title: INTERROGAZIONE SCRITTA n. 767/98 dell'on. Mark WATTS alla Commissione. Delimitazione della Valle del Yavarí in Brasile

eurovoc_concepts:
Brazil
EU Member State
Germany
drug traffic
forestry policy
indigenous population
protection of minorities
tropical forest

formats: html pdf print

text: C 354/24 IT Gazzetta ufficiale delle Comunita‘ europee 19. 11. 98 (98/C 354/52) INTERROGAZIONE SCRITTA E-0767/98 di Mark Watts (PSE) alla Commissione (18 marzo 1998) Oggetto: Delimitazione della Valle del Yavar(cid:14)· in Brasile La valle del Yavar(cid:14)· e‘ una delle piu‘ estese zone indigene del Brasile, alla frontiera col Peru‘. Comprende oltre 8 milioni di ettari e in essa vivono 6 popolazione tribali indigene tra cui il piu‘ grande gruppo di persone isolate dell(cid:146)Amazzonia. Questo territorio e‘ oggetto di intense pressioni da parte di societa‘ che sfruttano il legname e di trafficanti di droga, e queste popolazioni rimaste isolate dai contatti con il mondo esterno sono particolarmente vulnerabili alle malattie e alla violenza commessa nei loro confronti da elementi esterni. Se vogliamo che le popolazioni della Valle del Yavar(cid:14)· rimaste isolate sopravvivano, questa regione deve essere delimitata. Esistono finanziamenti europei stanziati per la delimitazione della Valle del Yavar(cid:14)· come zona prioritaria, pero‘ il governo brasiliano non da‘ segni di voler effettuare questa delimitazione tanto urgente e necessaria. La Commissione puo‘ illustrare qual e‘ l(cid:146)attuale situazione e comunicare quando sara‘ effettuata la delimitazione? Risposta data dal Sig. Mar(cid:14)·n in nome della Commissione (14 aprile 1998) La situazione giuridica della Terra india (Ti) del Javari si basa sul decreto 1849/E dell(cid:146)8 aprile 1985, che vieta la penetrazione al suo interno. Il decreto che dichiarera‘ definitivamente i limiti della Ti e‘ atteso per il 1998 e consentira‘ di iniziare i lavori di delimitazione, la quale e‘ gia‘ pianificata ed e‘ considerata prioritaria dal governo brasiliano nel quadro del PPG7 con il sostegno finanziario della Germania. Il progetto che sta attualmente esaminando la Commissione europea e‘ un progetto di protezione etno-ambientale della Terra india del Javari che applica una strategia completa di protezione della Ti per quanto riguarda sia le popolazioni indie che le risorse forestali: monitoraggio della dinamica di occupazione delle terre da parte degli indios isolati, azioni di sorveglianza, controllo sanitario, potenziamento delle capacita‘ delle comunita‘ indie contattate per la gestione della Ti e sensibilizzazione delle popolazioni non indie alla protezione della Ti Il progetto non intende realizzare la delimitazione ma intende agevolarla fornendo tutte le informazioni necessarie, in particolare sulle zone in cui potrebbero trovarsi indios isolati. (98/C 354/53) INTERROGAZIONE SCRITTA E-0785/98 di Rijk van Dam (I-EDN) e Frits Castricum (PSE) alla Commissione (18 marzo 1998) Oggetto: Finanziamento delle infrastrutture del porto di Zeebrugge Secondo la rivista «Financieel Ekonomische Tijd» del 31 gennaio 1998, il governo fiammingo sta valutando la possibilita‘ di investire 1,8 miliardi di franchi belgi nel porto di Zeebrugge per consentirvi l(cid:146)insediamento del produttore di carta svedese Stora. Oltre al finanziamento delle infrastrutture portuali, l(cid:146)investimento copre anche l(cid:146)acquisto di una cosiddetta nave LASH, un sistema motorizzato necessario per il trasporto di chiatte in mare. Puo‘ la Commissione indicare quali strutture il porto di Zeebrugge ha messo o intende mettere a disposizione per l(cid:146)allestimento di un centro di distribuzione destinato all(cid:146)impresa svedese Stora e in quale misura il governo fiammingo e/o altri enti pubblici parteciperanno al progetto? Ritiene la Commissione che la partecipazione finanziaria di cui al punto precedente sia conforme ai principi della concorrenza leale?


title: Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen 136/66/ETY muuttamisesta

eurovoc_concepts:
common organisation of markets
market stabilisation
olive oil
production aid
sales promotion
target price

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 18. 03. 1998 KOM(1998)1711opull. 98/0098(CNS) Ehdotus NEUVOSTON ASETUKSEKSI (EY) rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen 136/66/ETY muuttamisesta Ehdotus NEUVOSTON ASETUKSEKSI (EY) tuen myöntämistä oliiviöljyn tuotannolle ja tuottajajärjestöille koskevista yleisistä säännöistä annetun asetuksen (ETY) N:o 2261/84 muuttamisesta (Komission esittämät) PERUSTELUT I. OUIVIÖUYALAN UUDISTUS Jo monen vuoden ajan komissio ja neuvosto ovat kiinnittäneet huomionsa oliiviöljyn yhteisen markkinajärjestelyn uudistustarpeeseen useiden toimintaongelmien vuoksi. Parlamentti ja tilintarkastustuomioistuin ovat pyytäneet usein toimenpiteitä alalla tapahtuvia petosten ja säännönvastaisuuksien torjumiseksi. Alalla on toteutettu monia, joskus huomattaviakin mukautuksia. Valvonnan välineitä on lisätty, mutta ongelmia on edelleen. 1. Nykyiset vaihtoehdot esitettiin neuvostolle ja Euroopan parlamentille helmikuussa 1997 oliivi- ja oliiviöljyalaa, alan nykyistä markkinajärjestelyä, uudistuksen tiedonannossa1. ratkaisuehdotuksia tarpeellisuutta koskevassa komission ja Tiedonannossa kuvataan kyseisen alan näkymiä taloudelliselta, kulttuuriselta, alueelliselta, sosiaaliselta ja ympäristölliseltä kannalta. Sen päätelmissä todetaan tarve uudistaa nykyinen yhteinen markkinajärjestely käyttäen toista kahdesta mahdollisesta vaihtoehdosta. Ensimmäinen vaihtoehto on uudistaa nykyistä järjestelyä pääasiassa seuraavilta osin: - pientuottajien tukimekanismin poistaminen ja tuen perustuminen yleisesti tosiasialliseen tuotantoon - taattujen enimmäismäärien mahdollinen jakaminen kansallisella tasolla - kulutustuen poistaminen - interventio-ostomahdollisuuksien tarkistus. Toinen vaihtoehto, joka on radikaalimpi, perustuu pääasiassa seuraaviin tekijöihin: - oliivipuulta maksettava tuki, joka lasketaan pitkän aikavälin tuotosten perusteella ja myönnetään tuottajille nykyisten tuotantotukien sijaan KOM(97) 57 lopullinen. - laadunvalvontajärjestelmän käyttöönotto ja kulutustuen poistaminen - yksityisen varastoinnin järjestelmä julkisen intervention sijaan. Komission tiedonannossaan esittämistä vaihtoehdoista käytiin laajaa keskustelua paitsi Euroopan parlamentissa ja neuvostossa myös talous- ja sosiaalikomiteassa, alueiden komiteassa sekä useissa ammatillisissa järjestöissä. Tämän rikkaan ja laajan näkemystenvaihdon perusteella ongelmia sekä uudistuksen tavoitteita ja rajoituksia voitiin tarkastella entistäkin syvällisemmin. 2. Keskusteluun osallistuneiden kannoissa myönnetään nykyisen, vuonna 1966 käyttöön otetun yhteisen markkinajärjestelyn uudistuksen tarpeellisuus. Järjestelmästä on tullut yhä monimutkaisempi, tukimekanismit ovat hyvin monimuotoisia eikä niiden yleinen tehokkuus ja valvottavuus ole riittävää ja kunnollista. Lähes yksimielisesti todettiin, että kaksinkertaisen tuottajatukijärjestelmän olemassaolo johtaa petoksiin. Kulutustuen, jota on esiintyneiden sääntöjenvastaisuuksien vuoksi vähennetty rajusti, hyötyä epäillään suuresti. Lisäksi oliivinviljelyn yhteiskunnallisesta, alueellisesta ja ympäristöllisestä tärkeydestä sekä oliiviöljyn laadun ja menekinedistämisen aseman korostamisesta ollaan yhtä mieltä. Samaa mieltä ollaan siitä, että on otettava käyttöön yksinkertaisempi, helpommin valvottava ja siten tehokkaampi järjestelmä tuottajien tarvitseman tuen myöntämiseksi, mutta eri mieltä siitä, minkälaista tämän tuen pitäisi olla. Ensimmäisen vaihtoehdon kannattajat, erityisesti Euroopan parlamentti ja eräät tuottajajäsenvaltiot, korostavat tosiasillisesti saatuun tuotantoon suhteellisesti perustuvan tuen etuja. Tämäntyyppinen tuki antaa tuottajille korvauksen suhteessa tulokseen. Se perustuu pitkäaikaiseen kokemukseen nykyisistä mekanismeista, joita on asteittain muutettu niin että ne lisäisivät tuotantoa markkinoita häiritsemättä. Tässä vaihtoehdossa tukihakemusten tarkistaminen on kuitenkin vaikeaa. Tämän vuoksi tuotantotuen kannattajat peräänkuuluttavat koko tosiasiallisen tuotannon valvontajärjestelmän rajua tehostamista saatettaessa öljyä kulutukseen. Järjestelmään voisi sisältyä oliiviöljyjen valmistuksessa ja kaupan pitämisessä käytettävät pakolliset kanavat ja valvotut öljyt oliivintuottajiin yhdistävien todistusten käyttöönotto. Puukohtaisen tuen kannattajat puolestaan korostavat sitä, että tämä vakauttaisi oliivinviljelijöiden tuloja, joihin ovat perinteisesti vaikuttaneet epävakaat ilmasto- olosuhteet ja tuotannon biologiset vaihtelut. Tämä vaihtoehto vaikuttaa ympäristön kannalta suotuisammalta, sillä se ei kannusta laajaperäiseen tuotantoon. Kiinteän tuen vahvistamisella voitaisiin myös vaikuttaa enemmän keskimääräiseen tuotantomäärään, joka nykyisessä kannustavassa järjestelmässä ylittää usein kulutuksen kasvun. Tässä vaihtoehdossa tukijärjestelmä yksinkertaistuisi merkittävästi ja siitä tulisi luotettavampi. Kiinteämääräisestä puulta maksettavasta tuesta ei kuitenkaan ole saatu kokemuksia moninaisissa alueellisissa olosuhteissa vaikka sitä sovelletaankin jo pientuottajiin. Jotkut ovat sitä mieltä, että vaihtoehto voi johtaa korjaamattomiin satoihin ja sen johdosta työllistävän vaikutuksen vähenemiseen. Tämän vaihtoehdon puolustajat ovat sitä mieltä, että siihen pitäisi liittää tuen myöntämisedellytysten mukauttaminen alueellisesti, tiettyjä sadonkorjuuta koskevia velvoitteita sekä aavikoitumisen ja ympäristön tilan huononemisen torjuntatoimenpiteitä. Oliiviöljymarkkinoiden toiminnasta on analysoitu intervention, varastoinnin ja yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa käytävän kaupan mekanismeja. Euroopan parlamentti on ilmoittanut kannattavansa nykyisen järjestelmän jatkamista ja sisäisen jalostusliikenleen edellytysten tarkistamista. Keskustelussa on tullut esiin myös muita, yksityiskohtaisempia seikkoja, kuten taatun enimmäismäärän taso ja kansallinen jakautuminen ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien tuki. Suhtautuminen näihin kysymyksiin riippuu yleisesti tuottajille maksettavan tuen toteutettavista perusvaihtoehdoista. 3. Komissio on tarkastellut huolellisesti ja analysoinut tehtyjä huomioita, esiin tuotuja kantoja sekä Euroopan parlamentin päätöslauselmia. Kaikkien näiden uusien näkökohtien avulla se saattoi tarkentaa noudatettavat tavoitteet, ja niiden ansioista se havaitsi myös tarpeen laajentaa täytäntöön pantaviin suuntaviivoihin liittyviä tietoja. Oliiviöljyalan uudistuksen pitäisi komission mielestä sisältää seuraavat neljä pääasiallista tavoitetta: - kyseisten tuotteiden puolustaminen ja niiden laadun parantaminen - oliivinviljelijöiden tulojen vakauttaminen - oliiviöljymarkkinoiden tasapaino - kyseisen alan organisointi ja valvonta. Laatu on eräs avaintekijöistä pyrittäessä lisäämään ja ylläpitämään oliiviöljyn kulutusta Euroopan unionissa ja kolmansissa maissa. Se on ensisijaisen tärkeää tuotannon, tulojen ja markkinoiden kannalta. Laatu riippuu monista tekijöistä oliivien tuotannossa, öljyjen valmistuksessa ja kaupan pitämisessä. Tämän vuoksi on syytä paitsi jatkaa ja tehostaa nykyisiä toimia myös luoda yhdennetty, yhteistoiminnallisempi ja koordinoidumpi strategia laadun varmistamiseksi sen laajassa merkityksessä. Oliivinviljelijöiden tulot riippuvat pääasiassa oliivien vuosituotannosta ja tukijärjestelmästä, jonka osalta komission esittämien kahden vaihtoehdon välillä on ristiriitaisuuksia. Tämän lisäksi niihin vaikuttaa markkinatasapaino, joka voi heilahtaa rajusti tuotannon kasvaessa selvästi kysyntämahdollisuuksia suuremmaksi. Asianomaisista määristä ja tuottajien tuloista tarvitaan täydellisempiä ja luotettavampia tietoja, jotta voitaisiin valita tuotantotuen säilyttämisen ja kiinteän tuottajakohtaisen tuen käyttöönoton välillä. Oliiviöljymarkkinoiden tasapainoon on pyrittävä dynaamisella toimintatavalla erityisesti siinä tapauksessa, että laatu- ja laadunedistämispolitiikka johtaa kulutuksen lisääntymiseen laatuun suhteutetuilla hinnoilla. Ottaen huomioon tuetun viennin nykyiset rajoitukset, oliiviöljyn markkinahinnan pitäisi toimia välittäjänä tarjonnan ja kysynnän välillä. Kulutustuki pitäisi poistaa, sillä se on tehoton ja kannustaa petokseen. Myös interventiojärjestelmää on tarkasteltava uudelleen. Varastointiin perustuvien mekanismien avulla siitä voisi tulla joustavampi ja markkinoihin sopeutetumpi. Euroopan unionin pyrkimysten tuotannon hallintaan pitäisi näkyä tuonnin osalta asianomaisten kolmansien maiden kanssa tehdyissä sopimuksissa, sisäiseen jalostusmenettelyyn perustuvan kaupan edellytysten yhdenmukaistamisessa. Oliiviöljyalan organisointi ja valvonta pitäisi muiden uudistuksen tuomien muutosten johdosta järjestää kokonaan uudelleen. Olemassa olevien elinten tehtävät ja asema on määriteltävä uudelleen tuotantotuen hallinnoinnin ja yhdennetyn laatustrategian tarpeiden mukaan. Viimeksi mainitun osalta on suunniteltava, koordinoitava ja toteutettava useita toimia itse laadun parantamiseksi, sen todentamiseksi ja todistamiseksi sekä tunnetuksi tekemiseksi. Tuottajaryhmillä on varmasti tarjonnan keskittämiseen liittyvien tehtäviensä lisäksi tehtävänsä myös tässä asiassa. 4. Edellä suurpiirteisesti kuvatun uudistuksen piirteiden täsmentäminen ja sen toteuttaminen edellyttää tosiasiallisen tuotannon arvioinnin tehostamista. Myös eräs oleellinen tekijä puuttuu: määrällinen ja luotettava tieto puu- tai hehtaarimääristä, jotka oikeuttaisivat kiinteämääräiseen tuottajatukeen. Tämän tiedon puute johtuu nykyisestä tuotantotukijärjestelmästä, jossa käytettävissä oleviin tilastoihin suhtaudutaan suurella varauksella. Komissio pyysi keväällä 1997 ilmakuviin perustuvaa täsmällistä tilastoarviota oliivipuiden määrästä jäsenvaltioittain. Tiedoista ei kuitenkaan luettelointi-, tutkimus- ja tarkistustöiden vuoksi voida tehdä johtopäätöksiä vielä useaan kuukauteen. Nämä tutkimukset on täydennettävä ja saatettava päätökseen erityisesti pinta-alojen ja tuotosten osalta. Komissio arvioi, että oliiviöljyalan uudistuksesta voitaisiin näin ollen tehdä ehdotus neuvoston asetukseksi vasta vuonna 2000, jotta sen soveltaminen voitaisiin aloittaa markkinointivuodesta 2001/2002. Kiinteämääräisestä tuottajakohtaisesta tuesta ilmoittaminen useita vuosia ennen sen mahdollista soveltamisen aloittamista uhkaa johtaa oliivipuiden istutusinnostukseen, joka uhkaisi vakavasti jo ylijäämäisten markkinoiden tasapainoa tulevaisuudessa. Sama riski on taattuun enimmäismäärään perustuvalla tuotantotuella, jos taattu enimmäismäärä jaetaan kansallisesti tai jos jakoa tarkistetaan. Kukin tuotantoalue yrittäisi näin saada suuremman osan rajallisesta talousarviosta. Aikaisemmin tällaisen kehityksen vaara on vältetty sulkemalla uudet istutukset tuen ulkopuolelle. Näistä vuodesta 1977 sovelletuista, Kreikan liittymistä ennakoineista toimenpiteistä luovuttiin 1985 talousarvion vakauttajien käyttöönoton myötä. Taatusta enimmäismäärästä huolimatta uusia oliivipuita on jo useiden vuosien ajan istutettu yhä kasvavalla vauhdilla markkinoiden tulevaa tasapainoa ajattelematta. Komission mielestä tällaista tilannetta ci voi hyväksyä ja markkinointivuosina 1998/1999-2000/2001 on jo toteutettava toimenpiteitä yhteisen markkinajärjestelyn radikaalimpaa uudistusta odotettaessa. II. MARKKINOINTIVUODET 1998/1999-2000/2001 Tilanne ei voi pysyä nykyisellään markkinointivuosina 1998/99-2000/2001, sillä se saattaa aiheuttaa suuria toimijoihin, erityisesti tuottajiin sekä yhteisön talousarvioon kohdistuvia ongelmia. Komissio ehdottaakin, että tätä järjestelmää muutettaisiin 1. marraskuuta 1998 alkaen näiden mahdollisten ongelmien välttämiseksi tai pienentämiseksi. Muutokset koskevat seuraavia seikkoja: 1. tuen rajoittaminen 1. toukokuuta 1998 olemassa olevista istutuksista saatuun öljyyn, tuotannon osatekijöiden tuntemus, neitsytoliiviöljyn luokkien määritys, interventiojärjestelmä, kulutustuki, pientuottajien tuki, taatun enimmäismäärän kansallinen jako. 2. 3. 4. 5. 6. 7. Muutoksia sovellettaisiin ainoastaan markkinointivuosina 1998/1999, 1999/2000 ja 2000/2001 eli 31. päivään lokakuuta 2001. Jotta määräaika otettaisiin tosissaan, komissio ehdottaa rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen 136/66/ETY2 säätelymekanismiin ja markkinoiden säännösten liittyvien tukiin kumoamista 1. marraskuuta 2001 alkaen. 1. Oliivipuuistutusten määrän lisääntymisen rajoittamiseksi komissio ehdottaa säädettäväksi jo nyt, että tuottajille ei enää maksettaisi tukea 31. lokakuuta 2001 alkaen sellaisilta oliivinviljelyaloilta tai tarvittaessa lisäpuilta, jotka on istutettu myöhemmin kuin 1. toukokuuta 19983. Poikkeuksia voitaisiin myöntää jonkin komission hyväksymän ohjelman puitteissa tehtyjen istutusten tai nykyaikaistamisen osalta. Toimenpidettä valvottaisiin niiden viljelyilmoitusten avulla, joita tuottajien on tehtävä nykyisessä järjestelmässä tukia saadakseen. Näissä ilmoituksissa mainitaan oliiviöljyn 2 3 EYVL 172, 30. 9. 1966, s. 3025. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N. o 1581/96 (EYVL L 206, 16. 8. 1996, s. 11). Päivämäärä 1. 5. 1998 on seuraavan kuukauden alku siitä, kun komissio on julkaissut toimijoille osoitetun ilmoituksen tästä toimenpide-ehdotuksesta Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. tuotantoon käytettävä pinta-ala ja oliivipuiden määrä. Uudistuksen jälkeisessä järjestelmässä 1. marraskuuta 2001 alkaen tuottajatukea saisi ainoastaan niistä oliivitarhoista, jotka olivat olemassa 1. toukokuuta 1998 ja joista on annettu ilmoitus muutaman kuukauden kuluessa uuden järjestelmän voimaantulosta. 2. Tuotannon osatekijöiden eli pinta-alojen, puiden lukumäärien ja asianomaisten tuotosten tunteminen on tarpeen kahdesta syystä. Toisaalta on tarpeen saada luotettavia arvioita kansallisista tasoista, jotta voidaan päättää eri vaihtoehdoista ja tarkennetaan 1. marraskuuta 2001 voimaan tulevaksi arvioidun uudistuksen osat. Komissio täydentää tätä varten tietoja oliivinviljelyalueiden ilmakuvauksen meneillään olevan analyysin tuloksilla. Lisäksi se teettää yhteisen kyselyn kansallisista keskituotoksista markkinointivuosina 1998/1999-2000/2001. Toisaalta tuotannon osatekijät on tunnettava myös tukea saavien tilojen tasolla. Tämä on tarpeen tuotantotuen paikkansapitävyyden valvomiseksi tai puu- tai hehtaarikohtaisen tuen myöntämisen hallinnoimiseksi. Pienten alueiden tuotoksen arviointimenetelmiä on syytä tarkastella kriittisesti ja yhdenmukaistaa saatujen kokemusten perusteella. Kustakin oliivitarhasta pitäisi olla saatavilla tarkat tiedot oliivirekisterissä. Kokemus on osoittanut, kuinka vaikeaa on luoda ja pitää yllä sellaista rekisteriä, jossa on tiedot kaikista olemassa olevista oliivipuista, mutta jossa ei eroteta mitenkään rekisteröityjä tietoja ja viljelijän vuosittain ilmoittamia tietoja. Rekisteriä olisi kehitettävä kohti muilla maatalouden aloilla käyttöön otettua maantieteellistä tietojärjestelmää, jossa olevat tiedot ovat käytännössä samat kuin rekisterissä, mutta koskevat vain niitä oliivitarhoja, joista on tehty tukihakemus. Oliivinviljelijän ilmoitukset hyväksytään ennalta määrätyn, ilmakuvauksessa tehtyihin havaintoihin suhteutetun poikkeaman rajoissa. Tässä lähestymistavassa kaikkien tuottajajäsenvaltioiden olisi kehitettävä maantieteellinen tietojärjestelmä ennen 1. marraskuuta 2001, jos se perustuu yhteiseen valvonta-ja seuraamusjärjestelmään, ja tuen tasoon liittyy sakkoja. Se voitaisiin rahoittaa neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2159/924 mukaisesti pidätetyistä tuotantotuista. Komission vaihtoehtoisen ehdotuksen mukainen maantieteellisen tietojärjestelmän 4 EYVLL217, 31. 7. 1992, s. 8. käyttöönotto nostaisi oliivinviljelijöiden tuotantotukea 2,4 prosenttia markkinointivuodesta 1998/1999, joka maksettaisiin vuoden 2000 talousarviosta. 3. Oliiviöljyn ja oliivijäteö^jyn eri luokkien nimitykset ja ominaisuudet vahvistetaan neuvoston asetuksen 136/66/ETY liitteessä. Neitsytoliiviöljyn osalta tässä asetuksessa ilmoitetaan ne happoarvot ja organoleptiset arvostelutulokset, joiden perusteella eri luokat jaotellaan. Happopitoisuus saadaan objektiivisten kemiallis-fysikaalisten määritysten avulla menetelmällä, jonka uusittavuus ja toistettavuus on laajasti varmistettu. Organoleptinen arviointi sen sijaan riippuu asiantuntijoista koostuvasta maistajien raadista, joka on koulutettu arvioimaan neitsytoliiviöljyn aistinvaraiset ominaisuudet. Näin saadut tulokset ovat epäilemättä tietyssä määrin subjektiivisia, mikä aiheuttaa usein väittelyjä. Kansainvälinen oliiviöljyneuvosto on vähän aikaa sitten laatinut ja testannut uuden "paneelitesti"-menetelmän, jonka luotettavuus on erittäin hyvä. Tässä uudessa menetelmässä keskitytään ehdottomien virheiden määritykseen eikä pyritäkään määrittämään kaikkia makuja. Menetelmä ei ole täysin objektiivinen, mutta subjektiivisten arviointien vaara on pienempi tiukemmassa ja yksinkertaisemmassa menetelmässä. Komissio ehdottaa, että asetuksen 136/66/ETY liitettä muutetaan niin, että tähän uuteen aistinvaraiseen määritysmenetelmään voidaan viitata tapauksissa, joissa on ehdottoman välttämätöntä varmistaa organoleptinen laatu erityisesti ekstra neitsytoliiviöljyn erottamiseksi muista öljyistä. 4. Korkean tuotannon vuosina tehdyt julkiset ostot interventiohintaan luovat varastoja, joiden avulla voidaan pitää hintoja alhaisempina huonoina satovuosina. Järjestelmässä pystytään myös takaamaan tuottajille vähimmäiskorvaus tuotetuista määristä. Tuotantotason vaihtelun ja hallinnollisten hintojen Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjan mukaisen vuosittaisen nousun avulla interventio-ostokulut on voitu pitää kurissa. Interventioon ostettu oliiviöljy on myyty korkeammilla hinnoilla, mikäli sen laatu ei ole heikentynyt. Sen jälkeen, kun suuri osa kulutustuesta on siirretty tuotantotukeen, jälkimmäinen luki on noussut kolmessa vuodessa 66 prosenttia. Tällä hetkellä siis pelkästään tuottajille maksettavalla tuella taataan merkittävä osa tuotettujen määrien vähimmäiskorvauksesta. Interventiohinnan antama takuu ei näin ole niin tärkeä, mutta se kannustaa kuitenkin tuottamaan silloin, kun markkinoiden tasapaino tai kysynnän ja tarjonnan välinen suhde ei siihen kannusta. Oliiviöljyn tarjonnan hallintaan ei ole yhtä tehokkaita välineitä kuin esimerkiksi vilja- tai maitoalalla. Oliiviöljyn tuotanto vaihtelee erityisen paljon vuodesta toiseen ja taatun enimmäismäärän vaikutukset olisivat keskipitkällä aikavälillä myös kansallisesti jaettuna vain kohtalaiset. Tällaisessa tilanteessa, kuten sianliha- ja naudanliha-alalla, markkinahinnan tasoa on hallinnoitava joustavammin kuin julkisten interventio-ostojen järjestelmällä. Koska tuettu vienti on GATT-sopimuksissa lisäksi rajoitettu noin 120 000 tonniin vuodessa markkinointivuosina 1998/1999-2000/2001, yhteisön tuotannon myynti kolmansiin maihin kasvavan kulutuksen ansiosta edellyttää sellaisia hintoja Euroopan unionissa, että osa öljystä voidaan viedä ilman vientitukea. Tämän vuoksi komissio ehdottaa interventio-ostojärjestelmän korvaamista. Näin voitaisiin jarruttaa kaikista markkinalaeista riippumatonta kasvua, joka vaikuttaa tuotantoon, ja lisätä edullisempien laatutuotteiden kulutusta Euroopan unionissa ja kolmansissa maissa. Oliiviöljyn tarjontaa voidaan ohjata joustavammin ja helpommin yksityisten varastointisopimusten avulla. Hintojen laskiessa rajusti markkinoiden tuotantoylijäämien vuoksi myönnettäisiin tukea sellaisille tuottajaryhmittymille, jotka sitoutuvat pitämään varastossa tiettyä määrää öljyä määrätyn ajan. Kyseistä aikaa jatkamalla varastoja voitaisiin ylläpitää siihen asti, että markkinatilanne paranee. 5. Oliiviöljyn kulutustuki luotiin tämän tuotteen käytön edistämiseksi Euroopan unionissa. Sitä myönnetään öljyn pakkausyrityksille, ja sen tarkoituksena on vähentää oliiviöljyn ja muiden kasviöljyjen hintaeroa. Sen valvominen on kuitenkin osoittautunut erittäin vaikeaksi, ja tämä on johtanut petoksiin, joiden vuoksi tuen määrää on vähennetty asteittain yli 80 prosenttia. Nämä vähennykset, jotka ovat lisänneet tuottajille maksettavaa tukea, eivät ole tuoneet esiin mitään kulutustuesta johtuvia merkittäviä vaikutuksia. Kulutukseen vaikuttaa paljon enemmän sadon määrä, mikä pääasiallisesti ohjaa hintoja, ja muut, joskus melko subjektiivisetkin tekijät. Kulutustuella, joka on petosten vastaisten loimien vuoksi nykyisellään alhainen, ei ole käytännössä lähes mitään vaikutusta hintoihin. Useat yritykset eivät enää hae tätä tukea välttääkseen siihen liittyvät hallinnolliset kulut ja valvontatoimet. Kulutustuen myöntäminen tarjoaa usein tilaisuuden kulutukseen tarjotun öljyn puhtauden ja päällysmerkintäluokan tarkastukseen. Tästä vastaavat kansalliset viranomaiset kuluttajille suunnattuun tiedottamiseen ja kuluttajasuojaan liittyvien tarkastusten yhteydessä neuvoston direktiivin 79/112/ETY5 mukaisesti. Tämä velvoite ja nämä tarkastukset eivät kuitenkaan riippuvaisia kulutustuen olemassaolosta. Ne eivät joka tapauksessa ole niin hyödyllisiä yrityksissä, jotka hyväksyvät tukeen liittyvän avoimuuden periaatteen, kuin muissa yrityksissä. Komissio ehdottaa, että kulutustuki, jolla ei nykyisin ole lähes mitään vaikutusta, poistetaan, ja yhteisön talousarviovarojen käytön valvontatoimet keskitetään tuotantotukeen. Menekinedistämisen mahdollisuuksia ja keinoja olisi tutkittava oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien kulutuksen kannustamiseksi. Tarkastelun olisi perustuttava meneillään olevan arvioinnin tuloksiin. 6. Pientuottajien tuki on kohdistettu niille tuottajille, joiden keskimääräinen tuotanto on enintään 500 kilogrammaa. Vahvistus siitä, eitä tätä määrää ei ylitetä, saadaan kyseisen tilan oliivipuiden määrän ja tuotantoalueen neljän vuoden keskituotoksen perusteella. Tuensaajia ei rangaista taatun enimmäismäärän ylittymisestä ja he saavat suuremman kokonaistuen tuotantotonnilta kuin suurtuottajat, jotka saavat tukea tosiasiallisen oliiviöljytuotantonsa mukaan. Pientuottajatuki otettiin käyttöön kiinteiden osatekijöiden perusteella sen vuoksi, että voitaisiin paremmin organisoida tarkastukset suurtuottajien tiloilla, joissa niiden rajoitetusta määrästä huolimatta tuotetaan noin 75 prosenttia markkinoiden oliiviöljystä. Toteutetuista toimenpiteistä huolimatta pientuottajien tuotannon valvonta on osoittautunut tehottomaksi. He siirtävät tuotantonsa usein suurtuottajille, jotka kirjaavat sen omaan, tukeen oikeuttavaan tosiasialliseen tuotantoonsa. 5 EYVL L 33, 8. 2. 1979, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 97/4/EY (EYVLL43, 14. 2. 1997, s. 21). 10 Pien- ja suurtuottajien erillinen tukijärjestelmä on synnyttänyt petoksia, jotka ovat luultavasti merkittävämpiä kuin ne petokset, jotka ennen aiheutuivat lukuisten tuottajien riittämättömästä valvonnasta. Tämän vuoksi komissio ehdottaa pientuottajien tukijärjestelmän poistamista. Etu siirtyisi taatun enimmäismäärän lisääntymiseen. Tukikelpoisen tosiasiallisen tuotannon tarkastukset tehostuvat yhtenäisessä järjestelmässä. Ne korvaavat pien- ja suurtuottajien välisiin siirtoihin sekä kulutustukeen liittyneet tarkastukset. 7. Taattu enimmäismäärä on vahvistettu 1 350 000 tonniksi oliiviöljyä. Jos tämä määrä ylittyy, siitä aiheutuu nykyisin niiden oliivinviljelijöiden tuen asteittainen aleneminen, jotka tuottavat yli 500 kilogrammaa oliiviöljyä. Myös interventiohinta alenee asteittain enintään kolme prosenttia markkinointivuonna. Taattu enimmäismäärä koskee yhtäläisesti kaikkia tuottajia Euroopan unionissa, olivatpa tuottajien sadot omassa luokassaan hyviä tai huonoja ja riippumatta siitä, ovatko tuottajat osaltaan lisänneet yhteisön tuotannon holtitonta kasvua. Jos sadot kansallisella tasolla ovat hyvin erilaisia, ylityksestä varsinaisesti vastuussa olevien jäsenvaltioiden tuotantoa kompensoi muiden vähäinen tuotanto. Ylityksen aiheuttaneiden tuottajien rangaistus on pienempi, kun taas muut tuottajat kärsivät huonon sadon lisäksi tuen alenemisesta. Tämä aiheuttaisi vielä suurempia ongelmia yhtenäisessä tukijärjestelmässä, jossa ei eroteltaisi pien- ja suurtuottajia. Komissio ehdottaa, että taattu enimmäismäärä jaetaan kansallisesti, jotta tuottajat saataisiin paremmin kantamaan vastuunsa. Öljyn siirtojen valvontaan liittyvien vaikeuksien vuoksi tätä jakoa ei voida tehdä yksittäisellä tasolla edes kansallista tasoa pienemmillä tuotantoalueilla. Jotta Euroopan unionin tuottajien välillä säilytettäisiin edelleen tietynlainen solidaarisuus, ylitetyt kansalliset taatut enimmäismäärät korvattaisiin tarvittaessa muiden jäsenvaltioiden käytettävissä olevilla määrillä. Näin ylityksestä ei aiheutuisi rangaistusta sellaisessa jäsenvaltiossa, jonka tuotanto ei ylitä kansallista taattua enimmäismääräänsä, mutta sellaisessa jäsenvaltiossa, joka on ylittänyt oman taatun enimmäismääränsä, rangaistusta voitaisiin lieventää vastaavasti siten, että se koskee ainoastaan taattujen enimmäismäärien kokonaismäärän ylitystä. Jaettaessa taattua enimmäismäärää kansallisella tasolla, kuten on jo tehty joillakin aloilla, perusteena olisi käytettävä viimeisten vuosien kansallisen tuotannon keskimääriä 11 suhteessa yhteisön tuotantoon viitekauden aikana. Keskimäärän pitäisi periaatteessa kattaa useita vuosia, jotta voidaan ottaa huomioon oliivisatojen kausittaisuus ja suuri vaihtelu. Kansalliset satotasot ovat kuitenkin kehittyneet viime vuosina ja viitekauden pitäisi olla rajoitettu, jotta se olisi edustava. Komissio ehdottaa 1 350 000 tonnin määrän jakamista markkinointivuosien 1992/1993 -1996/1997 kansallisten keskituotantomäärien prosenttiosuuksien mukaan huomiomatta kunkin tuottajajäsenvaltion pienimmän ja suurimman tuotannon vuotta. Huomioon otetaan tuotanto suurtuottajien hakemusten ja pientuottajien kiinteämääräisten tuotosten mukaan. Jotkut asettavat nämä tiedot kyseenalaisiksi, mutta tällä hetkellä ei ole olemassa luotettavampia tietoja. Koska tuotanto lisäksi lasketaan prosentteina, kaikissa jäsenvaltioissa tapahtuvan yliarvioinnin vaikutukset voidaan välttää. Lisäksi komissio ehdottaa taatun enimmäismäärän lisäämistä, jotta se saadaan suurin piirtein viitekauden keskituotannon tasolle lisättynä erityisesti Espanjan ja Portugalin nykyisten oliivitarhojen potentiaalilla. Ensin tuottajajäsenvaltioissa pientuottajille tarkoitettujen tukien keskiarvo viitekauden aikana muutettaisiin kansalliseksi lisämääräksi, joka olisi yhteensä 121 700 tonnia. Sitten lisämäärät jaettaisiin ottaen huomioon tietyt Espanjan ja Portugalin olemassa olevien oliivitarhojen erityispiirteet. Espanjassa uusien, vielä tuottamattomien oliivitarhojen keskipitkän aikavälin tuotanto on Espanjan itsensä arvioimana noin 50 000 tonnia. Portugalissa ei ole mielenkiintoa oliivinviljelyyn, joka on vähentynyt 1960-luvun jälkeen puolella. Tämä suuntaus on kuitenkin muuttunut viime aikoina ja tukea hakevien määrä on viisinkertaistunut 1990-luvun aikana. Tuloksena tukea saava keskituotanto on ollut viime vuosina noin 10 000 tonnia pienempi kuin silloin, jos Portugalin oliivinviljclijät olisivat olleet mukana mekanismissa alusta alkaen. Summasta, joka vastaa kulutustuen menoja viitekaudella, vähennetään Espanjalle ja Portugalille kuuluvat 60 000 tonnia ja se jaetaan tuottajajäsenvaltioille kyseisen kauden tuotannon osuuksien mukaisesti. Uusi taattu enimmäismäärä olisi lopullisesti 1 562 400 tonnia. Rajoittamatta niiden tekijöiden soveltamista, jotka otetaan huomioon oliiviöljyalan uudistuksessa 1. päivästä 12 marraskuuta 2001, komissio ehdottaa seuraavanlaista kansallisten taattujen enimmäismäärien jakoa markkinointivuosina 1998/1999-2000/2001: - Espanja 40,0160% - Ranska 0,1962% - Kreikka 24,9000% - Italia 32,0770% - Portugali 2,8107% eli eli eli eli eli 625 210 tonnia 3065 tonnia 389 038 tonnia 501 172 tonnia 43 915 tonnia. III. PÄÄTELMÄT JA SEURAUKSET Ehdotetut toimenpiteet liittyvät yleiseen tavoitteeseen yhteisen maatalouspolitiikan yhtenäisestä soveltamisesta. Ne kuuluvat yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Niillä muutetaan useimmiten olemassa olevaa neuvoston asetusta, joten ne edellyttävät uutta neuvoston asetusta. Oliiviöljyn luokkia koskevat yksinkertaistukset hyödyttävät pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Kulutustuen poistamisella ei periaatteessa ole rahoituksellisia seurauksia näille yrityksille, sillä tämän tuen pitäisi siirtyä öljyn myyntihintaan. Tukeen liittyvä hallinnointi ja sen hallinnolliset vaikeudet poistuvat. Yhteenvetona voidaan todeta, että komission markkinointivuosiksi 1998/1999-2000/2001 ehdottamat toimenpiteet lisäisivät tuottajien tosiasiallisesti saamaa tukea 2,4 prosenttia ja taattua enimmäismäärää 15,7 prosenttia. Jotta tuotannon kehitys hallittaisiin paremmin, kyseinen taattu enimmäismäärä jaettaisiin kansallisesti eivätkä 1. toukokuuta 1998 jälkeen tehdyt istutukset olisi tukikelpoisia. Tukioikeuden valvonnan tehostamiseksi pientuottajien tukijärjestelmä lopetettaisiin ja viljelyilmoitukset tarkastettaisiin maantieteellisen tietojärjestelmän tietojen perusteella, joka merkitsisi tarvittaessa rangaistuksia tuen tasossa. Markkinoiden osalta tarkennettaisiin oliiviöljyluokkia ja kulutustuki lopetettaisiin. Hintojen tasoa hallinnoitaisiin yksityisillä varastointisopimuksilla ilman julkisten interventio-ostojen mahdollisuutta. 13 Marraskuun 1. päivänä 2001 käyttöön otettavaan uudistukseen valmistautumiseksi komissio pyrkii kansallisella tasolla luotettavampiin tietoihin oliivien, erityisesti syötäväksi tarkoitettujen oliivien, tuotannon osatekijöistä; se syventää tietoja laatustrategian osista ja yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa käytävään kauppaan mahdollisesti tulevista muutoksista. Komissio tutkii mahdollisuuksia parantaa kilpailukykyä syötäväksi tarkoitettujen oliivien alalla siten, että voitaisiin taata tasapaino yleisesti koko oliivialalla. 14 Ehdotus: Neuvoston asetus (EY) N:o annettu rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen 136/66/ETY muuttamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 98/0098 (CNS) ; ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan, t' s \ $ § i J ottaa huomioon komission ehdotuksen1, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon3, sekä katsoo, että komissio esitti helmikuussa 1997 neuvostolle ja Euroopan parlamentille oliivi- ja oliiviöljyalaa koskevan tiedonannon, jossa esitettiin johtopäätös rasva-alan nykyisen yhteisen markkinajärjestelyn uudistamisen tarpeesta; tästä tiedonannosta sekä siinä mainituista uudistusvaihtoehdoista on keskusteltu yhteisön toimielimissä; uudistuksen tarpeellisuudesta ollaan oltu yhä enemmän samaa mieltä; parhaan lähestymistavan määrittelemiseksi on kuitenkin välttämätöntä, että käytettävissä on luotettavampia tietoja erityisesti oliivipuiden määrästä yhteisössä, oliivitarhojen pinta-aloista ja tuotoksista; ottaen huomioon tietojen keräys- ja analysointitöiden toteuttamiseen tarvittava aika komissio on sitoutunut esittämään uudistusehdotuksen vuoden 2000 aikana, jotta sitä voidaan soveltaa markkinointivuodesta 2001/2002, kokemus on osoittanut, että tietyt nykyisen yhteisen markkinajärjestelyn mukautukset on tarpeen tehdä piakkoin, jotta vähennetään alan toimijoiden ongelmia, parannetaan valvontaa kansallisen hallinnon tasolla ja taataan parempi yhteisön talousarvion suoja; 1- 'f olisi säädettävä tarpeellisista mukautuksista nykyiseen yhteiseen markkinajärjestelyyn ja vahvistettava asianomaiset hinnat ja määrät markkinointivuosiksi 1998/1999-2000/2001, asetuksen 136/66/ETY4 5 artiklassa säädetään kiinteästä tuotantotuesta tuottajille, joiden keskituotanto on enintään 500 kilogrammaa; kyseisen toimenpiteen tavoitteena oli erityisesti tukioikeuden valvontaan liittyvän hallinnollisen kuormituksen helpottaminen; tuotantotukijärjestelmän muuttumisen takia ja erityisesti järjestelmän aiheuttamista menoista pientuottajille maksetun osan kasvamisen ja tuen tason nousun vuoksi kahden tuen järjestelmä on johtanut petoksiin; tämän vuoksi on poistettava erityisesti pientuottajille suunnattua tukea koskevat säännökset, tuotantotuen tasapainottamismekanismi perustuu nykyisin koko yhteisöä koskevaan taattuun enimmäismäärään; kyseistä taattua enimmäismäärää olisi lisättävä tuotannon kehityksen huomioon ottamiseksi, taattu enimmäismäärä olisi jaettava tuottajajäsenvaltioiden kesken vastuullisen tuotantotason edistämiseksi kussakin jäsenvaltiossa; kyseisen jaon olisi perustuttava lähinnä tuotantoon edustavan viitejakson aikana suurimman ja pienimmän tuotannon vuosia huomioon ottamatta; olisi kuitenkin otettava huomioon aikaisemmin pientuottajille myönnettyjen tukien jakautuminen ja Espanjan ja Portugalin oliivitarhojen mahdollisuudet, Euroopan unionin tuottajien välisen solidaarisuuden takaamiseksi edelleen ylittyvät kansalliset taatut enimmäismäärät olisi korvattava tarvittaessa muiden jäsenvaltioiden käytettävissä olevilla määrillä taatun enimmäismäärän rajoissa, oliivinviljelijöille kuuluu tuotantotuki; kyseisten tuottajien olisi saatava tämä tuki kokonaisuudessaan sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön sääntelyssä säädettyjä erilaisia alennuksia tai vähennyksiä, kulutustukea ei voida lisätä ilman petosriskiä eikä se ole tehokas nykyisellä tasolla; sitä on aikaisemmin vähennetty voimakkaasti ilman kielteisiä vaikutuksia oliiviöljyn kulutukseen yhteisössä; sen lopettamisen ansiosta voitaisiin lisätä 4 EYVL 172, 30. 9. 1966, s. 3025. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) No 1581/96 (EYVL L 206, 16. 8. 1996, s. 11). - 2- /(p tuotantotukijärjestelmän valvontaa erityisesti neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2262/845 säädettyjen tarkastustoimielinten kautta; tämän vuoksi on kumottava oliiviöljyn kulutustukea koskevista yleisistä säännöistä 19 päivänä joulukuuta 1978 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3089/786, on aiheellista säilyttää säännökset oliiviöljyn kulutuksen edistämiseksi jäsenvaltioissa ja kolmansissa maissa ja tarkentaa ja vahvistaa niitä; kyseisten toimenpiteiden tarkoituksena on tasapainottaa markkinatilannetta ja tämän vuoksi niihin liittyvät menot on syytä katsoa yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä huhtikuuta 1970 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/707 3 artiklassa tarkoitetuiksi interventioiksi; kyseiset säännökset aiheuttavat tiettyjä teknisiä mukautuksia neuvoston asetukseen (ETY) N:o 1970/808; kyseinen asetus on syytä kumota ja yhdistää sen säännökset asianmukaisesti muutettuina asetukseen 136/66/ETY, julkisten interventio-ostojen järjestelmä kannustaa tuotantoon, joka saattaa aiheuttaa epätasapainoa markkinoilla; oliiviöljyn tarjonnan säätelyä koskevan tavoitteen saavuttamiseksi on syytä lopettaa interventio-ostot ja käyttää neuvoston asetuksessa (EY) N:o 952/979 tarkoitettujen tunnustettujen tuottajaryhmien tai niiden liittojen tekemien yksityisten varastointisopimusten järjestelmää; tämän vuoksi viittaukset interventiohintaan olisi poistettava tai korvattava, asetuksen 136/66/ETY liitteessä olevissa oliiviöljyn luokkien määritelmissä viitataan organoleptiseen arviointiin, jossa arvo riippuu erityisestä menetelmästä; aistinvaraisen määrityksen menetelmiä on parannettu hiljattain, mutta niissä on luonnostaan edelleen tietty subjektiivisuuden riski; kyseistä määritelmää olisi muutettava, jotta tarvittaessa voidaan käyttää tehokkaampia määritysmenetelmiä, EYVL L 208, 3. 8. 1984, s. 11. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2599/97 (EYVL L 351, 23. 12. 1997, s. 17). EYVL L 369, 29. 12. 1978, s. 12. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1582/96 (EYVL L 206, 16. 8 1996, s. 13). EYVL L 94, 28. 4. 1970, s. 13. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (HY) N:o 1287/95 (EYVL L 125, 8. 6. 1995, s. 1). EYVL L 192, 26. 7. 1980, s. 5. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N. o 1651/86 (EYVL L 145, 30. 5. 1986, s. 10). EYVL L 142, 2. 6. 1997, s. 30. /; jotta oliiviöljyn tuotannon tuntemusta ja valvontaa tehostettaisiin tuottajan tasolla, markkinointivuosina 1998/1999-2000/2001 on tarpeen kiinnittää erityistä huomiota oliivirekisteriin liittyviin töihin; saatujen kokemusten huomioon ottamiseksi oliivirekisteriä olisi kehitettävä kohti muussa viljelyssä jo käyttöön otettua yhdennettyä hallinto- ja valvontajärjestelmää; tämän vuoksi komission on tarpeen vahvistaa toteuttavat toimenpiteet sekä maantieteellisen tietojärjestelmän aikaansaamiseksi noudatettavat yksityiskohtaiset säännöt ja perusteet; tämän vuoksi on tarpeen kumota asetukset (ETY) N:o 154/7510 ja (ETY) N:o 2261/841», uudistuksen vaihtoehdot saattavat kannustaa tuottajia istuttamaan uusia oliivipuita; kyseiset uudet istutukset vaarantaisivat tulevaisuudessa markkinoiden tasapainon, vaikka ne ovat jo nyt ylijäämäiset; tämän riskin välttämiseksi on syytä säätää tässä vaiheessa uusien istutusten jättämisestä kaikkien tulevien tukijärjestelmien ulkopuolelle, paitsi jos ne ovat osa komission hyväksymää ohjelmaa; komission ehdotuksen esittämisen ja hyväksymisen välisen ajan vuoksi on tarpeen jättää ulkopuolelle myös sitä päivää, jona toimijoille on ilmoitettu tästä komission aikeesta, seuraavasta kuukaudesta alkaen tehdyt istutukset, ja oliiviöljyalan uudistustarve perustuu siihen, että on mahdotonta pitää yllä tiettyjä asetuksessa 136/66/ETY säädettyjä toimenpiteitä; kyseiset toimenpiteet on syytä kumota 1 päivästä marraskuuta 2001 huolimatta tässä asetuksessa säädetyistä siirtymäajan mukautuksista, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 10 EYVL L 19, 24. 1. 1975, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N. o 3788/85 (EYVL L 367, 31. 12. 1985, s. 1). 1 ' EYVL L 208, 3. 8. 1984, s. 3. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 636/95 (EYVL L 67, 25. 3. 1995, s. 1). /? 1 artikla Muutetaan asetus 136/66/ETY seuraavasti: 1. Korvataan 2 a artiklan 2 kohdassa ilmaisu "interventiohinnan" seuraavasti: "tuotannon tavoitehinnan, josta on vähennetty tuotantotuki sekä määrä, jossa otetaan huomioon markkinoiden muutokset ja oliiviöljyn kuljetuskulut tuotantoalueilta kulutusalueille," 2. Korvataan 4 artikla seuraavasti: "4 artikla 1. Yhteisössä otetaan käyttöön tuotannon tavoitehinta. Kyseinen hinta vahvistetaan tukkukauppavaiheessa yleisen kauppalaadun neitsytoliiviöljylle, jonka öljyhappona ilmoitettujen vapaiden rasvahappojen määrä on 3,3 grammaa sataa grammaa kohti. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu tuotannon tavoitehinta markkinointivuosiksi 1998/1999-2000/2001 vahvistetaan 383,77 ecuksi sadalta kilogrammalta. 3. Oliiviöljyn markkinointivuosi alkaa 1 päivänä marraskuuta ja päättyy seuraavan vuoden 31 päivänä lokakuuta, paitsi jos neuvosto päättää poikkeuksesta määräenemmistöllä komission ehdotuksesta. " 3. Korvataan 5 artikla seuraavasti: "5 artikla 1. Otetaan käyttöön oliiviöljyn tuotantotuki. Tuen tarkoituksena on edistää kohtuullisten tulojen muodostumista tuottajille. Tukea myönnetään oliivinviljelijöille tosiasiallisesti tuotetun oliiviöljymäärän perusteella. Tuki on maksettava kokonaisuudessaan oliivinviljelijöille sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön sääntelyssä säädeltyjä eri alennuksia. /'} 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu tuotantotuen yhtenäinen määrä markkinointivuosiksi 1998/1999-2000/2001 vahvistetaan 142,20 ecuksi 100 kilogrammalta. 3. Oliiviöljyn enimmäismäärä, johon 1 kohdassa tarkoitettua tukea sovelletaan, on 1 562 400 tonnia markkinointivuotta kohti. Tämä enimmäismäärä jaetaan jäsenvaltioiden kesken seuraavasti (kansallinen taattu enimmäismäärä): Espanja 625 210 tonnia Ranska 3065 tonnia Kreikka 389 038 tonnia Italia 501 172 tonnia Portugali 43 915 tonnia. 4. Jos tosiasiallinen tuotanto on tietyissä jäsenvaltioissa jonakin markkinointivuonna alle niiden kansallisen taatun enimmäismäärän, kyseisten erotusten summa jaetaan muiden jäsenvaltioiden kesken suhteessa niiden kansallisiin taattuihin enimmäismääriin. Edellä 2 kohdassa tarkoitettu tuen määrä myönnetään kullekin jäsenvaltiolle, jonka tukeen oikeutettu tosiasiallinen tuotanto on enintään kansallisen taatun enimmäismäärän suuruinen, tarvittaessa korotettuna ensimmäisen alakohdan mukaisesti. Muissa jäsenvaltioissa myönnetty yhtenäinen tuen määrä on yhtä suuri kuin 2 kohdassa tarkoitettu määrä, johon sovelletaan kerrointa. Mainittu kerroin saadaan jakamalla kyseisen jäsenvaltion kansallinen taattu enimmäismäärä, tarvittaessa korotettuna ensimmäisen alakohdan mukaisesti, tukeen oikeutetulla tosiasiallisella tuotannolla. M) 5. Tukeen oikeutetun oliiviöljymäärän määrittämiseen liittyvän valvonnan ohjaamiseksi oliivien ja öljyn tuotokset vahvistetaan kutakin markkinointivuotta varten yhtenäistä tuotantoaluetta kohti. 6. Hyväksytyt tuottajaorganisaatiot tai niiden hyväksytyt liitot voidaan ottaa mukaan 4 kohdassa tarkoitetun tosiasiallisen tuotannon määritystyöhön sekä 5 kohdassa tarkoitettujen tuotosten vahvistamiseen liittyviin töihin. 7. Kaikille tuottajille tai osalle tuottajista myönnetystä tuotantotuesta annetaan prosenttiosuus oliiviöljytuotannon laadun ja sen ympäristövaikutuksen parantamiseen pyrkivien alueellisten toimien rahoitukseen kussakin tuottajajäsenvaltiossa. Markkinointivuosina 1998/1999-2000/2001 ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu prosenttiosuus vahvistetaan 1,4 prosentiksi oliiviöljyn tuottajille myönnetystä tuotantotuesta. 8. Neuvosto päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksesta tämän artiklan soveltamista koskevista yleisistä säännöistä. 9. Edellä 5 kohdassa tarkoitetut tuotokset ja tämän asetuksen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 38 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ja tarvittaessa neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/70 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. " 4. 5. Poistetaan 5 a, 7 ja 8 artikla. Korvataan 11 artikla seuraavasti: "11 artikla 1. Yhteisö voi toteuttaa suoraan tai välillisesti tiedotustoimia sekä muita toimia, joiden tavoitteena on edistää yhteisössä tuotetun oliiviöljyn kulutusta jäsenvaltioissa tai kolmansissa maissa. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut toimet voivat olla seuraavat: - 7- a) olemassa olevan tiedon jakaminen erityisesti oliiviöljyn ravintoarvosta, b) markkinatutkimukset oliiviöljymarkkinoiden laajentamiseksi, c) mainos-, suhdetoiminta- ja myynninedistämistoimet oliiviöljyn ja sellaisten tuotteiden, joiden valmistukseen sitä tarvitaan, kulutuksen lisäämiseksi erityisesti oliiviöljyn laadun korostamiseksi, d) tutkimukset ja erityisesti ne, joiden tavoitteena on oliiviöljyn ravitsemuksellisten ominaisuuksien tieteellinen tutkiminen, e) tutkimukset myynninedistämiskampanj öiden tulosten arvioimiseksi. 2. Komissio toimittaa neuvostolle seuraavaa markkinointivuotta varten suunnittelemansa tai seuraavia markkinointivuosia varten suunnittelemiensa toimien ohjelman. Komissio voi neuvotella erityisesti markkinatutkimuksiin ja mainontaan erikoistuneita elimiä sekä tutkimuslaitoksia tämän ohjelman laatimista varten. 3. Komissio päättää 1 kohdassa luetelluista toimista kuultuaan rasvojen hallintokomiteaa 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 4. Yhteisö voi rahoittaa 1 kohdassa tarkoitetuista toimista aiheutuvat menot sataprosenttisesti ja ne katsotaan asetuksen (ETY) N:o 729/70 3 artiklassa tarkoitetuiksi interventioiksi. 5. Tämän artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä säädetään 38 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. " Korvataan 11 a artiklan ensimmäinen alakohta seuraavasti: "Jäsenvaltioiden on toteutettava omalta osaltaan tarvittavat toimenpiteet 5 artiklassa säädetyn tukijärjestelmän rikkomusten seuraamuksiksi. Jos asetuksessa (ETY) N:o 2262/84 säädetyt tarkastustoimielimet ilmoittavat rikkomuksesta, 8- jäsenvaltioiden on päätettävä jatkotoimenpiteistä ilmoitusta seuraavien 12 7. 8. kuukauden kuluessa. " Poistetaan 12 artikla. Korvataan 12 a artikla seuraavasti: "12 a artikla Jos markkinat häiriintyvät tietyillä yhteisön alueilla, asetuksen (EY) N:o 952/97 mukaisesti hyväksytyt ryhmittymät tai liitot voidaan päättää valtuuttaa 38 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen tekemään sopimuksia niiden kaupan pitämän oliiviöljyn varastoinnista. " 9. Poistetaan 20 artiklan 2 kohta. 10. Poistetaan 20 a artiklan 2 kohdan viimeinen alakohta sekä 4 kohta. 11. Korvataan 20 d artiklan 1 kohta seuraavasti: "1. Hyväksytyille organisaatioille ja liitoille tämän asetuksen mukaisesti maksettavan tuen määrästä pidätetään prosenttiosuus. Näin saatu määrä käytetään 5 artiklan 6 kohdasta ja 20 c artiklasta johtuvasta toiminnasta aiheutuvien kulujen rahoitukseen. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu prosenttiosuus tuotantotuen määrästä markkinointivuosina 1998/1999-2000/2001 vahvistetaan 0,8 prosentiksi. " 12. Poistetaan 20 d artiklan 3 kohta. 13. Korvataan liitteen 1 kohta seuraavasti: "1. Neitsytoliiviöljyt: Öljyt, jotka on saatu oliivipuun hedelmistä ainoastaan mekaanisia tai muita fysikaalisia valmistusmenetelmiä käyttäen sellaisissa olosuhteissa, varsinkin lämpöolosuhteissa, jotka eivät johda öljyn laadun heikkenemiseen, ja joita ei ole käsitelty muuten kuin pesemällä, dekantoimalla, senlrifugoimalla tai M suodattamalla, mutta ei kuitenkaan öljyt, jotka on valmistettu liuottimilla uuttamalla tai uudelleen esteröimällä, tai oliiviöljyn ja muiden öljyjen keskinäiset seokset. Neitsytoliivioliiviöljyistä käytetään seuraavia luokkia ja nimityksiä: a) ekstra-neitsytoliiviöljy: neitsytoliiviöljy, jonka vapaiden rasvahappojen pitoisuus öljyhappona ilmaistuna saa olla enintään 1 g/100 g ja jonka muut tunnusmerkit ovat kyseiselle luokalle säädettyjen tunnusmerkkien mukaiset; b) neitsytoliiviöljy (ilmaisua "hieno" saadaan käyttää tuotanto- ja tukkukauppaportaassa) : neitsytoliiviöljy, jonka vapaiden rasvahappojen pitoisuus öljyhappona ilmaistuna saa olla enintään 2 g/100 g ja jonka muut tunnusmerkit ovat kyseiselle luokalle säädettyjen tunnusmerkkien mukaiset; c) yleisen kauppalaadun neitsytoliiviöljy: neitsytoliiviöljy, jonka vapaiden rasvahappojen pitoisuus öljyhappona ilmaistuna saa olla enintään 3,3 g/100 g ja jonka muut tunnusmerkit ovat kyseiselle luokalle säädettyjen tunnusmerkkien mukaiset; d) oliivipolttoöljy: neitsytoliiviöljy, jonka vapaiden rasvahappojen pitoisuus öljyhappona ilmaistuna on enemmän kuin 3,3 g/100 g ja jonka muut tunnusmerkit ovat kyseiselle luokalle säädettyjen tunnusmerkkien mukaiset. " 2 artikla 1. Asetuksesta (ETY) N:o 154/75 poiketen oliivirekisteriin liittyvät työt suunnataan markkinointivuosina 1998/1999-2000/2001 maantieteellisen tietojärjestelmän perustamiseen, päivitykseen ja käyttöön. - 1 0- Maantieteellinen tietojärjestelmä perustuu oliivirekisterin tietoihin. Lisätietoja saadaan tukihakemuksiin liittyvistä viljelyilmoituksista. Maantieteellisen tietojärjestelmän tiedot paikannetaan atk-ilmakuvien avulla. 2. Jäsenvaltioiden on todettava, että viljelyilmoitusten ja maantieteellisen tietojärjestelmän tiedot vastaavat toisiaan. Jos tätä vastaavuutta ei ole vahvistettu, jäsenvaltion on tehtävä paikalla toteutettavia toteamisia ja tarkastuksia. Komissio määrittelee ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun vastaavuuteen liittyvät yksityiskohtaiset säännöt ja perusteet sekä sallitut poikkeamat. Se määrittelee myös kunakin markkinointivuonna 1998/1999-2000/2001 paikalla toteutettavia toteamisia ja tarkastuksia koskevat yksityiskohtaiset säännöt sekä niiden laajuuden. 3. Jos 2 kohdassa tarkoitetuissa toteamisissa ja tarkastuksissa käy ilmi, että viljelyilmoituksissa on epätarkkuuksia erityisesti oliivipuiden lukumäärässä, jäsenvaltion on sovellettava havaittujen erojen mukaisesti yhden tai useamman markkinointivuoden ajan - tukikelpoisen oliiviöljyn määrän vähennystä tai - kyseisten oliivipuiden jättämistä tuen ulkopuolelle komission määrittelemien yksityiskohtaisten sääntöjen ja perusteiden mukaisesti. 4. Komissio säätää tämän artiklan mukaisesti määriteltävistä toteutettavista toimenpiteistä, perusteista tai laajuuksista markkinointivuosiksi 1998/1999- 2000/2001 asetuksen N:o 136/66/ETY 38 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 5. Tässä artiklassa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan poiketen siitä, mitä asetuksessa (ETY) N:o 2261/84 säädetään viljelyilmoituksista ja niiden yhteydestä tukeen. 11- ti 3 artikla 1. Komissio voi säätää asetuksen 136/66/ETY 38 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen tarvittavat toimenpiteet, jotta varmistetaan joustava siirtyminen markkinointivuonna 1997/1998 voimassa olevasta järjestelmästä tällä asetuksella käyttöön otetuista toimenpiteistä johtuvaan järjestelmään. 2. Neuvosto päättää komission vuoden 2000 aikana esittämän ehdotuksen perusteella toimenpiteistä, joilla korvataan asetuksella 136/66/ETY käyttöön otettu rasva-alan yhteinen markkinajärjestely 1 päivästä marraskuuta 2001. 4 artikla Sellaiset ylimääräiset oliivipuut ja vastaavat alat, jotka on istutettu 1 päivän toukokuuta 1998 jälkeen tai joista ei ole tehty viljelyilmoitusta myöhemmin päätettävään määräaikaan mennessä, eivät voi olla perusteena oliivin tuottajille tarkoitetulle tuelle osana 1 päivänä marraskuuta 2001 voimaan tulevaa rasva-alan yhteistä markkinajärjestelyä. Voidaan kuitenkin myöhemmin määritettävissä rajoissa ottaa huomioon jonkin komission hyväksymän ohjelman yhteydessä säädetyillä pinta-aloilla: - vanhan oliivitarhan käyttötarkoituksen muuttamisen yhteydessä todetut ylimääräiset oliivipuut tai - uudet istutukset. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan asetuksen 136/66/ETY 38 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 5 artikla Kumotaan asetuksen 136/66/ETY 5, 11 a, 12 a, 13 ja 20 a artikla 1 päivästä marraskuuta 2001. Kumotaan asetukset (ETY) N:o 3089/78 ja (ETY) N:o 1970/80. 12- 2C 6 artikla Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä marraskuuta 1998. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Neuvoston puolesta - 1 3- n RAHOITUSSELVITYS 1. BUDJETTIKOHTA: B1 -12 PÄIVÄYS: 15. 1. 1998 MÄÄRÄRAHAT: 2256 miljoonaa ecua 2. 3. 4. 5. TOIMENPITEEN NIMI: Ehdotus: Neuvoston asetus rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen 136/66/ETY muuttamisesta OIKEUSPERUSTA: Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 39 artikla TOIMENPITEEN TAVOITE: Ottaa markkinointivuosiksi 1998/1999, 1999/2000 ja 2000/2001 käyttöön siirtymäajan järjestelmä ennen oliiviöljyalan uudistuksen voimaantuloa nykyisen järjestelmän sisältämien toimijoita, tuottajia ja yhteisön talousarviota koskevien riskien vähentämiseksi VAIKUTUKSET TALOUSARVIOON: 12 KUUKAUDEN JAKSO KULUVA VARAINHOITO VUOSI (98) SEURAAVA VARAINHOITO- VUOSI (99) (miljoonaa ecua) (miljoonaa ecua) (miljoonaa ecua) 5. 0 MENOT - EY:N TALOUSARVIOSTA (TUET/INTERVENTIOT) + 1 0 -90 - KANSALLISISTA TALOUSARVIOISTA MUISTA LAHTE1STA 5. 1 TULOT - EY:N OMAT VARAT (MAKSUT/TULLIT) - KANSALLISELLA TASOLLA 5. 0. 1 MENOARVIO 5. 1. 1 TULOARVIO 5. 2 LASKUTAPA: Ks. liite 2000 + 1 2001 + 1 2002 + 1 6. 0 6. 1 6. 2 6. 3 MAHDOLLISUUS RAHOITUKSEEN TOTEUTETTAVANA OLEVAN TALOUSARVION KYSEISEEN LUKUUN OTETUISTA MÄÄRÄRAHOISTA MAHDOLLISUUS RAHOITUKSEEN TOTEUTETTAVANA OLEVAN TALOUSARVION LUKUJEN VÄLISILLÄ SIIRROILLA LISÄTALOUSARVION TARVE i KYLLA/EJ KYLLA/BI KYLLA/lil MYÖHEMPIIN TALOUSARVIOIHIN OTETTAVAT MÄÄRÄRAHAT KYLLA/EJ HUOMAUTUKSIA: 2$ Liite Markkinointivuosiksi 1998/1999,1999/2000 ja 2000/2001 ehdotetun siirtymäajan järjestelmän taloudelliset vaikutukset Oletukset markkinointivuositta!!! (1) Tuotanto = 1,800 milj. t josta pientuottajien osuus 0,350 milj. t 1,450 milj. t suurtuottajien osuus 1,065 milj. t Kulutustukeen oikeutetut määrät = (josta 0,040 milj. tonnia säilykkeille tarkoitettua tukea) (1) Markkinointivuosien 1995/96 -1997/98 keskiarvo I. Nykyinen jflrjestelmfl Tuotantotuki Taattu enimmaismaara = 1350 milj. t Pientuottajat Suurtuottajat 0,350 milj. t x 1550,5 ecua/t 1,450 milj. t x 1422 = 546 milj. ecua(B) ecua/t x 7 5 % ( 2 )= JJ5J_milj. ecua (B) 2098 milj. ecua(B) Markkinointivuosi 1997/98 Markkituwitivuodct 1998/99, 1999/2000 ja 2000/2001 Kulutustuki 1,065 milj. t x 120,7 ecua/t = 129 milj. ecua(B) Yhtcensa (2) Vähennyskerroin = taattu enimmäismäärä/tuotanto milj. ecua (B) Vuotuiset talousarviot 2000, 2001 ja 2002 Talous- arvio 1999 2 098 2 098 129 | 2 227 129 | 2 227 II. Markkinointivuosiksi 1998/99,1999/2000 ja 2000/2001 ehdotettu siirtymfiajan Talous- jSrjestelmfl a r v'° 1999 Vuotuiset talousarviot 2000, 2001 ja 2002 Tuotantotuki Taattujen enirnmaJsrn&anen summa = 1,5624 milj. t l,800milj. t x 1422 ecua/t x 86,80%(2) = 2228 milj. ecua(B) Markkinointivuosi 1997/98 (nykyinen jarjestelma) Markkinoimivuodct 1998/99,1999/2000 ja 2000/2001 Kulutustuki 2 098 2228 Markkinointivuoden 1997/98 jaannflkscn maksu(30%) lopetus Vhtecnsa (2) Vähennyskerroin = taattu enimmäismäärä/tuotanto - Oletus kansallisen taatun enimmäismäärän ylityksestä kaikissa tuottajajäsenvaltioissa. 0 2 228 | 2 137 39 | III. Erotus Talous- arvio 1999 -90 | Vuotuiset talousarviot 2000, 2001 ja 2002 1 I Julkisen keskimääräistä suurempi. Säästöt saattavat kompensoitua yksityisen varastoinnin menoilla. tuottaa ylimääräistä säästöä, lopetus saattaa järjestelmän intervention jos Vientitukijärjestelmää ei muuteta siirtymäajan järjestelmässä. tuotanto on A Perustelut Asetuksen N:o 136/66/ETY muutoksella poistetaan pientuottajien tuotantotukea koskevat erityissäännökset ja jaetaan taattu enimmäismäärä uudelleen jäsenvaltioiden kesken. Yhdenmukaisuuden takaamiseksi asetuksen N:o 136/66/ETY muutoksen ja niiden neuvoston asetusten (ETY) kesken, joissa vahvistetaan muutoksesta johtuvat säännöt, olisi ehdotettava asetukseen (ETY) N:o 2261/84 kumoamista. % EHDOTUS: NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o annettu tuen myöntämistä oliiviöljyn tuotannolle ja tuottajajärjestöille koskevista yleisistä säännöistä annetun asetuksen (ETY) N:o 2261/84 muuttamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 22 päivänä syyskuuta 1966 annetun neuvoston asetuksen N:o 136/66/ETY1, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o /982, ja erityisesti sen 5 artiklan 8 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo, että asetuksella (EY) N:o 798 on poistettu asetuksen N:o 136/66/ETY 5 artiklan tuotantotukisäännökset, jotka koskivat erityisesti vähemmän kuin 500 kilogrammaa oliiviöljyä tuottavia tuottajia; sen vuoksi asetuksen (ETY) N:o 2261/843, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 636/954, säännöksiä olisi mukautettava ja tuotantotukea koskevia tarkastuksia olisi lisättävä, ja asetuksella (EY) N:o /98 on asetuksen N:o 136/66/ETY 5 artiklaan lisätty säännös taatun enimmäismäärän valtioittaisesta jakamisesta sekä määrätty tällaisen taatun valtioittaisen enimmäismäärän ylittämisen seurauksista kyseisen jäsenvaltion tuotantotuen tasoon; on välttämätöntä täsmentää, saatu kokemus huomioon ottaen, tämän järjestelmän hoitamiseksi vahvistettavat tai ilmoitettavat tekijät, 1 EYVL N:o 172, 30. 9. 1966, s. 3025/66. 2 EYVL N:o 3 EYVL N:o 208, 3. 8. 1984, s. 3. 4 EYVL N:o 67, 25. 3. 1995, s. 1. - 1- 1 •Jf ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Muutetaan asetus (ETY) N:o 2261/84 seuraavasti: 1 ) Korvataan 2 artiklan 4 ja 5 kohta seuraavasti: "4. Tuki myönnetään asetuksen N:o 136/66/ETY 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti öljymäärälle, joka on tosiasiallisesti tuotettu hyväksytyssä myllyssä. " 2) Korvataan 8 artiklan 1 kohdan toinen luetelmakohta seuraavasti: "- että kunkin oliivinviljelijän toimittamat tiedot puristettujen oliivien määristä ja saaduista öljymääristä sekä puristustodistuksessa ilmoitetut oliivi- ja öljymäärät vastaavat toisiaan. " 3) Korvataan 12 artiklan 1 kohta seuraavasti: "1. Kukin oliivinviljelijä voi saada ennakkomaksun haetun tuen määrästä. " 4) Lisätään 13 artiklaan seuraava e kohta: "e) haltijat esittävät toimivaltaisille viranomaisille ennen erikseen päätettäviä päivämääriä kuukausiotteet varastokirjanpidostaan. " 5) Muutetaan 14 artikla seuraavasti: Korvataan 3 a kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa edeltävä virkkeen osa seuraavasti: "Tuen maksamiseksi oliivinviljelijöille jäsenvaltioiden on tarkastettava:" Poistetaan 4 kohta. Korvataan 5 kohdan toinen alakohta seuraavasti: "Näitä rekistereitä käytetään ohjaamaan 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti tehtäviä tarkastuksia. " 2- 1~) 6) Poistetaan 15 artiklan 3 kohdan sanat "jonka keskimääräinen tuotanto on vähintään 500 kilogrammaa oliiviöljyä markkinointivuotta kohti ja". 7) Korvataan 17 a artikla seuraavasti: *7 7 a artikla 1. Ennen 1 päivää lokakuuta komissio vahvistaa kuluvaksi markkinointivuodeksi ja kullekin jäsenvaltiolle asetuksen N:o 136/66/ETY 38 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen: - tukikelpoisen tuotannon arvioidun määrän, - yksikkökohtaisen tuotantotuen määrän, joka voidaan maksaa ennakolta. Tämän määrän on oltava sellainen, että kyseisen markkinointivuoden tuotantoarviot huomioon ottaen vältetään tuen maksaminen perusteettomasti oliivinviljelijöille. 2. Viimeistään kahdeksan kuukauden kuluttua markkinointivuoden päättymisestä komissio vahvistaa 1 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen kyseisen markkinointivuoden osalta ja kutakin jäsenvaltiota koskien: - tosiasiallisen tuotannon, jolle tukioikeus on myönnetty, - yksikkökohtaisen tuotantotuen määrän kerrottuna tarvittaessa asetuksen N:o 136/66/ETY 5 artiklan 4 kohdassa säädetyllä kertoimella. 3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 5 päivänä syyskuuta tiedot kuluvan markkinointivuoden oliiviöljytuotantoa koskevista arvioista. Komissio voi käyttää muita tietolähteitä ja teettää tarvittaessa oliiviöljytuotantoa koskevia tutkimuksia tai tiedusteluja. " - 3- 3> 2 artikla Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä marraskuuta 1998. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta -A- H RAHOITUSSELVITYS 1. 2. 3. 4. 5. BUDJETTIKOHTA: Bl 12 TOIMENPITEEN NIMI: PÄIVÄYS: 15. 1. 1998 MÄÄRÄRAHAT: 2 256 milj. ecua Ehdotus: Neuvoston asetus tuen myöntämistä oliiviöljyn tuotannolle ja tuottajajärjestöille koskevista yleisistä säännöistä annetun asetuksen (ETY) N:o 2261/84 kumoamisesta. OIKEUSPERUSTA: Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 39 artikla TOIMENPITEEN TAVOITE: Ottaa käyttöön markkinointivuosia 1998/1999 ja 1999/2000 koskeva siirtymäjärjestelmä ennen oliiviöljyalan uudistuksen voimaantuloa ja vähentää riskejä, joita nykyinen järjestelmä sisältää toimijoille, tuottajille ja yhteisön talousarviolle. VAIKUTUKSET TALOUSARVIOON: 12 KUUKAUDEN JAKSO KULUVA VARAINHOITO VUOSI SEURAAVA VARAINHOITO- VUOSI (miljoonaa ecua) (miljoonaa ecua) (miljoonaa ecua) 5. 0 MUNOT 1<Y:N TALOUSARVIOSTA (TUET/IN TERVENTIOT) - KANSALLISISTA TALOUSARVIOISTA - MUISTA LAHTEISTA 5. 1 TULOT - EY:N OMAT VARAT (MAKSUT/TULLIT) - KANSALLISELLA TASOLLA 5. 0. 1 MENOARVIO 5. 1. 1 TULOARVIO 5. 2 LASKUTAPA: 1999 2000 2001 2002 6. 0 MAHDOLLISUUS RAHOITUKSEEN TOTEUTETTAVANA OLEVAN TALOUSARVION KYSEISEEN LUKUUN OTETUISTA MÄÄRÄRAHOISTA 6. 1 MAHDOLLISUUS RAHOITUKSEEN TOTEUTETTAVANA OLEVAN TALOUSARVION LUKUJEN VÄLISILLÄ SIIRROILLA 6. 2 LISÄTALOUSARVION TARVE 6. 3 MYÖHEMPIIN TALOUSARVIOIHIN OTETTAVAT MÄÄRÄRAHAT HUOMAUTUKSIA: Markkinointivuosien 1998/1999 ja 1999/2000 siirtymäjärjestelmän taloudelliset seuraukset on esitetty asetuksen N:o 136/66/ETY muuttamisesta annetun asetuksen liitteenä olevassa rahoitusselvityksessä. 3i ISSN 1024-4492 KOM(98) 171 lopullinen ASIAKIRJAT FI 03 10 15 Luettelonumero : CB-CO-98-189-FI-C ISBN 92-78-32471-X luiroopan yhteisöjen virallisien julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg iu


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 715/98 af Amedeo AMADEO , Salvatore TATARELLA til Kommissionen. Levnedsmiddellovgivning - forbrugersundhed

eurovoc_concepts:
administrative transparency
consumer protection
dissemination of EU information
food inspection
foodstuffs legislation
product safety
public health
scientific committee (EU)

formats: html print


title: WRITTEN QUESTION No. 747/98 by Allan MACARTNEY to the Commission. Importance of local government bodies with the framework of structural funds

eurovoc_concepts: representative of local or regional authority

text: 19. 11. 98 EN Official Journal of the European Communities C 354/23 (98/C 354/50) WRITTEN QUESTION E-0747/98 by Allan Macartney (ARE) to the Commission (18 March 1998) Subject: Importance of local government bodies with the framework of structural funds Given the recent changes in the UK structure of programme partnership for the delivery of structural funding support, does the Commission agree that local government is a vital strand in the three-way partnership between the Commission, the Member State and the Region? What steps will the Commission take to ensure that the role of local government bodies will not be diminished as a result of the creation of Programme Executives? Answer given by Mrs Wulf-Mathies on behalf of the Commission (8 April 1998) The Commission agrees that local government is a vital aspect of the regional partnerships with responsibility for implementing Community regional policy programmes in the United Kingdom. The Commission has welcomed recent changes in the composition of monitoring committees in regional policy programmes, and in particular the inclusion of social partners and elected councillors on these committees. Elected councillors are now represented on all monitoring committees in England and Wales. Programme executives have no decision making role in respect of their regional programmes. All decisions must be made by the relevant monitoring committee, as set out in the standard clauses attached to each single programming document. Executives, or secretariats, are needed to implement the decisions of monitoring committees. The Commission will continue to ensure that this division of responsibilities is respected. (98/C 354/51) WRITTEN QUESTION E-0763/98 by Alexandros Alavanos (GUE/NGL) to the Commission (18 March 1998) Subject: Abolition of duty-free sales Duty-free sales will be abolished in the EU in 1999. According to the Transport Union Federation, the main consequence of this will be the loss of 140 000 jobs, while the turnover of many small businesses and demand in the internal tourist industry will also be affected. 1. 2. Has the Commission carried out a quantitative study into the implications of abolishing duty-free sales and how does it intend to respond to the loss of such a large number of jobs? Answer given by Mr Monti on behalf of the Commission (5 May 1998) On the question of an impact study, the Commission would refer the Honourable Member to previous answers given to both written and oral questions, most recently the answer given to written question E-272/98 from Mrs D. Darras (1). The Commission is not prepared to consider a prorogation of intra-Community duty-free sales as this regime generates hidden, adverse side effects on other means of transport which cannot offer duty-free sales and on retailers whose sales are taxed. It is however willing to consider what transparent, clear instruments might be put in place to offset certain specific, adverse consequences in terms of employment, should they materialise. (1) OJ C 304, 2. 10. 1998, p. 67


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 731/98 van Sören WIBE aan de Commissie. Onderhandelingen over vervoerssteun aan Volvo in Norrland

eurovoc_concepts:
State aid
Sweden
motor vehicle industry
transport policy

text: 9. 10. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 310/119 dat de verstrekte productiegegevens later nog geverifieerd moeten worden. De Commissie heeft de formele toezegging gekregen dat de definitieve melkproductiecijfes voor de twee betrokken perioden zeer binnenkort meegedeeld zullen worden. De Commissie kan zich echter niet in de plaats van de lidstaat stellen, wanneer deze in gebreke blijft. 2. De Commissie is het niet eens met de geachte Parlementsleden. Sedert 1992 heeft de Commissie namelijk de toepassing van de quotaregeling in Italie¤ van zeer nabij gevolgd. De briefwisseling met dat land en de vele controlebezoeken getuigen daarvan. Een en ander heeft ertoe geleid dat nationale wet nr. 468/92 van 26 november 1992 meermaals is gewijzigd. Wanneer de nationale voorschriften niet in overeenstemming waren met de regels van de Gemeenschap heeft de Commissie steeds ingegrepen met alle middelen die haar ter beschikking stonden. Meer in het bijzonder heeft de Commissie twee inbreukprocedures tegen Italie¤ ingeleid, de eerste op 9 maart 1995 en de tweede op 12 januari 1998. In verband met deze laatste inbreukprocedure heeft de Commissie op 25 maart 1998 besloten een met redenen omkleed advies aan Italie¤ te richten. Bovendien heeft zij de voorschotten op de eindafrekening van de landbouwuitgaven telkens gekort, wanneer Italie¤ de aan de Gemeenschap verschuldigde heffing te laat betaald heeft. De Commissie heeft nooit een formeel voorstel betreffende het gebruik van merkstoffen in magere- 3. melkpoeder bij de Raad ingediend. (1) PB L 57 van 10. 3. 1993. (98/C 310/158) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0731/98 van So¤ren Wibe (PSE) aan de Commissie (18 maart 1998) Betreft: Onderhandelingen over vervoerssteun aan Volvo in Norrland Reeds lange tijd onderhandelen de Commissie en de Zweedse regering over de regels ten aanzien van overheidssteun aan het vervoer. Met name de vervoerssteun aan de Volvofabriek in Ume(cid:229) wordt door de Commissie kritisch benaderd. Veel mensen in Ume(cid:229) zijn afhankelijk van een positieve uitkomst van de onderhandelingen. Wanneer kunnen wij een onderhandelingsresultaat tegemoet zien? Antwoord van de heer Van Miert namens de Commissie (16 april 1998) Het geachte Parlementslid verwijst naar de onderhandelingen tussen de Commissie en de Zweedse regering over de regionale vervoerssteun, en inzonderheid naar de vervoerssteun voor de Volvo-fabriek in Ume(cid:229). In september 1997 leidde de Commissie de formele onderzoeksprocedure van artikel 93, lid 2, van het EG-Verdrag in ten aanzien van de vervoerssteun voor de Volvo-fabriek in Ume(cid:229). De Zweedse regering werd op 30 september 1997 in kennis gesteld van het onderzoek door de Commissie. Tijdens de procedure is de Commissie tot de conclusie gekomen dat de desbetreffende steun als bestaande steun diende te worden aangemerkt. Bijgevolg was de procedure van artikel 93, lid 2, van het EG-Verdrag niet de aangewezen procedure. In plaats daarvan had de procedure van artikel 93, lid 1, gebruikt moeten worden om dienstige maatregelen te nemen. In dit verband aanvaardde Zweden bij brief van 3 maart 1998 een aantal van de voorgestelde maatregelen, die verband houden met de wijze waarop de regeling voor vervoerssteun wordt toegepast voor Volvo Truck Corporation in Ume(cid:229). Op 25 maart 1998 besloot de Commissie dan ook de procedure van artikel 93, lid 2, te bee¤indigen en de maatregelen die Zweden zal nemen, te aanvaarden als dienstige maatregelen in de zin van artikel 93, lid 1


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 720/98 af Amedeo AMADEO , Salvatore TATARELLA til Kommissionen. Statistik over udveksling af goder mellem medlemsstater - varenomenklatur

eurovoc_concepts:
Combined Nomenclature
EU statistics
economic statistics
information technology applications
intra-EU trade
simplification of formalities
small and medium-sized enterprises
statistical method


title: PERGUNTA ESCRITA n. 793/98 do Deputado Wilmya ZIMMERMANN à Comissão. Entrada de verbas comunitárias na região administrativa de Oberfranken (RESPOSTA COMPLEMENTAR)

eurovoc_concepts:
Bavaria
EU aid
EU financing
long-term unemployment
position of women
young person


title: Comunicazione della Commissione - Agenda 2000: le proposte legislative - Sintesi generale

eurovoc_concepts:
enlargement of the Union
interinstitutional agreement
political reform
trans-European network

text: COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ" EUROPEE Bruxelles, 18. 03. 1998 COM(1998) 182 def. COMUNICAZIONE DELLA COMMISSIONE AGENDA 2000: LE PROPOSTE LEGISLATIVE SINTESI GENERALE AGENDA 2000: LE PROPOSTE LEGISLATIVE SINTESI GENERALE Contesto Nella sua comunicazione Agenda 2000 del 16 luglio 1997, la Commissione aveva formulato proposte per la riforma delle politiche UE esistenti, per il processo di ampliamento e per il quadro finanziario relativo al periodo 2000-2006. Le discussioni approfondite sulla comunicazione della Commissione all'interno del Consiglio e del Parlamento hanno permesso un esame tecnico del pacchetto di proposte. Grazie a esse, inoltre nel dicembre 1997 il Consiglio europeo di Lussemburgo ha potuto raggiungere un consenso sulla data di avvio del processo di ampliamento. Il calendario prevede una prima riunione della Conferenza europea a Londra il 12 marzo 1998; l'avvio del processo di adesione con tutti e undici i paesi candidati in margine al Consiglio affari generali del 30 marzo e l'apertura dei negoziati di adesione con sei paesi il 31 marzo 1998. Le proposte legislative che la Commissione ha appena adottato formano il quadro giuridico di riferimento per le decisioni relative alle proposte di riforma formulate in Agenda 2000 e ai nuovi strumenti di assistenza pre-adesione. La Commissione ha adottato altresì una relazione sul funzionamento dell'accordo interistituzionale in materia di disciplina di bilancio e le proprie proposte in materia di nuove prospettive finanziarie per il periodo 2000-2006. Nell'autunno 1998 la Commissione presenterà la sua relazione sul sistema delle risorse proprie, che esaminerà anche l'evoluzione delle situazioni di bilancio dei vari Stati membri. Le proposte appena adottate si articolano in quattro gruppi principali: • regolamenti agricoli; • regolamenti relativi ai fondi strutturali e di coesione; • strumenti pre-adesione; • prospettive finanziarie 2000-2006 (unitamente a relazioni sul funzionamento dell'accordo interistituzionale in materia di disciplina di bilancio e sul regolamento che istituisce un fondo di garanzia (n. 2728/94)). Va rilevato inoltre che la Commissione ha adottato in data odierna una versione riveduta del regolamento finanziario per le reti transeuropee, conferendo in tal modo una dimensione supplementare a questo pacchetto di misure destinate a un settore prioritario. • Agricoltura In fatto di nuovi regolamenti agricoli, le proposte principali riguardano: - - la revisione dei regolamenti del Consiglio relativi alle organizzazioni 'comuni dei mercati dei cereali, dei seminativi, delle carni bovine e dei prodotti lattiero-caseari; la revisione del regolamento del Consiglio sull'olio d'oliva (che fa seguito alla recente proposta sul tabacco e sarà seguita da una proposta sul vino entro il giugno 1998); - un regolamento "orizzontale" per definire le disposizioni comuni sulla compatibilità ecologica, la modulazione degli aiuti in funzione del livello di manodopera e un coefficiente che comporti un andamento decrescente degli aiuti più ingenti; - una revisione del regolamento di finanziamento del FEAOG (729/70), - un nuovo regolamento sul sostegno allo sviluppo rurale da parte delle due sezioni del FEAOG, la sezione "Orientamento" (nelle regioni dell'obiettivo 1) e la sezione "Garanzia" (nelle altre regioni). I principi di fondo sottesi a queste proposte ricalcano la nuova riforma della PAC tratteggiata nell'Agenda 2000. Sono però stati introdotti alcuni adeguamenti per tener conto di quanto è emerso da ampie consultazioni e in particolare dalla prima tornata di discussioni all'interno* del Consiglio, avvenuta nell'autunno 1997. Nella fattispecie, ora viene proposta una riduzione più consistente dei prezzi di intervento per i prodotti lattieri - 15% anziché 10% - che permetterà di migliorare notevolmente la competitività e le possibilità di commercializzazione. A titolo compensativo, ai giovani agricoltori di tutti gli Stati membri e agli agricoltori delle regioni di montagna e dei paesi nordici verrà concesso un leggero aumento (2%) dei contingenti latte. La riduzione verrà inoltre compensata dal mantenimento del mais insilato. Dato che gli effetti positivi si ripercuoteranno anche sulla produzione ci carni bovine, il premio per tori subirà un adeguamento corrispondente. Si è colta l'occasione per consolidare e snellire, nei limiti del possibile, i regolamenti esistenti. Conformemente al principio di sussidiarietà, gli Stati membri disporranno di un margine di discrezionalità più ampio per decidere in merito all'assegnazione di una parte degli aiuti diretti agli allevatori di bovini e di vacche da latte. Il regolamento "orizzontale" permetterà inoltre agli Stati membri di ridurre gli aiuti qualora non sia soddisfatta la compatibilità ecologica in base ai criteri nazionali e qualora la manodopera agricola sia scesa al di sotto di un determinato livello. Gli importi recuperati grazie a queste riduzioni potranno essere usati nel quadro di misure a favore dell'ambiente poste in essere dagli Stati membri. Il regolamento "orizzontale" prevede altresì un andamento decrescente nel caso delle aziende che ricevono aiuti superiori a 100 000 ECU. II regolamento relativo alle misure di sviluppo rurale finanziate dal FEAOG (che consolida nove regolamenti esistenti) permetterà un'impostazione coerente in questo campo sull'intero territorio dell'UE. Nelle regioni degli obiettivi 1 e 2 queste misure verranno integrate in una strategia di programmazione identica a quella dei fondi strutturali. Tutte le proposte agricole devono entrare in vigore nell'anno 2000. Esse rappresentano una nuova tappa di rilievo sulla via della riforma della PAC avviata nel 1992. Agenda 2000 spiega che le nuove riduzioni dei prezzi di sostegno del mercato proposte e l'aumento degli aiuti diretti agli agricoltori si prefiggono di migliorare la competitività dell'agricoltura dell'UE, sui mercati sia interni che mondiali, riducendo in tal modo il rischio di un ritorno alla produzione di eccedenti onerosi e invendibili, ed evitando sovracompensazioni. L'abbassamento dei prezzi andrà a vantaggio dei consumatori e lascerà maggiore spazio per una differenziazione dei prezzi a favore dei prodotti di qualità. Rendendo la produzione più aderente agli imperativi del mercato, si agevolerà l'integrazione dei nuovi Stati membri e si rafforzerà la posizione dell'Unione nel prossimo ciclo di negoziati dell'OMC. La nuova PAC privilegerà maggiormente la sicurezza alimentare e le preoccupazioni ambientali. Il regolamento sulle misure di sviluppo rurale permetterà per la prima volta di combinare le varie iniziative di sviluppo delle campagne finanziate dal FEAOG. • Fondi strutturali e Fondo di coesione Le proposte relative a nuovi regolamenti sui Fondi strutturali e sul Fondo di coesione definiranno il quadro giuridico delle misure di sostegno che verranno finanziate da questi fondi nel corso del prossimo periodo di programmazione, che si estenderà dal 2000 al 2006. Le proposte sono imperniate su tre principi enunciati nell'Agenda 2000, vale a dire la concentrazione, la semplificazione e la chiarificazione delle responsabilità. I provvedimenti legislativi proposti sono: - un nuovo regolamento generale che comprende disposizioni applicabili a tutti i fondi (in sostituzione dei due regolamenti attuali del Consiglio); - nuovi regolamenti "verticali" per ciascuno dei quattro fondi (FESR, FSE, SFOP e, per il FEAOG, un regolamento sul sostegno dello sviluppo rurale, già evocato); - una versione riveduta del regolamento relativo al fondo di coesione. Gli elementi fondamentali di questi testi sono esposti nella comunicazione Agenda 2000: • applicare rigorosamente il criterio del 75% del PIL per abitante, ai fini dell'ammissibilità all'obiettivo 1; le regioni dell'obiettivo 1, che comprenderanno anche le regioni ultraperiferiche e le regioni dell'ex-obiettivo 6, dovrebbero continuare a percepire circa i due terzi delle risorse destinate ai fondi strutturali; • concentrare gli aiuti nelle nuove regioni dell'obiettivo 2 (che coprono zone in declino industriale e rurale, aree urbane e zone dipendenti dalla pesca), limitando la percentuale della popolazione dell'Unione europea coperta al 18%, laddove ogni Stato membro concorrerà in modo equo a questa concentrazione, limitando la riduzione per paese (comprese le regioni stralciate dall'obiettivo 1 ma ammissibili per l'obiettivo 2) a non più di un terzo della copertura delle attuali regioni degli obiettivi 2 e 5b; • finanziare nel quadro dell'obiettivo 3 programmi in materia di risorse umane in tutte le altre regioni e fornire un quadro di riferimento alle politiche condotte in questo campo negli Stati membri; • proseguire la ristrutturazione delle flotte di pescherecci e misure di accompagnamento socio-economico nelle zone dipendenti dalla pesca; • applicare le disposizioni di graduale soppressione degli aiuti per le regioni stralciate dagli obiettivi 1 o 2, scaglionate rispettivamente su 6-7 e 4 anni; • incentivare le iniziative che combinino risorse dei fondi strutturali con montaggi finanziari; • chiarificare e decentrare le responsabilità in materia di programmazione e attuazione (per ridurre il numero di decisioni che devono essere sottoposte alla Commissione), approfondire e rafforzare il partenariato; • ridurre il numero di iniziative comunitarie da 14 a 3 e la loro quota nel finanziamento dal 9% al 5%; mirare maggiormente le iniziative su azioni comunitarie a vasto raggio; • semplificare la verifica dell'addizionalità; • semplificare le modalità di pagamento conferendo agli Stati membri responsabilità più esplicite in materia di controllo, valutazione, verifica e correzione; • • introdurre un sistema di ricompense per i programmi gestiti correttamente, assegnando dotazioni supplementari prelevate su una riserva per le regioni più efficienti; e in ordine al Fondo di coesione, stabilire opportuni parametri macroeconomici per i paesi che partecipano alla moneta unica e razionalizzare le disposizioni in materia di gestione finanziaria. Prima dell'autunno non sarà possibile dare risposta ad alcune questioni fondamentali in merito all'ammissibilità delle regioni per i vari obiettivi. Solo a quel momento si potrà disporre dei dati che permettono di individuare le regioni in grado di soddisfare i criteri di ammissibilità per i vari obiettivi strutturali. Nel caso dell'obiettivo 1 la Commissione stilerà l'elenco delle regioni nelle quali il PIL per abitante è risultato inferiore alla soglia del 75% della media per l'Unione europea nel corso degli ultimi tre anni per i quali siano disponibili statistiche. Nel caso del nuovo obiettivo 2, gli Stati membri saranno invitati a scegliere alcune regioni che soddisfino una serie di criteri nazionali e dell'UE definiti nella normativa strutturale. Gli Stati membri dovranno tuttavia rispettare massimali destinati a limitare l'ammissibilità al 18% dell'intera popolazione dell'UE. I regolamenti in questione, che devono entrare in vigore ill°gennaio2000, dovrebbero essere adottati al massimo all'inizio del 1999, per impedire ritardi di programmazione nell'anno 2000. Come proposto dall'Agenda 2000, nell'arco del periodo 2000-2006 la Commissione intende mantenere l'importo globale per le politiche strutturali e di coesione al livello dello 0,46% del PNL, il che equivale a 287 miliardi di ECU (prezzi 1999). Su questo importo, una somma di circa 240 miliardi di ECU, che comprende 21 miliardi di ECU destinati al Fondo di coesione, sarà disponibile per gli Stati membri attuali (contro i 208 miliardi di ECU - a prezzi costanti - disponibili per il periodo 1993-1999). I rimanenti 47 miliardi di ECU serviranno agli interventi strutturali da effettuare nei nuovi Stati membri e nei paesi candidati. Si tratta di un impegno sostanziale nella politica di coesione, che risulterà ulteriormente rafforzato dal progetto di concentrare le risorse sulle regioni meno favorite e su quelle che presentano maggiori problemi strutturali, in particolare con riferimento ai tassi di disoccupazione. Notevoli sforzi sono stati dispiegati per snellire le procedure attuali e per decentrare il processo decisionale e affidarlo nei limiti del possibile alle autorità degli Stati membri e interessate. Questa impostazione più decentrata attribuisce maggiori delle regioni responsabilità alle autorità nazionali e regionali a livello di monitoraggio e controllo dei programmi, nonché eventualmente per quel che riguarda la necessità di porre concretamente in essere correzioni finanziarie. Nel preparare le sue proposte in questi campi, la Commissione si è avvalsa dell'esperienza acquista negli ultimi anni nel cercare di migliorare la gestione e il controllo finanziari nell'ambito dell'iniziativa SEM 2000. 5 • Reti transeuropee La proposta di revisione del regolamento finanziario per le RTE si prefigge di migliorare la gestione di questo programma, tramite un ricorso più ampio alla pianificazione pluriennale (che agevolerà forme di partenariato fra settore pubblico e privato, rendendo disponibili finanziamenti per l'intera durata di un progetto), e il quale ammonterà fabbisogno quantifica al complessivamente a 5,5 miliardi di euro nell'arco del periodo 2000-2006, di cui 5 miliardi circa saranno destinati alla reti transeuropee di trasporto. finanziario, tempo stesso il • Strumenti di pre-adesione Gli strumenti di aiuto pre-adesione proposti nell'Agenda 2000 comprendono. - un regolamento che coordina i tre strumenti di aiuto pre-adesione per evitare qualsiasi sovrapposizione; - uno strumento agricolo di pre-adesione; e - uno strumento di pre-adesione per le politiche strutturali (SPAS). L'aiuto di pre-adesione continuerà a essere gestito nell'ambito dell'attuale regolamento PHARE. Per garantire un approccio coerente, le azioni da avviare nel quadro dei tre strumenti di pre-adesione saranno integrate negli accordi di partenariato per l'adesione firmati con ciascuno dei paesi candidati. L'importo globale dell'aiuto di pre-adesione ammonterà a circa 3 milioni di ECU l'anno per il periodo 2000-2006 (vale a dire a più del doppio rispetto all'importo disponibile nel 1999): • il programma PHARE si concentrerà sull'adesione, perseguendo due obiettivi prioritari approvati dal Consiglio europeo di Lussemburgo: il potenziamento delle strutture amministrative e giudiziarie (circa il 30% dell'importo globale) e gli investimenti connessi con l'adozione e l'applicazione del patrimonio di realizzazione dell'UE, il cosiddetto "acquis" (circa il 70%); • lo strumento agricolo servirà a sostenere la modernizzazione dell'agricoltura e delle industrie alimentari migliorando la trasformazione, la commercializzazione e il controllo di qualità, nonché fornendo un'assistenza a favore dello sviluppo rurale; • il sostegno dell'SPAS verrà devoluto in particolare alle reti di trasporto e alla protezione dell'ambiente. I tre strumenti di aiuto pre-adesione verranno posti in essere nel quadro degli accordi di partenariato per l'adesione firmati con ciascuno dei paesi candidati. Questi partenariati formeranno un quadro unico che stabilisce per ciascun paese una serie di priorità e indica le risorse finanziarie che la Comunità può mettere a disposizione per sostenere il processo di pre-adesione. Ciascun paese candidato è stato invitato a elaborare un programma nazionale per l'adozione deH'"acquis", precisando il modo in cui darà attuazione alle singole priorità definite nel partenariato per l'adesione. Il monitoraggio di questi partenariati per l'adesione e dei programmi nazionali costituirà una fonte importante di informazioni al fine di valutare i progressi segnati dai paesi candidati, valutazione alla quale la Commissione procederà a intervalli regolari. Prospettive finanziarie e Accordo interistituzionale (Ali) Conformemente all'articolo 25 dell'attuale Accordo interistituzionale (Ali) in materia di disciplina di bilancio, e nel quadro del miglioramento della procedura di bilancio, la Commissione ha adottato una relazione sull'attuazione dell'Ali e proposto nuove prospettive finanziarie per il periodo 2000-2006. Queste ultime ricalcano da vicino quelle formulate nell'Agenda 2000: le cifre sono cambiate perché gli importi vengono presentati a prezzi 1999 anziché 1997. Come chiesto dal Consiglio europeo di Lussemburgo, le prospettive finanziarie vengono presentate su base UE 15, lasciando un margine sufficiente per finanziare l'ampliamento, ma sono corredate da un prospetto inteso a stimare i costi connessi con l'ampliamento nonché il loro finanziamento, alla luce delle ipotesi tecniche su cui si fonda la Commissione. La tabella principale delle prospettive finanziarie fissa massimali per le sei rubriche di spesa (agricoltura, politiche strutturali, azioni strutturali, politiche interne, azioni esterne, spese amministrative e riserva). Essa mette in evidenza un margine inutilizzato di entità crescente, che può essere accantonato per l'ampliamento nei limiti del massimale delle entrate dell'Unione europea (o "risorse proprie"), che corrisponde all'1,27% del PNL. La tabella 2 analizza gli importi che dovrebbero essere disponibili per far fronte ai costi iniziali dell'ampliamento durante il periodo 2000-2006. Resta ancora un margine notevole che permette di costituire una riserva per imprevisti entro il limite massimo delle risorse proprie, dato che quest'ultimo aumenterà in seguito all'ampliamento. Il rapporto sull'attuazione dell'Ali analizza in quale modo l'accordo abbia funzionato concretamente dal 1993 e suggerisce miglioramenti che potrebbero essere integrati in un nuovo accordo per il periodo successivo. Sarebbe possibile introdurre un'ulteriore flessibilità, sia pure limitata, per gli storni tra le categorie di spesa interna ed esterna, nonché per un riporto limitato, da un esercizio all'altro, degli stanziamenti non spesi, per permettere di realizzare determinate priorità politiche. La norma attuale del riporto automatico degli stanziamenti di impegno non utilizzati nella rubrica 2 (azioni strutturali) non sarà più necessaria. La Commissione proporrà che il nuovo Ali consolidi e, se del caso, completi tutti gli accordi relativi ad aspetti di bilancio conclusi tra il Parlamento, il Consiglio (i due rami dell'autorità di bilancio) e la Commissione. Questi accordi riguardano aspetti come la classificazione delle spese, il rispetto dei massimali finanziari nella legislazione, la necessità di una base giuridica per le linee di bilancio e il processo di concertazione nella procedura di bilancio. Contemporaneamente al nuovo testo dell'Ali, la Commissione distribuirà un documento di lavoro che potrà essere usato nei negoziati con l'autorità di bilancio. Altre proposte legislative saranno necessarie per modificare al momento opportuno la decisione relativa alla disciplina di bilancio. La Commissione ha adottato altresì un rapporto sull'adozione del regolamento relativo a un fondo di garanzia (n. 2728/94) che comprende proposte intese a modificare il regolamento per tener conto delle esperienze maturate dall'epoca della sua adozione. Si propone di ridurre il tasso di copertura per i nuovi prestiti al 6% e la riserva a 150 milioni di ECU dal 2000 in poi, per mantenere la capacità attuale di erogazione di prestiti. * * * Le relazioni introduttive che accompagneranno ciascuno dei principali gruppi di proposte forniranno ulteriori dettagli sul contenuto dei testi legislativi. La Commissione spera che il Consiglio e il Parlamento awieranno quanto prima un esame approfondito delle sue proposte. Quantunque per concludere un accordo definitivo occorra attendere finché non saranno disponibili tutti gli elementi, molti argomenti depongono a favore della ricerca di un regolamento globale, possibilmente sotto la presidenza austriaca che si concluderà alla fine del 1998. Se entro quella data non verranno adottate in particolare le proposte relative ai fondi strutturali, la programmazione per il nuovo periodo potrebbe risentirne notevolmente. E se non si perverrà a una decisione sul pacchetto finanziario, anche i negoziati sull'ampliamento verrebbero inevitabilmente ritardati. d:\data\2000-age\divers\588-legi. doc ISSN 0254-1505 COM(98) 182def. DOCUMENTI IT 01 11 06 10 N. di catalogo : CB-CO-98-182-IT-C ISBN 92-78-32391-8 Ufficio delle pubblicazioni ufficiali delle Comunità europee L-2985 Lussemburgo


title: INTERROGAZIONE SCRITTA n. 785/98 degli onn. Rijk van DAM , Frits CASTRICUM alla Commissione. Finanziamento delle infrastrutture del porto di Zeebrugge

eurovoc_concepts:
Belgium
European Commission
Flanders (Belgium)
State aid
derogation from EU law
exchange of information
harbour installation
public investment
restriction on competition


title: Verordnung (EG) Nr. 608/98 der Kommission vom 18. März 1998 zur Festlegung pauschaler Einfuhrwerte für die Bestimmung der im Sektor Obst und Gemüse geltenden Einfuhrpreise

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
import price
perennial vegetable
pip fruit

formats: pdf print

text: 19. 3. 98 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 82/1 I (Ver(cid:148)ffentlichungsbed(cid:129)rftige Rechtsakte) VERORDNUNG (EG) Nr. 608/98 DER KOMMISSION vom 18. M(cid:132)rz 1998 zur Festlegung pauschaler Einfuhrwerte f(cid:129)r die Bestimmung der im Sektor Obst und Gem(cid:129)se geltenden Einfuhrpreise DIE KOMMISSION DER EUROP(cid:142)ISCHEN GEMEINSCHAFTEN (cid:190) gest(cid:129)tzt auf den Vertrag zur Gr(cid:129)ndung der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaft, gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EG) Nr. 3223/94 der Kommission vom 21. Dezember 1994 mit Durch- f(cid:129)hrungsbestimmungen zu der Regelung der Einfuhr von Obst und Gem(cid:129)se (1), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verord- nung (EG) Nr. 2375/96 (2), insbesondere auf Artikel 4 Absatz 1, gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EWG) Nr. 3813/92 des Rates vom 28. Dezember 1992 (cid:129)ber die Rechnungseinheit und die im Rahmen der gemeinsamen Agrarpolitik anzuwen- denden Umrechnungskurse (3), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 150/95 (4), insbesondere auf Artikel 3 Absatz 3, in Erw(cid:132)gung nachstehender Gr(cid:129)nde: Die in Anwendung der Ergebnisse der multilateralen von der Handelsverhandlungen der Uruguay-Runde der Kommission festzulegenden, zur Bestimmung pauschalen Einfuhrwerte zu ber(cid:129)cksichtigenden Kriterien sind in der Verordnung (EG) Nr. 3223/94 f(cid:129)r die in ihrem Anhang angef(cid:129)hrten Erzeugnisse und Zeitr(cid:132)ume festge- legt. In Anwendung der genannten Kriterien sind die im Anhang zur vorliegenden Verordnung ausgewiesenen pauschalen Einfuhrwerte zu ber(cid:129)cksichtigen (cid:190) HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Die in Artikel 4 der Verordnung (EG) Nr. 3223/94 genannten pauschalen Einfuhrwerte sind in der Tabelle im Anhang zur vorliegenden Verordnung festgesetzt. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am 19. M(cid:132)rz 1998 in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Br(cid:129)ssel, den 18. M(cid:132)rz 1998 F(cid:129)r die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 337 vom 24. 12. 1994, S. 66. (2) ABl. L 325 vom 14. 12. 1996, S. 5. (3) ABl. L 387 vom 31. 12. 1992, S. 1. (4) ABl. L 22 vom 31. 1. 1995, S. 1. L 82/2 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 19. 3. 98 ANHANG zu der Verordnung der Kommission vom 18. M(cid:132)rz 1998 zur Festlegung pauschaler Einfuhr- werte f(cid:129)r die Bestimmung der im Sektor Obst und Gem(cid:129)se geltenden Einfuhrpreise KN-Code Drittland-Code (1) (ECU/100 kg) Pauschaler Einfuhrpreis 0702 00 00 0709 10 00 0709 90 70 0805 10 10, 0805 10 30, 0805 10 50 0805 30 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 204 212 624 999 220 999 052 204 999 052 204 212 600 624 999 052 600 999 052 060 388 400 404 508 512 524 528 720 999 052 388 400 512 528 999 58,0 108,7 189,5 118,7 166,5 166,5 104,1 102,9 103,5 59,6 33,8 44,7 55,3 48,4 48,4 79,4 75,7 77,5 42,3 40,7 109,4 100,8 102,6 93,3 101,9 77,1 103,3 72,9 84,4 137,7 68,3 102,2 83,2 71,6 92,6 (1) Nomenklatur der L(cid:132)nder gem(cid:132)ß der Verordnung (EG) Nr. 2317/97 der Kommission (ABl. L 321 vom 22. 11. 1997, S. 19). Der Code „999“ steht f(cid:129)r „Verschiedenes“


title: WRITTEN QUESTION No. 701/98 by Amedeo AMADEO , Salvatore TATARELLA to the Commission. Rare diseases

eurovoc_concepts:
EU programme
action programme
dissemination of EU information
illness
information network
proposal (EU)
public health
telecommunications

text: 21. 10. 98 FI Euroopan yhteiso¤jen virallinen lehti C 323/65 Na¤ma¤ ovat painopistealoja, joista keskustellaan ja jotka vahvistetaan vuosittain, jotta kutakin vuotta koskevat ehdotuspyynno¤t voitaisiin kohdentaa asianmukaisesti. Helmikuun 2. pa¤iva¤na¤ 1998 pidetyssa¤ ALTENER- komitean kokouksessa keskusteltiin vuoden 1998 ehdotuspyynno¤n sisa¤llo¤sta¤. Asiaa koskevaan tiedotteeseen sisa¤ltyy luettelo kunkin toimen painopistealoista ja myo¤s ohjelman voimassaoloaikana sovellettavat perusteet ja menettelyt. Na¤ma¤ ovat osittain samoja kuin yhteiso¤n ehdotuspyynto¤ihin sovellettavat yleiset perusteet ja menettelyt. Komissio on tehnyt niihin lisa¤yksia¤, joita se pita¤a¤ tarpeellisina painopistealueita tarkasteltuaan ja kuultuaan ALTENER-komiteaa. Rahoitusosuudet on ma¤a¤ritelty pa¤a¤to¤sehdotuksen 3 artiklassa. Kohdennettujen toimien tarkoituksena on yksikko¤kustannusten pienenta¤minen, joten hintahaarukan ma¤a¤ritta¤minen ennalta na¤ille toimille esta¤isi kilpailua. (1) EYVL C 192, 24. 6. 1997. (98/C 323/85) KIRJALLINEN KYSYMYS E-0700/98 komissiolle esitta¤ja¤(t): Amedeo Amadeo (NI) ja Salvatore Tatarella (NI) (18. maaliskuuta 1998) Aihe: Harvinaiset sairaudet Komission tiedonanto harvinaisia sairauksia koskevasta yhteiso¤n toimintaohjelmasta kansanterveyden toimin- takehyksessa¤. Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston pa¤a¤to¤kseksi harvinaisia sairauksia koskevan yhteiso¤n toimintaohjelman hyva¤ksymisesta¤ vuosiksi 1999 › 2003 kansanterveyden toimintakehyksessa¤. Asiak. KOM(97) 225 lopull. › 97/0146 (COD) (1). Euroopan komissiota pyydeta¤a¤n ennen asiaa ka¤sittelevien tyo¤ryhmien perustamista pyrkima¤a¤n perustavan laatuiseen yhteisymma¤rrykseen siita¤, miten harvinaisten sairauksien klustereiden ka¤sittelemista¤ koskevassa asiassa on edetta¤va¤. Huomattakoon, etta¤ esimerkiksi Centre for Disease Controlissa on laadittu asiasta joitakin ka¤yta¤nno¤n ohjeita. Ta¤llaiset ohjeet on eriytetta¤va¤ sairauden laadun mukaan, ja ta¤ma¤n vuoksi ne menettelytavat, jotka on syyta¤ omaksua, vaihtelevat tapauksen mukaan. Ta¤ssa¤ yhteydessa¤ korostetaan harvinaisten sairauksien seurantaja¤rjestelmien ta¤rkeytta¤, jotta ajalliset kehitys- suunnat ja alueellinen esiintyminen voidaan tunnistaa. Ta¤llaiset kehityssuunnat voidaan havaita enimma¤kseen vasta vuosikymmenen kuluttua. Katsomme, etta¤ myo¤s ta¤lta¤ kannalta on olennaisen ta¤rkea¤a¤ varmistaa ehdotetun toimintaohjelman jatkuminen vuoden 2003 ja¤lkeenkin. (1) EYVL C 203, 3. 7. 1997, s. 6. (98/C 323/86) KIRJALLINEN KYSYMYS E-0701/98 komissiolle esitta¤ja¤(t): Amedeo Amadeo (NI) ja Salvatore Tatarella (NI) (18. maaliskuuta 1998) Aihe: Harvinaiset sairaudet Komission tiedonanto harvinaisia sairauksia koskevasta yhteiso¤n toimintaohjelmasta kansanterveyden toimin- takehyksessa¤. Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston pa¤a¤to¤kseksi harvinaisia sairauksia koskevan yhteiso¤n toimintaohjelman hyva¤ksymisesta¤ vuosiksi 1999 › 2003 kansanterveyden toimintakehyksessa¤. Asiak. KOM(97) 225 lopull. › 97/0146 (COD) (1). Toimet harvinaisia sairauksia koskevien yhteiso¤n tason tietojen osalta: Euroopan komissiota pyydeta¤a¤n mahdollistamaan tutustuminen suunniteltuun eurooppalaiseen harvinaisia sairauksia koskevaan tietokantaan Internetin kautta. Pyydeta¤a¤n selventa¤ma¤a¤n, mika¤ erottaa toisistaan ensimma¤isen tavoitteen toisen toimen yhteydessa¤ mainitut (cid:148)verkostot(cid:148) ja toisen tavoitteen toisen toimen yhteydessa¤ mainitun (cid:148)ryhmien yhteistyo¤n ja verkottumisen(cid:148). (1) EYVL C 203, 3. 7. 1997, s. 6