna. Tämä kiinteä summa on nyt 78 Irlannin puntaa vuodessa, ja se vastaa HB:n osto- ja huoltokustannusten säästöä, kun se ei toimita vähittäiskauppiaalle yhden metrin vakio- säilytintä eikä huolla sitä. Vähittäiskaupan liike- vaihtokynnys on asetettu tasolle, jolla HB oman ilmoituksensa mukaan pystyy varmistamaan vä- himmäistuoton vähittäiskauppiaalle myymästään jäätelöstä. 78) Unilever totesi, että uuden järjestelmän ”tarkoi- tuksena oli poistaa vähittäiskauppiaalta kaikki taloudelliset kannustimet HB:n säilyttimen ottami- seksi”. Unilever totesi edelleen, että järjestelmällä olisi ”merkittävä vaikutus väitettyyn markkinoiden sulkemiseen, kun yhä useammat vähittäiskaup- piaat tajuavat, että he voivat rahoittaa hyvityksellä oman pakastimensa oston”. d) Hinnoittelujärjestelyt 79) 76) Maaliskuuhun 1995 asti HB toimitti jäätelötuot- teitaan ja pakastimiaan niin kutsuttuun ”yhteis- hintaan”. Tämä hinta sisälsi säilyttimen pääoma- kustannukset, sen huoltokustannukset ja jäätelö- tuotteiden arvon. Kaikilta vähittäiskauppiailta ve- loitettiin sama hinta riippumatta siitä, kuka omisti säilyttimet, joissa tuotteita säilytetään. Näin ollen vähittäismyyntipiste, jolla oli oma pakastin, mak- soi HB:n jäätelöstä saman hinnan kuin vähittäis- kauppias, joka hyväksyi HB:n pakastinta koskevan tarjouksen. Vuoden 1993 väitetiedoksiannossaan (katso johdanto-osan 5 kappale) komissio teki sen alustavan päätelmän, että tämä hinnoittelupoli- tiikka ei ollut EY:n perustamissopimuksen 86 ar- tiklan mukainen, koska se syrji vähittäiskaup- piaita, jotka eivät olleet ottaneet HB:n pakastinta, mutta jotka siitä huolimatta ostivat HB:n jäätelöä. Komission alustava päätelmä oli, että kokonais- hinnoittelupolitiikka ei vain toiminut kannusti- mena yksinoikeuden myöntämiseen heräteostosjää- telön kilpailevien toimittajien haitaksi, vaan että se myös aiheutti kauppakumppaneiden välistä syrjin- tää, koska erilaisissa tilanteissa meneteltiin samalla tavalla. Vähittäiskauppiaat, joilla oli omat pakasti- met, maksoivat itse asiassa palvelusta, jota ne eivät saaneet, ja joutuivat näin tehdessään tukemaan säilyttimien toimittamista HB:n säilyttimet otta- neille vähittäiskauppiaille; edelliset vähittäiskaup- piaat joutuivat näin ollen epäedulliseen kilpailu- asemaan jälkimmäisiin verrattuina. Järjestelmä on ollut käytössä vuoden 1995 alusta, ja sen ehdot on julkaistu HB:n hinnastossa; vuo- den 1995 osalta niiden vähittäiskauppiaiden, joilla oli omat säilyttimet osan vuotta, oli määrä saada osahyvitys. Kiinteää hintaa voidaan säännöllisesti tarkistaa vastaamaan HB:n kustannusten muutok- sia. Samoin liikevaihtokynnystä voidaan muuttaa aika ajoin. Kaikki muutokset on määrä suorittaa avoimesti. Vuoden 1996 maalis—huhtikuussa [. ] vähittäiskauppiasta oli oikeutettu saamaan kaksiosaisen hinnoittelujärjestelmän hyvityksen HB:ltä vuonna 1995 ostamastaan heräteostosjääte- löstä, ja he saivat sen. Vuonna 1997 [. ] vähit- täiskauppiasta oli oikeutettu saamaan kaksiosaisen hinnoittelujärjestelmän hyvityksen HB:ltä vuonna 1996 ostamastaan heräteostosjäätelöstä, ja he sai- vat sen. 7. Muiden valmistajien heräteostosjäätelön jake- lujärjestelmät Irlannissa i) Mars ja Valley 80) Vuonna 1989 Mars nimitti Valleyn vastakehitetty- jakelijaksi. Ennen kuin jäätelötuotteidensa jen L 246/14 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 Irlannin High Court vuonna 1991 antoi Marsille kieltotuomion (katso johdanto-osan 3 kappale), jotkut vähittäiskauppiaat olivat sijoittaneet Marsin tuotteita myös HB:n omistamiin säilyttimiin. Aluksi Mars toimitti tuotteet Valleylle, joka sen jälkeen toimitti Marsin tuotteet Valleyn tai Marsin omistamiin pakastesäilyttimiin sekä Marsin ja Val- leyn yhdessä ostamiin säilyttimiin. Mars on kui- tenkin suorittanut jonkin verran suoraa jakelua vuodesta 1993 lähtien. Sen jälkeen, kun High Court vuonna 1992 antoi päätöksen, jolla Marsia koskenut kieltotuomio tuli pysyväksi, Mars ja Val- ley muuttivat säilytinsopimuksiaan niin, että niihin sovellettiin toimittajan yksinoikeutta. Mars toteaa, että sen ”kokonaiskustannukset pelkistä pakasti- mista vuonna 1994 olivat 22 prosenttia sen herä- teostosjäätelön tuona vuonna. liikevaihdosta” Maaliskuussa 1997 Mars lopetti jakelujärjeste- lynsä Valleyn kanssa. ii) Nestlé 81) Siitä asti, kun Nestlé tuli Irlannin heräteostosjääte- lömarkkinoille vuonna 1994, se on asentanut pakastesäilyttimiä vähittäismyyntipisteisiin yksin- oikeusehdoin. Nestlé suorittaa jäätelön jakelun jakelijoiden välityksellä. Irlannissa yksinomaan Tullessaan jäätelömarkkinoille vuonna 1994 Nest- lé teki Leadmoren kanssa jakelua koskevan yhteis- työsopimuksen, jota ei jatkettu ensimmäisen jääte- lökauden jälkeen. iii) Dale Farm 82) Dale Farm toimittaa vähittäismyyntipisteille pakas- tesäilyttimiä ”lainassa ilmaiseksi” -ehdoin yksin- omaan Dale Farmin jäätelön, Marsin jäätelön ja muiden Northern Foods -elintarvikepakasteiden säilyttämistä varten. 8. Markkinatutkimus ja kilpailijoilta ”suljettu- jen” myyntipisteiden määrä 85) Aluksi olisi esitettävä yleishuomautus markkina- tutkimuksesta: aina on olemassa tietty virhemargi- naali, kun tietoja hankitaan tutkimalla vain kyseis- ten markkinoiden otosta, onpa sen edustavuus valittu kuinka huolellisesti tahansa. Se on kuiten- kin ainoa tehokas ja kustannuksiltaan mahdollinen keino hankkia monenlaista markkinatietoa. Näi- den tietojen luotettavuutta voidaan lisäksi merkit- tävästi lisätä, jos useammat tiettyjä markkinoita koskevat tutkimukset tukevat merkittävästi tois- tensa havaintoja, kuten on laita jäljempänä käsitel- lyissä kolmessa markkinatutkimuksessa. 86) Samalla kun HB tunnustaa, että Lansdownen ja B&A:n tutkimusten tulokset korreloivat jossain määrin keskenään, se arvostelee Rosslynin tutki- muksen edustavuutta, koska se ”perustuu uusinta- vierailuihin myyntipisteisiin, jotka oli tutkittu noin viisi vuotta aikaisemmin” samankaltaisessa tutki- muksessa, jonka väitettiin ”perustuneen satunnais- otokseen pyrkimättä erittelyyn” myyntipisteen lajin tai koon perusteella. HB:n mukaan Rosslynin tutkimus on ”kohtuuttomasti painottunut TSN- ryhmään itsenäisten elintarvikeliikkeiden kustan- nuksella” toisin kuin Lansdownen ja B&A:n tutki- mukset, joissa on otettu huomioon niin kutsuttu vähittäismyyntipisteiden ”Nielsen-maailmankaik- keus” (Nielsen Universe). Se on myös ainoa näistä kolmesta tutkimuksesta, joka on suoritettu, ennen kuin HB myi osan pakastesäilyttimistään niin kut- sutun ”alkusysäysjärjestelmän” nojalla. Komissio on ottanut aiheellisesti huomioon tämän arvoste- lun tuohon tutkimukseen perustuneissa päätelmis- sään. Komissio on myös ottanut huomioon, että B&A:n tutkimus painottuu merkittävästi enem- män suuriin myyntipisteisiin kuin kaksi muuta tutkimusta. iv) Häagen Dazs i) Lansdownen tutkimus 83) Häagen Dazs asentaa pakastesäilyttimiä vähittäis- myyntipisteisiin heräteostosjäätelönsä ja muiden jäätelötuotteidensa varastointia varten; säilyttimet ovat yleensä pieniä, ja niihin sovelletaan yksinoi- keusehtoa. Se myy kaikki jäätelötuotteensa jakeli- joiden välityksellä. 87) Tutkimuksen suoritti komission puolesta Lans- downe Market Research Limited heinä—elokuussa 1996, jäätelökauden huippuvaiheessa. Tutkimuk- seen valittiin 501 myyntipisteen satunnaisotos, ja huolehdittiin siitä, että ne olivat edustava otos kyseisestä vähittäiskaupasta (27). Otoksen maantie- v) Leadmore 84) Leadmore toimittaa vähittäismyyntipisteisiin pa- kastesäilyttimiä yksinoikeusehdolla. (27) Otoksesta 68 prosenttia oli elintarvikeliikkeitä tai sekatava- rakauppoja, 21 prosenttia kuului TSN-ryhmään, 11 prosent- tia oli huoltoasemia. Ketjumyymälöitä ei otettu mukaan. Otoksesta 92 prosenttia oli yksityisessä omistuksessa; lopuis- ta 6 prosenttia kuului ketjuun (merkkikaupparyhmä). 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/15 teellisestä jakautumasta, myös sen selkeästä jaosta kaupunki- ja maaseutualueisiin, huolehdittiin. Tie- dot hankittiin henkilökohtaisilla omistajien tai joh- tajien haastatteluilla kaikissa myyntipisteissä. Tut- kimuksen tärkeimmät havainnot on esitetty jäljem- pänä yksityiskohtaisesti. 88) Kaikkien tutkittujen myyntipisteiden säilyttimistä 84 prosenttia omisti jäätelönvalmistaja tai toimit- taja: toimittajan toimittamista säilyttimistä HB omisti 61 prosenttia (28); 11 prosenttia säilyttimistä omisti Mars; 9 prosenttia omisti Valley; 8 prosent- tia omisti Nestlé; 4 prosenttia omisti Dale Farm (29); 2 prosenttia omisti Leadmore; yhden prosentin omisti Häagen Dazs. 89) Kaikista säilyttimistä 12 prosenttia omisti vähit- täiskauppias; 2 prosenttia koski jäätelönvalmista- jan kanssa tehtyä osamaksusopimusta; 1 prosentin omisti vähittäismyyntiryhmä. Vähittäiskauppiaiden omistamista säilyttimistä 38 prosenttia oli ostettu HB:ltä tai sen edustajilta. 90) Niiden myyntipisteiden osuus, joissa oli vain yksi pakastesäilytin heräteostosjäätelöä varten, oli 58 prosenttia; kahden tällaisen pakastimen myyn- tipisteitä oli 35 prosenttia; kolme tai useampia säilyttimiä osuus oli 7 prosentissa myyntipisteistä. Säilyttimiä myyntipistettä kohti oli keskimäärin 1,5. 91) Kaikista heräteostosjäätelöä myyvistä myyntipis- teistä 85 prosentissa oli ainakin yksi toimittajan toimittama säilytin; 72 prosentissa (30) oli ainakin yksi HB:n säilytin, 14 prosentissa oli ainakin yksi Marsin säilytin, 10 prosentissa Nestlén, 10 prosen- tissa Valleyn, 5 prosentissa (31) Dale Farmin, 2 pro- sentissa Leadmoren, 1 prosentissa Häagen Dazsin ja 5 prosentissa muiden toimittajien. Kaikista myyntipisteistä 17 prosentissa oli vähintään yksi vähittäiskauppiaan itsensä omistama säilytin. 92) Kaikista myyntipisteistä 56 prosentissa oli vain yhden valmistajan tai toimittajan säilytin tai säilyt- (28) Sisältää HB:n edustajan omistamat säilyttimet. (29) Sisältää Dale Farmin edustajien omistamat säilyttimet. (30) Sisältää 2 prosenttia (kaikista myyntipisteitä), joiden säilytti- men omistavat HB:n edustajat. timet (ja ne saattoivat tämän vuoksi myydä vain tämän yhden valmistajan tai toimittajan jäätelö- tuotteita). Useamman kuin yhden valmistajan tai toimittajan omistamia säilyttimiä (eikä yhtään vähittäiskauppiaan omistamaa säilytintä) oli 27 prosentissa. Näin ollen 83 prosentissa kaikista myyntipisteistä on vain valmistajan tai toimittajan toimittamia säilyttimiä. Ainakin yksi vähittäis- kauppiaan itsensä omistama säilytin oli 17 prosen- tissa kaikista myyntipisteistä — tähän 17 prosent- tiin sisältyy 12 prosentin osuus kaikista myyntipis- teistä, joissa on vain vähittäiskauppiaan omistama säilytin tai säilyttimiä, ja viisi prosenttia kaikista myyntipisteistä, joissa on vähittäiskauppiaan omis- tama säilytin tai säilyttimiä sekä valmistajan tai toimittajan omistama säilytin tai säilyttimiä. itsensä omistama 93) Tiedot eriteltiin myös kunkin tutkitun myyntipis- teen heräteostosjäätelön liikevaihdon mukaan. Ryhmiä oli kolme: i) myyntipisteet, joiden liike- vaihto oli alle 1 000 Irlannin puntaa (22 prosent- tia myyntipisteistä), ii) myyntipisteet, joiden liike- vaihto oli 1 000 — 2 000 Irlannin puntaa (23 pro- senttia myyntipisteistä), ja iii) myyntipisteet, joiden liikevaihto oli vähintään 2 000 Irlannin puntaa (40 prosenttia myyntipisteistä) (32). Ryhmän i) myyntipisteistä 28 prosentissa oli vähintään yksi vähittäiskauppiaan säilytin (22 prosentissa oli vain vähittäiskauppiaan omis- tama säilytin tai säilyttimiä, kuudessa prosentissa oli vähittäiskauppiaan omistama säilytin tai säilyt- timiä sekä valmistajan tai toimittajan omistama säilytin tai säilyttimiä); ryhmän ii) myyntipisteistä 19 prosentissa oli ainakin yksi vähittäiskauppiaan itsensä omistama säilytin (15 prosentissa oli vain vähittäiskauppiaan omistama säilytin tai säilytti- miä, neljässä prosentissa oli vähittäiskauppiaan omistama säilytin tai säilyttimiä samoin kuin val- mistajan tai toimittajan omistama säilytin tai säi- lyttimiä); kuitenkin vain kymmenessä prosentissa iii) ryhmän myyntipisteistä oli vähintään yksi vähittäiskauppiaan itsensä omistama säilytin (nel- jässä prosentissa oli vain vähittäiskauppiaan omis- tama säilytin tai säilyttimiä, kuudessa prosentissa oli vähittäiskauppiaan omistama säilytin tai säilyt- timiä sekä valmistajan tai toimittajan omistama säilytin tai säilyttimiä). Ryhmien i) ja ii) myyntipis- teistä 58 prosentissa oli vain yhden valmistajan tai toimittajan säilytin tai säilyttimiä (ja ne pystyivät tämän vuoksi myymään vain tämän yhden valmis- tajan tai toimittajan jäätelötuotteita) ja ryhmän iii) myyntipisteistä 53 prosenttia pystyi myymään vain tuon yhden valmistajan tai toimittajan jäätelötuot- teita. (31) Sisältää 1 prosentin (kaikista myyntipisteistä), joiden säilytti- (32) Myyntipisteistä 15 prosenttia kieltäytyi ilmoittamasta liike- met olivat Dale Farmin edustajien omistuksessa. vaihtoaan. L 246/16 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 94) HB:n säilyttimistä 95 prosenttia sijaitsee myynti- pisteissä, joissa on vain valmistajan toimittamia säilyttimiä. HB:n säilyttimistä 58 prosenttia on myyntipisteissä, joissa on vain HB:n säilyttimiä. Viimeksi mainitun myyntipisteryhmän myyntipis- teiden heräteostosjäätelön myynnin taso oli lähes sama kuin kaikkien niiden myyntipisteiden taso, joissa oli HB:n säilyttimiä. 95) Kaikista myyntipisteistä 47 prosenttia pystyy myy- mään vain yhden ainoan valmistajan tai toimitta- jan jäätelötuotteita, ja kussakin myyntipisteessä on vain yksi säilytin; kahdeksan prosenttia pystyy myymään yhden ainoan valmistajan tai toimittajan jäätelötuotteita, ja niissä on vain kaksi säilytintä. Kaikista myyntipisteistä 41 prosenttia pystyy myy- mään vain HB:n jäätelötuotteita; kaikista myynti- pisteistä 35 prosenttia pystyy myymään vain HB:n jäätelötuotteita, ja niissä on vain yksi HB:n säily- tin, kuudessa prosentissa on kaksi tai useampia HB:n säilyttimiä. Myyntipisteistä 15 prosenttia pystyy myymään vain yhden ainoan valmistajan tai toimittajan (muun kuin HB:n) jäätelötuotteita. Mikään näistä muista merkeistä ei ole merkittävä, kun otetaan huomioon vain sen tuotteiden myyn- tiin sitoutuneiden myyntipisteiden lukumäärä. varten). Kaikista myyntipisteistä kesäkautta 87 prosentissa todettiin, että he eivät koskaan asettaneet myymälään lisäsäilyttimiä selviytyäkseen lisääntyneestä kysynnästä kesällä; kuusi prosenttia ilmoitti tekevänsä niin toisinaan, ja kuusi prosent- tia ilmoitti aina tekevänsä niin. 99) Kaikista tutkituista säilyttimistä 90 prosenttia käy- tetään yksinomaan jäätelön säilyttämiseen (50 pro- senttia käytetään heräteostostuotteiden säilyttämi- seen, 40 prosenttia sekä heräteostos- että muiden kuin heräteostostuotteiden säilyttämiseen); valmis- tajan omistamista tutkituista säilyttimistä 94 pro- senttia käytetään yksinomaan jäätelön säilyttämi- seen (54 prosenttia käytetään heräteostostuottei- den säilyttämiseen, 40 prosenttia sekä heräteostos- että muiden kuin heräteostostuotteiden säilyttämi- seen); kaikista vähittäiskauppiaan omistamista tut- kituista säilyttimistä kuitenkin vain 67 prosenttia käytetään yksinomaan säilyttämiseen (26 prosenttia käytetään heräteostostuotteiden säi- lyttämiseen, 41 prosenttia sekä heräteostos- että muiden kuin heräteostostuotteiden säilyttämiseen, 34 prosenttia sekä jäätelön että muiden tuotteiden säilyttämiseen). jäätelön 96) Tutkittujen säilyttimien keski-ikä oli 3,02 vuotta; vähittäiskauppiaan omistamien säilyttimien keski- ikä oli 4,59 vuotta; HB:n säilyttimien osalta se oli 2,92; Marsin säilyttimien osalta 2,06; Valleyn säi- lyttimien osalta 3,53; Nestlén säilyttimien osalta 1,65. Joka kuudennen tutkitun säilyttimen ikää vähittäiskauppiaat eivät pystyneet ilmoittamaan. 100) Vähittäiskauppiailta, jotka eivät omistaneet pakas- tinta tai pakastimia, kysyttiin, miksi he eivät niitä omistaneet. Heistä 54 prosenttia totesi, että se ei ollut kaupallisesti järkevää; 25 prosenttia sanoi, että kustannukset estivät sen; yhdeksän prosenttia sanoi, että kysyntä kohdistui vain yhteen jäätelö- merkkiin; neljä prosenttia sanoi sen olevan epä- käytännöllistä. 97) Kun vähittäiskauppiailta kysyttiin, olisiko heidän kannaltaan ”käyttökelpoinen vaihtoehto” käyttää lisätilaa toisen pakastesäilyttimen asentamiseksi heräteostosjäätelöä varten, 87 prosenttia kaikista myyntipisteistä ilmoitti, että se ei olisi; 11 prosent- tia ilmoitti, että se olisi. Kaikista myyntipisteistä 53 prosenttia oli sitä mieltä, että yksi pakastesäily- tin olisi ihanteellinen säilyttimien määrä liikkeessä kesäkauden (jäätelökauden) aikana; 36 prosenttia ilmoitti, että kaksi olisi ihanteellinen määrä; kah- deksan prosenttia ilmoitti, että kolme olisi ihan- teellinen määrä; yksi prosentti ilmoitti, että neljä tai enemmän olisi ihanteellinen määrä. Keskimää- räinen ihanteellinen lukumäärä oli 1,57. Lans- downe on todennut, että ”on ilmeistä, että vähit- täismyyntipisteissä maan eri osissa tällä hetkellä olevien jäätelösäilyttimien määrän katsotaan lähes- tyvän suurinta mahdollista määrää”. 98) Tutkituista säilyttimistä 97 prosenttia oli asetettu liikkeeseen pysyvästi (eli niitä ei ollut tuotu vain 101) Kaikilta vähittäiskauppiailta, jotka eivät omista omia säilyttimiä eivätkä jo ole hankkineet säily- tintä osamaksulla HB:ltä, kysyttiin, kiinnostiko HB:n osamaksujärjestelmä heitä. Heistä 8 prosent- tia sanoi sen kiinnostavan, kun sitä vastoin 78 prosenttia ei ollut kiinnostunut siitä. Heistä 54 prosenttia sanoi, että he eivät olleet lainkaan kiinnostuneita; 24 prosenttia sanoi, että he eivät ole kovin kiinnostuneita; 2 prosenttia suhtautui siihen välinpitämättömästi; 6 prosenttia oli melko kiinnostuneita; viisi prosenttia oli hyvin kiinnostu- neita. Ylivoimaisesti suurin syy, joka ilmoitettiin tähän kiinnostuksen puutteeseen, oli tyytyväisyys nykyisiin pakastesäilytinjärjestelyihin. 102) Kaikilta myyntipisteiltä, jotka pystyivät myymään vain HB:n jäätelötuotteita, kysyttiin, oliko muille kuin HB:n merkeille kysyntää: 53 prosenttia vas- tasi, että kysyntää ei ollut; 40 prosenttia vastasi, että kysyntää oli (31 prosenttia kertoi kysynnän olevan vähäistä, ja 9 prosenttia kertoi sen olevan 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/17 suurta). Samalta myyntipisteryhmältä kysyttiin lisäksi, olivatko ne kiinnostuneita pitämään varas- tossa muita merkkejä kuin HB:tä: 62 prosenttia (33) sanoi, että ne eivät olleet kiinnostuneita (32 prosenttia (34) ei ollut lainkaan kiinnostuneita, 30 prosenttia (35) ei kovin kiinnostuneita); 9 pro- senttia suhtautui välinpitämättömästi; 25 prosent- tia (36) oli kiinnostuneita (17 prosenttia (37) melko kiinnostuneita ja 8 prosenttia (38) hyvin kiinnostu- neita). 103) Niistä, jotka olivat kiinnostuneita varastoimaan muita kuin HB:n merkkejä (25 prosenttia 41 pro- sentista kaikkia myyntipisteitä eli 10 prosenttia kaikista myyntipisteistä), 53 prosenttia sanoi, että he eivät olleet valmiit asentamaan lisäsäilytintä näiden merkkien säilyttämistä varten; 40 prosent- tia sanoi olevansa valmis siihen. Melkein kaikki ne, jotka eivät olleet valmiit siihen, viittasivat pääsyynä tilan aiheuttamiin rajoitteisiin. Suurin osa niistä, jotka olivat valmiit asentamaan lisäsäi- lyttimen, ilmoitti asettavansa etusijalle toimittajan yksinoikeussäilyttimen. 104) Niiltä, jotka olivat kiinnostuneita pitämään varas- tossa muita kuin HB:n merkkejä, kysyttiin myös, olisivatko he valmiit korvaaman tai vaihtamaan yhden nykyisistä HB:n säilyttimistä jonkun toisen jäätelöntoimittajan säilyttimeen: 82 prosenttia sa- noi, että he eivät olleet valmiit siihen; 11 prosent- tia sanoi olevansa valmiit siihen. Tärkeimmät syyt, joita mainittiin syiksi haluttomuudelle HB:n säilyt- timien korvaamiseen, olivat HB:n suosio ja johtava asema sekä tyytyväisyys nykyiseen järjestelyyn. Samalta ryhmältä kysyttiin lisäksi, olisivatko he tai vaihtamaan yhden valmiit korvaamaan nykyisistä HB:n säilyttimistään vähittäiskauppiaan itsensä osamaksulla tai muutoin ostamalla säilytti- mellä: 76 prosenttia sanoi, että he eivät olisi valmiit tekemään niin; 18 prosenttia sanoi ole- vansa valmis tekemään niin. Tyytyväisyys nykyi- seen järjestelyyn ja kustannusseikat olivat tärkeim- mät haluttomuuteen ilmoitetut syyt. Lopuksi sam- alta ryhmältä kysyttiin, olisivatko he valmiit vaih- tamaan HB:n säilyttimen kahteen pienempään säi- lyttimeen, joista toista HB ei omistaisi: 49 prosent- tia vastasi kielteisesti ja 44 prosenttia myöntei- sesti. ii) Rosslynin tutkimus 105) Mars teetti myös tutkimuksen Irlannin herä- teostosjäätelömarkkinoista. Tutkimuksen suoritti Lontoossa oleva Rosslyn Research Ltd (39), joskin kenttätyön oli tehnyt paikallinen Irish Marketing Surveys. Rosslynin tutkimus käsittää 408 maantie- teellisesti Irlannin eri puolilla sijaitsevaa myyntipis- tettä, joihin sisältyy erikokoisia ja -tyyppisiä myyn- tipisteitä. Eräät Rosslynin tutkimuksen tärkeim- mistä havainnoista on hahmoteltu jäljempänä yhdessä joidenkin Rosslynin vuoden 1991 tutki- muksesta otettujen vertailutietojen kanssa. Tämän tutkimuksen antamien tulosten perusteella Mars tilasi myös taloudellisen analyysin, jota käsitellään myös jäljempänä. 106) Niiden myyntipisteiden osuus, joissa oli vain yksi ”liikkeen etuosassa oleva” pakastesäilytin he- räteostosjäätelöä varten, oli 64 prosenttia (40); kahden tällaisen säilyttimen myyntipisteistä oli 31 prosenttia (41); kolmen tai useamman säilytti- men myyntipisteitä oli 4 prosenttia (42). Säilytti- mien keskimääräinen lukumäärä myyntipistettä kohti oli 1,42 (43). 107) 92 prosenttia (44) säilyttimistä omisti niissä varas- toidun tuotteen omistaja. Vähittäiskauppias omisti itse 6 prosenttia (45) säilyttimistä. Säilyttimistä 64 prosenttia (46) omisti HB (47), 14 prosenttia (48) omisti Mars, 4 prosenttia omisti Valley, 2 prosent- tia omisti Dale Farm ja 1 prosentin Leadmore. 108) Myyntipisteistä 50 prosentissa oli vain yksi HB:n säilytin; 5 prosentissa oli vain kaksi HB:n säily- tintä; 2 prosentissa oli vain yksi Marsin säilytin; 1 prosentissa oli vain yksi Valleyn, Dale Farmin ja Leadmoren säilytin; 14 prosentissa oli yksi HB:n ja (33) Väitetiedoksiannossa tämä luku ilmoitettiin virheellisesti 65 prosentiksi (alustavien tutkimustulosten luku); tutkimus oli liitetty kokonaisuudessaan väitteeseen. (34) Ibid; väitetiedoksiannossa ilmoitettu virheellisesti 37 prosen- tiksi. (35) Ibid; väitetiedoksiannossa ilmoitettu virheellisesti 28 prosen- tiksi. (36) Ibid; väitetiedoksiannossa ilmoitettu virheellisesti 22 prosen- tiksi. (37) Ibid; väitetiedoksiannossa ilmoitettu virheellisesti 16 prosen- tiksi. (38) Ibid; väitetiedoksiannossa ilmoitettu virheellisesti 6 prosen- tiksi. (39) Sama yhtiö suoritti Marsille lähes samanlaisen tutkimuksen joulukuussa 1991 ja tammikuussa 1992, jonka tuloksia lainattiin komission väitetiedoksiannossa 29 päivänä heinä- kuuta 1993. Kaikki paitsi 40 myyntipistettä olivat samoja, joita haastateltiin vuonna 1991. (40) 79 prosenttia vuonna 1991. (41) 20 prosenttia vuonna 1991. (42) 1 prosentti vuonna 1991. (43) 1,22 vuonna 1991. (44) 89 prosenttia vuonna 1991. (45) 11 prosenttia vuonna 1991. (46) 71 prosenttia vuonna 1991. (47) 68 prosenttia ”liikkeen takaosassa olleista” pakastimista. (48) 1 prosenttia vuonna 1991. L 246/18 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 yksi Marsin säilytin; 7 prosentissa oli HB:n säilytin ja yksi muun valmistajan kuin Marsin säilytin. 109) Valmistajan toimittamista säilyttimistä 97 prosent- tia oli lainassa valmistajalta; näistä 99 prosenttia oli toimitettu ilmaiseksi; 88 prosenttia oli toimi- tettu yksinoikeusehdoin (49); 27 prosenttia (50) vä- hittäiskauppiaista, joilla oli valmistajien toimitta- mat säilyttimet, sanoi, että he haluaisivat varas- toida niissä muiden tuotteita valmistajien (68 (51) prosenttia ei ollut kiinnostunut). 110) Vähittäiskauppiaista, joilla oli valmistajan yksinoi- keussäilyttimet, 87 prosentin olisi asennettava toi- nen säilytin, jos he haluaisivat myydä toista jääte- lömerkkiä; näistä 67 prosenttia sanoi, että heillä ei ”ollut tilaa” sille. Niistä, jotka sanoivat, että heillä oli tilaa, 15 prosenttia sanoi, että he eivät olleet halunneet asentaa säilytintä, koska se ”ei olisi käyttökustannuksiltaan taloudellista”, ja 13 pro- senttia sen vuoksi, että heillä oli ”parempaa käyt- töä tuolle tilalle”; 43 prosenttia niistä, joilla oli tilaa, sanoi, että he olisivat valmiit asentamaan toisen säilyttimen, ”jos toisen tuotteen kysyntä olisi suurta”. tintä tai lisäsäilytintä; niistä, jotka olivat valmiit tekemään niin (26 prosenttia kokonaisotoksesta), 82 prosenttia ei olisi ollut valmis ostamaan säily- tintä itse; 94 prosenttia niistä ei olisi valmis otta- maan säilytintä yksinoikeudella lainaksi säilytti- toimittamista vastaavilla kustannuksilla; men 80 prosenttia ei ottaisi vuokralle säilytintä, johon ei liittyisi yksinoikeusehtoa; 84 prosenttia olisi kuitenkin valmis ottamaan ilmaiseksi lainaksi säi- lyttimen toimittajan yksinoikeusehdoin. Kun sa- malta 26 prosentilta otoksesta tiedusteltiin, voisi- vatko ne asentaa lisäsäilyttimen (toimittajan yksin- oikeudella toimittaman toisen säilyttimen lisäksi), 77 prosenttia vastasi kieltävästi; näistä 51 prosent- tia mainitsi syiksi tilan puutteen ja tilan paremman käytön, kun sitä vastoin 22 prosenttia sanoi, että se ei olisi taloudellista käyttökustannusten vuoksi. Niistä, jotka vastasivat myöntävästi (20 prosenttia 26 prosentin kokonaisotoksesta), vain 17 prosent- tia oli valmis tekemään niin. 113) Tutkimus suoritettiin huhtikuun puolivälissä 1996. Vain 5 prosentille vähittäiskauppiaista oli tarjottu pakastinta alkusysäysmyynnin (”kick start dispo- sal”) nojalla (katso johdanto-osan 72 ja 73 kap- pale). Vain 13 prosenttia vähittäiskauppiaista tiesi HB:n osamaksujärjestelmän olemassaolosta. 111) Säilyttimistä, jotka oli korvattu (palautettu tai vaihdettu) toisella saman tai toisen jäätelönvalmis- säilyttimellä viiden edeltäneen vuoden tajan aikana, 78 prosenttia kuului HB:lle; 55 prosenttia säilyttimistä oli palautettu tai vaihdettu niiden korvaamiseksi nykyaikaisemmalla; toiset 25 pro- senttia oli palautettu tai vaihdettu niiden korvaa- miseksi suuremmalla säilyttimellä; 74 prosenttia uusista säilyttimistä kuuluu HB:lle; palautetut tai vaihdetut oli lähes poikkeuksetta korvattu saman valmistajan säilyttimillä — 214 yhteensä 234 kor- vatuista säilyttimistä oli korvattu HB:n laitteilla, jotka oli asennettu HB:n laitteiden tilalle. 114) Taloudellisen analyysin suoritti taloustutkimusyri- tys Case Associates, ja sen otsikkona oli ”Irlannin jäätelömarkkinoiden suljettuiden arviointi”. Tässä analyysissa on tehty joukko päätelmiä tutkimuk- sesta. Analyysissa väitetään muun muassa laske- tun, mikä osuus myyntipisteistä on ”suljettuja” siinä merkityksessä, että uusi säilytin olisi asen- nettava, jotta uusi markkinoilletulija voisi myydä siellä jäätelöään. Siinä päätellään yhden laskenta- tavan perusteella, että ainakin 89 prosenttia (52) kaikista heräteostosjäätelöä myyvistä myyntipistei- stä on tällä tavoin suljettuja. Vaihtoehtoisen las- kentatavan nojalla analyysissa saatiin suljettuusta- soksi (edellä kuvatussa merkityksessä) 84 prosent- tia (53). 112) Kaikista myyntipisteistä 72 prosenttia totesi, että ne eivät olisi valmiit asentamaan korvaavaa säily- (49) Koska yksikään toimittaja ei näytä toimittavan säilyttimiä muutoin kuin yksinoikeusehdoin, on erittäin todennäköistä, että jäljellä olevaan 12 prosenttiin sovellettiin myös yksinoi- keusehtoa, jota vähittäiskauppias ei tiennyt. (50) 52 prosenttia vuonna 1991. (51) 44 prosenttia vuonna 1991. (52) Laskenta perustuu siihen, että otoksen 408 myyntipisteessä vain 45 säilytintä ei ollut toimittajan toimittamia (ne olivat vähittäiskauppiaan omistamia, ”muiden omistamia” tai kuu- luivat ryhmään ”ei tiedossa”) — jos jossakin myyntipisteessä oli enemmän kuin yksi tällainen säilytin, kilpailijoilta suljet- tujen myyntipisteiden osuus olisi vieläkin korkeampi. (53) Myyntipisteistä 234:ssä oli vain toimittajan toimittama säily- tin, 87:ssä oli yksi HB:n säilytin ja yksi toisen toimittajan toimittama säilytin, 23 myyntipisteessä oli kaksi HB:n säily- tintä: nämä 344 myyntipistettä edustavat 84:ää prosenttia kokonaisotoksesta. 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/19 Kolmannella laskentatavalla suljettujen myyntipis- teiden osuus on suurempi, 93 prosenttia (54). iii) B&A:n tutkimukset 115) HB teetti myös markkinatutkimuksen, jonka suo- ritti elo-syyskuussa 1996 Behaviour & Attitudes Limited -niminen markkinatutkimusyhtiö. Tämän tutkimuksen tulokset sisältyivät HB:n kirjalliseen väitetiedoksiantoa koskeneeseen vastineeseen. Tut- kimuksen otos käsitti 507 vähittäismyyntipistettä, jotka jakautuivat maantieteellisesti koko Irlantiin ja jotka jakautuivat erikokoisiin ja -tyyppisiin myyntipisteisiin (55). Tutkimuksen tärkeimmät ha- vainnot on hahmoteltu jäljempänä. 116) Tutkituista myyntipisteistä [. ] prosentissa oli yksi säilytin liikkeen etuosassa, [. ] prosentissa oli kaksi säilytintä ja [. ] prosentissa oli kolme tai enemmän. HB:n tuotteita myytiin [. ] prosen- tissa tutkituista myyntipisteistä, Marsin tuotteita [. ] prosentissa, Valleyn tuotteita [. ] pro- ja Häagen sentissa, Nestlén [. ] prosentissa Datzin tutkituista [. ] prosentissa. Kaikista myyntipisteistä [. ] prosenttia piti varastossa HB:n jäätelötuotteita ilman muiden jäätelönvalmi- stajien tuotteita. Muut jäätelötuotteet kilpailevat suoraan HB:n tuotteiden kanssa [. ] prosentissa tutkituista myyntipisteistä eli alle [. ] prosentissa myyntipisteistä, joissa sen tuotteita myydään. 117) Niistä myyntipisteistä, joissa oli vain yksi säilytin, [. ] prosenttia näistä oli HB:n säilyttimiä, [. ] prosenttia Marsin säilyttimiä, [. ] prosenttia Valleyn säilyttimiä, [. ] prosentti Nestlén säilytti- miä ja [. ] prosenttia vähittäiskauppiaan säilytti- miä. Niistä, joissa oli kaksi tai useampia säilytti- miä, [. ] prosentissa oli ainakin yksi HB:n säily- tin, [. ] prosentissa Marsin säilytin, [. ] prosen- (54) Tätä laskentamenetelmää käytti William Bishop, taloustietei- lijä, joka analysoi suljettuutta Rosslynin vuoden 1991 tutki- muksen perusteella: menetelmä tarkoittaa otokseen sisälty- neiden myyntipisteiden kokonaislukumäärän jakamista kai- kissa näissä myyntipisteissä olevien pakastimien määrän keskiarvolla ja sen jälkeen kertomista vähittäiskauppiaan tai ”muiden” omistamien säilyttimien määrällä. Tässä menetel- mässä oletetaan, että vähittäiskauppiaan omistamien säilytti- mien todennäköinen jakautuma eri myyntipisteisiin on sama kuin kaikkien muiden säilyttimien suhteellinen jakautuma. (55) Niistä 20 prosenttia kuului ryhmään TSN; 63 prosenttia oli elintarvikemyyntipisteitä, joista 10 prosenttia oli merkki- kauppoja; 10 prosenttia oli huoltoasemia; muita oli 7 pro- senttia. Ketjumyymälöitä tutkimukseen ei sisältynyt. tissa Valleyn säilytin, [. ] prosentissa Nestlén säilytin, [. ] prosentissa Häagen Datzin säilytin ja [. ] prosentissa vähittäiskauppiaan säilytin. Kai- kista tutkituista myyntipisteistä [. ] prosentissa oli yksi ainoa HB:n säilytin yksin liikkeen etu- osassa. 118) B&A kysyi vähittäiskauppiailta, kuinka usein heiltä kysyttiin merkkejä, joita he eivät sillä het- kellä pitäneet varastossa. Heistä [. ] prosenttia vastasi, että niitä ei kysytty koskaan, [. ] prosent- tia sanoi, että niitä kysyttiin harvoin, [. ] pro- senttia toisinaan ja [. ] prosenttia usein. Niistä, joilta jossain vaiheessa tiedusteltiin merkkejä, joita heillä ei ollut varastossa, [. ] prosenttia ei ole ryhtynyt mihinkään toimenpiteisiin, [. ] prosent- tia ”lisäsi valmistajan”, eikä kukaan ollut ”vaihta- nut valmistajaa”. Tutkimuksessa todettiin, että seitsemän edeltäneen vuoden aikana [. ] prosent- tia myyntipisteistä oli jossakin vaiheessa pitänyt varastossa uusia jäätelömerkkejä ja että [. ] pro- senttia myyntipisteistä oli jossakin vaiheessa luo- punut joidenkin jäätelömerkkien varastoinnista; tärkeimmät varastoinnin lopettamiselle mainitut syyt olivat kysynnän puute ([. ] prosenttia), huo- not toimitusnormit ([. ] prosenttia) ja säilytti- mien huono huolto ([. ] prosenttia). 119) Vähittäiskauppiailta, joiden myyntipisteissä oli vain yksi säilytin, kysyttiin, olisivatko he valmiit asentamaan toisen säilyttimen — [. ] prosenttia ei ollut, [. ] prosenttia oli, ja loput eivät osanneet vastata. Tärkein halukkuuden puutteeseen mai- nittu syy oli tilan puute. Samoilta myyntipisteiltä kysyttiin myös, olisivatko ne halukkaat vaihta- maan nykyisen säilyttimensä — [. ] prosenttia ei ollut siihen valmis, [. ] prosenttia oli, ja loput eivät tienneet. Tärkeimmät syyt haluttomuuteen olivat tyytyväisyys nykyisen toimittajan tuotevali- koimaan ja säilyttimeen. Samoilta vähittäiskaup- piailta kysyttiin lisäksi, olisivatko he valmiit vaih- tamaan nykyisen pakastimensa kahteen pienem- pään — [. ] prosenttia ei ollut, [. ] prosenttia oli, ja loput eivät tienneet. 120) Vähittäiskauppiailta kysyttiin, pitäisivätkö he laa- jempaa valikoimaa, jos valmistajat eivät enää edel- lyttäisi säilyttimien käytön yksinoikeutta ja sen sijaan veloittaisivat erikseen säilyttimien vuokran — [. ] prosenttia ilmoitti, että he pitäisivät varas- tossa laajempaa valikoimaa; [. ] prosenttia sanoi, että he eivät tekisi niin; [. ] prosenttia sanoi, että he pitäisivät saman valikoiman; [. ] prosenttia ilmoitti, että he lakkaisivat kokonaan pitämästä varastoa. Niiltä [. ] prosentilta, jotka olettivat pitävänsä laajempaa varastoa, kysyttiin lisäksi, L 246/20 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 ostaisivatko tai vuokraisivatko he säilyttimen mie- luummin kuin maksaisivat vuokraa — [. ] pro- senttia vastasi myönteisesti, ja [. ] prosenttia kiel- teisesti. Lopuksi B&A:n tutkimuksessa kirjattiin vähittäiskauppiaiden hyvin tyytyväisyys kaikkien tutkittuihin myyntipisteisiin jäätelöä toi- mittavien tuotevalikoimaan, toimitusjärjestelyihin ja huoltopalveluun. suuri 121) HB toimitti myös väitetiedoksiantoon esittämänsä vastauksen mukana vuonna 1994 suoritetun toisen B&A:n tutkimuksen otsikoltaan ”Uudet HB:n säi- lyttimet: vähittäiskauppiaiden näkökannat”. Tämä tutkimus suoritettiin, jotta saataisiin selville vähit- täiskauppiaiden ja kuluttajien kannat vasta-asen- nettuihin HB:n säilyttimiin. Tutkimus oli tämän mukaisesti suunnattu suurempiin myyntipisteisiin, ja tämän vuoksi sen käyttökelpoisuus tämän pää- töksen kannalta on jossain määrin rajoitettu. Tut- kimuksessa todettiin muun muassa, että vähittäis- kauppiaat pitivät HB:tä muita jäätelöntoimittajia parempana monessa eri suhteessa. Siinä todettiin myös, että vähittäiskauppiaat eivät todennäköisesti pitäisi ajatuksesta, että myyntipisteeseen asennet- taisiin kaksi HB:n säilytintä, ja tärkeimmät syyt tähän olivat tilan puute ja kustannukset. iv) Muut lähteet 124) HB arvioi (1997), että [. ] myyntipisteessä on vain yksi vain HB:n ”liikkeen etuosassa oleva” säilytin, että lähes [. ] myyntipisteessä on enem- män kuin yksi tällainen säilytin ja että yhteensä [. ] myyntipisteestä noin [. ] pitää varastossa yksinomaan HB:n heräteostostuotteita. Kun HB:n arvion mukaan myyntipisteiden kokonaismäärä on [. ] (katso johdanto-osan 41 kappale), [. enem- män kuin 40 prosenttia. ] kaikista Irlannin vähit- täismyyntipisteistä pystyy myymään vain HB:n heräteostosjäätelötuotteita. 125) Asiakirjassa ”Paikoillaan olevat myyntisäilytti- met”, jonka HB toimitti komissiolle 29 päivänä marraskuuta 1994, HB totesi, että sillä ”on [. ] myyntipistettä mukaan lukien edustajien myynti- pisteet”. Näistä [. ] (eli [. ] prosenttia) on sel- laisia, joilla on myös muita toimittajia. Kaiken kaikkiaan on olemassa (Universe Nielsen) on 9 669 myyntipistettä”. Tämän perusteella [. ] myyntipistettä (eli [. ] prosenttia HB:n myynti- pisteistä) oli tuohon aikaan vain HB:n myyntipis- teitä; nämä vain HB:n myyntipisteinä toimivat [. enemmän kuin [. ] myyntipistettä ovat 60 prosenttia. ] kaikista myyntipisteistä (Nielsen Universen perusteella). 122) HB toimitti myös väitetiedoksiantoon toimitta- mansa vastauksen mukana ”laadullisen tutkimuk- sen” ”Vähittäiskauppiaiden varastointipolitiikka”, jonka B&A oli suorittanut HB:lle vuoden 1997 maalis-huhtikuussa 25 haastattelun perusteella. Tutkimuksen tarkoituksena oli ”saada laadullinen käsitys siitä, miten vähittäiskauppiaat hoitavat liikkeitään”, joskin siinä myönnettiin, että havain- toja voitiin pitää vain ”väljästi suuntaa-antavina”. Näihin havaintoihin sisältyivät seuraavat. 126) 123) Useimmat tutkituista vähittäiskauppiaista ”eivät mene niin pitkälle, että he suorittaisivat voittolas- kelmia neliöjalkaa kohti”; pikemminkin ”he toimi- vat oman vaistonvaraisen tällaista laskelmaa kos- kevan arviointinsa perusteella”. Jonkin verran huolta ilmaistiin myös siitä, että jäätelösäilyttimien päälle ei voida varastoida mitään; tämä tarkoittaa, että ”ne asetetaan yleensä keskelle lattiaa”, mikä ”ilmeisesti aiheuttaa jonkin verran huolta tilan alikäytöstä”. Vähittäiskauppiaat ilmoittivat myös, että pakastimen täyttäminen ”useammin kierron maksimoimiseksi kesäkuukausien aikana” oli suo- tavampaa kuin ”ylimääräisten pakastinten sijoitta- minen jäätelön huippukysynnän muodostavan ke- sän aikana”. Tutkimuksessa todettiin myös, että ”tilan uusjakoa” ”kuluttajien muuttuvan kysyn- nän” tyydyttämiseksi ”ei tapahtunut suurmittaises- ti, koska liikkeet ovat yleensä etupäässä suhteelli- sen pieniä”. 9. Pohjois-Irlannin jäätelömarkkinat Pohjois-Irlannin jäätelöteollisuuden rakenne eroaa huomattavasti Irlannin tasavallan jäätelöteollisuu- den rakenteesta. Kun HB on ainoa Irlannissa toi- miva Unileverin omistama jäätelöntuottaja, joka toimii Irlannissa, Pohjois-Irlannissa sekä HB että Unileverin Yhdistyneen kuningaskunnan jäätelöty- täryhtiö, Walls Ice Cream Ltd, toimittavat jääte- löä. Walls hoitaa monipakkausten kauppaa, kun sitä vastoin perinteistä kauppaa hoitaa nykyään HB. Dale Farm oli viime aikoihin asti jäätelötuot- toimittaja Pohjos-Irlannissa (56), teiden mutta vuodesta 1996 lähtien HB/Walls ovat saa- neet johtavan aseman. Kuluttajien merkkitietoi- suus vaihtelee kuitenkin merkittävästi Irlannin ja Pohjois-Irlannin välillä, mitä osoittaa se seikka, että Dale Farmilla on edelleen noin 40 prosentin markkinaosuus arvolla mitattuna (verrattuna sen hyvin vähäiseen osaan Irlannin markkinoista — katso johdanto-osan 36 kappale); samanlaisten tuotteiden hinnat vaihtelevat myös jossain mää- rin. tärkein (56) Dale Farm toimii Marsin jakelijana Pohjois-Irlannissa. 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/21 127) Kun HB Irlannissa tavallisesti jakelee jäätelötuot- teensa suoraan vähittäiskauppiaille, se käyttää Pohjois-Irlannissa vain edustajia tuotteidensa jake- luun. Pohjois-Irlannin pakastesäilytinjärjestelyjen osalta HB veloittaa vähittäiskauppiailta vuotuisen vuokran pakastesäilyttimien lainaamisesta ja sovel- taa hinnanalennusta tuotteisiin, jotka se toimittaa vähittäiskauppiaille, joilla on omat säilyttimet. 128) Säännökset jäätelön sallitusta sisällöstä ovat erilai- set Irlannissa ja Pohjois-Irlannissa. Irlannissa jääte- lön voirasvasisällön on oltava vähintään viisi pro- senttia, kun sitä vastoin Yhdistyneen kuningaskun- nan lainsäädäntöön ei sisälly tällaista vaatimusta. Myös arvonlisäverokannat vaihtelevat jonkin ver- ran. III. OIKEUDELLINEN ARVIOINTI 129) Tämän oikeudellisen arvioinnin aiheena on määri- tellä, ovatko HB:n heräteostosjäätelötuotteiden jakelujärjestelyt Irlannissa perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan mukaisia, kun se noudattaa politiikkaa, jonka nojalla se asettaa sen tuotteita varastoivien myyntipisteiden käytettäviksi pakaste- säilyttimiä niihin kohdistuvin yksinoikeusehdoin. Kyseisten yksinoikeussopimusten yhteensopivuutta 85 artiklan kanssa arvioidaan niiden oikeudellisten ja taloudellisten olosuhteiden yhteydessä, joissa nämä järjestelyt toteutetaan (57). A. 85 ARTIKLAN 1 KOHTA 1. Asian kannalta merkitykselliset markkinat ensiksikin jäätelönvalmistus- ja jakelutavan perus- teella erotettava toisistaan teollinen ja käsiteollinen jäätelö (katso johdanto-osan 10 kappale); vain teollista jäätelöä esiintyy merkittävässä määrin Irlannissa. Toiseksi olisi tehtävä ero seuraavan kolmen jäätelötuoteryhmän (59), (60) välillä niiden kulutuspaikan perusteella: heräteostosjäätelö, koti- pakkausjäätelö ja tarjoilujäätelö (katso johdanto- osan 11 kappale). 131) Jäätelö, joka tarjotaan kuluttajalle tarjoilupalvelun yhteydessä, muodostaa erilliset tuotemarkkinat (61). Nämä markkinat koostuvat olennaisesti (62) teolli- sesta jäätelöstä, jota sitä suurissa erissä ostavat asiakkaat voivat käyttää esimerkiksi jälkiruokana; tarjoilun järjestäjä lisää yleensä jäätelön arvoa. 132) Tuotteelle ominainen laatu määrää sen, että kulu- tuspaikka on ratkaisevan tärkeä kyseisten markki- noiden määrittelyn kannalta. Koska jäätelö on säilytettävä alhaisessa lämpötilassa, tällaisen tuot- teen vähittäismyyntipisteestä ostavalla kuluttajalla tuotteen on pohjimmiltaan kaksi vaihtoehtoa kuluttamiseksi: kuluttajan ostama tuote voidaan joko kuluttaa heti myyntipaikassa tai sen lähellä mielihalun tyydyttämiseksi tai se voidaan mahdol- lisimman pian varastoida pakastimeen luultavasti kuluttajan kotona kulutettavaksi myöhemmin. Tämä ero kuluttajan suunnittelemassa tarkoituk- sessa hänen ostaessaan jäätelöä vuorostaan määrit- telee heräteostostuotteiden ja kotipakkaustuottei- den piirteiden ja hinnan erot. Kotipakkaustuotteet ovat usein jäätelökimpaleita tai kakkuja tai yksit- täispakattujen tuotteiden monipakkauksia, kun sitä vastoin heräteostostuotteita tarjotaan lähes poikkeuksetta yksittäispakattuina. Tämän vuoksi on selvää, että heräteostosjäätelö ja kotipakkaus- jäätelö muodostavat erilliset ja toisistaan poikkea- vat tuotemarkkinat (63). i) Asian kannalta merkitykselliset tuotemarkki- nat 130) Merkitykselliset tuotemarkkinat käsittävät periaat- teessa kaikki tavarat, joita kuluttaja tavaroiden ominaisuuksien, hinnan tai aiotun tarkoituksen perusteella kohtuudella pitää keskenään vaihdetta- vissa olevina (58). Näiden perusteiden nojalla olisi (57) Tuomio 12. 12. 1967 asiassa 23/67. SA Brasserie de Haecht v. Consorts Wilkin-Janssen, Kok. 1967, s. 415. (58) Tuomio 14. 2. 1978 asiassa 27/76, United Brands Company ja United Brands Continentaal BV v. komissio, Kok. 1978, s. 207, 12 kohta. (59) Yleisesti hyväksytään, että muut kuin jäätelötuotteet eivät ole osa samoja tuotemarkkinoita kuin jäätelö. Ks. Irlannin High Courtin päätös, alaviite 4. (60) Käsiteollisen jäätelön Irlannissa myydyn vähäisen määrän vuoksi sen ja teollisen jäätelön välistä eroa ei tarvitse tehdä tätä arviointia varten. Kaikki jäätelö, johon viitataan, on teollista jäätelöä. (61) Tuomio 28. 2. 1991 asiassa C-234/89 Stergios Delimitis v. Henninger Bräu AG, Kok. 1991, s. I-935, 17 kohta. Ks. myös ensimmäisen oikeusasteen tuomio 8. 6. 1995 asiassa T-7/93 Langnese-Iglo GmbH v. komissio, Kok. 1995, s. II- 1533, 63 kohta ja ensimmäisen oikeusasteen tuomio 8. 6. 1995 asiassa T-9/93 Schöller Lebensmittel GmbH & Co. KG v. komissio, Kok. 1995, s. II-1611, 42 kohta. (62) Yksittäispakattuja tuotteita voidaan myös käyttää tarjoilu- tarkoituksiin. (63) Asiat T-7 ja T-9/93, Langnese 64 ja 65 kohta sekä Schöller 43 ja 44 kohta. L 246/22 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 133) Kuluttajan kannalta yksittäispakattuja tuotteita voidaan kohtuudella pitää irtojäätelön yksittäisan- nosten ja pehmytjäätelön vaihtoehtoina. Pehmyt- jäätelön kohdalla asiasta voidaan olla eri mieltä, kun otetaan huomioon, että se ei sisällä meijeri- tuotteita. Kuluttajan näkokulma ei kuitenkaan aina ole tuotemarkkinoiden määrittelyn ainoa peruste; tarkastelu, joka rajoittuu vain kyseisen tuotteen objektiivisiin piirteisiin, ei myöskään ole riittävä. Huomioon on otettava myös kilpailuolot sekä markkinoiden tarjonnan ja kysynnän ra- kenne (64). Heräteostosjäätelön kohdalla on tämän vuoksi tarpeen tehdä lisäero niiden eri olosuhtei- den vuoksi, jotka koskevat näiden heräteostosjää- telölajien tuottamista ja jakelua. Koska irtojääte- lön merkitys on Irlannissa hyvin vähäinen, sen sisällyttämistä kyseisiin tuotemarkkinoihin ei tar- vitse ottaa huomioon. Pehmytjäätelöä toisaalta myydään melko laajalti Irlannissa. osuus pehmytjäätelön markkinoista on paljon pienempi kuin pakattujen tuotteiden markkinoista (katso johdanto-osan 27 ja 38 kappale). Ne muo- dostavat tämän vuoksi erilliset markkinat. 136) Vaikka edellä kuvattujen kahden ryhmän katsot- taisiin muodostavan yhdet tuotemarkkinat, se ei vaikuttaisi mitenkään olennaisesti käsillä olevaan arvioon. Syynä tähän on se, että pehmytjäätelön merkitys on melko vähäinen verrattuna heräte- ostosjäätelömarkkinoiden arvoon kokonaisuutena. Tämän vuoksi tällä ei olisi huomattavaa vaikutus- ta markkinoilla olevien eri tuottajien asemaan. Pakattujen tuotteiden tuottajista juuri HB:n asema itse asiassa heikkenisi vähiten, jos sen osuus peh- mytjäätelömarkkinoista otettaisiin mukaan (katso johdanto-osan 38 kappale). 134) Vähittäismyyntiporras ostaa yksittäispakattuja jää- telötuotteita siinä muodossa, jossa ne myydään edelleen kuluttajalle. Ne on erityisesti suunniteltu kuluttajien itsepalvelua varten (katso johdanto- osan 12 kappale). Pehmytjäätelön kohdalla vähit- täiskauppias, jonka on käsiteltävä pehmytjäätelö- massa, ennen kuin lopputuote voidaan tarjota kuluttajalle, lisää sen arvoa. Vähittäiskauppiaan näin luoma lisäarvo heijastuu pehmytjäätelön kat- teissa, jotka yleensä ovat korkeampia kuin yksit- täispakattujen jäätelöiden. Lisäksi pehmytjäätelö edellyttää laitteita, jotka eroavat pakastesäilytti- mistä, jäätelötuotteita varastoidaan. Pehmytjäätelöä varten myyntipistee- seen on asennettava erityiset käsittelykoneet tuot- teen käsittelemiseksi ja annostelemiseksi. Tähän liittyy myös erityisen (asiakaspalveluun ja huol- toon tarvittavan) henkilökunnan sekä tilojen aset- taminen käytettäväksi. joissa yksittäispakattuja 137) Kilpailuolosuhteilla muissa kuin vähittäiskauppa- kanavissa (esimerkiksi kouluissa, yritysten ravinto- loissa, urheilu- ja vapaa-ajanviettopaikoissa) on usein ominaisuuksia, jotka poikkeavat tavanomais- ten vähittäismyyntipisteiden ominaisuuksista sel- vimmin siinä, että tuotteita ei useissakaan tapauk- sissa myydä suurelle yleisölle vaan pikemminkin valitulle kuluttajaryhmälle. Sellaisia seikkoja kuten tilan hallintaa on usein hyvin vaikeata ottaa huo- mioon näissä paikoissa, ja hintatasot voivat myös vaihdella. Heräteostot näiden muiden kuin vähit- täismyyntipisteiden kautta ovat kuitenkin melko merkityksettömiä, ja tämän vuoksi on tarpeetonta päättää, olisiko näiden myyntipisteiden kautta myyty jäätelö jätettävä kyseisten markkinoiden ulkopuolelle. Esimerkiksi HB:n säilytinsopimuksis- ta vain neljä prosenttia koskee tällaisia muihin kuin vähittäismyyntipisteisiin asennettuja säilytti- miä (katso johdanto-osan 60 kappale). 135) Pehmytjäätelön ja yksittäispakattujen jäätelöiden jakeluolojen eroista johtuen ne kilpailuolosuhteet, joissa niitä tarjotaan vähittäiskaupalle, eroavat toi- sistaan. Tuotannon osalta tuotteiden erilaiset laa- dut (pehmytjäätelömassa verrattuna jäätelöön) ja tästä johtuva niiden valmistuksessa käytetty tek- niikka muodostavat lisäesteen niiden korvaami- seksi toisillaan tarjontapuolella. Pakattuihin tuot- teisiin liittyy lisäksi voimakkaasti tuotemerkki, kun sitä vastoin pehmytjäätelöllä ei tavallisesti ole tuotemerkkiä. Näitä tuotantopuolen eroja kuvaa se, että näiden kahden jäätelölajin tuottajat eroa- vat toisistaan (katso johdanto-osan 38 kappale): vain HB tuottaa molempia lajeja, ja silloinkin sen 138) Tämän käsittelyn kannalta olennaiset tuotemark- kinat käsittävät tämän vuoksi yksittäispakatut heräteostosjäätelötuotteet. Tämän vuoksi kaikki viitteet ”heräteostosjäätelöön” koskevat vain täl- laisia yksittäispakattuja tuotteita. ii) Asian kannalta merkitykselliset maantieteelliset markkinat (64) Tuomio 9. 11. 1983 asiassa 322/81 Nederlandsche Banden Industrie Michelin v. komissio, Kok. 1983, s. 3461, 37 kohta. 139) Objektiiviset heräteostosjäätelön tarjonnan ja ky- synnän kilpailuolot vaihtelevat huomattavasti yh- teisön eri osissa. Vaikka teollisen jäätelön tuotanto 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/23 onkin osoittanut selviä kansainvälistymisen merk- kejä, jakelu on yhä suurelta osin järjestetty kansal- lisesti. Jakelujärjestelyt mukaan lukien pakastesäi- lytinsopimukset ja vastaavat yksinoikeuden myön- tävät sopimukset solmitaan kansallisella tasolla; näin on myös Irlannissa. Kansallisia eroja on näh- tävissä erilaisissa markkinarakenteissa, tuotevali- koimissa ja hinnoissa. Kuluttajien suosimat tuote- tyypit ja -merkit voivat myös vaihdella; tämä joh- tuu osittain siitä, että jotkut useissa jäsenvaltioissa toimivat jäätelönvalmistajat noudattavat politiik- kaa, jonka mukaan ne käyttävät eri tuotenimiä eri maissa (johdanto-osan 20 kappale), mikä on selvä osoitus markkinoiden kansallisesta luonteesta. Lisäksi jäätelönvalmistusta koskevaa sääntelyä ei ole yhdenmukaistettu Euroopan tasolla. 140) Heräteostosjäätelöiden markkinat Irlannin tasaval- lassa eroavat erityisesti Pohjois-Irlannin vastaavista markkinoista monin tärkein tavoin, kuten kuva- taan johdanto-osan 126, 127 ja 128 kappaleessa. Kilpailuolot eivät tämän vuoksi ole valmistajien ja toimittajien kannalta riittävän yhtenäiset, jotta Irlannin tasavallan ja Pohjois-Irlannin voitaisiin katsoa muodostavan yhdet markkinat. Asian kannalta merkityksellinen maantieteellinen mark- kina-alue on tämän vuoksi Irlannin tasavalta (65). iii) HB:n asema merkityksellisillä markkinoilla 141) HB:n asema yksittäispakattujen heräteostosjäätelö- tuotteiden markkinoilla Irlannissa on erityisen vahva, mitä osoittaa muun muassa sen markkina- osuus useiden vuosien ajalta (katso johdanto-osan 28 kappale ja 255 kappale ja sitä seuraavat). Tätä vahvaa asemaa kuvaa edelleen HB:n heräteostos- tuotteiden sekä numeerinen että painotettu jakau- tuma (katso johdanto-osan 46 kappale) samoin kuin tuotemerkin vahvuus ja sen tuotevalikoiman laajuus ja suosittu asema (katso johdanto-osan 24 ja 25 kappale). HB:n asemaa heräteostosmarkki- noilla lujittaa edelleen Unileverin vahva asema sekä Irlannin muilla jäätelömarkkinoilla (kotipak- kausjäätelön ja tarjoilujäätelön markkinoilla) että kansainvälisillä ja yleensä pakaste-elintarvikkeiden ja kulutushyödykkeiden markkinoilla. jäätelömarkkinoilla 2. Kilpailun rajoittaminen 142) HB toimittaa pakastesäilyttimiä vähittäiskaup- piaille vakiomuotoisten säilytinsopimusten perus- teella, joihin sisältyvissä määräyksissä, joissa vaa- ditaan käyttämään säilyttimiä yksinomaan HB:n myyntiin toimittamien tuotteiden varastoimiseen johdanto-osan 56 kappale); näin ollen (katso mitään kolmannen valmistamaa tai toimittamaa tuotetta ei saa myydä tai tarjota myytäväksi näistä pakastesäilyttimistä eikä säilyttää niissä. Nämä HB:n ja yksittäisten vähittäiskauppiaiden väliset sopimukset ovat yritysten välisiä sopimuksia 85 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa merkityk- sessä. HB on solminut suuren joukon tällaisia pakastesäilytinsopimuksia, jotka koskevat myynti- pisteisiin koko kyseisillä maantieteellisillä markki- noilla asennettuja säilyttimiä. 143) Näiden sopimusmääräysten seurauksena sopimus- puolina olevien vähittäiskauppiaiden mahdollisuus varastoida ja tarjota myytäväksi myyntipisteissään kilpailevien toimittajien heräteostostuotteita rajoit- joissa myyntipisteessä herä- tuu olosuhteissa, teostosjäätelön varastoimiseen oleva ainoa pakas- tesäilytin tai siellä olevat ainoat pakastesäilyttimet ovat HB:n toimittamia. Tällöin on epätodennäkö- istä, että nykyisiä HB:n pakastesäilyttimiä korvat- taisiin vähittäiskauppiaan omistamilla tai kilpaili- jan pakastesäilyttimillä, eikä ole taloudellisesti kannattavaa uhrata tilaa lisäsäilyttimen asentami- seen. Tämän rajoituksen seurauksena kilpailevilla toimittajilla ei ole mahdollisuutta myydä tuottei- taan näihin myyntipisteisiin, mikä näin ollen rajoittaa toimittajien välistä kilpailua kyseisillä markkinoilla. ja 144) Kun näin on yksilöity HB:n säilytinsopimusverkon aiheuttaman kilpailunrajoituksen syy (johdanto- osan 142 kappale) ja ne olosuhteet, joissa se vaikuttaa rajoittavasti kyseisten markkinoiden vä- hittäiskauppiaisiin toimittajiin 85 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä (johdanto- osan 143 kappale), on osoitettava näiden olosuh- teiden olemassaolo. Tätä tehtäessä ei ole otettava huomioon kunkin yksittäisen säilytinsopimuksen rajoittavaa vaikutusta vaan pikemminkin sen sopi- mustyypin vaikutus, joka täyttää edellä mainitut ehdot ja muodostaa yksilöitävissä olevan osan HB:n säilytinsopimusverkosta kokonaisuutena (66). HB:n sopimusverkon tämän osan rajoittavan vai- kutuksen arviointi pätee sen jälkeen samalla tavoin (65) Ks. Delimitis, 18 kohta verrattuna Saksan olutmarkkinoihin; Schöller, 54 kohta, jossa ensimmäisen asteen tuomioistuin hyväksyi sen, että Saksa oli heräteostosjäätelön oikea maan- tieteellinen markkina-alue. (66) Ks. asia C-234/89 Delimitis 19—24 kohta, Langnese 129—131 kohta ja Schöller 95—99 kohta. L 246/24 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 kuhunkin tuon osan muodostavaan sopimuk- seen (67). 145) Tätä rajoittavaa vaikutusta on arvioitava sitä taus- taa vasten, miten muiden jäätelöntoimittajien vas- taavat pakastesäilytinsopimukset vaikuttavat ky- seisillä markkinoilla, sekä muiden olennaisten markkinaolojen perusteella. Rajoittava vaikutus on jotta voitaisiin lisäksi esitettävä määrällisesti, osoittaa, onko sillä huomattavaa merkitystä. 3. Myyntipisteiden profiili 146) Määriteltäessä 85 artiklan 1 kohdan tarkkaa soveltamisalaa HB:n säilytinsopimuksiin on ensin tarpeellista analysoida myyntipisteiden profiili nii- den myyntipisteiden yksilöimiseksi, joissa on vain HB:n säilytin tai säilyttimiä. 147) Yksinoikeuden sisältävät säilytinsopimukset (eli sopimukset, joiden mukaan toimittaja toimittaa säilyttimen sillä ehdolla, että siinä saa säilyttää vain sen toimittamia tuotteita) vaikuttavat selvästi niin, että ne rajoittavat vähittäiskauppiaiden mah- dollisuutta varastoida ja myydä useiden kilpaile- vien toimittajien heräteostosjäätelötuotteita. Tämä rajoitus aiheutuu vähittäismyyntipisteiden tilojen niukkuudesta (katso johdanto-osan 43 kappale). Lansdownen tutkimuksessa myyntipisteissä olevien säilyttimien keskimääräiseksi lukumääräksi on las- kettu 1,5 ja Rosslynin tutkimuksessa 1,42, mikä on selvä osoitus tilojen vähyydestä (katso joh- danto-osan 89 ja 105 kappale). Vähittäiskauppiaat ovat lisäksi tietoisia näistä rajoitteista, mikä voi- daan havaita siitä, mitä he pitävät ihanteellisena pakastesäilyttimien lukumääränä myyntipisteessä myyntikauden huippuaikana: 1,57 (katso joh- danto-osan 97 kappale). 148) Vain pienessä osassa vähittäismyyntipisteitä Irlan- nissa ei ole yksinoikeussäilyttimiä (68): näistä (67) Asiassa Langnese & Schöller ensimmäisen asteen tuomiois- tuin totesi 129 ja 95 kohdassa, että ”. jos sama toimittaja on solminut useita samankaltaisia sopimuksia, kokonaisuu- den kilpailuvaikutusten arvioiminen pätee kaikkiin tämän kokonaisuuden muodostaviin yksittäisiin sopimuksiin. ”. Ks. alaviite 62. (68) Kun otetaan huomioon, että merkityksellisten markkinoiden kaikki toimittajat noudattavat säilyttimien yksinoikeutta, tämä tarkoittaa käytännössä vähittäiskauppiaan itsensä omistamaa säilytintä, joka on lainassa muulta kuin jäätelön- toimittajalta. tahansa voidaan käyttää nimeä ”avoimet” myyntipisteet siinä mielessä, että vähittäiskauppiaat ovat va- paat varastoimaan kenen toimittajan heräteostosjäätelöä. Heinäkuussa 1996 suorite- tutkimuksessa (69) havaittiin tussa Lansdownen johdanto-osan 92 kappale), että vain (katso 17 prosentissa kaikista myyntipisteistä oli vähit- täiskauppiaan omistamat säilyttimet ja että niitä voitiin tällä tavoin kutsua avoimiksi ja että muissa 83 prosentissa oli vain toimittajan säilyttimiä. Huhtikuussa 1996 (70) Rosslynin tutkimuksessa todettiin (katso johdanto-osan 114 kappale), että vain 11 prosentissa myyntipisteistä oli vähintään yksi säilytin muutoin kuin toimittajan yksinoikeu- della; vain kuusi prosenttia tutkittujen myyntipis- teiden kaikista säilyttimistä oli vähittäiskauppiai- den omistamia. Nämä ovat ainoat myyntipisteet, joihin heräteostosjäätelöntoimittajilla on vapaa pääsy tarjoamatta vähittäiskauppiaalle pakastesäi- lytintä uuden toimittajan tuotteiden varastoimi- seksi ja taivuttamatta vähittäiskauppiasta hyväksy- mään tätä tarjousta. 149) Muissa myyntipisteissä, joissa on vain yksinoikeus- säilyttimiä, on yksi tai useampia toimittajan yksin- oikeuden alaisia säilyttimiä. Lansdownen tutki- muksessa todettiin, että kaikista merkityksellisten markkinoiden myyntipisteistä 83 prosenttissa kuu- lui tähän ryhmään (katso johdanto-osan 92 kap- pale). Rosslynin tutkimuksessa todettiin (katso johdanto-osan 108 ja 114 kappale), että kaikista heräteostosjäätelöä tarjoavista myyntipisteistä 84 prosenttia oli vain toimittajan yksinoikeussäi- lyttimiä. Nämä ovat myyntipisteitä, joihin toimit- tajat, joiden säilyttimiä ei vielä ole myymälässä, eivät suoraan pääse myymään tuotteitaan ylittä- mättä ensin jäljempänä kuvattuja huomattavia esteitä. Näin näiltä uusilta tulokkailta on estetty pääsy myyntipisteisiin. Vaikka tämä este ei ole ehdoton siinä mielessä, että vähittäiskauppiasta ei ole sopimuksella kielletty myymästä toisten toimit- tajien tuotteita, myyntipistettä voidaan sanoa sul- jetuksi, koska kilpailevien toimittajien pääsy sinne on tehty hyvin vaikeaksi. 150) On myös selvää, että suurin osa heräteostosjääte- lön myynnistä tapahtuu sellaisten myyntipisteiden kautta, joissa on vain toimittajien yksinoikeussäi- lyttimiä. Tätä ei kuvaa vain näiden myyntipistei- (69) Eli sen jälkeen, kun HB oli luopunut osasta säilyttimiään (ks. johdanto-osan 72 ja 73 kappale). (70) Eli ennen kuin HB myi osan säilyttimistään (ks. johdanto- osan 72 ja 73 kappale). 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/25 151) 152) 153) den määrällinen ylivoima kyseisillä markkinoilla, vaan myös niiden myyntipisteiden paljon pienempi suhteellinen määrä, joissa on suuri (heräteostosjää- telön) liikevaihto ja jotka ovat avoimia johdanto- osan 138 kappaleessa kuvatulla tavalla: vain 10 prosenttia korkeampaan liikevaihtoryhmään kuuluvista myyntipisteistä on tällä tavoin avoimia verrattuna 28 prosenttiin alhaisemman liikevaihto- ryhmän myyntipisteistä johdanto-osan 93 kappale). (katso Enemmistö näistä suljetuista myyntipisteistä on lisäksi tilanteessa, jossa ne voivat myydä vain yhden toimittajan heräteostosjäätelötuotteita, sillä niillä on vain yhden jäätelöntoimittajan yksinoi- keudella toimittama säilytin tai säilyttimet: Lans- downen mukaan tämä tilanne vallitsee 56 prosen- tissa kaikista myyntipisteistä (katso johdanto-osan 92 kappale). Enemmistön toimittajan omistamista merkityksel- listen markkinoiden säilyttimistä on toimittanut HB: Lansdownen mukaan 61 prosenttia niistä (katso johdanto-osan 88 kappale); 64 prosenttia kaikista säilyttimistä Rosslynin mukaan (katso johdanto-osan 107 kappale). Lansdownen mukaan 72 prosentissa kaikista myyntipisteistä on vähin- tään yksi HB:n säilytin (76 prosentissa Rosslynin mukaan — katso johdanto-osan 108 kappale). HB:n oma arvio (katso johdanto-osan 124 jäljem- pänä) on, että kyseisten markkinoiden kaikista myyntipisteistä 75 prosentissa on ainakin yksi HB:n säilytin. Lansdownen tutkimuksessa havaittiin myös, että 41 prosenttia kaikista myyntipisteistä pystyy myy- mään vain HB:n heräteostosjäätelötuotteita sen vuoksi, että niillä on vain HB:n toimittama säilytin tai säilyttimet, 35 prosentissa kaikista myyntipis- teistä on yksi ainoa HB:n säilytin ja lisäksi 6 pro- sentissa on useampi kuin yksi. Rosslynin mukaan 50 prosentissa kaikista myyntipisteistä (katso joh- danto-osan 108 kappale) HB:n säilytin on myynti- pisteen ainoa säilytin; lisäksi 5 prosentissa kaikista myyntipisteistä on enemmän kuin yksi HB:n säily- tin, ja nämä ovat myyntipisteen ainoat säilyttimet: tämä tarkoittaa, että 55 prosenttia otoksen myyn- tipisteistä pystyy myymään vain HB:n heräteostos- jäätelötuotteita (vain HB:n tuotteita varastoivat myyntipisteet) edellä kuvatussa merkityksessä. B&A:n mukaan [. ] prosentissa kaikista myynti- pisteistä ([. ] prosentissa [. ] prosentista — katso johdanto-osan 116 ja 117 kappale) HB:n säilytin on ainoa myyntipisteessä oleva säilytin; otoksen myyntipisteistä [. ] prosenttia varastoi vain HB:n tuotteita edellä kuvatussa merkityksessä (katso johdanto-osan 116 kappale). HB:n oman arvion mukaan [. enemmän kuin 40 prosent- tia. ] kaikista myyntipisteistä varastoi vain HB:n tuotteita tässä merkityksessä (vertaa HB:n arvio marraskuulta 1994, joka oli [. enemmän kuin 60 prosenttia. ] — katso johdanto-osan 125 kap- pale). 154) 155) Lähes kaikki HB:n heräteostosjäätelön myynti tapahtuu myyntipisteistä, joissa on vain toimitta- jan yksinoikeussäilyttimiä. Tämä voidaan nähdä siitä, että [. enemmän kuin 95 prosenttia. ] HB:n jäätelön myynnistä tapahtuu myyntipisteistä, joissa on vain HB:n säilyttimiä (katso johdanto- osan 61 kappale). Kun otetaan huomioon, että vain viisi prosenttia kaikista myyntipisteistä on avoimia ja että niissä on myös toimittajan yksinoi- keussäilyttimiä (katso johdanto-osan 92 kappale) ja että 95 prosenttia HB:n säilyttimistä on myynti- pisteissä, joissa on vain toimittajan yksinoikeussäi- lyttimiä (katso johdanto-osan 94 kappale), päädy- tään väistämättä päätelmään, että lähes koko HB:n myynti tapahtuu tällaisten myyntipisteiden kautta (71). Lansdownen tutkimus osoittaa, että HB:n myyn- nin taso sellaisten myyntipisteiden kautta, joissa on vain HB:n säilytin tai säilyttimiä, eli niiden kautta, jotka varastoivat vain HB:n tuotteita edellä kuvatulla tavalla, on tasoltaan lähes sama kuin heräteostosjäätelön myynnin määrä muiden myyn- tipisteiden kautta, joihin HB on toimittanut pakas- tesäilyttimen asennettavaksi (katso johdanto-osan 94 kappale). Lisäksi HB:n numeeriset ja painotetut jakeluluvut osoittavat, että myynnin määrä niissä myyntipisteissä, joissa on HB:n tuotteita, on yleensä korkeampi kuin niissä, joissa niitä ei ole (katso johdanto-osan 46 kappale). HB:n myynnin määrä sellaisten myyntipisteiden kautta, joissa on vain HB:n säilytin tai säilyttimiä, on tämän vuoksi vähintään yhtä suuri kuin koko merkityksellisten markkinoiden muiden myyntipisteiden kautta ta- pahtuva myynti. kaikista myyntipisteistä 156) Näin ollen voidaan päätellä, että merkityksellisten noin markkinoiden 40 prosentissa (72) HB on toimittanut ainoan pakastesäilyttimen tai ainoat -säilyttimet heräte- ostosjäätelöiden varastoimiseksi myyntipisteessä (katso johdanto-osan 153 kappale). HB on nimen- omaisesti todennut väitetiedoksiantoon antamas- saan vastauksessa, että se ei kiistä tätä päätelmää. Se on lisäksi osoittanut, että noin 40 prosenttia heräteostosjäätelön koko myynnistä asian kan- nalta merkityksellisillä markkinoilla tapahtuu tä- hän ryhmään kuuluvien myyntipisteiden kautta (katso johdanto-osan 155 kappale). Nämä myynti- pisteet varastoivat vain HB:n tuotteita edellä kuva- tussa merkityksessä. Tähän myyntipisteiden ryh- mään kuuluvien myyntipisteiden säilyttimien asen- nusta koskevat sopimukset ovat HB:n säilytinsopi- musverkon yksilöitävissä oleva osa. (71) Se, että HB myi myyntipisteissä olleita säilyttimiä vuoden 1996 alkupuolella, ei ole vaikuttanut merkittävästi tähän arviointiin; sen lisäksi, että myytyjen säilyttimien keski-ikä on yhdeksän vuotta (eli ne vähintäänkin lähestyvät säilytti- men tavanomaisen käyttöiän loppua), myynti tapahtui pää- asiassa alhaisen liikevaihdon myyntipisteissä (ks. johdanto- osan 73 kappale). (72) Edellä kerrotusta voidaan todeta, että tämä on varovaisesti arvioitu luku. L 246/26 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 4. Edellytykset, joiden nojalla voidaan todeta, että HB:n pakastesäilytinsopimusverkon yksi- löity osa aiheuttaa rajoituksia asian kannalta merkityksellisillä markkinoilla 157) Toimittaja, joka haluaa päästä myymään heräte- ostosjäätelöä vähittäismyyntipisteessä (eli myynti- pisteen uusi tulokas), jossa on ainakin yksi toimit- tajan yksinoikeuden alainen pakastesäilytin, voi tehdä näin vain, jos tuossa myyntipisteessä on muita kuin yksinoikeussäilyttimiä (eli jos kyseessä on avoin myyntipiste johdanto-osan 148 kappa- leessa kuvatussa merkityksessä) tai jos hän voi taivuttaa vähittäiskauppiaan joko korvaamaan entisen toimittajan yksinoikeuspakastesäilyttimen tai asentamaan lisäpakastesäilyttimen myyntipis- teessä jo olevan toimittajan yksinoikeussäilyttimen tai -säilyttimien lisäksi. Näitä kahta vaihtoehtoa käsitellään jäljempänä i ja ii edellä johdanto-osan 156 kappaleessa yksilöityjen myyntipisteryhmien kannalta. i) Todennäköisyys, että vähittäiskauppias vaihtaa HB:n pakastesäilyttimen 158) Jos kilpaileva toimittaja haluaa päästä myyntipis- teeseen, jossa ainoa tuossa myyntipisteessä oleva heräteostosjäätelön varastointiin käytetty säilytin tai säilyttimet on/ovat HB:n toimittamia, hän voi yrittää taivuttaa vähittäiskauppiaan korvaamaan yhden HB:n säilyttimen joko säilyttimellä, jonka vähittäiskauppias itse on ostanut tai vuokrannut muualta kuin jäätelöntoimittajalta, tai säilytti- mellä, jonka kilpaileva toimittaja (myyntipisteen uusi tulokas) toimittaa. a) Vaihto vähittäiskauppiaan omaan säilyttimeen 159) Toimittajan yksinoikeussäilyttimen korvaamista harkitseva vähittäiskauppias korvaa sen vain, jos hän olettaa voittojensa siten kasvavan. Tätä laskiessaan hänen on otettava huomioon kyseisillä markkinoilla jo olevan toimittajan aseman vah- vuus. HB:n säilyttimen korvaamista harkitsevan vähittäiskauppiaan on tämän vuoksi otettava huo- mioon HB:n ylivoimaisen vahva asema kyseisillä markkinoilla (katso johdanto-osan 141 kappale). Näin on etenkin silloin, jos HB:n säilytin on ainoa, joka myyntipisteessä on: jos vähittäiskauppias har- kitsee tämän yhden HB:n säilyttimen korvaamista säilytettävät jäätelötuotteet omalla pakastesäilyttimellään, on oletettavaa, että vähittäiskauppiaan omistamassa pakastesäilytti- messä vastaavat yleensä kyseisillä markkinoilla olevien eri valmista- jien markkinaosuuksia. Kun otetaan huomioon HB:n vahva asema, säilyttimen korvaamisen jäl- keen myyntipisteessä tarjottava tuotevalikoima ei todennäköisesti kovinkaan paljon muutu. Vähit- täiskauppias ei todennäköisesti tämän vuoksi oleta, että hänen voittonsa juurikaan kasvavat, jos hänellä on mahdollisuus tarjota eri valmistajien tuotteiden yhdistelmää. 160) Vähittäiskauppiaiden riskin välttämistä ei pitäisi myöskään jättää ottamatta huomioon tekijänä, jonka vuoksi on epätodennäköistä, että vähittäis- kauppias päättää hankkia oman säilyttimen: epä- varmuus tulevista voitoista samoin kuin se yleinen epämukavuus, joka aiheutuu oman säilyttimen hankkimisesta ja ylläpidosta, ovat merkittäviä hankintaa ehkäiseviä tekijöitä etenkin pienille vähittäiskauppiailla. Olisi pidettävä mielessä, että epävarmuus tulevista voitoista vaikuttaa todennä- köisesti erityisen kielteisesti pieniin vähittäiskaup- piaisiin, investointiin sisältyvät riskit (katso jäljempänä) voivat aiheuttaa vakavia seuraamuksia, ja investointi on tämän vuoksi heille vähemmän houkutteleva. joille tällaiseen 161) Vähittäiskauppiaan omistaman pakastesäilyttimen oston edellyttämä investointi samoin kuin sen yllä- pitokustannukset vaikuttavat ehkäisevästi vähit- täiskauppiaisiin, jotka sen vuoksi menettäisivät säilyttimen, joka on toimitettu ”ilmaiseksi lai- naksi” ja jonka ylläpidosta toimittaja eli HB huo- lehtii: vaikka vähittäiskauppias maksaakin epäsuo- rasti palvelusta (katso johdanto-osan 76—79 kap- pale), pienillä vähittäiskauppiaille ei ole käytettä- vissään niitä mittakaavaetuja säilyttimien ostami- sessa, asentamisessa ja huoltamisessa, joita suurilla jäätelöntoimittajilla kuten HB:lla on, ja näin nämä seikat kannustavat häntä hyväksymään toimittajan säilyttimen. Ennen kaksiosaisen hintajärjestelmän käyttöönottoa vuonna 1995 HB:n yhteishintajär- jestelmä (katso edellä) tarkoitti, että tämä ehkäi- sevä seikka oli vieläkin selvempi. Koska tämä hinnan osa sisällytettiin jäätelöstä maksettavaan hintaan, vähittäiskauppias, jolla oli oma säilytin, rahoitti epäsuorasti HB:n säilyttimiä hyötymättä kuitenkaan itse säilyttimen toimittamisesta. Tällai- nen investointi on lisäksi vähittäiskauppiaan kann- alta ”lopullinen” kustannus, jos hän ei voi helposti myydä säilytintä edelleen. Tällaiset kustannussei- kat ovat erityisen merkittäviä niille vähittäiskaup- piaille, joilla on kassa- tai luottorajoitteita, onpa niiden syy mikä tahansa, ja siten ne ovat erityisen merkittäviä pienten myyntipisteiden kannalta. Lansdownen tutkimuksessa todettiin, että nämä 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/27 kaupallisia seikkoja ja kustannusseikkoja koskevat vähittäiskauppiaiden huolet estivät selvästi heitä ostamasta säilyttimiä: katso johdanto-osan 100 ja 104 kappale. met, tämä todennäköisesti johtuu ainakin osittain niistä säilyttimen hankkimista vastaan puhuvista seikoista, joita on käsitelty edellä. 162) Tarve rikkoa suhteet korvattavan säilyttimen omistaneeseen toimittajaan on lisäeste erityisesti silloin, kun tuolla toimittajalla on niin vahva markkina-asema kuin HB:llä. Yksin se seikka, että Irlannissa on hyvin vähän vähittäiskauppiaita, jotka ovat olleet valmiit ostamaan tai vuok- raamaan pakastesäilyttimen heräteostosjäätelön varastoimiseksi, vahvistaa tämän analyysin. Ennen kuin HB alkoi myydä säilyttimiä vuonna 1996, hyvin harvat vähittäiskauppiaat Irlannissa olivat päätyneet ostamaan omat säilyttimet (katso joh- danto-osan 107 kappale Rosslynin tutkimuksessa, joka on suoritettu huhtikuussa 1996 ennen säilyt- timien myyntiä). HB luovutti useimmat säilyttimet vuonna 1996 vähittäiskauppiaille [. ], ja tämä on syynä vähittäiskauppiaiden omistamien säilytti- mien suureen suhteelliseen osuuteen kyseisillä markkinoilla. HB:n vuonna 1995 käyttöön ottama vähittäismaksujärjestelmä ei ole kiinnostanut yh- tään vähittäiskauppiasta (katso johdanto-osan 70 ja 71 kappale) siitä huolimatta, että HB ilmaisi olevansa vakuuttunut siitä, että vähittäiskauppiaat pitäisivät järjestelmän etuja houkuttelevina. Vain 11 prosenttia niistä Lansdownen haastattelemista vähittäiskauppiaista, joilla ei vielä ollut omaa tai osamaksulla ostettua säilytintä, oli lainkaan kiin- nostunut HB:n järjestelmästä. Rosslynin suorit- tamassa markkinatutkimuksessa todettiin, että 26 prosenttia haastatelluista myyntipisteistä totesi olevansa valmiit asentamaan korvaavan säilytti- men tai lisäsäilyttimen, 82 prosenttia ei ollut val- miit ostamaan säilytintä itse ja 80 prosenttia ei halunnut vuokrata ilman yksinoikeusehtoa olevaa säilytintä. 163) HB on väittänyt, että myyntipisteissä, joissa on useampi kuin yksi HB:n säilytin, on todennäköi- sempää, että vähittäiskauppias korvaa yhden niistä omalla säilyttimellään säilyttäen toisen säilyttimen tai muut säilyttimet. Olisi todettava, että useim- missa kyseisen ryhmän myyntipisteissä (eli niissä, joissa on vain HB:n säilyttimiä) on vain yksi HB:n säilytin heräteostosjäätelön myyntiä varten (katso johdanto-osan 153 kappale); useimmissa muissa on vain kaksi pakastesäilytintä. Myyntipisteissä, joissa on kaksi tai useampia HB:n pakastesäilytti- miä, vähittäiskauppias todennäköisesti korvaa yh- den tai useamman niistä vain, jos hän olettaa, että uusi pakastesäilytin tuottaa vähintään saman herä- teostosjäätelön liikevaihdon kuin korvattu säilytin tai korvatut säilyttimet. Vaikka hän saattaakin tulla tähän päätelmään, todisteet viittaavat siihen, että vähittäiskauppiaat hyvin harvoin menettelevät näin (katso jäljempänä); joskin HB:n vahva asema markkinoilla on varmaan tärkein syy vähittäis- kauppiaan haluttomuuteen korvata HB:n säilytti- 164) Se markkinatutkimus, johon komissio on perusta- nut päätöksensä, osoittaa, että toimittajan omista- mien säilyttimien korvaaminen joko vähittäiskaup- piaan omistamilla tai mahdollisten kilpailijoiden toimittamilla säilyttimillä on hyvin epätavallista (katso johdanto-osan 111 kappale) ja että vähit- täiskauppiaiden haluttomuus tähän on erityisen selvää (katso johdanto-osan 104, 112 ja 119 kap- pale). Markkinatutkimus viittaa lisäksi siihen, että on hyvin harvinaista, että HB:n toimittamat säilyt- timet korvataan muilla kuin HB:n toimittamilla säilyttimillä: viimeisten viiden vuoden aikana 78 prosenttia kaikista myyntipisteissä korvatuista säilyttimistä oli HB:n säilyttimiä ja 74 prosenttia niiden tilalle asetetuista säilyttimistä oli myös HB:n säilyttimiä (katso johdanto-osan 111 kap- pale), ja ne olivat useimmissa tapauksissa suurem- pia (katso johdanto-osan 74 kappale). 165) Tutkimus viittaa myös siihen, että vähittäiskaup- piaat eivät yleensä ole kiinnostuneet tällaisen vaih- don mahdollisuudesta. Lansdownen tutkimuksessa esitettiin nimenomaan kysymyksiä vähittäiskaup- piaille, joilla oli vain HB:n säilytin tai säilyttimiä ja jotka sen vuoksi pystyivät myymään vain HB:n heräteostosjäätelöä. Näiltä vähittäiskauppiailta ky- syttiin lisäksi, olivatko he halukkaita pitämään varastossa muita kuin HB:n tuotteita. Vain 25 prosenttia vastasi myöntävästi. Näistä vähit- täiskauppiaista (niistä, joilla oli vain HB:n säilytti- met ja jotka olivat kiinnostuneita pitämään varas- tossa muita merkkejä) 76 prosenttia sanoi, että he eivät harkitsisi HB:n säilyttimen (tai yhden niistä) korvaamista itse vuokraamallaan tai ostamallaan säilyttimellä (katso johdanto-osan 102, 103 ja 104 kappale). b) Korvaaminen toisen toimittajan säilyttimellä 166) Vähittäiskauppias, joka harkitsee yhden toimitta- jan toimittaman pakastesäilyttimen korvaamista toisen jäätelöntoimittajan säilyttimellä, korvaa sen vain, jos hän arvioi, että korvaaminen johtaa suu- rempiin voittoihin (73). Hänen on yleensä oltava (73) Jos entisen toimittajan yksinoikeudella toimittama säilytin korvataan tämän entisen toimittajan kilpailijan yksinoikeus- säilyttimellä, myyntipiste sulkeutuu (entisen) toimittajan osalta edellyttäen, että se oli sen ainoa säilytin tuossa myyntipisteessä, ja myyntipiste pysyy suljettuna muilta toi- mittajilta, jotka eivät vielä ole edustettuina myyntipisteessä. L 246/28 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 vakuuttunut siitä, että uuden tulokkaan tuotteilla on enemmän kysyntää ja että tulokkaan säilytin tuottaa näin ollen enemmän voittoa kuin entisen toimittajan säilytin. Jos myyntipisteeseen tuleva tulokas on vähemmän tunnettu jäätelöntuottaja kuin siellä jo oleva toimittaja, jos sen tuotevali- koima on vähemmän kattava tai vähemmän suo- sittu, jos toimitettu säilytin on pienempi tai sitä koskevat ehdot ovat vähemmän houkuttelevat, vähittäiskauppiaalla ei ole mitään kannustinta vaihdon suorittamiseksi. Jos toimittajan yksinoi- keussäilytin on myyntipaikan ainoa säilytin, nämä vähittäiskauppiaat itse asiassa luopuisivat koko- naan vaihtoehdosta tarjota korvatun toimittajan heräteostosjäätelöä, koska valmistajat näyttävät lähes poikkeuksetta toimittavan pakastesäilyttimiä yksinoikeusehdoin. 167) Niille vähittäiskauppiaille, jotka harkitsevat HB:n pakastesäilyttimen korvaamista toisen jäätelöntoi- mittajan säilyttimellä, HB:n vahva asema kyseisillä markkinoilla muodostaa vieläkin suuremman esteen kuin siinä tapauksessa, että säilytin korva- taan vähittäiskauppiaan omalla säilyttimellä. Näin on etenkin silloin, jos HB:n säilytin on ainoa, joka myyntipisteessä on: nämä vähittäiskauppiaat itse asiassa luopuisivat kokonaan vaihtoehdosta tar- jota HB:n heräteostosjäätelöä (74). Vähittäiskaup- pias valitsee tämän vaihtoehdon vain, jos hän olettaa, että tämä korvaaminen johtaa todennäköi- sesti suurempaan voittoon, eikä hän melko var- masti näin ollen tee niin silloin, jos HB:n säilytin on myyntipaikan ainoa säilytin. Mitkään HB:n kilpailijoiden tuotteista eivät ole yhtä tunnettuja eivätkä yhtä kattavia valikoimaltaan. Tämän vuoksi ne eivät yleensä ole vähittäiskauppiaan kannalta tyydyttävä vaihtoehto HB:n tuotteille. 168) Monien vähittäiskauppiaiden halu välttää riskejä, käytännön hankaluudet ja vakiintuneet suhteet nykyisiin toimittajiin ovat myös seikkoja, joiden johdosta on epätodennäköisempää, että vähittäis- kauppias päättää korvata yhden toimittajan säilyt- timen toisen toimittajan säilyttimellä. Jos entisen toimittajan säilytintä ei korvata vähittäiskauppiaan omalla säilyttimellä vaan toisen toimittajan säilyt- timellä, tämä johtaa itse asiassa lähes poikkeuk- setta kieltäytymiseen kaupankäynnistä entisen toi- mittajan kanssa. Nämä seikat ovat sitäkin olennai- sempia, kun kyseessä on HB:n säilyttimen korvaa- minen, kun otetaan huomioon tuon yhtiön vahva markkina-asema. Siinäkin tapauksessa, että myyn- (74) HB:n pakastesäilyttimen palauttamisesta voi myös seurata se, että vähittäiskauppiaan on luovuttava pitämästä vara- stossa HB:n jäätelön kotipakkauksia, koska näitä säilytetään toisinaan samassa pakastesäilyttimessä kuin heräteostostuot- teita (johdanto-osan 42 kappale); tämä seuraus tekee HB:n pakastesäilyttimen korvaamisen toisen valmistajan säilytti- mellä entistäkin vähemmän houkuttelevaksi. tipaikassa on vain kaksi tai useampia HB:n säilyt- timiä (eli kyseessä on vain HB:n tuotteita varas- tossa pitävä kauppias), yhden tai useamman HB:n säilyttimen vaihtaminen toiseksi on epätodennä- köistä, kun otetaan huomioon HB:n vahva mark- kina-asema: korvaamisen todennäköisyys riippuu vähittäiskauppiaan uuden säilyttimen tuomaa pa- rempaa tuottoa koskevista odotuksista. Edellä kuvattu markkinatutkimus vahvistaa tällaisen vaihdon epätodennäköisyyden. 169) Kysymystä siitä, onko todennäköistä, että HB:n pakastesäilytin korvataan kilpailijan toimittamalla pakastesäilyttimellä, on tarkasteltava myös tuon toisen toimittajan kannalta. Kuten edellä mainit- tiin, tällaisen toimittajan voidaan olettaa suoritta- van tarvittavan investoinnin vain, jos hän olettaa saavansa tälle investoinnille tyydyttävän tuoton lisääntyneenä myyntinä. Kun otetaan huomioon HB:n vahva asema kyseisillä markkinoilla, muun jäätelöntoimittajan kuin HB:n todennäköinen tuotto tällaisesta investoinnista on alhaisempi. Tämä kilpailullisesti epäedullinen asema markki- noiden johtavaan toimittajaan nähden aiheuttaa joissakin tapauksissa sen, että kilpailija ei yhtä todennäköisesti tarjoa vähittäiskauppiaalle säily- tintä. 170) todisteet Empiiriset sen markkinatutkimuksen muodossa, johon komissio on päätöksensä perus- tanut, viittaavat siihen, että toimittajan toimitta- mien säilyttimien korvaaminen yleensä ja erityisesti HB:n säilyttimien korvaaminen johtaa lähes poik- keuksetta saman toimittajan uusien säilyttimien asentamiseen (katso johdanto-osan 111 kappale). Niistä Lansdownen tutkimista vähittäiskauppiais- ta, joilla oli vain HB:n säilytin tai säilyttimiä ja jotka ilmoittivat olevansa kiinnostuneita pitämään varastossa muita merkkejä, 82 prosenttia sanoi, että he eivät harkitsisi HB:n säilyttimen (tai yhden tällaisen säilyttimen) korvaamista toisen jäätelön- toimittajan toimittamalla säilyttimellä (katso joh- danto-osan 104 kappale), ja monet vähittäiskaup- piaat mainitsivat tärkeimmiksi syiksi HB:n tuottei- den johtavan aseman ja niiden suosion. 171) HB:n pakastesäilytinsopimukset tehdään toistai- seksi. Kukin tällainen sopimus pysyy voimassa, kunnes joko HB tai vähittäiskauppias ilmoittaa toiselle kaksi kuukautta etukäteen kirjallisesti irti (75). Vaikka haluavansa sanoa sopimuksen vähittäiskauppiaat yleensä tietävät, että sopimuk- (75) Sitä, että HB ei ilmeisesti pidä kiinni tästä vaatimuksesta (ks. edellä), voidaan pitää vain osittain lieventävänä seikkana tältä osin, kun otetaan huomioon se, että vähittäiskauppiaat eivät mahdollisesti tiedä tai ole varmoja tästä käytännöstä. 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/29 set voidaan sanoa irti lyhyellä irtisanomisajalla, sopimusten voimassaolo toistaiseksi on kuitenkin myös seikka, joka saattaa tehdä vähittäiskauppiaat haluttomiksi tekemään aloitteen sopimuksen päät- tämisestä joko HB:n säilyttimen korvaamiseksi vähittäiskauppiaan omistamalla tai toisen toimitta- jan säilyttimellä. danto-osan 119 kappale). Esimerkiksi Lansdow- nen tutkimuksessa todettiin, että vain 40 prosent- tia niistä 25 prosentista vähittäiskauppiaita, jotka voivat tarjota vain HB:n jäätelöä ja jotka olivat kiinnostuneita pitämään varastossa muita merk- kejä, oli valmiit hyväksymään lisäsäilyttimen asen- tamisen; B&A:n tutkimuksessa todettiin, että vain [. ] prosenttia niistä vähittäiskauppiaista, joilla oli vain yksi säilytin myyntipisteessään, oli valmis harkitsemaan lisäsäilyttimen asentamista. ii) Miten todennäköistä on, että vähittäiskauppias saadaan asentamaan ylimääräinen pakastesäi- lytin 172) Kilpaileva toimittaja, joka haluaa päästä myynti- pisteeseen, jonka ainoat heräteostosjäätelön jääte- lösäilyttimet ovat HB:n toimittamia, voi vaihtoeh- toisesti pyrkiä taivuttamaan vähittäiskauppiaan asentamaan entisen HB:n säilyttimen lisäksi joko vähittäiskauppiaan itsensä joltakin muulta kuin jäätelöntoimittajalta ostaman tai vuokraaman säi- lyttimen tai kilpailevan toimittajan (myyntipisteen uuden tulokkaan) toimittaman säilyttimen. 173) Päättäessään, asentaako myyntipisteeseensä lisäsäi- lyttimen, vähittäiskauppiaan on otettava huo- mioon myyntipisteen ja erityisesti kyseisten mark- kinoiden myyntipisteiden tilarajoitteet (katso joh- danto-osan 43 kappale). Vähittäiskauppiaan on oltava vakuuttunut tällaisen päätöksen taloudelli- sesta kannattavuudesta. Yleensä vähittäiskauppias jakaa myyntitilaa sen mukaan, millaisena hän näkee tuon tilan mahdollisen tuoton (76). Hän ottaa erityisesti huomioon useita seikkoja, joista joitakin käsitellään jäljempänä yksityisjohdanto- osaisesti. Lansdownen tutkimuksessa havaittiin, että 87 prosenttia tutkituista myyntipisteistä oli sitä mieltä, että lisätilan käyttäminen toisen jääte- lösäilyttimen asentamiseksi ei olisi ollut niille ”kannattava vaihtoehto” (katso johdanto-osan 96 kappale). Markkinatutkimus osoittaa lisäksi, että useimmat vähittäiskauppiaat olivat erittäin haluttoimia suostumaan lisäsäilyttimien asentami- seen: (katso Lansdownen tutkimus, johdanto-osan 97—100 ja 103 kappale; Rosslynin tutkimus, joh- danto-osan 112 kappale; B&A:n tutkimus, joh- (76) B&A:n ”laadullisen tutkimuksen” havainto, jonka mukaan vähittäiskauppiaat yleensä toimivat vaistonvaraisten pikem- minkin kuin tarkkojen tuottomahdollisuuksien laskentame- netelmien perusteella (ks. johdanto-osan 122 ja 123 kap- pale), ei vähennä tämän väitteen pätevyyttä: he ottavat vaistonvaraisissa laskelmissaan huomioon samat perussei- kat. 174) Heräteostosjäätelön myynnin kannalta pääsy pa- kastesäilyttimelle ja säilyttimen näkyvyys ovat olennaisia seikkoja. Myyntipisteen kaikki tilat eivät tämän vuoksi ole soveliaita (77) (katso joh- danto-osan 10 ja 43 kappale). Samalla sopivaa tilaa on oltava käytettävissä myös muiden tuottei- den erityisesti heräteostotuotteiden esittelyyn. Näi- den muiden tuotteiden myynti ei yleensä vaihtele vuodenajoittain, ja niiden vuotuinen tuotto käytet- tyä tilaa kohti voi olla suurempi. Vähittäismyynti- tilan käyttö heräteostosjäätelön säilyttimiin on yleensä suoraan verrannollinen niiden osuuteen myynnistä. 175) Toisen joko vähittäiskauppiaan omistaman pakas- tesäilyttimen tai muun valmistajan kuin HB:n toi- mittaman pakastesäilyttimen asentaminen johtaa yleensä heti tuotevalikoiman laajenemiseen. Tämä tuotevalikoiman laajeneminen ei kuitenkaan auto- maattisesti lisää kyseisen myyntipisteen heräteosto- sjäätelön liikevaihtoa. Vaikka heräteostosjäätelön kokonaismyynti tuossa myyntipisteessä saattaa hyvinkin lisäänny lisääntyä, se ei välttämättä tasolle, jota vähittäiskauppias odottaa tällaiselta toden- lisätilan antamiselta. Uusi säilytin ei näköisesti aiheuta yhtä suurta myyntiä kuin aikai- sempi säilytin tai aikaisemmat säilyttimet ennen uuden asentamista, vaan entinen säilytin ei toden- näköisesti jatkossa tuota yhtä suurta myyntiä kuin se tuotti ennen uuden säilyttimen asentamista. Vain siinä tapauksessa, että uuden säilyttimen aiheuttama kokonaismyynti johtuu kokonaan uu- den tulokkaan tuotteiden kysynnästä ilman, että tämä vaikuttaa muiden myyntipisteessä tarjolla olevien heräteostosjäätelöiden kysyntään, entisestä säilyttimestä tapahtuva myynti ei kärsi uuden säi- lyttimen asentamisesta. Vähittäiskauppiaan kan- nalta lisäasennus on kannattava vain, jos hän arvioi, että uuden säilyttimen luoma lisäkysyntä korvaa sen, mitä hän menettää jättäessään vähit- täismyyntitilan (77) Ks. komission päätös 78/172/ETY asiassa Liebig, EYVL L 53, 24. 2. 1978, s. 20, johdanto-osan 9 kappale. L 246/30 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 käyttämättä muulla tavoin. B&A:n tutkimuksessa todettu merkittävä tuotemerkkien varastosta puut- tuminen (katso johdanto-osan 118 kappale) on johdonmukainen näiden tilan kannattavuutta kos- kevien kysymysten kanssa — kyseessä olevat vähittäiskauppiaat ovat saattaneet harkita, että jonkun toimittajan jäätelön myynti ei ollut perus- teltu syy uhrata sitä tilaa, jonka tuon toimittajan säilytin vaati. 176) HB:n vahva asema kyseisillä markkinoilla tarkoit- taa, että vähittäiskauppias ei tämän vuoksi toden- näköisesti asenna itse omistamaansa lisäsäilytintä myyntipisteeseen, jossa on jo yksi tai useampia HB:n säilyttimiä. HB:n tarjoamien tuotteiden vali- koiman ja suosion vuoksi vähittäiskauppiaan omistamasta HB:n säilyttimen rinnalle asennetusta säilyttimestä tuleva lisävoitto luultavasti vähenee. Edellä yleisemmin kuvattu seurauksena oleva todennäköinen tehottomuus on sitäkin selvempi tässä tapauksessa. 177) Lisäksi tehokkain tapa vähittäiskauppiaan kapasi- teetin lisäämiseksi kuluttajien kysynnän lisäänty- misen tyydyttämiseksi tapahtuu tiheämmillä toimi- tuksilla mahdollisimman harvoihin pakastesäilytti- miin pikemminkin kuin asentamalla lisäsäilytti- miä (78). Välttämättömyys asentaa lisäsäilyttimiä kunkin toimittajan tuotteiden myymiseksi aiheut- taa vähittäiskauppiaalle ilmeistä tehottomuutta. 178) Lisätekijä, joka tekee tällaisen korvaamisen entis- täkin epätodennäköisemmäksi, on HB:n äskettäin asentamien säilyttimien vaatima lisääntynyt lattia- pinta-ala (katso johdanto-osan 74 kappale). Tämä luonnollisesti vähentää todennäköisyyttä, että vä- hittäiskauppias osoittaisi entistäkin enemmän tilaa heräteostosjäätelön myyntiin. 179) Olisi harkittava myös mahdollisuutta korvata HB:n entinen pakastesäilytin kahdella (tai useam- malla) pienemmällä säilyttimellä. Vaikka tämä vaihtoehto ei johtaisikaan heräteostosjäätelön va- rastointiin käytettävän vähittäismyyntitilan lisään- tymiseen ja vaikka se näyttää vetoavan joihinkin vähittäiskauppiaisiin (katso Lansdownen tutkimus, johdanto-osan 104 kappale), vaihtoehtoa rajoittaa se, että toimittajat näyttävät toimittavan säilytti- miä, joihin on tarkoitus mahtua heidän koko tuotevalikoimansa. Ne lisäävät yleensä täydellisen tuotevalikoiman tarjoamiseen menevää tilaa erityi- sesti HB:n kohdalla (katso johdanto-osan 74 ja 75 kappale HB:n säilyttimien osalta). Joka tapauk- sessa vähittäiskauppias ei tavallisesti pysty saa- maan säilyttimiä toimittajilta, jotka toimittavat juuri sellaisen valikoiman ja määrän tuotteita, jota vähittäiskauppias mahdollisesti haluaa pitää esillä. Se, että vähittäiskauppias asentaa useampia pienempiä säilyttimiä, voi lisäksi mutkistaa vähit- täiskauppiaan yritystä tarjota asiakkailleen täydel- linen valikoima kaikenlaisia heräteostosjäätelöitä. Toimittajan kannalta hyvin monien pienten pakas- tesäilyttimien haittana on se, että ne rajoittavat kyseisten markkinoiden laajentamismahdollisuuk- sia. Lisäksi olisi otettava huomioon, että kahden säilyttimen osto-, asennus-, huolto- ja käyttökus- tannukset ovat huomattavasti korkeammat kuin yhden kaksi kertaa niiden kokoisen säilyttimen kustannukset. 180) HB on väittänyt, että säilyttimien keskimääräinen lukumäärä myyntipistettä kohti saattaa edelleen kasvaa, kuten näyttää tapahtuneen viiden viime vuoden aikana: Rosslynin tutkimus osoitti säilyt- timien keskimääräisen lukumäärän nousseen 1,22:sta vuonna 1991 1,42:een vuonna 1996; Lansdownen tutkimuksessa keskimääräiseksi lu- vuksi todettiin 1,50. On kuitenkin selvää, että täytyy olla olemassa niiden säilyttimien määrän yläraja, jonka myyntipiste on valmis asentamaan heräteostosjäätelön myyntiä varten. Tätä seikkaa kuvaa paitsi niiden myyntipisteiden hyvin pieni osuus, joissa on enemmän kuin kaksi säilytintä (79), myös vähittäiskauppiaiden haluttomuus, kun heiltä kysyttiin heidän halukkuuttaan ottaa lisää säilyttimiä: Lansdownen tutkimuksessa esitettiin hyvin yksinkertaiset asennetiedot tältä osin (katso johdanto-osan 97—100 ja 103 kappale). Olisi erityisesti huomattava, että vähittäiskauppiaat kat- soivat, että 1,57 (keskiarvo) oli ihanteellinen säi- lyttimien määrä myyntikauden huippuvaiheessa, mikä osoittaa (myyntipisteissä olevien säilyttimien keskimääräistä lukumäärää kuvaavien lukujen pe- rusteella), että markkinat ovat melko tyydyttyneet säilyttimien osalta ja että uusien tulokkaiden tulo tai laajeneminen tulevaisuudessa on tämän vuoksi sitäkin vähemmän todennäköistä. (78) Tämän vahvistaa B&A:n ”laadullinen tutkimus”, jossa todettiin, että vähittäiskauppiaat pitävät pakastesäilyttimen tiheätä täyttämistä parempana kuin lisäsäilyttimen asenta- mista (ks. johdanto-osan 123 kappale). (79) Lansdownen mukaan seitsemän prosenttia; Rosslynin mu- kaan neljä prosenttia; [. ] prosenttia B&A:n mukaan, jonka tutkimus painottui merkittävästi suurempiin myynti- pisteisiin (ks. johdanto-osan 86 kappale). 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/31 181) Niiden edellä hahmoteltujen yleisten seikkojen lisäksi, jotka koskevat sitä todennäköisyyttä, että vähittäiskauppias päätyisi asentamaan säilyttimen myyntipisteessään jo olevan HB:n säilyttimen tai säilyttimien lisäksi, olisi johdanto-osan 172 kappa- leessa mainittujen erityisvaihtoehtojen osalta otet- tava huomioon seuraavat seikat. 184) iii) Päätelmä Edellä esitetystä voidaan päätellä, että HB:n pakastesäilytinsopimukset, jotka on solmittu sellai- sissa myyntipisteissä olevista säilyttimistä, joihin HB on toimittanut myyntipisteen ainoan säilytti- men tai ainoat säilyttimet, täyttävät johdanto-osan 143 kappaleessa esitetyt ehdot ja että niiden vai- kutuksesta kilpailu kyseisillä markkinoilla täten estyy. Tämän päätelmän perusteella kyseisten myyntipisteiden ryhmän voidaan itse asiassa sanoa sitoutuneen yksinomaan HB:n heräteostosjäätelön tämän myyntin. Kilpailevilta vuoksi suljettu pääsy näihin myyntipisteisiin. toimittajilta on 5. Muut olennaiset markkinaehdot i) Pakastesäilyttimien yksinoikeus kilpailevien toi- mittajien tulon ja laajenemisen merkittävänä logistisena ja kustannusesteenä 185) Se, että jäätelöntoimittajat yleensä toimittavat vähittäiskauppiaille pakastesäilyttimiä yksinoikeu- sehdoin, tekee pääsyn kyseisille markkinoille ja niillä laajenemisen vaikeaksi (katso johdanto-osan 147—156 kappale). Useimmat myyntipisteet pys- tyvät tarjoamaan vain yhden toimittajan heräte- ostosjäätelöä. Tästä syystä se muodostaa merkittä- vän esteen toimittajien väliselle kilpailulle. 186) On selvää, että toimittajien yksinoikeusehdoin toi- mittamat pakastesäilyttimet muodostavat logisti- sen esteen markkinatulokkaille ja entisten jäätelön- toimittajien laajenemiselle. Johdanto-osan 4 kap- paleessa osoitettiin, että myyntipisteissä, joissa on vain HB:n säilyttimiä, on vaikea taivuttaa vähit- täiskauppiaat korvaamaan entiset HB:n pakaste- säilyttimet ja samoin on vaikea taivuttaa vähittäis- kauppiaat asentamaan ylimääräinen pakastesäily- tin heräteostosjäätelön esillepanoa varten. Lisäksi johdanto-osan 4 kappaleen perusteella on selvää, että näin ei yleensä ole vain silloin, kun kyse on HB:n säilyttimistä myyntipisteissä, joissa on vain HB:n säilyttimiä, vaan että tämä pätee yleisesti vähittäismyyntipisteisiin, joissa on toimittajan yk- sinoikeussäilyttimet. Vaikka muilla toimittajilla ei ole samanlaista vahvaa markkina-asemaa kuin HB:llä, ne toimittavat vähittäiskauppiaille kuiten- kin säilyttimiä hyvin samankaltaisin ehdoin, ja a) Vähittäiskauppiaan oman säilyttimen lisäämi- nen HB:n säilyttimen tai säilyttimien rinnalle 182) Useimmat niistä seikoista, joita on käsitelty edellä i kohdan a alakohdassa ja jotka saavat vähittäis- kauppiaan jättämään hankkimatta oman säilytti- men, soveltuvat myös tähän skenaarioon. Vähit- täiskauppiasta pelottaa investointiin (mahdollisesti ”lopulliseen”) liittyvä riski. Myös säilyttimen hankkimisen ja huollon aiheuttama vaiva muodostaa vähittäiskauppiaille merkittävän ehkäisevän tekijän. tällaiseen b) Toimittajan yksinoikeussäilyttimen lisääminen HB:n säilyttimen tai säilyttimien rinnalle 183) Toimittajan kannalta johdanto-osan 169 kappa- leessa mainitut (ja jäljempänä tarkemmin käsitel- lyt) tekijät soveltuvat ainakin yhtä hyvin. Jos toi- mittaja toimittaa lisäsäilyttimen sen sijaan, että hän toimittaisi korvaavan säilyttimen, hänen voit- tojaan rajoittaa jäljelle jäävän kilpailijan tai jäljelle jäävien kilpailijoiden kilpailu, kun sitä vastoin korvaavan säilyttimen ei tarvitse kilpailla entisen syrjäytetyn kilpailijan kanssa tuossa myyntipis- teessä. Jos tuo entinen toimittaja on HB, HB:n vahva asema kyseisillä markkinoilla tarkoittaa sitä, että vähittäiskauppias entistäkin pienemmällä to- dennäköisyydellä asentaa toisen toimittajan lisäsäi- lyttimen myyntipisteeseen, jossa on jo yksi tai useampia HB:n säilyttimiä. Koska HB:n tarjoa- mien tuotteiden valikoima ja suosio on suurempi kuin kenenkään sen kilpailijan, se pienentää lisä- voittoja, jotka todennäköisesti saataisiin toisen toi- mittajan säilyttimen asentamisesta HB:n säilytti- men rinnalle (80). (80) Kun lisätään toisen toimittajan yksinoikeussäilytin, myynti- piste pysyy suljettuna muilta toimittajilta, joiden tuotteita myyntipisteessä ei vielä myydä. L 246/32 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 säilyttimet asennetaan myyntipisteisiin, joissa on samat tilarajoitteet. Vähittäiskauppiaille aiheutuvat käytännön hankaluudet, heidän riskiä kohtaan tuntemansa pelko ja heidän haluttomuutensa kat- kaista suhteet vakiintuneisiin toimittajiin ovat kaikki seikkoja, jotka vaikuttavat tähän kilpaile- vien toimittajien logistiseen esteeseen. 187) Siinä markkinatutkimuksessa, johon komissio on perustanut päätöksensä, kuvataan tätä yleistä logistista estettä. Kyseiset kolme markkinatutki- musta osoittavat, että vähittäiskauppiaat eivät yleensä korvaa entisiä toimittajan yksinoikeussäi- lyttimiä muilla kuin saman toimittajan säilyttimillä ja että vähittäiskauppiaat ovat yleensä haluttomia käyttämään lisätilaa lisäsäilyttimien asentamiseen (katso johdanto-osan 164, 165 ja 173 kappale). 188) Toimittajan yksinoikeussäilyttimien toimittaminen muodostaa myös kustannusesteen kyseisille mark- kinoille tulolle tai niillä laajenemiselle. Jos heräte- ostosjäätelön toimittaja, onpa kyseessä vakiintunut markkinaosapuoli tai uusi markkinatulokas, ha- luaa tarjota tuotteitaan myytäviksi kyseisillä mark- kinoilla myyntipisteessä, jossa on vain toimittajan yksinoikeusehdoin toimittama säilytin tai vain täl- laisia säilyttimiä (eli useimmissa kyseisten markki- noiden myyntipisteissä — katso johdanto-osan 149 kappale), ja jos hän ei pysty taivuttamaan vähittäiskauppiasta hankkimaan omaa yksinoi- keusehdosta vapaata säilytintä, toimittajan ainoa mahdollisuus on antaa vähittäiskauppiaan käytet- täväksi säilytin tuotteidensa (kyseisen myyntipis- teen uuden tulokkaan tuotteiden) säilyttämiseksi. Niiden vaikeuksien lisäksi, joita liittyy siihen, että vähittäiskauppias saadaan hyväksymään tällainen tarjous (käsitelty yksityiskohtaisesti edellä), tästä palvelusta toimittajalle aiheutuvat kustannukset ovat hyvin huomattavat. 189) Ne kustannukset, joita aiheutuu lukuisten pakaste- säilyttimien hankkimisesta niiden asentamiseksi myyntipisteisiin, millä huolehditaan siitä, että toi- mittajan tuotteet voivat saavuttaa kannattavan jakelutason, aiheuttavat pienille ja jopa monille keskisuurille yrityksille hyvin suuria vaikeuksia tulla kyseisille markkinoille ja pysyä niillä. Tähän liittyy myös jatkuvia säilyttimien ylläpitokustan- nuksia, ja nämä kustannukset ovat kannattavia vain, jos suhteellisen tiiviillä maantieteellisellä alueella on tietty vähimmäismäärä tämän toimit- kaksi pientä tajan heräteostosjäätelöyhtiötä, toimineet Irlannissa, Valley (nyt selvitystilassa) ja Leadmore, säilyttimiä. Molemmat jotka ovat ovat kokeneet viime aikoina vakavia taloudellisia vaikeuksia, ja kumpikin on turvautunut jakeluyh- teistyöhön uusien markkinatulokkaiden (Valley Mars ja Leadmore Nestlé) kanssa. HB, Mars, Nestlé, Dale Farm ja Häagen Dazs kuuluvat kaikki suuriin monikansallisiin ryhmiin. Vaikka pienten yhtiöiden riski tällaisen investoinnin aloittamisessa on suurempi, suuret ryhmät voivat myös saavuttaa sekä säilyttimien hankinnassa että ylläpidossa mit- takaavaetuja, jotka eivät ole mahdollisia pienem- mille yhtiöille, ja tämä lisää jälleen pienten yhtiöi- den markkinoille tulon kustannuksia. 190) Huomioon on otettava myös toimittajan tarjoa- mien tuotteiden valikoiman laajuus. Mitä pi- enempi valikoima on, sitä vaikeampi investointia on perustella. Jos toimittaja tarjoaa vain yhtä tai kahta tuotetta, se ei melko varmasti tarjoa vähit- täiskauppiaalle säilytintä eikä näin ollen pääse kyseisen myyntipisteen markkinoille. Tämä sotii erityisesti heräteostosjäätelön markkinarakotuotta- jia vastaan rajoittamalla heidän mahdollisuuksiaan laajamittaiseen jakeluun. 191) Vakiintuneita toimittajia, jolla on säilyttimiä huo- mattavan useissa myyntipisteissä, tämä kustannus- este suojelee tulokkaiden kilpailulta niissä myynti- pisteissä, joissa he toimivat. Kun entisten toimitta- jien yksinoikeussäilyttimiä on hyvin paljon — lähes kaikissa kyseisten markkinoiden myyntipis- teissä — tämä nostaa sellaisten kilpailijoiden kysei- sille markkinoille tulon kustannuksia, jotka eivät siellä vielä ole, ja kaikkien markkinoilla olevien toimittajien laajenemiskustannuksia. Vähittäis- kauppiaat eivät todennäköisesti ota säilyttimiä toi- mittajilta, jotka eivät tarjoa heille vähintään yhtä suotuisia ehtoja kuin niiden toimittajien ehdot, joiden säilyttimiä myyntipisteessä jo on, tai toimit- tajien markkinoilla yleisesti tarjoamat ehdot. Kyseisten markkinoiden osalta tämä tarkoittaa, että toimittajan on oltava valmis tarjoamaan nykyaikainen säilytin ”ilmaiseksi lainaksi” (eli ilman mitään suoraa veloitusta) ja niin, että toi- mittaja takaa sen huollon. Uusi tulokas ei lisäksi voi tavallisesti olettaa saavansa samaa tuottoa säi- lyttimen asentamisesta kuin markkinoilla oleva toimittaja ainakaan ennen kuin hänen asemansa markkinoilla on vakiintunut. Tämä markkinoilla jo olevien parempi asema on taannut sen, että ainoilla kyseisille markkinoille viime aikoina tul- leilla uusilla tulokkailla on ollut paljon varoja käytettävissään: Mars, Häagen Dazs ja Nestlé. Marsin markkinoille tulon kustannusta kuvaa se investointi, jonka se teki säilyttimiin vuonna 1994, suhteellisena osuutena sen jäätelön liikevaihdosta tuonna vuonna (katso johdanto-osan 80 kappale). Tämä suuri investointi säilyttimien toimittamiseen 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/33 tarkoittaa, että jäätelöntoimittajan muut investoin- tivaatimukset kärsivät vastaavasti etenkin markki- noille tulon jälkeisenä aikana, jolloin toimittaja ei vielä ole saanut vähittäiskauppiailta takaisin pakastesäilyttimiin investoimiaan kustannuksia. 192) HB on ehdottomasti tärkein nykyinen toimittaja kyseisillä markkinoilla. Sen pitkäaikaista vahvaa asemaa näillä markkinoilla on kuvattu edellä yksi- tyiskohtaisesti. Sen säilyttimien määrä on suurin kyseisillä markkinoilla, noin kolme kertaa sen läheisimmän kilpailijan suuruinen, ja HB:n säilytti- miä on useimmissa myyntipisteissä. Nämä säilytti- met ovat yleensä myös suurempia kuin sen kilpaili- joiden asentamat säilyttimet, ja säilyttimiä on laa- jalti nykyaikaistettu viime vuosina. 193) HB on ilmaissut tältä osin kantanaan, että jakelu- järjestelmä, jonka nojalla pakastesäilyttimet asete- taan vähittäiskauppiaiden käytettäviksi yksinoi- keusehdoin, ei kyseisten markkinoiden kaikki olot huomioon ottaen merkitse kilpailunrajoitusta 85 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa merkityk- sessä. HB on todennut, että ”sen tyyppinen kil- pailu, jota 85 artiklan 1 kohdassa tarkoitetaan, kun otetaan huomioon 3 artiklan g kohta, on riittävän laaja kattaakseen järjestelmän, jossa jää- telöntoimittajat kilpailevat muun muassa toimitta- malla säilyttimiä myyntipisteisiin”. Tämä väite perustuu pohjimmiltaan siihen, että järjestelmä muodostaa vakiintuneen kaupallisen käytännön kyseisillä markkinoilla ja muualla ja että kilpai- luun kyseisillä markkinoilla sisältyy kilpailu pakas- tesäilyttimien toimittamisesta vähittäiskauppiaille yksinoikeusehdoin. Tämä kilpailu pakastesäilytti- mien toimittamisessa soveltuu sekä vakiintuneisiin toimijoihin että uusiin tulokkaisiin. 194) Tähän voidaan vastata, että kyseisillä markkinoilla vallitsevan kilpailun ei pitäisi pakottaa jäätelönval- mistajia ryhtymään pakastesäilyttimien toimittami- seen välttämättömänä edellytyksenä sille, että he voivat toimia markkinoilla toimittaen heräteostos- jäätelöä vähittäiskauppiaille. Useimmissa tapauk- sissa, joissa toimittajat haluavat saada tuotteensa myyntiin myyntipisteessä, jossa ei ole yhtään ”va- paata” pakastesäilytintä, tämä pakko näyttää ole- van totta. Merkkien välistä kilpailua kuluttajan tasolla ei lisäksi voida korvata vähittäismyyntita- solle pääsyä koskevalla kilpailulla. Näin on erityi- sesti silloin, kun kyseessä ovat heräteostostuotteet, koska kilpailu on suurelta osin myyntipisteen sisäi- stä pikemminkin kuin myyntipisteiden välistä kil- pailua (katso johdanto-osan 195 kappale ja sitä seuraavat kappaleet). Nyt esillä olevassa tapauk- sessa pakko kilpailla pakastesäilyttimien toimitta- misessa rajoittaa merkittävästi kilpailua heräte- ostosjäätelön markkinoilla. Sanomattakin on sel- vää, että jäätelöntoimittajien kilpailu pakastesäilyt- timien toimittamisessa vähittäiskauppiaille ei si- nänsä ole epätoivottavaa; vain silloin, kun niiden toimittaminen tapahtuu kaikkien jäätelöntoimitta- jien taholta yksinoikeusehdoin, tämän käytännön haitalliset vaikutukset kilpailuun kyseisillä markki- noilla ovat suuremmat kuin käytännön mahdolli- sesti tuomat taloudelliset edut. ii) Muut edellä käsitellyn markkinoille tulon ja laajenemisen esteen seuraukset, jotka rajoitta- vat kilpailua 195) Ainakin kaksi lisätekijää vaikeuttaa kyseisille markkinoille tuloa. Ensiksikin heräteostosjäätelön itsenäisen tukkuliiketoiminnan suhteellinen kehit- tymättömyys Irlannissa tarkoittaa sitä, että pääsy jakeluun tällaisten itsenäisten välittäjien kautta vaikeutuu. Toiseksi kyseisillä markkinoilla olevien merkkien vahvuus ja asiakkaiden merkkiuskolli- suus muodostavat uusille tulokkaille valtavan esteen. Tunnustettua on, että tuotemerkkien tun- nettuisuus jäätelöalalla kuten useimmilla nopeasti liikkuvilla kulutushyödykemarkkinoilla on erittäin tärkeä. Tältä osin olisi huomattava, että Mars ja Nestlé ovat hyötyneet merkittävästi vastaavien merkkiensä vahvasta asemasta makeisalalla, ja nämä merkit ovat useissa tapauksissa samat kuin niiden jäätelötuotteiden merkit. Toinen viime aiko- jen uusi tulokas, Häagen Dazs, hyötyy erittäin korkeasta kansainvälisestä tuotemerkkiprofiilista, ja se on sijoittanut merkittäviä varoja mainontaan; sen markkinaosuus on kuitenkin joka tapauksessa edelleen hyvin vähäinen. HB:n tuotemerkin erityi- sen vahva asema kyseisillä markkinoilla ja sen tällä tuotemerkillä tarjoaman laajan tuotevalikoiman vahva asema on este, joka tekee kilpailun HB:n kanssa entistäkin vaikeammaksi. 196) Edellä kuvattujen markkinoilletulon esteiden vuoksi uudet tulokkaat on käytännössä suljettu useiden vähittäismyyntipisteiden ulkopuolelle tuot- teidensa myynnin osalta. Jos pääsy on mahdollista, se voidaan saavuttaa vain suurin kustannuksin, mikä merkitsee erityistä markkinoilletulon estettä pienille ja keskisuurille yrityksille. Samoin estyvät laajenemismahdollisuudet nykyisten markkinoilla. Eri jäätelöntoimittajien saavuttamat suhteelliset numeeriset ja painotetut jakeluluvut ovat selvä todiste siitä, kuinka vaikeata on saavut- toimittajien L 246/34 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 joka taa laaja jakelu (katso johdanto-osan 46—52 kap- pale): erityisesti yksikään toimittaja ei ole lähellä- kään HB:n saavuttamia jakelulukuja. Esimerkiksi Mars oli saavuttanut suuremman osuuden markki- noilla markkinoille tuloaan seuraavana vuonna (kun vähittäiskauppiaat olivat sijoittaneet sen tuotteita HB:n jäätelösäilyttimiin), kuin se on pystynyt saavuttamaan sitä seuranneiden yli viiden vuoden aikana (katso johdanto-osan 47 ja 48 kap- pale). Nestlén osalta, tuli markkinoille vuonna 1994, numeerinen jakelutaso on pysynyt siitä asti muuttumattomana ja painotettu taso on kasvanut vain vähän (katso johdanto-osan 50 kap- pale). Toimittajat, jotka toimittavat säilyttimiä yksinoikeusehdoin, ymmärtävät näiden esteiden tehokkuuden. Tätä osoittavat selvimmin HB:n eri reaktiot Marsin markkinoille tuloon vuonna 1989 (katso johdanto-osan 64—68 kappale). Yhtiön asiakirjojen perusteella on selvää, että perusteena sille, että HB piti pakastesäilyttimien yksinoikeu- den säilyttämistä välttämättömänä, ei ollut vain huoli sen omaisuuteen kohdistuvasta ”piratismis- ta” vaan pikemminkin se, että sen mielestä yksi- noikeus oli hyvin käyttökelpoinen keino estää uuden kilpailijan todellinen tulo markkinoille ja sen laajeneminen. 197) Kuten edellä on mainittu, säilyttimien toimittami- sen vaatimat raskaat investoinnit tarkoittavat, että muut investointitarpeet kärsivät siitä ja että siitä aiheutuva toimittajien voimavarojen jakaminen todennäköisesti johtaa kilpailun vääristymiseen kyseisillä markkinoilla. Kilpailijoiden, joiden on pakko investoida niin voimakkaasti fyysisen jake- lun saavuttamiseksi erityisesti markkinoille tulles- saan, on ehkä pakko laiminlyödä tuotteidensa markkinoinnin muut puolet. Tällainen markki- nointi (mainonta, myynnin edistäminen jne. ) on erityisen ratkaisevaa siinä vaiheessa, kun markki- noille tullaan, eli ajankohtana, jolloin investoinnit säilyttimiin ovat myös suurimmillaan. Uusien tulokkaiden tai kasvua markkinoilta hakevien toi- mittajien kyky luoda ja kehittää uusia tuotteita estyy samoin, mikä ei haittaa vain näitä toimittajia vaan myös kuluttajia ja minkä syynä ovat jakelu- tason saavuttamisen tai sen lisäämisen kustannuk- set. 198) Kuten edellä on osoitettu, toimittajien yksinoi- keussäilyttimet rajoittavat vakavasti niiden kilpaili- joiden määrää, joiden tuotteita myyntipiste voi tarjota. Koska heräteostostuotteiden alalla kilpailu on heräteostoksen luoman kysynnän spontaanin luonteen vuoksi suurelta osin myyntipisteen sisäis- tä (katso johdanto-osan 12 kappale), tämä rajoit- taa vakavasti merkkien välistä kilpailua (toimitta- jien välistä kilpailua) kyseisillä markkinoilla. Jos myyntipiste pystyy tarjoamaan vain yhden ainoan toimittajan tuotteita, tällainen kilpailu puuttuu kokonaan kuluttajien tasolla: kilpailua esiintyy vain saman toimittajan tarjoamien eri tuotteiden välillä. Tilanne on tällainen yli puolessa kaikista kyseisten markkinoiden vähittäismyyntipisteistä, joissa myyntipisteissä on vain toimittajien yksinoi- keussäilytin tai -säilyttimiä (81). Näissä olosuhteissa toimittajien välinen hintakilpailu on omiaan vähe- nemään (82). Kuluttajat kärsivät tämän vuoksi sekä kilpailevien tuotteiden huonommasta valikoimasta että heikomman hintakilpailun vaikutuksista. 199) Toimittajien yksinoikeussäilyttimien vähittäiskaup- piaille aiheuttamiin haitallisiin vaikutuksiin kuuluu kauppiaiden rajoittunut kyky tarjota kilpailevien toimittajien tuotteita, mikä vähentää heidän mah- dollisuuttaan valita tällaisten toimittajien tuoteva- likoimaan kuuluvia tuotteita kysynnän tai havai- tun kysynnän mukaisesti. Tämä rajoitus voi johtaa siihen, että vähittäiskauppias menettää mahdolli- suutensa tehostumiseen ja täten suurempaan kan- nattavuuteen tarjoamiensa tuotteiden valikoiman avulla. Vähittäiskauppias saattaa usein säilyttää toimittajan yksinoikeussäilyttimessä tuotteita, joita hän yksinoikeuden puuttuessa ei välttämättä valit- sisi myyntiin. Yksinoikeussäilyttimet johtavat to- dennäköisesti usein myös tehottomaan tilankäyt- töön myyntipisteessä (kuten edellä on käsitelty); mitä enemmän vähittäiskauppias pyrkii korvaa- maan sitä, että hän ei voi varastoida kaikkia haluamiaan tuotteita tarjotakseen niitä myytäviksi kuluttajille hyväksymällä uusien säilyttimien asen- tamisen, sitä enemmän tätä tilan tehotonta käyttöä ilmenee. (81) Johdanto-osan 92 kappaleessa esitetyn Lansdownen tutki- muksen mukaan 56 prosenttia; Rosslynin tutkimuksen mukaan vähintään 60 prosenttia — johdanto-osan 108 kap- pale. HB:llä on myyntipisteiden sisäistä kilpailua muiden jäätelömerkkien kanssa [. ] niistä B&A:n tutkimista myyn- tipisteistä, joissa HB:n tuotteita myydään (ks. johdanto-osan 116 kappale). (82) Kesä-heinäkuussa 1995 Mars järjesti erityisen hintakampan- jan, jolloin se alensi puikkotuotteidensa vähittäismyyntihin- tasuosituksia (ja sen mukaisesti myös tukkuhintoja) yli 20 prosentilla: HB ei vastannut tähän myynninedistämistoi- meen — katso Marsin kirje 9 päivältä elokuuta 1996. Mars uusi saman myynninedistämiskampanjan kesällä 1996; sii- henkään ei ole vastattu. Se ei myöskään näyttänyt vaikutta- van HB:n markkinaosuuteen, joka kasvoi tänä aikana. 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/35 200) Koska HB tekee eniten toimittajan yksinoikeussäi- lytinsopimuksia, sen säilytinsopimukset vaikutta- vat merkittävästi edellä hahmoteltuihin kilpailun vastaisiin seuraamuksiin. HB:n säilyttimien osalta näitä vaikutuksia korostaakin HB:n vahva asema markkinoilla. Niissä myyntipisteissä, joissa olevat ainoat säilyttimet ovat HB:n säilyttimiä (noin 40 prosenttia kaikista kyseisten markkinoiden myyntipisteistä), HB:llä ei kuluttajien tasolla ole minkäänlaista merkkien välistä kilpailua. 40 prosenttiin kyseisten markkinoiden kaikista myyntipisteistä; nämä edustavat noin 40:tä pro- senttia kyseisten markkinoiden heräteostosjäätelön kokonaismyynnistä. Tämä osoittaa jo yksinkin mutta erityisesti yhdessä toimittajien yleisesti kyseisillä markkinoilla käyttämien säilyttimien yk- sinoikeussopimusten aiheuttamien mittavien kil- pailun vastaisten vaikutusten kanssa ja tarkastel- tuna kyseisten markkinoiden edellä käsiteltyjä olo- suhteita vasten, että kilpailu rajoittuu merkittä- västi 85 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa merki- tyksessä ja että sillä on merkittävä vaikutus jäsen- valtioiden väliseen kauppaan. 6. Jäsenvaltioiden väliseen kauppaan kohdistu- vien vaikutusten todennäköisyys 201) Kyseisten pakastesäilytinsopimusten seurauksena edellä kuvatuista syistä vähittäiskauppiaiden va- paus varastoida ja tarjota myytäväksi kuluttajille kilpailevien toimittajien heräteostosjäätelöä estyy ja näiltä toimittajilta estetään pääsy kyseisiin vähittäismyyntipisteisiin toimittajien maantieteelli- sestä sijainnista ja tuotteiden alkuperästä riippu- matta. Tämä vähittäiskauppiaisiin ja toimittajiin kohdistuva rajoitus tekee Irlannin markkinoille pääsyn vaikeammaksi ulkomaisille kilpailijoille, mistä seuraa, että jäätelötuotteiden kaupan määrä voi olla alhaisempi kuin se muutoin voisi olla. Säilytinsopimukset vaikuttavat kielteisesti ulko- maisten toimittajien mahdollisuuksiin vakiinnuttaa asemansa Irlannin heräteostosjäätelön markki- noilla, ja ne vaikuttavat täten osaltaan markkinoi- den muodostumiseen kansallisella pohjalla (83). Irlannin ja muiden jäsenvaltioiden välillä on lisäksi merkittävää jäätelötuotteiden kauppaa, mitä osoit- taa muun muassa Marsin jäätelötuotteiden tuonti Ranskasta ja joidenkin HB:n tuotteiden tuonti Irlantiin (johdanto-osan 25 ja 29 kappale). Näin ollen HB:n pakastesäilytinsopimukset voivat vai- kuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. 203) Tämän johdosta voidaan päätellä, että se osa HB:n säilytinsopimuksista, joka koskee niihin myyntipis- teisiin asennettuja säilyttimiä, joissa myyntipisteen ainoat pakastesäilyttimet ovat HB:n toimittamia, täyttää kaikki 85 artiklan 1 kohdan soveltamiseh- dot. 204) HB on väittänyt, että komissio ei ole noudattanut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, koska sen päätös koskee vain HB:n toimittamia yksinoikeus- säilyttimiä eikä HB:n kilpailijoiden kyseisillä mark- kinoilla olevia yksinoikeussäilyttimiä, ja että komissio on tämän vuoksi ”muuttanut kilpailuti- lannetta” HB:tä vastaan. Tähän olisi todettava, että komissio on ottanut huomioon markkinoilla olevien muiden toimittajien yksinoikeussäilytti- mien aiheuttamat kilpailunvastaiset vaikutukset. Komission tutkimuksessa ei kuitenkaan ole to- dettu, että minkään yksittäisen toimittajan yksinoi- keussäilyttimet (tai niiden tunnistettavissa oleva osa) lukuun ottamatta HB:n omien sopimusten kyseistä osaa (katso johdanto-osan 95 kappale) olisivat merkittävästi vaikuttaneet kyseisten mark- kinoiden sulkemiseen. 7. Merkittävyys 202) Edellä johdanto-osan 184 kappaleessa tarkoitettu HB:n säilytinsopimusten yksilöity osa rikkoo kui- tenkin perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohtaa vain, jos se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kil- pailuun ja kauppaan merkittävässä määrin. On osoitettu, että HB:n säilytinsopimusten yksilöity osa koskee säilyttimiä, jotka on asennettu noin 205) HB on todennut, että 85 artiklan 1 kohta ei edellytä, että eri heräteostosjäätelöiden valmista- jien tuotteiden saatavuuden kaikki esteet kyseisten markkinoiden myyntipisteissä on poistettava. Tässä yhteydessä se on viitannut tuomioistuimen perusteluihin Delimitisin-asiassa (84) ja päätellyt, että kilpailijoiden on vain päästävä niin moneen myyntipisteeseen kuin on välttämätöntä jakelujär- jestelmän taloudellisen toiminnan kannalta (tuo- mion 21 kappale). HB:n käsityksen mukaan mark- kinoilla olevilla kilpailijoilla on oltava vain jonkin- (83) Ks. alaviite 61, Langnese, 119—124 kohta. (84) Asia 234/89. L 246/36 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 täyttyvät, laiset laajentumismahdollisuudet. HB katsoo, että nämä ehdot toimittaja pystyy kustannuksista riippumatta saavuttamaan pienen- kin markkinaosuuden ja toimimaan kannatta- vasti. jos 206) Tältä osin olisi korostettava, että tämän kaltaisia yksinoikeussopimuksia ei pitäisi sinänsä katsoa 85 artiklan 1 kohdan rikkomuksiksi viittaamatta siihen yhteyteen, jossa niitä havaitaan (katso joh- danto-osan 129 kappale). Myöskään ei ehdoteta, että 85 artiklan 1 kohta edellyttäisi, että eri toimit- tajien heräteostosjäätelön saatavuuden kaikki esteet olisi poistettava kyseisten markkinoiden kai- kista myyntipisteistä. Jos toimittajan yksinoikeus- sopimukset (tai niiden yksilöitävissä oleva osa) kyseisten markkinoiden kaikki olosuhteet huo- mioon ottaen kuitenkin aiheuttaa edellä kuvattuja hyvin huomattavia kilpailunvastaisia vaikutuksia ja näin vaikuttaa myös jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, kyseiset sopimukset eivät sovellu yhteis- markkinoille. 207) HB on lisäksi väittänyt, että sen pakastesäilyttimiä koskevien sopimusten yksinoikeusehto ei kuulu 85 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, koska kyseinen rajoitus liittyy näiden sopimusten muu- toin lailliseksi väitettyyn tavoitteeseen eli laitteiden toimittamiseen vähittäiskauppiaille, jotta nämä voivat pitää varastossa jäätelöä myyntiä varten (85). Tähän on vastattava, että tällainen rajoitus voi jäädä 85 artiklan 1 kohdan soveltamisalan ulko- puolelle vain, jos rajoitus liittyy suoraan tuohon tarkoitukseen ja on sen kannalta objektiivisesti välttämätön. Kun otetaan huomioon, että ei ole mitään objektiivisesti välttämätöntä seikkaa, joka yhdistäisi pakastesäilyttimien toimittamisen vähit- säilyttämistä täiskauppiaille heräteostosjäätelön varten yksinoikeusehtoon, tuota ehtoa ei voida pitää liitännäisehtona. 208) HB katsoo, että komission perustelut ovat virheel- liset siltä osin, kuin niissä päätellään, että pakaste- säilytinsopimukset, jotka ”voidaan todellisuudessa lopettaa haluttaessa” (koska HB ei ilmeisesti pyri noudattamaan kahden kuukauden irtisanomisai- kaa koskevaa vaatimusta), voivat todellisuudessa (85) HB on todennut, että ”säilyttimien toimittaminen yksinoi- keudella on välttämätöntä, jotta varmistettaisiin täyden hyö- dyn saaminen järjestelmästä”, ja se jatkaa toteamalla muun muassa, että se ei ole ”kohtuuttoman rajoittava” ja jää näin 85 artiklan 1 kohdan soveltamisalan ulkopuolelle liitännäis- rajoituksena. johtaa johdanto-osan 184 kappaleessa tarkoitetun kaltaiseen siteeseen. Tällainen ”tilapäinen suhde” on HB:n mielestä ristiriidassa tällaisen siteen ole- massaolon kanssa. Komissio ei ole samaa mieltä. Säilytinsopimukset ovat toistaiseksi solmittuja so- pimuksia, jotka vaativat jommankumman sopi- muspuolen aloitetta niiden päättämiseksi. Sen sijaan, että todisteet osoittaisivat sopimussuhteen olevan tilapäinen, ne osoittavat selvästi päinvas- taista. Taloudellinen todellisuus, jonka markkina- tutkimus on vahvistanut, on, että HB:n säilyttimet ottaneet vähittäiskauppiaat hyvin harvoin korvaa- vat ne omilla tai kilpailijoidensa säilyttimillä (katso johdanto-osan 158 kappale ja sitä seuraavat kappaleet). HB:n säilytinsopimukset korvataan lähes poikkeuksetta täysin samanlaisilla säilytinso- pimuksilla (katso johdanto-osan 111 kappale). ja 209) HB ei myöskään hyväksy, että olisi todisteita siitä, että se myyntipisteiden ryhmä, jossa on vain HB:n säilyttimiä johdanto-osan joka yksilöidään 184 kappaleessa, olisi suljettu kilpailijoilta tai että tämän rajoittavan vaikutuksen ja näitä myyntipis- teitä koskevien HB:n yksinoikeuden sisältävien säi- lytinsopimusten välillä olisi mitään syy-yhteyttä. Tältä osin se perustaa käsityksensä pääasiassa sii- hen, kuinka tyytyväisiä nämä vähittäiskauppiaat näyttävät olevan nykyisiin toimitusjärjestelyihinsä. HB väittää, että ne myyntipisteet, joissa ”vähittäis- kauppias ei osoita mitään kiinnostusta toisen jää- telömerkin varastointiin”, olisi suljettava pois las- kettaessa asianmukaisesti myyntipisteiden mahdol- lista sulkeutuneisuutta. HB viittaa myös kulutta- jien ilmeisesti alhaiseen muiden kuin HB:n merk- kien kysyntään kyseisissä myyntipisteissä tämän kiinnostuksen puutteen mahdollisena syynä. 210) Komissio ei nytkään voi hyväksyä näitä peruste- luja. Jokainen kahden sopimuspuolen välinen sopi- mus voi rajoittaa kilpailua perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä riippumatta niistä syistä, miksi sopimuspuolet tekevät tällaisen rajoittavan sopimuksen. Erityisesti jokainen yksinoikeuden sisältävä ostojärjestely voi periaatteessa kuulua 85 artiklan 1 kohdan sovelta- misalaan, jos se merkittävässä määrin sulkee pois muut toimittajat riippumatta siitä, että yksinoikeu- den kohteena oleva sopimuspuoli saattaa jossain vaiheessa ilmaista, että se ei ole kiinnostunut osta- maan tällaisilta kolmansilta. Mitä tulee kuluttajien ilmeisesti alhaiseen muihin kuin HB:n merkkeihin kohdistuvaan kysyntään, olisi todettava, että kil- pailijoiden kyvyttömyys päästä näiden heräteostos- tuotteiden laajamittaiseen jakeluun on yksi tär- keimpiä kysynnän puuttumisen syitä erityisesti laskettujen tuotteiden osalta vasta liikkeeseen 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/37 (katso johdanto-osan 12 ja 44 kappale). Yksinoi- keusehdon puuttuessa vähittäiskauppiaat voitaisiin helpommin saada pitämään varastossa muitakin tuotteita, kun otetaan huomioon, että tämä ei niissä olosuhteissa edellyttäisi entisen pakastesäi- lisäpakastesäilyttimen lyttimen korvaamista tai asentamista. Voidaan olettaa, että näiden muiden merkkien varastossa pitäminen puolestaan aiheut- taisi kuluttajien taholta suurempaa muiden kuin HB:n merkkien kysyntää. esimerkiksi yksinostosopimuksiin sisältyvistä kiel- loista käydä kauppaa kilpailevilla tuotteilla (katso komission asetus (ETY) N:o 1984/83 (88), sellai- sena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, 8 artiklan 2 kohdan b alakohta) ja tekniikansiirtosopimuk- siin sisältyvistä poikkeukseen oikeuttavista velvoit- teista (komission asetus (EY) N:o 240/96 (89), 1 ar- tikla). Näissä asetuksissa omistusoikeuksien omis- tajien näiden oikeuksien käyttäjille asettamille rajoituksille on tietyissä oloissa myönnetty poik- keus, eikä niihin näin ollen pääsääntöisesti sovel- leta 85 artiklan 1 kohtaa (90). 8. Omistusoikeudet 211) HB on väittänyt, että EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan soveltaminen (86) sen säilytin- sopimusten yksinoikeusehtoon merkitsisi puuttu- mista sen omistusoikeuksiin EY:n perustamissopi- muksen 222 artiklan vastaisesti, koska se sallisi muiden valmistajien tuotteiden säilyttämisen sen pakastesäilyttimissä. 212) Komissio ei hyväksy tätä väitettä. Yhteisön oikeus- järjestelmässä omistusoikeus, sellaisena kuin siitä määrätään EY:n perustamissopimuksen 222 artik- lassa, taataan jäsenvaltioiden perustuslakien yh- teisten periaatteiden mukaisesti. Kaikkien jäsenval- tioiden perustuslaeissa tunnustetaan kuitenkin, että omistusoikeuksien käyttämistä erona niiden omistamisesta voidaan rajoittaa julkisen edun vuoksi ja siinä määrin, kuin sen vuoksi on välttä- mätöntä (87). 213) Yhtenä yhteisön oikeuden perusmääräyksenä EY:n perustamissopimuksen 85 artikla palvelee julkista etua. Lisäksi 85 artiklan 1 kohdan soveltaminen tässä menettelyssä ei koske sitä, miten HB käyttää omaisuuttaan, vaan rajoitusta, jonka se määrää toisille, joille se on myöntänyt oikeuden käyttää omaisuuttaan. Lisäksi HB:n omistusoikeuden käyt- töä rajoitettaisiin tässä tapauksessa vain siinä mää- rin, kuin on tarpeen, jotta huolehdittaisiin siitä, että kilpailu yhteismarkkinoilla ei vääristy (EY:n perustamissopimuksen 3 artiklan g kohta). 214) Yleisenä periaatteena tämä lähestymistapa heijas- tuu komission ryhmäpoikkeuksissa, kun kyse on 215) HB on väittänyt, että sen pakastesäilytinsopimus- ten määräys yksinoikeudesta on analoginen niiden velvoitetyyppien kanssa, jotka on sallittu esimer- kiksi asetuksen (EY) N:o 240/96 2 artiklan nojalla ja erityisesti tuon artiklan 1 kohdan 8 ja 2 alakoh- dassa lueteltujen velvoitteiden kanssa; nämä ovat lausekkeita, joilla sallitaan rajoittaminen tietyille ”teknisille soveltamisaloille” ja rajoitukset, joilla kielletään edelleenkäyttölupien myöntäminen. Tä- mä analogia on virheellinen seuraavista syistä: 216) Ensiksikin ”käyttöalan” tapainen rajoitus koskisi pakastesäilyttimen käyttöä jäätelötuotteiden säilyt- tämiseen vastakohtana muille tuotelajeille; HB:n pakastesäilytinsopimusten yksinoikeusehto rajoit- taa kuitenkin pakastesäilyttimen käyttämisen mui- den valmistajien samankaltaisten tuotteiden säilyt- tämiseen. Siinäkin tapauksessa, että ”käyttöalan” kaltaista rajoitusta pidettäisiin samankaltaisena kuin HB:n pakastesäilytinsopimusten yksinoikeus- ehto, asetuksen (EY) N:o 240/96 2 artiklassa ei suljeta pois sitä mahdollisuutta, että tällaiset vel- voitteet voivat rajoittaa kilpailua tietyissä olosuh- teissa, kuten nyt on laita. 217) Toiseksi tämä käsittely ei vaikuta HB:n oikeuteen omaisuuden omistajana kieltää muita osapuolia kuin sitä vähittäiskauppiasta, jolle pakastesäilytin on toimitettu, käyttämästä kyseistä pakastesäily- tintä. Sen tarkoituksena on pikemminkin antaa vähittäiskauppiaalle oikeus käyttää taloudellista valinnanvapauttaan antamalla hänen päättää, mitä tuotteita hänen pitäisi tarjota myyntipisteessään. Tämä käsittely koskee tämän mukaisesti sopimus- määräyksiä, jotka koskevat niitä ehtoja, joilla (86) Tätä kysymystä käsitellään tarkemmin 86 artiklan osalta jäljempänä. (87) Tuomio 13. 12. 1979 asiassa 44/79, Liselotte Hauer v. Land Rheinland-Pfalz, Kok. 1979, s. 3727, 18 kohta. (88) EYVL L 173, 30. 6. 1983, s. 5. (89) EYVL L 31, 9. 2. 1996, s. 2. (90) Ks. myös komission päätös 88/491/ETY — Aalsmeer Bloe- menveilingen (1988), EYVL L 262, 22. 9. 1988, s. 27. L 246/38 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 vähittäiskauppias voi käyttää omaisuutta, jonka omistaja on vuokraa vastaan asettanut hänen käy- tettäväkseen. B. 85 ARTIKLAN 3 KOHTA 218) HB on lisäksi väittänyt, että se kärsisi merkittävän kilpailuhaitan, jos kolmansina olevat kilpailijat voisivat taivuttamalla vähittäiskauppiaat käyttä- mään HB:n toimittamia pakastesäilyttimiä myös näiden kilpailijoiden tuotteiden säilyttämiseen vält- tää ne kustannukset, joita kilpailijoille itselleen saattaisi aiheutua, jos niiden olisi toimitettava myyntipisteeseen omat pakastesäilyttimensä. HB väittää, että muut valmistajat hyötyvät näin sen tekemistä investoinneista. 219) Tämän väitteen osalta ei pitäisi unohtaa sitä, että loppujen lopuksi vähittäiskauppiaat maksavat säi- lyttimen toimittamisesta eikä HB. Olisi myös huo- mautettava siitä, että HB:n pakastesäilytinsopi- musten yksinoikeusehdon ja näihin säilyttimiin suoritetun investoinnin takaisinmaksujärjestelyjen välillä ei tarvitse olla mitään objektiivista yhteyttä. Tämän kustannustekijän sisällyttäminen vähittäis- kauppiaalta veloitettuun jäätelön hintaan on valinta, jonka HB on tehnyt omista kaupallisista syistään. Voitaisiin suunnitella muita menetelmiä pakastesäilytininvestointien takaisinsaamiseksi, jotta vältettäisiin se, että vähittäiskauppias siirtää tämän kustannuksen edelleen kuluttajalle sen hin- nan osana, jonka se veloittaa HB:n tuotteista. Perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan sovel- taminen HB:n pakastesäilytinsopimusten yksinoi- keusehtoon ei esimerkiksi estäisi HB:tä veloitta- masta pakastesäilyttimen toimittamisesta vähittäis- kauppiaalta erillistä vuokraa, joka riittäisi katta- maan investoinnin kaikki kulut. Vaikka HB väit- tää, että tällaisen vuokran perimiseen liittyisi yli- määräisiä vuokrien hallinnoimiseen ja perimiseen liittyviä liiketoimintakuluja, tämä olisi tuskin liian työlästä HB:lle, kun otetaan huomioon, että HB:llä on jo järjestelyt, joilla se laskuttaa ja veloit- taa asiakkaitaan itse jäätelöstä. 220) HB väittää lisäksi tässä yhteydessä, kuten joh- danto-osan 230 kappaleessa käsitellään, että jos se ottaa käyttöön erillisen vuokrausjärjestelmän, sii- hen liittyy huomattavia kustannuksia, se ei ehkä osoittaudu houkuttelevaksi vähittäiskauppiaille, ja se voi saada vähittäiskauppiaat kääntymään HB:n kilpailijoiden puoleen, jotta nämä toimittaisivat säilyttimet ”ilmaiseksi lainaksi”. Komissio voi vain vastata tähän kohtaan samoin, kuin se tekee joh- danto-osan 231 kappaleessa. 221) Perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan nojalla ei voida jäljempänä mainituista syistä julis- taa, että 85 artiklan 1 kohdan määräykset eivät koske HB:n ja vähittäiskauppiaiden välillä tehtyjä pakastesäilytinsopimuksia, jotka koskevat sellaisiin myyntipisteisiin asennettuja säilyttimiä, joissa ole- vat ainoat pakastinsäilyttimet HB on toimittanut. 1. Tuotteiden jakelun tehostaminen 222) tuoda Sitä mahdollista jakelun tehostumista, jonka HB:n 85 artiklan 1 kohtaa rikkovat pakastesäilytinso- pimukset voivat johdanto-osan 203 kappale), on tarkasteltava näiden sopimusten rajoittavaa vaikutusta vasten ja erityisesti sitä vas- ten, miten ne rajoittavat kilpailevien jäätelöntoi- mittajien pääsyä kyseisille markkinoille vähittäis- myynnin ja lopulta kuluttajien tasolle. (katso (ETY) N:o 1984/83 223) HB:n säilytinsopimusten kyseisen osan aiheuttama rajoittava vaikutus vastaa suurelta osin rajoitusta, jonka yksinomaiset ostovelvoitteet asettavat. Perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan sovel- tamisesta yksinmyyntisopimusten ryhmiin annetun asetuksen johdanto-osan 5 kappaleessa todetaan, että yksinostovelvoitteet ”tehostavat yleensä jakelua”. ”Tavarantoimittaja voi niiden avulla suunnitella tavaroidensa myynnin tarkemmin ja pidemmäksi ajaksi sekä varmistua siitä, että jälleenmyyjän tarpeet tulevat täytetyik- si sopimuksen voimassaoloaikana säännöllisesti, tämä antaa sopimuksen osapuolille mahdollisuu- den rajoittaa markkinaolojen muutoksista heille aiheutuvaa riskiä sekä alentaa jakelukustannuk- sia”. 224) HB:n säilytinsopimuksilla voidaan varmistaa osa tai kaikki asetuksen (ETY) N:o 1984/83 johdanto- osan 5 kappaleessa kuvatuista eduista HB:lle ja vähittäiskauppiaille, jotka ovat sopimusten muita osapuolia. Se, että nämä sopimukset saattavat olla edullisia sopimusten osapuolille, ei kuitenkaan riitä toteuttamaan jakelun tehostamista 85 artiklan 3 kohdan tarkoittamassa merkityksessä. Niistä on pikemminkin oltava seurauksena huomattavia ob- jektiivisia yleisen edun mukaisia etuja, jotka kor- vaavat ne haitat, joita ne saattavat aiheuttaa kil- pailun alalla (91). (91) Tuomio 13. 7. 1966 yhdistetyt asiat 56 ja 58/64 Etablisse- ments Consten S. à. R. L. ja Grundig-Verkaufs-GmbH v. komissio, Kok. 1966, s. 299, 348 kohta; ks. myös ala- viite 61, Langnese, 180 kohta. 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/39 225) Tällainen objektiivinen etu, joka yksinosto-oikeus- sopimusten velvoitteilla voi mahdollisesti olla, on lisääntyminen tuotemerkkien välisen kilpailun (asetuksen (ETY) N:o 1984/83 johdanto-osan 6 kappale). On selvää, että kyseessä olevat säily- tinsopimukset lujittavat merkittävästi HB:n ase- maa kyseisillä markkinoilla erityisesti mahdollisiin kilpailijoihin nähden. Sellaisen yrityksen lujittami- nen, joka on yhtä tärkeä markkinoilla kuin HB, ei kuitenkaan johda kilpailun lisääntymiseen vaan sen vähenemiseen, koska tuon yrityksen sopimus- verkko muodostaa suuren esteen muiden tulolle markkinoille samoin kuin entisten kilpailijoiden laajenemiselle noilla markkinoilla. met, jos pakastesäilytinsopimusten yksinoikeus- ehto poistettaisiin. HB on väittänyt, että jos se lakkaisi toimittamasta pakastesäilyttimiä useille näistä vähittäiskauppiaista, on todennäköistä, että osa heistä ei enää jatkaisi lainkaan heräteostosjää- telön myyntiä, koska he eivät pystyisi perustele- maan omien pakastesäilyttimien asentamisen vaati- maa investointia. tuote- 226) HB on esimerkiksi viitannut siihen, kuinka tär- keätä ”myynninedistäminen” on merkkituotteiden myynnissä; yksinoikeusehto antaa HB:lle mahdolli- suuden markkinoida ja merkkivalikoi- maansa yhdessä yhdenmukaisesti esille pantuna eli ”yrityksen kokonaisuutena”, jolloin tuotemerkit tukevat toisiaan ja hyötyvät niistä eduista, joita niiden näkyvyys ja näyttävä sijoittaminen myynti- pisteessä tuovat. HB:n mukaan sen tuotevalikoi- man kattavuus merkitsee sitä, että HB:n pakaste- säilytin yleensä tyydyttää kuluttajan erityyppisten heräteostosjäätelöiden kysynnän. HB huomauttaa, että yksinoikeusehdon puuttuessa osa sen tarjoa- mista tuotteista (erityisesti ”hinnaltaan alhaiset ja joilla on alhaisempi marginaali kuin heräteostos- tuotteilla”) voitaisiin syrjäyttää. Yksinoikeusehdon HB:lle antamat edut vahvistavat selvästi sen ase- maa markkinoilla, ja myyntipisteissä, joissa on vain toimittajan yksinoikeussäilyttimet, ja erityises- ti niissä, joissa on vain HB:n säilyttimet, ne muo- dostavat markkinoille tulon ja laajenemisen esteen näillä markkinoilla siten kuin edellä 85 artiklan 1 kohtaa käsiteltäessä on kuvattu. 227) Pakastesäilyttimien laajaa saatavuutta vähittäis- myyntipisteissä heräteostosjäätelön myyntiä var- ten, joka kattaa koko maantieteelliset markkinat ja joka aiheutuu suurelta osin HB:n säilytinverkos- ta, voidaan pitää objektiivisena etuna (tuotteiden jakelussa), mikä on yleisen edun mukaista. Tältä osin HB on sanonut, että ei voida olettaa, että sille olisi edelleen kaupallisesti houkuttelevaa toimittaa pakastesäilyttimiä kaikkiin niihin myyntipisteisiin, joihin se nykyisin toimittaa säilyttimen tai säilytti- 228) Tämän väitteen osalta on huomautettava, että on epätodennäköistä, että HB lakkaisi kokonaan tar- joamasta vähittäiskauppiaille pakastesäilyttimiä — millään ehdoilla — lukuun ottamatta hyvin har- voja tapauksia, jos sen oikeutta määrätä näitä säilyttimiä koskevasta yksinoikeusvelvollisuudesta rajoitettaisiin. HB:n kaltaisen yhtiön, joka haluaa säilyttää vahvan markkina-asemansa, taloudellinen todellisuus on, että se pyrkii olemaan mukana mahdollisimman monessa myyntipaikassa, jopa niissä, joiden heräteostosjäätelön myynnin määrä on pienehkö. Kuten edellä on kuvattuu, laaja näkyvyys ja saatavuus ovat tärkeitä kaikkien herä- teostostuotteiden kannalta. Tarve varmistaa myynti ja näin voittojen taso muodostaa jäätelön- toimittajalle, erityisesti sellaiselle, jolla on niin tär- keä tuotevalikoima ja markkinaosuus kuin HB:llä, riittävän kannustimen varmistaa jatkossakin, että vähittäismyyntipisteet pystyvät varastoimaan sen tuotteita myytäviksi kuluttajille. Lisäksi siinäkin tapauksessa, että myyntipisteessä olevaan pakaste- säilyttimeen tai siellä oleviin pakastesäilyttimiin ei enää sovellettaisi yksinoikeusehtoa, on todennä- köistä, että säilyttimessä säilytetyt tuotteet suurem- massa tai vähäisemmässä määrin heijastaisivat kyseisten markkinoiden eri valmistajien erilaisia markkinaosuuksia. HB voisi näin ollen jo pelkäs- tään tuotteidensa tarjonnan vahvuuden perusteella olettaa saavansa huomattavan osuuden näiden myyntipisteiden jäätelön myynnistä. Tämän vuoksi on epätodennäköistä, että HB olisi vaarassa menettää tämän myynnin kokonaan lopettamalla pakastesäilyttimien toimittamisen myyntipisteisiin, jotka eivät muutoin päättäisi jatkaa HB:n jäätelön varastoimista. HB:n politiikkana on joka tapauk- sessa toimittaa pakastesäilyttimiä vähittäiskaup- piaille tiettyjen vakiintuneiden taloudellisten ja kaupallisten periaatteiden mukaisesti, joilla var- investoinnille mistetaan vähimmäistuotto HB:n (katso johdanto-osan 62 kappale), minkä seurauk- sena kyseisten markkinoiden vähiten tärkeille myyntipisteille ei tällä hetkellä useinkaan toimiteta HB:n pakastimia. Tältä osin olisi myös huomau- tettava, että HB:n viimeisimmät säilyttimien myyn- nit tapahtuivat myyntipisteissä, joissa oli alhainen liikevaihto (katso johdanto-osan 73 kappale). L 246/40 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 229) HB väittää, että jos se ei pysty vaatimaan säilytti- meen yksinoikeutta, kilpailutilanne muuttuisi sen haitaksi, koska se toimittaisi pakastesäilyttimiä, ja niiden eduksi, jotka eivät niitä toimita. Se sanoo, että muut jäätelöntoimittajat pystyisivät tarjoa- maan vähittäiskauppiaille edullisempia ehtoja, koska niiden ei tarvitsisi vastata pakastesäilytti- mien toimittamiskustannuksista. HB on todennut, että sen luonnollinen reaktio tuollaisissa oloissa olisi lopettaa pakastesäilyttimien antaminen vähit- täiskauppiaiden käyttöön. Tämän väitteen osalta olisi muistettava, että (tapauksissa, joissa 85 artik- lan 3 kohdan ei katsota soveltuvan) kysymys ei ole 85 artiklan 1 kohdan soveltamisesta HB:n pakas- tesäilytinsopimusten määräykseen yksinoikeudesta tavalla, joka ei sallisi HB:n käyttää mitä tahansa valitsemiaan menetelmiä pakastesäilyttimiin teke- miensä investointien takaisin saamiseksi. Näiden menetelmien ei tarvitse johtaa siihen, että muut jäätelöntoimittajat hyötyvät HB:n investoinnista (johdanto-osan 218 ja 219 kappale). edelleen pitäisi varastossa jäätelöä: B&A:n tutki- muksessa todettiin, että yli [. ] prosenttia vähit- täiskauppiaista totesi, että he tekisivät niin edel- leen noissa hypoteettisissa oloissa ja että monet päättäisivät ostaa tai vuokrata oman säilyttimen sitä tarkoitusta varten (katso 120 kappale edellä). Mitä tulee HB:n väitteeseen, että vähittäiskaup- piaat sen sijaan kääntyisivät HB:n kilpailijoiden puoleen saadakseen ”ilmaiseksi lainaksi” toimitta- jan yksinoikeusehdon alaiset pakastesäilyttimet, voidaan vain todeta, että jos vähittäiskauppiaat tekevät näin siinä määrin, että näiden toimittajan yksinoikeusehdon pakastesäilyttimien alaisten määrä (ja edellyttäen, että nämä ovat ainoat noissa myyntipisteissä olevat säilyttimet) silloin merkittä- västi vaikuttaa kyseisten markkinoiden yleiseen sulkeutumiseen, niin tällaisten järjestelyjen kyseiset osat rikkoisivat samalla tavoin 85 artiklan 1 koh- taa. 230) HB väittää lisäksi, että jos se ottaa käyttöön erillisen vuokrausjärjestelmän, sillä ei ole mitään varmuutta siitä, että vähittäiskauppiaat valitsevat jatkossa HB:n säilyttimet. Tämän väitteen tueksi HB viittaa siihen, että sen vuonna 1995 käyttöön ottama osamaksujärjestelmä ei kiinnostanut vähit- täiskauppiaita, vähittäiskauppiaiden omistamien tai vuokraamien säilyttimien yleisesti alhaiseen lukumäärään markkinoilla ja Rosslynin tutkimuk- sen tulokseen, jonka mukaan hyvin pieni osa vähittäiskauppiaista oli valmis ostamaan tai vuok- raamaan omat säilyttimensä. HB väittää, että näissä olosuhteissa vähittäiskauppiaat olisivat tai- puvaisempia kääntymään jäätelömarkkinoiden muiden toimittajien puoleen, jotka saattavat edel- leen asettaa pakastesäilyttimiä vähittäiskauppiai- den käytettäviksi yksinoikeusehdoin ja näin itse asiassa sulkea HB:n monien näiden myyntipistei- den ulkopuolelle. 232) Ei kuitenkaan voida jättää huomiotta sitä, että HB saattaa päättää lakata toimittamasta pakastesäilyt- timiä tietylle määrälle pieniä myyntipisteitä, esi- merkiksi niille, jotka eivät enää täytä tiettyjä HB:n jäätelönmyyntiin tai etäisyyteen HB:n varastosta liittyviä ehtoja. Nämä myyntipisteet eivät kaikki välttämättä tämän vuoksi lakkaa pitämästä varas- tossa heräteostosjäätelöä. Tällainen vähittäiskaup- pias saattaa päättää ostaa tai vuokrata oman säi- lyttimensä, tai toinen jäätelöntoimittaja saattaa päättää antaa sen käyttöön pakastesäilyttimen. Muilla kilpailevilla valmistajilla voi hyvin olla se politiikka, että ne toimittavat pakastesäilyttimiä käytettäviksi myyntipisteisiin, joiden heräteostos- jäätelön liikevaihto on alhaisempi kuin se liike- vaihto, jolla myyntipiste voisi saada HB:n säilytti- men, ja sellaisilla ehdoilla, jotka ovat houkuttele- vammat kuin vähittäiskauppias voisi itse olettaa saavansa. 231) Tämän väitteen osalta on todettava, että HB:n vuonna 1995 käyttöön ottaman osamaksujärjestel- män epäonnistuminen ei selity yksinomaan vähit- täiskauppiaiden haluttomuudella omistaa tai vuok- rata omat säilyttimensä. Pikemminkin Lansdow- nen tutkimuksessa todettiin (katso johdanto-osan 100 kappale), että pääsyy oli tyytyväisyys nykyi- siin järjestelyihin — kokemukset ovat osoittaneet, että vähittäiskauppiaat, joilla on ollut valittava- naan HB:n ”ilmaiseksi lainaksi” toimittama säily- tin tai osamaksulla ostettu säilytin, ovat poikkeuk- setta valinneet ensiksi mainitun vaihtoehdon. Tämä ei merkitse sitä, etteivätkö vähittäiskaup- piaat säilyttimien yksinoikeusehdon puuttuessa 233) Silloinkin, kun ei ilmaannu tällaisia kilpailijoita, jotka asettaisivat pakastesäilyttimiä niiden myynti- pisteiden käytettäviksi, joista HB on poistanut säilyttimensä tai joihin se on päättänyt olla niitä toimittamatta, on edelleen olemassa mahdollisuus, että säilyttimiä voivat hankkia itsenäiset kaup- piaat, jotka hankkisivat toimituksia useista lähteis- tä ja toimittaisivat kaiken, mitä nämä myyntipis- teet tarvitsevat. Se, että tällaisia itsenäisiä kaup- piaita on niin vähän tällä hetkellä, johtuu ainakin osittain alalla tavanomaisista pakastesäilytinsopi- musten yksinoikeusvelvoitteista ja johtavan toimit- tajan (HB:n) politiikasta toimittaa suoraan lähes kaikkiin myyntipisteisiin. Säilyttimien yksinoikeu- 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/41 den puuttuessa kuluttajille tarjolla olevaan jäätelö- valikoimaan ei todennäköisesti tämän vuoksi aiheutuisi merkittäviä vaikutuksia. lukumäärässä, 234) Mahdollista pientä vähenemistä niiden myyntipis- jotka pitävät varastossa teiden heräteostosjäätelöä kyseisillä maantieteellisillä markkinoilla ja joka voisi olla seurausta HB:n pakastesäilytinsopimuksiin sisältyvän yksinoikeu- den lopettamisesta niiden säilyttimien osalta, jotka on asennettu myyntipisteisiin, joissa on vain HB:n säilyttimiä, on tarkasteltava näiden sopimusten rajoittavaa vaikutusta vastaan. Tässä arvioinnissa etu, joka aiheutuu siitä, että vähäinen määrä myyntipisteitä jatkaisi heräteostosjäätelön tarjoa- mista vain, jos kyseisten HB:n pakastesäilytinsopi- musten yksinoikeusehto pysyisi voimassa, ei voi olla suurempi kuin noiden sopimusten kaiken kaikkiaan aiheuttamasta kilpailun rajoittumisesta syntyvät haitat. 235) Tältä osin on viitattava HB:n vuonna 1995 käyt- töön ottamaan osamaksujärjestelmään. Tämän jär- jestelmän oletettiin kannustavan vähittäiskaup- piaita ostamaan omat säilyttimensä täten aiheuttavan markkinoilla laajamittaisen rakenteel- lisen muutoksen, jonka ansiosta HB:n säilytinver- kon rajoittava vaikutus olisi vähentynyt siinä mää- rin, että siitä jakelulle aiheutuvat edut olisivat voittaneet sen rajoittavan vaikutuksen. Tämä olet- tamus oli kuitenkin virheellinen (katso johdanto- osan 71 kappale). ja 236) HB on myös väittänyt, että sen jakelujärjestelmät tehostavat suunnittelua, logistiikkaa ja jakelua; se väittää, että ne helpottavat toimitusten suunnitte- lua ja rytmiä; järjestelyt johtavat jakelun tehostu- miseen siten, että ”toimitettavat määrät” (vähit- täiskauppiaan yhdellä toimituksella ottama määrä) pakastesäilyttimiin, joissa varastoidaan vain sen tuotteita, ovat suuremmat, kuin ne olisivat yksi- noikeusehdon puuttuessa, ja että HB:n pakastesäi- lyttimien suuri määrä edistää myös tätä tehok- kuutta. Kuten edellä (johdanto-osan 224 kappa- leessa) todetaan, se seikka, että säilytinsopimukset saattavat olla edullisia HB:lle ja jopa vähittäis- kauppiaille, ei riitä luomaan tavaroiden jakelun tehostumista 85 artiklan 3 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä; sopimusten voidaan katsoa johta- van tällaiseen tehostumiseen vain, jos etujen voi- daan osoittaa olevan objektiivisia. Vaikka on sel- vää, että HB:n nykyisin käyttämä jakelujärjestelmä voi tehokkuuden muodossa tuottaa tiettyjä etuja sille ja vähittäiskauppiaille, on huomautettava, että HB:n yksinoikeusjärjestelyjen seuraukset vähentä- vät muiden heräteostosjäätelön toimittajien tehok- kuutta, koska ne todellisuudessa pakottavat nämä kilpailemaan paitsi jäätelön myös säilyttimien toi- mittamisessa vähittäiskauppiaille näitä kiinnosta- villa ehdoilla. Tuloksena on HB:n aseman lujittu- minen kyseisillä markkinoilla, mikä vahvistaa markkinoille tulon tai niillä laajenemisen estettä. Näin ollen sopimusten kilpailun rajoittumisen muodossa aiheuttamat haitat ovat selvästi suurem- mat kuin mitkään niistä aiheutuvat edut. 237) Arvioitaessa HB:n säilytinverkon tuomia etuja on otettava huomioon ne mittakaavaedut, joita se saa pakastesäilyttimien ostamisessa ja huollossa (katso johdanto-osan 63 kappale). HB on väittänyt, että nämä mittakaavaedut edistävät tavaroiden jakelun tehostumista 85 artiklan 3 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä. On myönnettävä, että yksinoikeus- järjestelyt antavat valmistajalle houkuttelevan kan- nustimen asentaa hyvin paljon pakastesäilyttimiä, mikä alentaa hankinta- ja ylläpitokustannuksia. On kuitenkin korostettava sitä, että yksinoikeus ei ole välttämätön edellytys näiden mittakaavaetujen saavuttamiseksi. Ei ole mitään ilmeistä syytä sii- hen, miksi HB ei saisi näitä mittakaavaetuja pakastesäilyttimien osalta yksinoikeusehdon puut- tuessa. 238) Joskin on hyväksyttävä, että se, että jäätelöntoi- mittajat toimittavat vähittäiskauppiaille pakaste- säilyttimiä, johtaa heräteostosjäätelön jakelun te- hostumiseen muun muassa sen kautta, että vähit- täiskauppiaiden ei itsensä tarvitse huolehtia säilyt- timien ostamisen ja ylläpidon aiheuttamista pää- omavaatimuksista tai niiden aiheuttamasta vai- vasta, edellä olevassa kappaleessa sanotusta seuraa kuitenkin, että nämä edut voidaan yhtä hyvin saavuttaa ilman yksinoikeusvaatimusta. Ei myös- kään voida sanoa, että HB:n säilytinverkko aiheut- taa vain jakeluetuja vähittäiskauppiaille. Kuten johdanto-osan 199 kappaleessa todetaan, tilanne aiheuttaa myös haittoja vähentämällä osaltaan merkittävästi vähittäiskauppiaiden kykyä valita haluamiaan tuotteita myyntiin samoin kuin luo- malla tilan tehotonta käyttöä näissä myyntipis- teissä. 2. Kuluttajien kohtuullinen osuus hyödystä 239) Myyntipisteissä, joissa on vain HB:n pakastesäily- tin tai sen pakastesäilyttimiä, vähittäiskauppiaiden L 246/42 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 vapaus pitää varastossa ja tarjota myytäväksi kuluttajalle kilpailevien toimittajien jäätelöä rajoit- tuu. HB:n näihin myyntipisteisiin asennetut säilyt- timet rajoittavat täten kuluttajien valittavissa ole- vien heräteostosjäätelöiden valikoimaa: näissä myyntipisteissä voidaan tarjota myytäväksi vain HB:n heräteostosjäätelöä. Vaikka lähistöllä olisi- kin toinen myyntipiste, joka myy muiden valmista- jien tuotteita, tämä vaihtoehto ei vastaa sitä, että valikoima olisi käytettävissä yksittäisissä myynti- pisteissä, koska heräteostosjäätelön ostajat eivät yleensä tee matkaa sitä ostaakseen eivätkä lykkää ostopäätöstään. Joka tapauksessa tällaista vaih- toehtoa ei useinkaan ole tarjolla. Lisäksi kulutta- jalle, joka haluaa ostaa eri tuotevalikoimiin kuulu- via tuotteita, on usein vaivalloista käydä tätä var- ten eri myyntipisteissä. Hän ei yleensä näe tätä vaivaa tämänkaltaisen heräteoston vuoksi. Tämän valinnanvaran rajoituksen vuoksi kuluttajien ei voida katsoa saavan osaansa mistään väitetyistä hyödyistä, joita HB:n säilytinsopimuksista saattaa olla. HB:n verkoston aiheuttaman merkkien väli- sen kilpailun rajoittumisen vuoksi toimittajien väli- nen hintakilpailu todennäköisesti myös heikkenee kuluttajien haitaksi (katso johdanto-osan 198 kap- pale). 240) HB:n säilytinsopimusten yksinoikeusehdon väite- tään luovan pakastesäilyttimien oston ja huollon mittakaavaetuja ja tehostavan jakelua (katso joh- danto-osan 222 kappale ja sitä seuraavat kappa- leet). Kun otetaan huomioon HB:n taloudellinen vahvuus, jonka avulla se pystyy estämään tehok- kaan kilpailun ylläpitämisen (katso johdanto-osan 255 kappale ja sitä seuraavat kappaleet), ei ole mitään takeita siitä, että näitä etuja todellisuu- dessa siirretään kuluttajille. 3. Välttämättömyys 241) HB:n säilytinsopimusten kyseiseen osaan sisältyvää yksinoikeusehtoa voitaisiin pitää välttämättömänä edellä mainittujen väitettyjen etujen saavuttami- seksi vain, jos se olisi vähiten rajoittava keino niiden saavuttamiseksi. HB ei ole esittänyt mitään pakottavaa syytä, joka osoittaisi, että näitä väitet- tyjä objektiivisia etuja, jotka johtaisivat tuotannon ja jakelun yleiseen tehostumiseen muun muassa kuluttajien eduksi, ei voitaisi saavuttaa yhtä tehok- kaasti poistamalla HB:n tuotteiden hyväksi koi- tuva yksinoikeus ja näin ”erottamalla” pakastesäi- lyttimien toimittaminen jäätelön toimittamisesta johdanto-osan 219 kappaleessa kuvatulla tavalla. 4. Mahdollisuus poistaa kilpailu merkittävältä osalta kyseisiä tuotteita 242) Tältä osin on harkittava asian kannalta merkityk- sellisille markkinoille tulon esteitä sekä niiden vai- kutusta markkinoilla vallitseviin kilpailuoloihin. Näitä käsitellään yksityiskohtaisesti johdanto-osan 130 kappaleessa ja sitä seuraavissa kappaleissa. Tuon analyysin perusteella voidaan päätellä, että HB:n pakastesäilytinsopimukset yleensä ja erityi- sesti se osa sopimuksista, joka liittyy niihin myyn- tipisteisiin asennettuihin säilyttimiin, joissa on vain HB:n säilyttimet, muodostaa tärkeän esteen kysei- sille markkinoille tulolle tai niillä laajenemiselle. Nämä esteet puolestaan johtavat kilpailevien toi- mittajien välisen kilpailun heikkenemiseen markki- noilla. Näin ollen ja erityisesti yhdessä HB:n kysei- sillä markkinoilla olevan vahvan aseman kanssa ne osaltaan merkittävästi poistavat kilpailua noilta markkinoilta. 243) Kilpailun poistamista osoittaa selvästi niiden kysei- sillä markkinoilla olevien vähittäismyyntipisteiden suuri osuus, jotka tällä hetkellä pystyvät tarjoa- maan myytäväksi vain HB:n heräteostosjäätelöä HB:n kyseisiin säilytinsopimuksiin sisältyvän yk- sinoikeusehdon vuoksi: noin 40 prosenttia kaikista kyseisten markkinoiden myyntipisteistä kuuluu tähän ryhmään, ja ne ovat myyntipisteitä, jotka lisäksi vastaavat noin 40 prosentista kyseisten markkinoiden heräteostosjäätelön kokonaismyyn- nistä (katso johdanto-osan 156 ja 184 kappale). 244) Jäljempänä käsitelty HB:n määräävä asema merki- tyksellisillä markkinoilla antaa sille mahdollisuu- den estää tehokkaan kilpailun säilymisen näillä markkinoilla. Sellaisena sitä on pidettävä merkittä- vänä kilpailun esteenä näillä markkinoilla. HB:n heräteostosjäätelömerkkien maine, joka on synty- nyt useiden vuosien aikana, muodostaa myös tär- keän esteen merkityksellisten markkinoiden kilpai- lurakenteen muuttumiselle. 245) Edellä tarkastellut taloudelliset seikat osoittavat selvästi, että kilpailu asian kannalta merkitykselli- sillä markkinoilla on vakavasti rajoittunutta. Tätä arviota vahvistaa se, että on jo kauan siitä, kun näiden markkinoiden kilpailutilanteessa on tapah- 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/43 tunut mitään merkittävää muutosta. Markkinoita hallitsee edelleen yksi toimittaja, joka on johdon- mukaisesti varmistanut alueella neljän viidesosan osuuden markkinoista samalla, kun muu osa markkinoista muodostuu useista pienemmistä toi- mittajista (joista osa voi vaihdella). HB:n pakaste- säilytinsopimukset ovat auttaneet varmistamaan tämän rakenteellisen pysähtyneisyyden jatkumisen. Nämä sopimukset ja erityisesti ne, jotka on sol- mittu niiden myyntipisteiden kanssa, joissa on vain HB:n säilyttimet, antavat näin ollen HB:lle mah- dollisuuden poistaa kilpailun kyseisten tuotteiden merkittävältä osalta tavalla, joka estää poikkeuk- sen myöntämisen 85 artiklan 3 kohdan nojalla. 246) HB:n vuonna 1995 käyttöön ottama säilyttimien osamaksujärjestelmä yhtenä sen jakelujärjestelyn muutoksen osista (katso johdanto-osan 69 kappale ja sitä seuraavat kappaleet) näytti päällisin puolin komission mielestä tarjoavan yhdessä muiden sa- maan aikaan käyttöön otettujen muutosten kanssa mahdollisuuden markkinoiden laajamittaiseen ra- kenteelliseen muutokseen. HB ilmaisi uskovansa, että järjestelmä kannustaisi vähittäiskauppiaita hankkimaan omat säilyttimensä, koska järjestel- män ehdot olivat houkuttelevat. Tämän järjestel- män oletettiin tämän vuoksi vähentävän kilpailun rajoittumista niin merkittävästi, että jäljelle jäänei- den HB:n yksinoikeusehdolla toimittamien säilytti- mien ei enää olisi voitu katsoneen merkittävästi poistavan kilpailua kyseisiltä markkinoilta. Tämä tulos ei kuitenkaan ole toteutunut. 5. Päätelmä 247) HB:n pakastesäilytinsopimuksille ei tämän vuoksi voida edellä hahmotelluista syistä myöntää poik- keusta 85 artiklan 3 kohdan nojalla. HB:n hake- mus tällaisen poikkeuksen saamiseksi on tämän vuoksi hylättävä. Erityisesti olisi todettava, että HB:n jakelujärjestelyihinsä tekemät eri muutokset (katso johdanto-osan 69—73 kappale), joiden tar- koituksena oli muuttaa näitä järjestelyjä niin, että niille olisi voitu myöntää poikkeus 85 artiklan 3 kohdan nojalla, eivät komission alustavan kannan vastaisesti (katso johdanto-osan 6 kap- pale) ole osoittautuneet sellaisiksi, että niillä olisi saavutettu rakenteellisia muutoksia, joiden nojalla poikkeus olisi saattanut olla mahdollinen. Eri teki- jöihin on viitattu edellä erityisesti johdanto-osan 228, 230, 231, 235 ja 246 kappaleessa. Komissio ei tämän vuoksi enää voi ylläpitää ”myönteistä kantaa”, jota se ehdotti julkaisemassaan tiivistel- mässä asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukaisesti 15 päivänä elokuuta 1995 (alaviite 6 edellä). 248) HB väittää, että komission kieltäytyminen poik- keuspäätöksen antamisesta rikkoo sen laillisia odotuksia. Tältä osin HB toteaa, että se ”teki sopimuksen komission kanssa” ja että se ”täytti täysimääräisesti oman osansa sopimuksesta oman kaupankäyntinsä kustannuksella”. HB jatkaa sa- nomalla, että komissio on ”luopunut myönteisestä kannastaan” sen vuoksi, että ”yksi sopimuksen osa ei kiinnostanut vähittäiskauppiaita (eli osa- maksukauppaa koskeva osa)”. HB huomauttaa, että tämä epäonnistuminen oli ”täysin HB:n mää- räysvallan ulkopuolella”. 249) Väittäessään oikeutettuja etujaan loukatun HB pyrkii perustamaan kantansa komission ilmoituk- seen siitä, että alustavan arvioinnin perusteella vaikutti todennäköiseltä, että HB:n esittämillä ehdotuksilla olisi seurauksia, joiden nojalla HB:n jakelujärjestelyille voitaisiin myöntää poikkeus 85 artiklan 3 kohdan nojalla. Tämä alustava kanta on ilmaistu lehdistötiedotteessa, joka annettiin HB:n ilmoituksen jälkeen ja sittemmin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukaisesti julkaistussa ilmoituksessa. Komission ja HB:n välisten yhteyk- sien luonnehtiminen ”sopimukseksi”, jolla komis- sio olisi luopunut kieltävään päätökseen johtavasta käsittelystä, on tämän vuoksi täysin harhaanjoh- tava. Sanomattakin on selvää, että komissio ei voinut missään tapauksessa sopia olevansa sovelta- matta sääntöjä, joiden soveltaminen on objektiivis- ta. Mitkään komission ilmaisemat alustavat käsi- tykset eivät, kuten edellä on kuvattu, pysty luo- maan sellaisia laillisia oletuksia, joiden nojalla komission myöhempi näiden alustavien kannanot- tojen vastainen toimenpide olisi mitätön. Lehdistö- tiedotteessa viitattiin nimenomaisesti siihen, että komission arvio oli alustava. Ilmoitus, joka on tehty 19 artiklan 3 kohdan mukaisesti, voi luon- teeltaan sisältää vain ilmoituksen komission alus- tavasta aikomuksesta, ja sen julkaisemisen tarkoi- tuksena on hankkia kolmansien näkökantoja ennen lopullisen kannan ottamista. 250) Kuten edellä (johdanto-osan 235 ja 246 kappale) todetaan, komission alustava arviointi perustui sii- hen odotukseen, että muutetut jakelujärjestelmät johtaisivat HB:n säilytinsopimusten aiheuttaman sulkuvaikutuksen huomattavaan vähenemiseen, laajemmin koska vähittäiskauppiaat siirtyisivät omistamaan pakastesäilyttimensä. Se, että tämä olettamus ei toteutunut, ei johdu siitä, että HB ei toteuttanut ehdotettuja muutoksia, vaan olisi L 246/44 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 pikemminkin siitä, että nuo muutokset eivät tuot- taneet HB:n odottamaa tulosta avattujen jälleen- myyntipisteiden suhteen. viiden vuoden kuluttua sen käyttöönotosta; iii) ei ollut mitään takuuta siitä, etteikö säilytintä kor- vattaisi HB:n yksinoikeussäilyttimellä noiden vii- den vuoden kuluessa tai pian sen jälkeen, jolloin yksinoikeus HB:n hyväksi jatkuisi. 251) HB suhtautuu erittäin arvostelevasti siihen, että komission arviointi perustuu siihen, että vain yksi näiden muutettujen järjestelyjen osa eli osamaksu- kauppajärjestelmä ei toiminut. Tähän on todet- tava, että osamaksukauppa ei ollut vain yksi muu- tettujen järjestelyjen osa, vaan niiden keskeinen osa ja avaintekijä oletetussa muutoksessa kohti vähittäiskauppiaiden säilytinten laajempaa omista- mista. Kun se ei kiinnostanut vähittäiskauppiaita, tämä merkitsi väistämättä sitä, että toivotut vaiku- tukset eivät toteutuneet. HB arvostelee myös sitä, että komissio näytti päätyneen ennenaikaiseen päätelmään toimenpiteestä, jonka tarkoituksena oli vain tuottaa vaikutuksia pidemmällä aikavä- lillä. Tämän osalta voidaan vain todeta, että komission tammikuussa 1997 järjestelmä oli jo ollut käytössä kaksi jäätelö- kautta. Kun otetaan huomioon, että yksikään vähittäiskauppias ei tuohon mennessä ollut päättä- nyt ottaa säilytintä järjestelmän perusteella, oli kohtuullista olettaa, että järjestelmällä ei todennä- köisesti olisi mitään pitkän aikavälin vaikutusta. julkaistessa väitteensä 252) Sen jälkeen, kun komissio totesi HB:lle, että edel- lytykset poikkeuksen myöntämiseksi 85 artiklan 3 kohdan nojalla eivät enää näyttäneet toteutuvan, HB kehitti uusia ehdotuksia, joiden tarkoituksena ilmeisesti oli taata aiottu tulos ottamalla käyttöön osamaksujärjestelmä, ja se esitti nämä komissiolle kesäkuussa 1996. Ehdotukset voidaan tiivistää seuraavasti: i) yksinoikeusehto kahden pienemmän säilytintyypin osalta, joita HB toimitti vähittäis- kauppiaille, rajoitettaisiin viiteen vuoteen; ii) tuon viiden vuoden kuluttua vähittäiskauppiaalla olisi ”tilaisuus ottaa säilytin haluamallaan tavalla käyt- töön ilman mitään ehtoja”; iii) 12 kuukauden kuluttua tällaisen säilyttimen ottanut myyntipiste olisi oikeutettu saamaan eriytetyn hinnoittelun mukaisen kertasuorituksen. 254) HB on sitä mieltä, että komissio ei ole harkinnut vakavasti näitä uusia ehdotuksia ja että niitä kos- kevan arvioinnin olisi pitänyt sisältyä väitteeseen. Komissio on eri mieltä. Syyt siihen, miksi nämä uudet ehdotukset eivät muuttaneet komission käsi- jakelujärjestelyjen kelvollisuudesta tystä HB:n poikkeukseen, kuten edellä on kuvattu, yksilöitiin kirjeessä, joka lähetettiin Unileverille useita viik- koja ehdotusten saannin jälkeen. Tämä oli asian- mukainen hallinnollinen vastaus sellaisen yhtiön ehdotuksiin, jonka tarkoituksena oli saada poik- keus 85 artiklan 3 kohdan nojalla. Koska ehdo- tuksia ei ollut toteutettu, ei ollut tarpeellista ottaa niitä huomioon vastaväitteessä. Komission kanta ehdotuksiin toistettiin lisäksi suullisessa kuulemi- sessa kesäkuussa 1997. C. 86 ARTIKLA 1. Määräävä asema i) Asian kannalta merkitykselliset markkinat 253) Komissio on sitä mieltä, että nämä ehdotukset eivät oikeuttaisi HB:n jakelujärjestelmiä poikkeuk- seen pääasiassa seuraavista syistä: i) tarjous rajoit- tuisi kahteen pienempään pakastesäilytintyyppiin, ja, mikä on vieläkin tärkeämpää, niiden myyntipis- teiden valinta, jotka voisivat hyväksyä tämän tar- jouksen, olisi HB:n varassa — pikemminkin kuin vähittäiskauppiaan varassa, kuten on laita nykyi- sen vähittäismyyntijärjestelmän kohdalla; ii) järje- stelmää ei voitaisi soveltaa takautuvasti, joten ensimmäiset vaikutukset tuntuisivat aikaisintaan 255) Merkitykselliset markkinat, joilla HB: asemaa on arvioitava, ovat yksittäispakattujen heräteostosjää- telöiden markkinat Irlannin tasavallassa. Ei ole mitään syytä eikä HB ole ehdottanut syytä, jonka perusteella olisi harkittava, että nämä maantieteel- liset markkinat ja tuotemarkkinat poikkeavat komission perustamissopimuksen 85 artiklan pe- rusteella tekemän harkinnan mukaisista toteamuk- sista (johdanto-osan 120 kappale ja sitä seuraavat kappaleet). Irlanti muodostaa merkittävän osan yhteismarkkinoista perustamissopimuksen 86 ar- tiklan mukaisesti. 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/45 ii) Taloudellinen vahvuus 256) Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut (92), että 86 artiklassa tarkoitettu määräävä asema viittaa yrityksellä olevaan taloudellisen vahvuuden anta- maan asemaan, jonka avulla se pystyy estämään tehokkaan kilpailun ylläpitämisen kyseisillä mark- kinoilla niin, että se voi toimia merkittävässä mää- rin riippumattomana kilpailijoistaan, asiakkaistaan ja lopulta kuluttajistaan. 257) Määräävän aseman olemassaolo voidaan johtaa useiden tekijöiden yhdistelmästä, jotka yksinään tarkasteltuina eivät välttämättä olisi ratkaisevia, mutta jotka yhdessä muodostavat tällaisen ase- man; tärkeä näiden joukossa on hyvin suuri mark- kinaosuus. 258) Poikkeustilanteita lukuun ottamatta hyvin suuret markkinaosuudet ovat sinänsä todiste määräävästä asemasta (93). Asiassa Akzo (94) yhteisöjen tuomiois- tuin katsoi, että normaalioloissa 50 prosentin markkinaosuus riittää määräävän aseman päättele- miseen. Asiassa Hilti (95) ensimmäisen asteen tuo- mioistuin totesi: ”Tässä tapauksessa on osoitettu, että Hiltin osuus on 70—80 prosenttia kyseisistä markkinoista. Tällainen osuus on sinänsä selkeä osoitus määräävästä asemasta kyseisillä markki- noilla. ” 259) HB:llä on pitkään ollut kyseisistä markkinoista määrällisesti ja arvolla mitattuna yli 75 prosentin osuus (katso johdanto-osan 27 kappale). Tuotan- tonsa määrän ja toimitustensa suuruuden perus- teella tällä yrityksellä on hyvin vahva taloudellinen asema. Useiden HB:n jäätelöä varastossa pitävien vähittäiskauppiaiden kannalta HB:n kilpailijat eivät muodosta kohtuullista vaihtoehtoista toimi- tuslähdettä, kun otetaan huomioon HB:n tuottei- den valikoima ja suosio. HB:n kilpailijat eivät pystyisi tehokkaasti täyttämään näiden vähittäis- kauppiaiden odotuksia eivätkä kysynnän vaati- muksia. HB on tämän vuoksi käytännössä kyseis- ten markkinoiden useiden vähittäiskauppiaiden väistämätön kauppakumppani, mitä osoittaa se seikka, että valtaosa kaikista vähittäiskauppiaista on päättänyt myydä HB:n jäätelöä ja useat heistä vain sitä. HB:n aseman vahvuuden vahvistavat lisäksi sen kilpailijoiden suhteelliset markkinaosuu- det samoin kuin niiden rajoitetummat tuotevali- koimat (96). Tämä varmistaa HB:lle ainakin enna- koitavassa tulevaisuudessa toimintavapauden (97), joka on määräävän aseman erityispiirre (98). HB:n toimintavapautta korostaa edelleen se, että noin 40 prosentissa kyseisten markkinoiden vähittäis- myyntipisteistä, jotka vastaavat noin 40 prosentis- ta kyseisten markkinoiden heräteostosjäätelön myynnistä, se on ainoa heräteostosjäätelön toimit- taja (katso johdanto-osan 159 kappale). 260) HB:n erittäin suuren markkinaosuuden lisäksi on otettava huomioon muut seikat, jotka vaikuttavat sen taloudelliseen vahvuuteen. HB on osa moni- kansallista ryhmää, joka on tuottanut ja jakanut jäätelöä useiden vuosien ajan kaikissa jäsenval- tioissa ja monissa muissa maissa, joista useissa Unilever-ryhmän yhtiöt ovat markkinajohtajia. Tämän vuoksi sillä on pääsy pitkään vakiintunee- seen näiden tuotteiden tuottamista ja jakelua kos- kevaan osuuteen, joka on hankittu näillä alueilla saadulla kokemuksella. Millään muulla toimijalla asian kannalta merkityksellisillä markkinoilla ei ole tämän asteista asiaan liittyvää kokemusta ja asiantuntemusta. Lisäksi HB:llä on vahva asema läheisten pakaste-elintarvikkeiden markkinoilla, ja Unilever-ryhmän muilla yrityksillä on samankaltai- nen asema elintarvikemarkkinoilla kokonaisuudes- saan, mikä tuo lisäetua sen toiminnalle vähittäis- kaupan kanssa, joka on heräteostosjäätelön tär- kein jakelukanava Irlannissa (johdanto-osan 39 ja sitä seuraavat kappaleet). Lisäksi HB:llä on laaja tuotevalikoima, joka sisältää useimmat merkityk- sellisten markkinoiden heräteostosjäätelön johta- vat merkit, sekä jakeluverkko, joka kattaa koko maan. On myös selvää, että HB saavuttaa valtavan markkinaosuutensa vuoksi jakelussa mittakaava- etuja, joista sen kilpailijat eivät voi samassa mää- rin nauttia. (92) Ks. alaviite 58, United Brands ja tuomio 13. 2. 1979 asiassa 85/76 Hoffmann-La Roche & Co. AG v. komissio, Kok. 1979, s. 461. (93) Ks. alaviite 92, Hoffmann-La Roche, 41 kohta. (94) Tuomio 3. 7. 1991 asiassa C-62/86 Akzo Chemie BV v. komissio, Kok. 1991, s. I-3439, 60 kohta. 261) Kun otetaan huomioon kaikki nämä seikat, voi- daan päätellä, että HB:llä on määräävä asema heräteostosjäätelöiden markkinoilla Irlannissa. (95) Ensimmäisen oikeusasteen tuomio 12. 12. 1991 asiassa T- 30/89 Hilti AG v. komissio, Kok. 1991, s. II-1439, jonka yhteisöjen tuomiossaan 2. 3. 1994 asiassa C-53/92-P. Hilti AG v. komissio, Kok. 1994, s. I-667. tuomioistuin on vahvistanut (96) Ks. alaviite 58 United Brands. (97) Marsin kesällä 1995 käyttöön ottamaan hintakampanjaan (ks. alaviite 82) ei vastannut yksikään sen kilpailijoista. (98) Ks. alaviite 92 Hoffmann-La Roche, 41 kohta. L 246/46 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 2. Määräävän aseman väärinkäyttö i) Käsite huomattavan pitkän ajan käymästä kauppaa asiakkaan kanssa, kieltää 86 artikla, kuten yhtei- söjen tuomioistuin ja ensimmäisen asteen tuo- mioistuin ovat useissa tapauksissa vahvista- neet (100). 262) Yhteisöjen tuomioistuin on määritellyt määräävän aseman väärinkäytön ”. objektiiviseksi käsit- teeksi, joka liittyy määräävässä asemassa olevan yrityksen käytökseen, joka sellaisenaan vaikuttaa rakenteeseen markkinoilla, joilla kilpailu kyseisen yrityksen pelkän läsnäolon vuoksi heikkenee ja jonka seurauksena markkinoilla vielä vallitsevan kilpailun ylläpitäminen tai tuon kilpailun kasvu estyy sellaisten menetelmien käytöllä, jotka eroa- vat niistä, jotka sääntelevät tavanomaista kilpailua tavaroilla ja palveluilla kaupallisten toimijoiden liiketoimien perusteella” (99). Erityisesti pienten kil- pailijoiden ei pitäisi joutua määräävän yrityksen käytöksen uhriksi, jota käytöstä helpottaa tuon yrityksen markkinavoima ja jonka tarkoituksena on sulkea nuo kilpailijat markkinoilta tai jolla on tällainen poissulkeva vaikutus. ii) Rikkominen 263) HB käyttää väärin määräävää asemaansa kyseisillä markkinoilla 86 artiklan vastaisesti taivuttamalla vähittäiskauppiaat (kuten kuvattu kohdassa 266 alla), joilla ei ole joko itse hankkimiaan tai toisen jäätelöntoimittajan kuin HB:n toimittamia pakas- tesäilyttimiä heräteostosjäätelön varastointiin, sol- mimaan yksinoikeusehdon sisältävät pakastesäily- tinsopimukset. Tämä taivuttelu tapahtuu tarjoutu- malla toimittamaan vähittäiskauppiaille pakaste- säilyttimet ja huoltamaan ne ilman vähittäiskaup- piaalta perittävää suoraa veloitusta. 264) Kun otetaan huomioon, miten vaikea vähittäis- kauppiaita on taivuttaa joko korvaamaan nämä säilyttimet tai asentamaan näihin myyntipisteisiin lisäsäilyttimiä (mitä kuvataan yksityiskohtaisesti otsikon 85 artiklan 1 kohdan alla), on todettava, että HB:n taivuttaessa vähittäiskauppiaat teke- mään yksinoikeusehdon sisältävät pakastesäilytin- sopimukset, kuten johdanto-osan edellisessä kap- paleessa kuvataan, nämä myyntipisteet myyvät itse asiassa vain HB:n heräteostosjäätelöä. Tämä lujit- taa HB:n määräävää asemaa ja rikkoo siten 86 ar- tiklaa. Sen, että määräävässä asemassa oleva toi- mittaja taivuttaa asiakkaan myöntämään sille yksinoikeuden estääkseen kilpailevat toimittajat (99) Ks. alaviite 92 Hoffmann-La Roche, 91 kohta. tehokasta tarkoitettua 265) Kun taloudellisella toimijalla on määräävä asema markkinoilla, kuten tässä tapauksessa on laita, yksinoikeudella tapahtuva toimitus (siitä riippu- matta, onko se tämän toimijan tekemien sopimus- ten tarkoitus vai vaikutus (101)) muodostaa sellaisen markkinoille tulon esteen, jota ei voida hyväksyä, ja haittaa perustamissopimuksen 3 artiklan g koh- dassa kilpailuraken- netta (102). HB:n pakastesäilytinsopimusten seu- rausta myyntipisteissä, joissa on vain HB:n säilytti- miä, on se, että hyvin huomattavalta määrältä vähittäiskauppiaita (103) (noin 40 prosentilta kyseis- ten markkinoiden kaikista myyntipisteistä, jotka myyntipisteet vastaavat noin 40 prosentista kyseis- ten markkinoiden heräteostosjäätelön myynnistä — katso johdanto-osan 156 ja 184 kappale) pois- tetaan vapaus varastoida ja tarjota kuluttajille myytäväksi kilpailevien toimittajien jäätelöä. Sopi- musten seurauksena nämä vähittäiskauppiaat saa- vat kaiken tarvitsemansa yksinomaan HB:ltä. Tämän vuoksi muiden toimittajien pääsy kyseisille markkinoille vaikeutuu. Näissä olosuhteissa yk- sinoikeusehdon sisältävän pakastesäilytinsopimuk- sen vaikutus on sama kuin minkä tahansa muun määräävässä asemassa olevan toimittajan suoritta- man toimenpiteen vaikutus, jolla sen kilpailijoita estetään käymästä kauppaa kyseisen vähittäis- kauppiaan kanssa (104). Vaikka väärinkäytön käsite on objektiivinen, voidaan todeta, että HB ei ole ainoastaan tietoinen siitä, vaan se on pyrkinyt tähän pakastesäilytinsopimustensa tuomaan yksin- oikeusvaikutukseen (katso johdanto-osan 64 ja sitä seuraavat kappaleet). 266) Houkuttelemalla vähittäiskauppiaat myöntämään johdanto-osan 263 kappaleessa yksinoikeuden (100) Ks. alaviite 92 Hoffmann-La Roche, alaviite 94 Akzo sekä ensimmäisen oikeusasteen tuomio 1. 4. 1993 asiassa T-65/89 BPB Industries Plc and British Gypsum Ltd v. komissio, Kok. 1993, s. II-389. (101) Ks. alaviite 92 Hoffmann-La Roche, 91 kohta; ja ala- viite 64 Michelin, 70 kohta. (102) Ks. alaviite 92 Hoffmann-La Roche, 89 kohta; ja ala- viite 100 BPB ja BG, 68 kohta. (103) Ks. alaviite 100 BPB ja British Gypsum, kohta 68, ensim- mäisen oikeusasteen tuomioistuin lausui, että ”. yksin- omaisten toimitussopimusten tekeminen ostojen huomatta- van määrän osalta muodostaa näille markkinoille tulon esteen, jota ei voida hyväksyä. ” (104) Ks. alaviite 92 Hoffmann-La Roche, 89 kohta, alaviite 64 Michelin, 70 kohta, alaviite 94 Akzo, 149 kohta, ala- viite 100 BPB ja British Gypsum ja tuomio 27. 4. 1994 asiassa C-393/92 Almelo ym. v. NV Energiebedrijf Ijsselmij, Kok. 1994, s. I-1477, 44 kohta. 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/47 mainituissa olosuhteissa HB käyttäytyy tavalla, joka eroaa kuluttajahyödykkeiden osalta vallitse- vista tavanomaisista kilpailuolosuhteista. Tämä käytäntö on houkuttelevaa vähittäiskauppiaiden kannalta, ja se muodostaa tämän vuoksi kannusti- men yleisen mukavuutensa vuoksi ja erityisesti sen vuoksi, että HB myös huoltaa säilyttimen ja että se vapauttaa vähittäiskauppiaat pääomavaatimuksia koskevista huolista, jopa tällaiseen investointiin liittyvästä riskistä. Sillä tarjotaan lisäksi vähittäis- kauppiaille säilytin kustannuksin, jotka heijastavat HB:n mittakaavaetuja tämän palvelun tarjoami- sessa ja joihin yksikään yksittäinen vähittäiskaup- pias ei pääsisi, jos hän päättäisi ostaa oman säilyt- timen. Se vaikuttaa kuitenkin vähittäiskauppiaiden vapauteen valita toimittajat niiden tarjoamien tuotteiden ansioiden perusteella. Tästä taivuttelus- ta aiheutuva yksinoikeus ei vain vahingoita HB:n kilpailijoita kyseisillä markkinoilla vaikeuttamalla markkinoille tuloa ja niillä laajenemista, vaan se on myös vastoin vähittäiskauppiaiden ja lopulta kuluttajien etuja, koska edelliset estyvät valitse- masta vapaasti varastossa pitämiään tuotteita sekä päättämästä, miten he käyttävät myyntipisteen tilan mahdollisimman tehokkaasti, ja se vaikuttaa jälkimmäisten ostettavina oleviin tuotteisiin. HB käyttää tämän vuoksi väärin määräävää ase- maansa 86 artiklassa tarkoitetulla tavalla (105). 268) Lisäksi HB on väittänyt, että sen säilytinsopimus- ten kieltäminen 86 artiklan perusteella pakottaisi sen vahingoittamaan omia etujaan ja rankaisisi sitä pelkästään sen vuoksi, että sillä on määräävä asema. Se viittaa ensimmäisen asteen tuomioistui- men käsitykseen, jonka mukaan pelkästään se, että määräävässä asemassa oleva yritys tekee kilpailua rajoittavia sopimuksia, ei sellaisenaan merkitse väärinkäyttöä 86 artiklan tarkoittamassa merki- tyksessä (107). Tämän seikan osalta olisi korostet- tava, että 86 artiklan soveltamiseksi on otettava huomioon sopimuksiin liittyvät olosuhteet ja eri- tyisesti niiden vaikutus kyseisten markkinoiden kil- pailurakenteeseen määriteltäessä, onko kyseessä väärinkäyttö, kuten johdanto-osan 264—266 kap- paleessa on tehty. 269) HB on esittänyt väitteen, että sen pakastesäilytin- sopimusten yksinoikeusehto on perusteltu, jotta estettäisiin muita jäätelöntoimittajia käyttämästä sen omaisuutta. Tässä yhteydessä HB katsoo, että yhteisön oikeus voi poikkeuksellisesti pitää esi- neoikeuksien piirteitä, esimerkiksi sopimusmää- räyksiä, väärinkäyttönä olosuhteissa, joissa niitä voitaisiin kuvata ”sopimattomiksi” tai ”kohtuut- tomiksi” (108). HB väittää kuitenkin, että sen säily- tinsopimusten tavanomaisia ehtoja, säilyttimen toi- mittamista yksinoikeudellakaan, ei todennäköisesti pidettäisi ”sopimattomina”. 267) HB on väittänyt, että pakastesäilytinsopimukset ovat tavanomainen kaupallinen käytäntö tässä menettelyssä analysoitavilla nimenomaisilla mark- kinoilla ja että ne eivät tämän vuoksi muodosta väärinkäyttöä 86 artiklan nojalla. Saattaa olla totta, että näiden sopimusten käyttö on vakiokäy- täntö asian kannalta merkityksellisillä markki- noilla ja että nämä sopimukset saattavat olla edul- lisia molemmille sopimuspuolille, koska toimittaja varmistaa myynnin vähimmäistason ja vähittäis- kauppias voi luottaa toimitusvarmuuteen ja toimi- tetusta laitteesta saatavaan etuun. Näitä seikkoja, jotka saattavat soveltua markkinoiden tavanomai- sessa kilpailutilanteessa, ei voida kuitenkaan varauksetta hyväksyä, kun kyseessä ovat markki- nat, joilla kilpailun aste on jo heikentynyt yhden yrityksen määräävän aseman vuoksi. Määräävässä asemassa olevalla yrityksellä on erityinen vastuu siitä, että sen käytös ei heikennä aitoa vääristymä- töntä kilpailua yhteismarkkinoilla (106). 270) Aikaisemmin esitettyjen väitteiden lisäksi, jotka koskevat omistusoikeuden käyttämistä 85 artiklan yhteydessä (katso johdanto-osan 211—220 kap- pale), on todettava, että vähittäiskauppiaat maksa- vat jäätelön hintaan sisältyvän vuokran vastik- keena HB:n niiden käytettäväksi asettamien laittei- den vuokraamisesta. Näissä oloissa yksinoikeutta koskevaa lisämääräystä, joka koskee omaisuuden käyttöä vuokralaisen toimesta, ei voida pitää pe- rusteltuna viittaamalla omistusoikeuteen. Myön- netty yksinoikeus hyödyttää vain toimittajaa vähit- täiskauppiaan valinnanvapauden kustannuksella, ja sitä voidaan tässä mielessä pitää sopimatto- mana. HB käyttää omaisuuttaan saadakseen tuot- teiden ostamista koskevan yksinoikeuden sillä seu- rauksella, että tämä käyttö itsessään muodostaa väärin- (105) Ks. alaviite 92 Hoffmann-La Roche, 89 kohta ja alaviite 94 Akzo, 149 kohta. (106) Ks. alaviite 64 Michelin, 57 kohta, ja alaviite 100 BPB ja British Gypsum, 67 kohta. (107) Ensimmäisen oikeusasteen tuomio 12. 12. 1991 asiassa T- 51/89 Tetra Pak Rausing SA v. komissio, Kok. 1990, s. II-309, 24 kohta. (108) Tuomio 5. 10. 1988 asiassa 247/86 Société alsacienne et lorraine de télécommunications et d’électronique (Alsatel) v. SA Novasam, Kok. 1988, s. 5987, 10 kohta. L 246/48 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 käytön 86 artiklan sessä (109). tarkoittamassa merkityk- 3. Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan 271) HB:n määräävän aseman väärinkäyttö on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan tavalla, jota on selostettu 85 artiklan osalta (joh- danto-osan 201 kappale). IV. ASETUKSEN N:o 17 3 ARTIKLA 272) Vastauksena Marsin ja Valleyn hakemuksiin ja vastauksena HB:n hakemukseen puuttumatto- muustodistuksen tai vaihtoehtoisesti poikkeuksen jakelujärjestelyille komissio myöntämiseksi sen toteaa edellä esitetyistä syistä asetuksen N:o 17 3 artiklan 1 kohdan nojalla, että Irlannissa vähit- täismyyntipisteiden kautta myydyn yksittäispaka- tun heräteostosjäätelön osalta: a) HB:n pakastesäilytinsopimusten määräys yk- sinoikeudesta sellaisten säilyttimien osalta, jotka on asennettu myyntipisteisiin, joissa ole- vat ainoat pakastesäilyttimet HB on toimitta- nut, rikkoo 85 artiklan 1 kohtaa; ja b) se, että HB houkuttelee vähittäiskauppiaita, joilla ei ole joko heidän itse hankkimaansa tai muun jäätelöntoimittajan kuin HB:n toimitta- maa pakastesäilytintä, tekemään pakastesäily- tinsopimuksia yksinoikeusehdoin tarjoutumalla toimittamaan vähittäiskauppiaille pakastesäi- lyttimet ja huoltamaan ne ilman vähittäiskaup- piaalta perittävää suoraa veloitusta, rikkoo 86 artiklaa. 273) Edellä a kohdassa tarkoitetut pakastesäilytinsopi- mukset, joihin sisältyy yksinoikeusehto, ovat yhä voimassa. HB tarjoaa myös edelleen säilyttimiä b kohdassa mainituin ehdoin. Komissio vaatii tämän vuoksi HB:tä asetuksen N:o 17 3 artiklan 1 kohdan nojalla lopettamaan nämä rikkomiset. Komissio vaatii lisäksi HB:tä ilmoittamaan sopi- muspuolille, joiden kanssa se on tehnyt a kohdassa tarkoitetut sopimukset, että kukin näistä sopimuk- sista on mitätön ja että HB:n yritys taivuttaa niitä tekemään kyseiset sopimukset muodostaa näissä olosuhteissa 86 artiklan vastaisen määräävän ase- man väärinkäytön. 274) HB on esittänyt mielipiteen, jonka mukaan komis- sio jatkaessaan tätä menettelyä ei toimi toissijai- suusperiaatteen mukaisesti sellaisena, kuin se on konkreettisesti ilmaistu kilpailuoikeuden alalla kansallisten tuomioistuinten ja komission välisestä yhteistyöstä 13 päivänä helmikuuta 1993 anne- tussa tiedonannossa (110). HB on väittänyt, että tämä tapaus, joka koskee Irlannin markkinoita, on jo analysoitu kokonaan ja että sitä koskee Irlannin High Courtin päätös (johdanto-osan 3 kappale), jossa katsottiin, että sen paremmin 85 kuin 86 ar- tiklaa ei ollut rikottu. 275) Pakastesäilytinten yksinoikeus on sopimuskäy- täntö, jota enemmistö jäätelönvalmistajista sovel- taa yhteisön kaikissa osissa. Tämän käytännön laillisuutta eivät ole asettaneet kyseenalaisiksi vain tämän tapauksen kaksi valittajaa vaan myös Mars Saksan markkinoita koskevassa lisävalituksessa. Yhdistyneen kuningaskunnan heräteostosjäätelön markkinoiden pakastimien yksinoikeutta on myös fuusioita käsittelevän ja käsitelty monopoleja komission äskettäisessä kertomuksessa (111). Lo- puksi eräs jäätelönvalmistaja on ilmoittanut pakastesäilyttimiä koskevista vakioso- pimuksista komissiolle. Komission on otettava kantaa näihin ilmoituksiin. Näissä olosuhteissa komission päätös on aiheellinen sen varmistami- seksi, että yhteisön kilpailusääntöjä sovelletaan johdonmukaisesti jäätelönvalmistajien koko yhtei- sössä käyttämiin erimuotoisiin yksinoikeuksiin. saksalainen 276) Komissio totesi komission kansallisten tuomiois- tuinten välisestä yhteistyöstä perustamissopimuk- sen 85 ja 86 artiklaa sovellettaessa 13 päivänä helmikuuta 1993 antamassaan tiedonannossa, että tavallisesti ei ole riittävää yhteisön etua tutkia asiaa, jossa kantaja pystyy varmistamaan oikeuk- siensa riittävän suojan kansallisessa tuomioistui- (109) Ks. tältä osin komission päätös 88/589/ETY London-Euro- pean/Sabena — EYVL L 317, 24. 11. 1988, s. 47, ja komis- sion päätös 11 päivältä kesäkuuta 1992 — B&I/Sealink — (ei julkaistu), vuoden 1992 kilpailukertomus N:o 219 ja [1992] 5 C. M. L. R. 255. (110) EYVL C 39, 13. 2. 1993, s. 6. (111) Kertomus välittömästi kulutettavaksi tarkoitetun jäätelön toimittamisesta Yhdistyneessä kuningaskunnassa, huhtikuu 1994. 4. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 246/49 messa (ainakaan silloin, kun nämä tuomioistuimet käsittelevät kysymystä samanaikaisesti; ensimmäi- sen asteen tuomioistuimen tuomio asiassa T-24/ 90 (112)). Komission tarkoituksena on keskittyä menettelyihin, joilla on erityistä poliittista, talou- dellista tai oikeudellista merkitystä yhteisölle. 277) Jos tapauksella on tällaista merkitystä yhteisölle, komissio voi itse ryhtyä toimenpiteisiin silloinkin, jos menettely on jo käynnistetty kansallisessa tuo- mioistuimessa. Komission päättäessä, tekeekö se niin vai ei, menee myönteinen käsitys tapauksen merkittävyydestä yhteisölle sen käsityksen edelle, että tietty valittaja voi saada oikeussuojaa kansalli- sessa menettelyssä tai että se on jo pannut menet- telyn vireille. 278) Tällä asialla on erityistä poliittista, taloudellista ja oikeudellista merkitystä yhteisölle, koska siinä käsitellään sellaisia perustavaa laatua olevia liike- toimintakäytäntöjä koskevia kysymyksiä, joita esiintyy kaikkialla yhteisössä ei vain jäätelömark- kinoilla vaan myös (kuten HB itse on huomautta- nut) monilla muilla markkinoilla, joilla toimittajat toimittavat tavaroiden myynnin yhteydessä. Se kuuluu tämän vuoksi nii- hin asioihin, joita komissio edelleen tutkii itse, vaikka kansalliset tuomioistuimet olisivat jo anta- neet niistä päätöksensä. jälleenmyyjille laitteita 279) Tuomiossaan 28 päivänä toukokuuta 1992 (joh- danto-osan 3 kappale) Irlannin High Court viittasi komission 25 päivänä maaliskuuta 1992 tekemään päätökseen (113). High Court harkitsi myös sitä vaihtoehtoa, että se olisi ottanut yhteyttä komis- sioon, samoin kuin mahdollisuutta siirtää kysymys yhteisöjen tuomioistuimelle EY:n perustamissopi- muksen 177 artiklan nojalla. Käyttäessään harkin- tavaltaansa tässä asiassa High Court ei pitänyt kumpaakaan näistä vaihtoehdoista välttämättö- mänä voidakseen antaa päätöksen. Se, että komis- sio tekee päätöksen, joka poikkeaa kansallisen tuomioistuimen antamasta päätöksestä, ei ole epä- johdonmukaista niiden periaatteiden kanssa, jotka koskevat kansallisten tuomioistuinten ja komission rinnakkaista toimivaltaa perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan ja 86 artiklan soveltamisessa edellyttäen, että tähän liittyy riittävä yhteisön etu. Kuten jo on todettu, tässä asiassa tämän edun muodostaa sellaiseen liiketoimintaan liittyvien pe- rustavaa laatua olevien kysymysten ratkaiseminen, joita esiintyy kaikkialla yhteisössä. (112) Ensimmäisen oikeusasteen tuomio 18. 9. 1992 asiassa T- 24/90 Automec S. r. l. v. komissio (Automec II), Kok. 1992, s. II-2223. (113) Komission päätös 93/405/ETY asiassa Schöller Lebensmittel GmbH & Co KG. , EYVL L 183, 26. 7. 1993, s. 1, IV/ 31. 533 ja komission päätös 93/406/ETY asiassa Langnese- Iglo GmbH, EYVL L 183, 26. 7. 1993, s. 19, IV/34. 072. 280) HB on ilmaissut huolensa ristiriitaisten päätösten olemassaolosta ja niiden seurauksena väitetystä oikeudellisesta epävarmuudesta. Tähän on todet- tava, että yhteisöjen tuomioistuimen asiana on tulkita lopullisesti perustamissopimuksen kyseisiä artikloita. Ensimmäisen asteen tuomioistuin voi harkita uudelleen kaikkia komission päätöksiä ja oikeuskysymysten osalta viime kädessä yhteisöjen tuomioistuin. Perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla Irlannin korkein oikeus, jossa on vireillä High Courtin päätöksestä tehty valitus, voi myös pyytää yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkopää- töstä, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Määräys yksinoikeudesta, joka sisältyy Van den Bergh Foods Limitedin ja vähittäiskauppiaiden Irlannissa teke- miin pakastesäilytinsopimuksiin säilyttimien sijoittami- joissa on ainoastaan yksi tai sesta myyntipisteisiin, useampia Van den Bergh Foods Limitedin toimittamia pakastesäilyttimiä yksittäispakattujen heräteostosjäätelöi- den varastointia varten ja joissa ei ole joko niiden itsensä hankkimia tai muun jäätelönvalmistajan kuin Van den Bergh Foods Limitedin toimittamia pakastesäilyttimiä, rikkoo EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 koh- taa. 2 artikla Hylätään Van den Bergh Foods Limitedin pyyntö poik- keuksen myöntämisestä 1 artiklassa kuvatulle määräyk- selle yksinoikeudesta EY:n perustamissopimuksen 85 ar- tiklan 3 kohdan nojalla. 3 artikla Irlannissa Van den Bergh Foods Limitedin niiden vähit- täiskauppiaiden houkuttelu, joilla ei ole joko heidän itse hankkimiaan tai muun jäätelönvalmistajan kuin Van den Bergh Foods Limitedin toimittamia pakastesäilyttimiä, tekemään pakastesäilytinsopimuksia yksinoikeusehdoin tarjoutumalla toimittamaan niille pakastesäilyttimen tai -säilyttimiä yksittäispakattujen heräteostosjäätelöiden va- rastointia varten ja huoltamaan säilyttimen tai säilyttimet ilman suoraa veloitusta, rikkoo EY:n perustamissopimuk- sen 86 artiklaa. L 246/50 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 9. 98 4 artikla 6 artikla Van den Bergh Foods Limitedin on heti lopetettava 1 ja 3 artiklassa luetellut rikkomiset ja pidättäydyttävä kai- kista toimenpiteistä, joilla on sama tarkoitus tai vaiku- tus. 5 artikla Van den Bergh Foods Limitedin on kolmen kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksisaannista ilmoitettava 1 ja 3 artiklan koko sanasto vähittäiskauppiaille, joiden kanssa sillä tällä hetkellä on EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohtaa 1 artiklassa kuvatulla tavalla rikko- vat pakastesäilytinsopimukset, sekä ilmoitettava niille myös, että kyseiset määräykset yksinoikeudesta ovat mitättömiä. Tämä päätös on osoitettu seuraavalle: Van den Bergh Foods Limited Whitehall Road Rathfarnham IRL-Dublin 14 Tehty Brysselissä 11 päivänä maaliskuuta 1998. Komission puolesta Karel VAN MIERT Komission jäsen