title: Kommissionens rekommendation om principer som skall tillämpas på de instanser som är ansvariga för förfaranden för reglering av konsumenttvister utanför domstol

eurovoc_concepts:
access to the courts
civil proceedings
consumer protection
consumption
mediator

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION CORRIGENDUM Rediffusion du document SEC(1998) 576 final du 30. 03. 1998 car la cote de ce document doit se lire COM(1998) 198 final. (concerne toutes les versions linguistiques) Bryssel den 30. 03. 1998 KOM(1998) 198 slutlig MEDDELANDE FRAN KOMMISSIONEN om reglering av konsumenttvister utanför domstol och KOMMISSIONENS REKOMMENDATION om principer som skall tillämpas på de instanser som är ansvariga för förfaranden för reglering av konsumenttvister utanför domstol SAMMANFATTNING Detta meddelande ingår i den rad av initiativ som gemenskapen under många år tagit i frågan om konsumenters rätt att få sin sak prövad. Att det är nödvändigt med en gemenskapsinsats om reglering av konsumenttvister och att det brådskar har understrukits och bekräftats under samråden om grönboken (1993) och handlingsplanen (1996) "för utvidgning av konsumenters talerätt och reglering av konsumenttvister inom den inre marknaden". Resultaten av diskussionerna visar att ett av de mål man främst eftersträvar är att underlätta regleringen av konsumenttvister genom att komma till rätta med bristen på proportioner mellan det omtvistade ekonomiska värdet och kostnaden för den rättsliga regleringen av tvisten. För att nå detta mål består detta meddelande av två delar som syftar till att förbättra den enskilda konsumentens rätt att få sin sak prövad1: För det första en reklamationsblankett som skall underlätta kommunikationen mellan konsumenter och näringsidkare och med vilken man skall kunna inleda ett förfarande utanför domstol om man inte lyckas göra upp i godo. För det andra en rekommendation som fastställer de principer som skall tillämpas på förfaranden för reglering av konsumenttvister utanför domstol2. 1 Med "rätt att fä sin sak prövad" menas i detta meddelande praktiska möjligheter att få saken prövad, inte nödvändigtvis i domstolar i strikt bemärkelse. 2 De första gemenskapsinitiativen på det konsumenträttsliga området togs på 80-talet. Kommissionens första meddelande om konsumenternas rätt att fä sin sak prövad överlämnades till rådet den 4 januari 1985 (KOM(84)692 slutlig), och åtföljdes av ett kompletterande meddelande av den 7 maj 1987 (KOM(87)210 slutlig). Europaparlamentet yttrade sig i frågan med en resolution av den 13 mars 1987 (EGT C 99,13. 4. 1987, s. 203). Rådet reagerade genom sin resolution av den 25 juni 1987 som helt ägnades åt konsumenternas rätt att få sin sak prövad (87/C 176/02, EGT C 176, 4. 7. 1987, s. 2), i vilken rådet uppmanade kommissionen att fullborda analysen med hänsyn tagen till gemenskapens utvidgning. Dessutom har gemenskapsdimensionen i samband med konsumenternas rätt att fä sin sak prövad tagits upp i Europaparlamentets resolution av den 11 mars 1992 (EGT C 94. 13. 4. 1992. s. 217) och i rådets resolution av den 13 juli 1992 om de framtida prioriteringarna för konsumcntskyddspolitikcns utveckling (EGT C 186, 23. 7. 1992, s. I). Den 21-23 maj anordnade det dåvarande ordförandelandet och kommissionen den tredje europeiska konferensen om konsumenternas rätt att fä sin sak prövad. Konferensen hölls i Lissabon och där samlades omkring 300 experter frän EG:s 12 dåvarande medlemsstater samt från vissa EFTA-länder. Slutsatsenia från konferensen överensstämmer med de problem som lyfts fram i de ovannämnda initiativen. I grönboken om konsumenters talcrätt och reglering av konsumenttvister inom den inre marknaden (KOM(93)576 slutlig, 16. 11. 1993) för kommissionen fram ett antal förslag på hur man kan lösa individuella och kollektiva gränsöverskridande tvister. Bland förslagen kan nämnas fri rörlighet för förbudsförelägganden och förenklade tvistlösningsförfarandcn. Efter grönboken lade kommissionen fram ett förslag till direktiv om förbudsförclåggandc för att skydda konsumenternas intressen, vilket håller på att antas (rådets gemensamma ståndpunkt om förbudsföreläggande för att skydda konsumenternas intressen (EG 48/97 av den 30 oktober 1997, EGT C 389,22. 12. 1997, s. 51)). Dessutom har kommissionen utfärdat ett meddelande om handlingsplanen om utvidgning av konsumenters talcrätt och reglering av konsumenttvister inom den inre marknaden (KOM(96)13 slutlig, 14. 2. 1996). Europaparlamentet har antagit en resolution av den INNEHÅLLSFÖRTECKNING INLEDNING 1. Problemet för den enskilda konsumenten att få sin sak prövad. 2. Tre vägar att nå en lösning: a) b) Förenklade och förbättrade rättsliga förfaranden Förbättring av kommunikationen mellan konsumenter och näringsidkare c) Inrättande av förfaranden utanför domstol I. DEN FÖRESLAGNA INSATSENS INNEHÅLL 1. 1. Främjande av att konsumenttvister görs upp i godo 1. 2. Säkerställande av lämpliga garantier för inrättandet av instanser med behörighet att reglera konsumenttvister utanför domstol och för hur dessa instanser skall fungera EUROPEISK REKLAMATIONSBLANKETT FÖR KONSUMENTER KOMMISSIONENS REKOMMENDATION OM PRINCIPER SOM SKALL TILLÄMPAS PÅ DE INSTANSER SOM ÄR ANSVARIGA FÖR FÖRFARANDEN FÖR REGLERING AV KONSUMENTTVISTER UTANFÖR DOMSTOL II. III. Bilaga: Informationsblad om instanser för reglering av konsumenttvister utanför domstol 14. 11. 1996 (nr A4-0355/96, EGT C 362, 2. 12. 1996) om grönboken, och i resolutionen stöder parlamentet kommissionens planer och uppmanar den att ta fram ytterligare åtgärder i frågan. INLEDNING som rättigheter 1. Problemet för den enskilda konsumenten att få sin sak prövad När det första programmet för konsumentskydd och konsumentvägledning antogs 19753, räknade Europeiska gemenskapernas råd upp fem grundläggande rättigheter4. Sedan dess har EG:s regelverk på området utvecklats avsevärt. Åtskilliga gemenskapstexter syftar till att ge konsumenterna i alla medlemsstater en mängd skall åtnjutas. Produktansvar, konsumentkrediter, konkreta hemförsäljning, paketresor, överbokning vid flygtransport, ansvarsfrågan vid flygolyckor3, oskäliga avtalsvillkor, distansavtal och s k time-sharing har varit föremål för lagstiftning på europeisk nivå. Andra texter har föreslagits och diskuteras just nu inom områden som försäljning och garantier för konsumtionsvaror. Införandet av dessa i större rättigheter på gemenskapsnivå gör det möjligt för konsumenten att utsträckning dra nytta av den stora inre marknaden, och medlemsstaterna åtog sig att verka för detta mål när de antog den handlingsplan för den inre marknaden som kommissionen lade fram för Europeiska rådet i Amsterdam (strategiskt mål 4, CSE(97)1 slutlig, 4. 6. 1997). Medlemsstaterna, som är de som i första hand bär ansvaret för konsumentskyddet, har också på eget initiativ antagit en rad olika lagar för att tillerkänna konsumenterna specifika rättigheter, dels inom områden som inte omfattas av gemenskapstexter, dels inom harmoniserade områden som omfattas av gemenskapsbestämmelser som tillåter medlemsstaterna att införa ett ännu starkare konsumentskydd. Vidare skyddas konsumenterna i förhållande till näringsidkarna av allmänna civilrättsliga regler, även då specifik lagstiftning saknas. Om man inrättar grundläggande rättigheter utan att upprätta mekanismer som garanterar att dessa verkligen kan utövas, blir rättigheterna i praktiken värdelösa6. För att nå en överensstämmelse mellan den verklighet som råder och den ram som lagstiftaren tecknat på gemenskapsnivå eller nationell nivå för att ge konsumenten skydd, måste man garantera att konsumenten kan hävda sina rättigheter, om någon bryter mot dem, genom enkla, snabba, effektiva och billiga rättsliga kanaler. 3 EGT C 92, 25. 4. 1975, s. 1-16. "Rätten till hälsa och trygghet, rätten till skydd av ens ekonomiska intressen, rätten till information och utbildning, rätten att företrädas, rätten till en rättvis ersättning för liden skada genom snabba, effektiva och billiga förfaranden". 5 Rådets förordning (EG) nr 2027/97 av den 9 oktober 1997 om luftlrafikförctags skadeståndsansvar vid olyckor, EGT L 285, 17. 10. 1997. 6 Talcrätt är för konsumenterna en följd av de grundläggande rättigheter som de ges i gemenskapsrätten. I brist på gcmcnskapsrcglcr år proccssuclla bestämmelser för att skydda dessa rättigheter visserligen medlemsstaternas ansvar, men gemenskapsrätten innehåller gränser för deras befogenheter. De proccssuclla bestämmelserna får således vare sig vara diskriminerande för de personer som enligt gemenskapsrätten har rätt till liknbchandling eller inskränka de grundläggande friheterna i fördraget. Då den fria rörligheten för varor och tjänster på den inre marknaden garanteras av gemenskapsrätten, följer det av detta att alla aktörer, inbegripet konsumenterna, kan vända sig till de rättsvårdande myndigheterna i en medlemsstat för att lösa tvister där deras näringsverksamhet kan ge upphov till sådana, på samma villkor som medborgare i denna stat (dom av den 26 september 1996, Data Dclecta och Forsberg, C-43/95, REG 96/1-4661 samt dom av den 20 mars 1997, Hayes, C- 323/95, REG 1-171). De specifika problem som konsumenterna möter när de skall hävda sina rättigheter har redan givit upphov till åtskilliga utlåtanden från behöriga institutioner. Faktum är att det finns ett antal hinder som möter den konsument som hävdar sina rättigheter inför domstol. Först och främst har vi kostnaderna för den juridiska rådgivningen och för det juridiska ombudet, för domstolshandläggningen och för sakkunnigutlåtanden (desto mer som produkter och tjänster i de moderna ekonomierna blir allt mer komplexa och ibland går utöver rättens kunskaper). Vidare löper man i vissa länder risken att få svara för motpartens kostnader i händelse av tredskoförfarande. I andra länder vet man redan från början att man kommer att få stå för sina egna kostnader även om man vinner målet. Slutligen är arbetsbelastningen vid domstolarna i vissa medlemsstater så hög att det tar lång tid innan ärendet kan avgöras. Förutom dessa konkreta faktorer finns det även psykologiska hinder förknippade med de juridiska förfarandenas komplexa och formella karaktär. Konsumenten känner ofta en viss osäkerhet inför domstolarna på grund av det juridiska språket och de juridiska förfarandenas svårbegripliga ritualer. Om tvisterna är komplicerade redan på nationell nivå blir de det desto mer när flera länder är inblandade. Risken för tvister över gränserna7 ökar när transaktionerna över gränserna blir allt fler och det kommer ny teknik för handel med varor och tjänster. Med beaktande av ovanstående kan man dra slutsatsen att det begränsade belopp man tvistar om i de flesta konsumenttvister såväl på nationell nivå som över gränserna, inte står i någon som helst proportion till den tid det rättsliga förfarandet tar och de kostnader det ger upphov till8. När konsumenterna ställs inför detta faktum, avstår många från att hävda sina rättigheter och finner sig helt enkelt i att man bryter mot dem. 2. Tre sätt att nå en lösning Det finns tre metoder att förbättra konsumenternas rätt att få sin sak prövad: förbättring av förenkling och kommunikationen mellan näringsidkare och konsumenter samt inrättande av förfaranden för reglering av konsumenttvister utanför domstol. Dessa tre metoder utesluter på intet sätt varandra utan kompletterar varandra helt och hållet. förbättring av de förfarandena, rättsliga Det finns dock en grundläggande skillnad mellan den första metoden och de övriga två. Medan den första befinner sig inom den traditionella ramen för rättslig reglering av tvister och syftar till en förbättring av befintliga system, är syftet med de andra två däremot att i möjligaste mån få bort dessa tvister från domstolarna. För en detaljerad beskrivning av termens definition och av alla de problem som har med denna att göra, hänvisas till grönboken, s. 72. Hur välgrundat detta konstaterande är har visats och bekräftats i studien om kostnader av rättsliga gränser för konsumenterna inom den inre marknaden. I denna studie konstaterades att genomsnittskostnaden (rättegångskostnader och advokatkostnadcr) för reglering av en rättstvist inom gemenskapen gällande ett belopp motsvarande 2 000 ecu i den för käranden bästa av hypoteserna uppgick till ett belopp motsvarande ca 2 500 ecu. För en sammanfattning av studiens resultat hänvisas till handlingsplanen "för utvidgning av konsumenters talcrätt och reglering av konsumenttvistcr inom den inre marknaden", s. 8-11 (KOM(96)13). a) Förenkling och förbättrade av de rättsliga förfarandena I de flesta medlemsstater har initiativ tagits för att förenkla de rättsliga förfarandena för tvister om "mindre värden", antingen i allmänhet eller särskilt för konsumenttvister. Den gemensamma tanken är att inrätta informella förfaranden som gör det möjligt att ta upp målet i förenklade förfaranden, gör advokaternas medverkan fakultativ och leder till ett förlikningsförslag inför en domare (antingen obligatoriskt eller på domarens eller parternas begäran). Trots likheterna finns det en rad skillnader i de olika rättsordningarnas förenklade förfaranden, t ex olika kriterier för hur man definierar småmål eller varierande kostnader. I kommissionens handlingsplan av den 14 februari 1996 presenterades idén att införa en blankett som skulle förenkla konsumenternas talerätt. Resultaten från samrådet om handlingsplanen gav dock vid handen att medlemsstaterna inte var övertygade om fördelarna med en gemensam blankett för de förenklade rättsliga förfarandena, i synnerhet som det i de flesta medlemsstater skulle krävas ändringar i reglerna för de civilrättsliga förfarandena om en enkel blankett skulle räcka för att inleda ett sådant förenklat förfarande. Det arbete som utförts i detta sammanhang har icke desto mindre inspirerat kommissionen till ett av de initiativ som läggs fram i detta meddelande, på det extrajudiciella området (se nedan punkt 1. 1 ). Detta meddelande rör inte de rättsliga förfarandena och innehåller därför inte några förslag på detta grundläggande område. Detta innebär givetvis inte att kommissionen avstår från att främja framsteg när det gäller de rättsliga förfarandena. Tvärtom kommer kommissionen att fortsätta att studera behovet av ett gemenskapsinitiativ med anledning av hur de rättsliga förfarandena fungerar inom den inre marknaden och det europeiska rättsområdet och hur ett sådant initiativ skulle se ut. Denna satsning kommer att underlättas väsentligt av Amsterdamfördraget. Vidare har kommissionen nyligen lagt fram ett meddelande9 om förbättring av förfarandena för verkställande av domstolsbeslut i andra länder och om regler för fastställande av forum för behandling av tvister över gränserna. I detta meddelande tas särskild hänsyn till konsumenternas intressen, och en debatt inleds om unionens gemensamma hållning till vissa aspekter på nationella processuella bestämmelser. Vidare skall en allmännare debatt inledas om frågan hur de förenklade rättsliga förfarandena (i mål om mindre värden) fungerar inom det europeiska rättsområdet. b) Förbättring av kommunikationen mellan konsumenter och näringsidkare För att komma till rätta med de problem konsumenten kan ha när det gäller att få sin sak prövad är den första målsättningen att hjälpa konsumenten att göra upp i godo med näringsidkaren. En dialog mellan de båda parterna och en uppgörelse i godo gör att konsumenten slipper alla de problem som nämns ovan och som hänger samman med de rättsliga förfarandena, och löser samtidigt den uppkomna tvisten. En uppgörelse i godo tillfredsställer samtidigt näringsidkarnas behov, eftersom de å sin sida vill undvika rättegångar och behålla sin kundkrets. 9 Kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet "Effcktiviscring av hur domar meddelas och verkställs inom Europeiska unionen" (KOM(97) 609 slutlig, 26. 11. 1997) Dialogen kommer oftast till stånd på konsumentens eget initiativ, med eller utan inblandning av konsumentföreningar eller andra organisationer som är till för att ge konsumenterna stöd. Uppkomsten av en fruktbar kommunikation hindras icke desto mindre av konsumentens brist på information, av konsumentens svårigheter att klart och tydligt uttrycka sina anspråk, eller som i fallet med tvister över gränserna, av att konsumenten drar sig för att inleda denna typ av diskussioner med någon som talar ett annat språk. När man inte lyckas göra upp i godo är det naturligtvis oundvikligt att man får vända sig till behöriga instanser för att reglera konsumenttvisten. I fråga om finanstjänster har kommissionen lanserat ett initiativ10 i enlighet med sitt Initiativet, som syftar till att låta de berörda parterna - sektorn för finansiella tjänster och konsumentorganisationerna - enas om frivilliga överenskommelser för att förbättra dels informationen till konsumenten, dels konsumentens möjlighet att få sin sak prövad. c) Inrättandet av förfaranden som handläggs utanför domstol Åtskilliga initiativ har tagits i de olika medlemsstaterna för att få till stånd en handläggning av konsumenttvisterna utanför domstolarna. Kommissionen stöder sedan länge pilotprojekt på nationell och lokal nivå, för att få till stånd ett inrättande av sådana system eller en utveckling av befintliga sådana. Vid sidan av de rättsliga förfarandena finns det för närvarande i Europa en mängd olika speciella metoder för reglering av konsumenttvister utanför domstol. Ibland rör det sig om förfaranden som kompletterar eller förbereder för de rättsliga förfarandena, t ex medling eller förlikning. Ibland har man tillgång till andra mekanismer, t ex skiljedomsförfaranden. Med hänsyn till att samma förfarande kan benämnas olika i olika medlemsstater, och för att inte låta oss luras av denna terminologiska variation, bör det påpekas att detta meddelande avser metoder som oavsett hur de benämns leder till en reglering av tvisten genom att en utomstående part aktivt ingriper och föreslår eller påbjuder en lösning. Här avses inte sådana förfaranden som inskränker sig till ett försök att sammanföra parterna för att övertala dem att finna en lösning i samförstånd. Medlemsstaternas system för reglering av konsumenttvister utanför domstol är mycket olika såväl vad gäller uppbyggnad och funktion som vad gäller förloppet. De instrument som inrättats kan vara ett resultat av myndighetsinitiativ på central nivå i de nordiska länderna) eller på lokal nivå (t ex (t ex reklamationsnämnder skiljedomstolarna inrättas av branschsammanslutningar (t ex bankernas och försäkringsbolagens "ombudsmän") eller av näringsidkare eller av inrättningar som erbjuder skiljedomar och förlikning inom ramen för sin huvudsakliga verksamhet (till exempel privatpraktiserande jurister eller skiljedomsinstitut). i Spanien). De kan också främjas eller Just på grund av dessa skillnader är de beslut som fattas av dessa instanser av varierande slag. Vissa är endast rekommendationer (som i fallet med de skandinaviska ländernas reklamationsnämnder och de flesta privata "ombudsmän"). Andra är endast 10 Kommissionens meddelande "Finansiella tjiinstcr: starka konsumenternas förtrocndeM, KOM(97)309 av den 26. 6. 1997, som är en uppföljning av grönboken med titeln "Finansiella tjänster: att tillgodose konsumenternas förväntningar" KOM(96)209 av den 22. 5. 96. tvingande för näringsidkarna (som i fallet med de flesta av bankernas "ombudsmän"). Åter andra är tvingande för båda parter (skiljedomar). Men vad gäller försvaret av medborgarnas intressen, är frågan i vilken utsträckning förfaranden som handläggs utanför domstol kan ge dem ett skydd som liknar det som ges av de rättsliga förfarandena (t ex garantin om oberoende och opartiskhet), och samtidigt förbättra deras möjligheter att få sina tvister lösta. Denna fråga är så mycket viktigare som systemet med tvistelösning utanför domstol, trots sina obestridliga fördelar, kan uppvisa vissa potentiella svagheter, som den flexibilitet som gör det möjligt att sätta en strikt tillämpning av rättsreglerna ur spel, avsaknaden av möjligheten att överklaga beslutet när detta är tvingande eller svårigheterna att få beslutet verkställt i en annan stat än den där det har fattats (New York-konventionen av 1958 om verkställande av skiljedomar är inte tillämplig i alla unionens medlemsstater11). Om man kunde säkerställa vissa rättssäkerhetsgarantier för de förfaranden som handläggs utanför domstol skulle man å ena sidan kunna minska betydelsen av deras nackdelar och å andra sidan öka dessa systems trovärdighet i konsumenternas ögon, liksom det ömsesidiga förtroendet mellan de olika medlemsstaternas olika instanser för tvistelösning utanför domstol. 11 Portugal har inte anslutit sig till konventionen (dom av den 25 juli 1991, Rich, C-190/89, REG I- 3855). Detta innebär att erkännande och verkställighet av skiljedomar inte garanteras i hela unionen. I: DEN FÖRESLAGNA INSATSEN Genom detta meddelande lanserar kommissionen två initiativ för att förbättra konsumenternas rätt att få sin sak prövad. Kommissionens initiativ syftar till att komplettera den politik som medlemsstaterna driver på området för att uppnå "en hög konsumentskyddsnivå" i enlighet med artikel 129a i fördraget. Med hänsyn till subsidiaritetsprincipen (artikel 3b i fördraget), inskränker sig insatsen till det som är nödvändigt för att uppnå det uppställda målet. Genomförandet av den föreslagna insatsen förutsätts ske på frivillig basis. 1. 1. Främjande av att konsumenttvister görs UDD i godo I detta sammanhang syftar meddelandet i första hand till att underlätta och uppmuntra till att konsumenttvister regleras i ett inledande skede, så att parterna kan undvika de olägenheter som vållas av att ett förfarande inleds i eller utanför domstol. För detta ändamål innehåller meddelandet en europeisk reklamationsblankett för konsumenter som skall förbättra kommunikationen mellan konsumenter och näringsidkare så att tvister dem emellan kan göras upp i godo. För den händelse dialogen mellan konsument och näringsidkare inte skulle leda till en lösning på problemet, skulle blanketten kunna användas för att inleda ett förfarande utanför domstol. Det vore önskvärt om de instanser som ansvarar för reglering av konsumenttvister utanför domstol kunde godta att ett inlämnande av denna europeiska blankett skulle räcka för att inleda den typ av förfarande som de ansvarar för, så att alla fördelarna med en sådan blankett kan utnyttjas till fullo. Denna reklamationsblankett kan användas såväl vid nationella tvister som vid tvister över gränserna, oavsett hur stort det omtvistade värdet är, eller vilken typ av konsumenttvist det rör sig om. Det är de berörda personerna som skall bestämma i vilken mån deras problem kan lösas genom användandet av denna blankett. När det gäller finanstjänster, undersöks för närvarande, genom den "dialog" som förs mellan sektorn för finansiella tjänster och konsumentorganisationerna, om blanketten lämpar sig för tvister som gäller finansiella tjänster. blanketten, Blanketten kommer att finnas tillgänglig på Internet för alla intresserade personer och organisationer (http://europa. eu. int/comm/dg24/) på alla EU-språk. Man kan inte ändra företagssammanslutningar, i konsumentorganisationer, konsumentvägledningsbyråer, etc. ) som erbjuder blanketten till konsumenten kan anpassa den genom att sätta dit sin logotyp i blankettens övre högra hörn. organisationer (företag, men Denna reklamationsblankett för konsumenter, som har fått sin nuvarande utformning efter åtskilliga konsultationer med medlemsstaterna och de berörda parterna, har utformats så att den skall kunna vägleda och hjälpa konsumenten att formulera sina anspråk. Blanketten har flervalsfrågor för att hjälpa konsumenten att lättare avgränsa sitt problem och sina anspråk, men ger samtidigt tillräckligt med plats för preciseringar eller beskrivningar av specialfall som inte täcks av blankettens flervalsfrågor. Kombinationen av ett system med rutor som skall kryssas i och fri text kommer att underlätta översättningsarbetet avsevärt vid tvister över gränserna eller då parterna talar olika språk. Kommissionen kommer att göra alla tekniska ändringar av blanketten som kan komma att visa sig nödvändiga. Detta initiativ från kommissionen lanseras som ett pilotprojekt. Om två år kommer kommissionen att utvärdera blankettens relevans och genomslag, på grundval av de erfarenheter man då gjort av hur den använts. 1. 2. Säkerställande av lämpliga garantier for inrättandet av instanser med behörighet att reglera konsumenttvister utanför domstol och for hur dessa instanser skall fungera Den andra delen av kommissionens initiativ är en rekommendation som syftar till att fastställa en rad principer för hur de instanser (redan existerande eller kommande) som reglerar konsumenttvister utanför domstol skall fungera. De förfaranden utanför domstol som avses i denna rekommendation är de som, oavsett "juridisk karaktär" (beslut, rekommendation eller förslag till transaktion), kännetecknas av att en utomstående part ingriper och inte bara inskränker sig till att övertala parterna att komma överens utan intar en konkret ståndpunkt rörande tvistens lösning. Respekten för vissa principer som oberoende, öppenhet och effektivitet kan bidra till ett bättre skydd för konsumenternas rättigheter. Om dessa principer garanteras, skapas samtidigt trovärdighet och förtroende. Förtroendet ligger på två nivåer: för det första hos konsumenten som, om han känner tilltro till de garantier som ges av de förfaranden som han har tillgång till utanför domstol, fullt ut och utan förbehåll och misstro kan dra nytta av alla de fördelar som det extrajudiciella systemet i hans land, eller i något annat medlemsland, ger vid konflikter över gränserna. För det andra kommer de instanser som i de olika länderna ansvarar för reglering av konsumenttvister utanför domstol att ha större tillit till varandra vid tvister över gränserna. I en situation av ömsesidigt förtroende kommer de att kunna samarbeta effektivt för att förbättra handläggningen av konsumenttvister över gränserna. Kommissionen kommer att ge stöd åt inrättandet av ett nätverk mellan dessa instanser för att de skall kunna samarbeta mer aktivt i regleringen av konkreta fall. Det slutmål man måste sträva mot är en situation där konsumenten, vid tvister över gränserna, kan väcka talan hos en behörig extrajudiciell instans i utlandet genom den motsvarande extrajudiciella instansen i det egna landet. För detta ändamål vore det önskvärt om de olika instanser som redan finns i de olika medlemsstaterna för tvistelösning utanför domstol respekterade de principer som tas upp i denna rekommendation. Konsumentorganisationer och yrkesorganisationer, var för sig eller tillsammans, har en nyckelroll att spela för att detta skall kunna uppnås. tillhandahåller Dessutom kan dessa principer göra det enklare för dem som extrajudiciella tjänster i en medlemsstat att erbjuda sina tjänster även i en annan medlemsstat. För att nå öppenhet och en spridning av extrajudiciella förfaranden som garanterar respekten av de principer som tagits upp i denna rekommendation och för att underlätta att dessa kopplas ihop i nätverk, kommer kommissionen att ta initiativet till att skapa en databas med uppgifter om de instanser för reglering av konsumenttvister utanför domstol som ger sådana garantier. I enlighet med subsidiaritetsprincipen kommer innehållet i denna databas att bestå av information som de medlemsstater som vill delta i 10 detta initiativ ger till kommissionen. För att möjliggöra en standardiserad information och för att förenkla utbytet av dessa uppgifter, kommer kommissionen att till medlemsstaternas förfogande ställa det standardformulär som finns som bilaga till detta meddelande. För öppenhetens skull och i informationssyfte kommer medlemsstaterna också att kunna inrätta en kontaktpunkt per land som skall kunna upplysa berörda personer om vilka instanser de kan vända sig till för att få till stånd en reglering av sina konkreta konsumenttvister utanför domstol. Kommissionen kommer att utvärdera genomförandet av denna rekommendation om två år. II. REKLAMATIONSBLANKETT FÖR KONSUMENTEN 11 Här kan den organisation eller instans som tillhandahåller blanketten satta sin logotyp REKLAMATIONSBLANKETT FÖR KONSUMENTEN Denna blankett har utarbetats av Europeiska kommissionen och bör inte ändras av användaren. Syftet med blanketten är att förbättra kommunikationen mellan konsumenter och näringsidkare och om möjligt få till stånd en uppgörelse i godo när det gäller problem som konsumenterna kan stöta på i olika affärstransaktioner. Blanketten finns på samtliga Europeiska unionens språk (http://europa. eu. int/comm/dg24/). Under inga omständigheter skall blanketten skickas till Europeiska kommissionen. Kommissionen är inte behörig att ingripa i detta slags tvister. L UPPGIFTER OM PARTERNA Reklamationen är inlämnad av: Reklamationen vänder sig till: nr Namn: Adress, gata: ; Postnummer: Ort: Land:. Telefonnummer:. : Faxnummcr: E-post: Pä följande persons vägnar*: nr. Namn: Adress, gata Postnummer: Ort: I-and: Telefonnummer: Faxnummcr: E-post: övriga uppgifter: * Skall endast fyllas i om konsumenten företräds av en tredje part. Om sä ar fallet, bör konsumentens namnteckning återfinnas nedanför namnuppgiften. ANVISNINGAR - För att problemen och anspråken skall kunna klarlaggas, finns det i denna blankett ett antal svarsmöjligheter till varje fråga. Välj de svar som passar bäst (ett eller flera) och komplettera eventuellt svaren med upplysningar i de utrymmen som ör avsedda för detta. - Blanketten bör sändas i rekommenderat brev med mottagningsbevis eller pä något annat sätt som bevisar nflr brevet sänts och tagits emot, och åtföljas av kopior på de bestyrkande handlingar som rör reklamationen. I)en som inlämnar klagomålet bör behålla en kopia av blanketten. - Näringsidkaren bör ges rimlig tid (åtminstone två veckor) att svara på reklamationen. Näringsidkaren bör svara genom att återsända hela blanketten till den som har klagat. Konsumenten skall sedan sända tillbaka svarskupongen till näringsidkaren (s. 4). OBSERVERA: I lagstiftningen i de flesta länder föreskrivs en viss tidsfrist inom vilken konsumenten kan hävda sina rättigheter genom ett rättsligt förfarande. Denna preskriptionstid är ibland ganska kort, särskilt när det gäller köp av varor. Det är den lagstiftning som är tillämplig på tvisten som avgör om tidsfristen avbryts eller ej genom att man använder denna blankett. 12. iWttiWl&ft". t '! KONSUMENTENS'RËKLAMATtON ; ^Aftfrj:: W -. fit JK»" DE UPPKOMNA PROBLEMEN Datum då problemet/problemen uppkom (dag/månad/år): problem har uppkommit: Problemet gäller / / Ange om det är första gången som detta I Q Varan har inte levererats 2D Tjänsten har inte utförts 3D Försenad leverans av varan 4D Tjänsten utfördes för sent Hur stor var SD Fel på varan 6 D Brister i utförandet av tjänsten Beskriv bristerna förseningen 7 D Varan motsvarar inte beställningen 8 D Varan/tjänsten har inte beställts 9 D Uppkommen skada 10 D Vägran att tillämpa garantin II D Vägran att sälja 12 D Vägran att utföra en tjänst 13 D Bedrägeri 14 D Dålig information 33 D Kompletterande upplysningar: 34 D Annan typ av problem 15 D Otillräcklig information 16 D Betalningsvillkor 17 D Priset 18 D Prishöjning 19 D Extra avgifter 20 D Oskälig avgift eller fakturering 21 D Avtalsvillkor 22 D Omfattning av avtalet 2. 1 D Värdering av skador 24 D Vägran att betala ersättning 25 D Otillräcklig ersättning 26 D Ändring av avtalet 27 D Bristfälligt uppfyllande av avtalet 28 D Uppsägning/hävning av avtalet 29 D Ej utförd tjänst 30 D Återbetalning av ett lån 31 D Begärd ränta 32 D Åtagande som ej uppfyllts II. BESKRIVNING AV SAKFÖRHÅLLANDENA: (Ange var och när inköpet gjorts eller avtalet undertecknats. Beskriv den vara eller tjänst som klagomålet gäller och uppge pris, betalningsvillkor eller andra omständigheter som är viktiga vid bedömningen av reklamationen) III. KONSUMENTENS KRAV Konsumenten kräver att 35 D varan levereras eller tjänsten utförs 36 D varan repareras eller tjänsten 37 D varan byts ut 38 D köpet hävs 39 D garantin tillämpas 40 D åtagandena fullgörs förbättras 45 D värderingen av skadonia görs om 46 D ersättning betalas till ett belopp av 47 D få tillbaka det avbetalningsbelopp om. som har inbetalts 48 D få tillbaka andra inbetalade belopp om 49 D priset sätts ned med 50 D skadestånd utbetalas till ett belopp av. 41 D avtal ingås 42 D avtalet sägs upp eller hävs 43 0 en faktura annuleras 44 D information lämnas 13 51 D Kompletterande upplysningar 52 D Annan typ av krav IV. KOMPLETTERANDE UPPLYSNINGAR (FRIVILLIGT) V. RÄTTSLIG GRUND (FRIVILLIGT) VI. BESTYRKANDE HANDLINGAR (BIFOGA OM MÖJLIGT EN KOPIA AV DE BESTYRKANDE HANDLINGAR NI HAR, t. ex. faktura, avtal, kvitto etc. ) Lista över bifogade handlingar: 1 2 3 4 Om en uppgörelse i godo inte kan träffas eller om inget svar erhålls inom förbehåller iag mig ratten att föra Ärendet vidare till behörig instans. dagar från det att denna blankett har lämnats in, Underskrift: [ort], den 14 j J ^. HL SVAÄliiaNFÖRETAG^/NÄRmGSIDKAJREN Näringsidkarens referensnummer 53 D Jag har tagit del av er reklamation och jag åtar mig att 54 0 Jag godtar delvis er reklamation och föreslår er att 55 D Jag anser inte att era krav ar berättigade, men vill anda göra en vanlig gest och åtar mig därför att: (dagar) mom 56 D Jag godtar inte era krav. Motivering: (dagar) mom 57 D Jag föreslår att ni för ärendet vidare till följande instans, som är behörig att lösa denna typ av konsumenttvist utanför domstol: Underskrift [ort], den X KONSUMENTENS SVAR SOM SKALL SÄNDAS ÄTER TILL NÄRINGSIDKAREN Näringsidkarens referensnummer: 581) Jag förklarar mig nöjd och godtar ert förslag till lösning av tvisten 59 D Jag godtar inte ert förslag därför att 60 DI enlighet med ert förslag kommer jag nu att föra ärendet vidare till den instans som ni föreslår [ort], den Underskrift 15 III. KOMMISSIONENS REKOMMENDATION NR. /. / OM PRINCIPER SOM SKALL TILLÄMPAS PÅ DE INSTANSER SOM ÄR ANSVARIGA FÖR FÖRFARANDEN FÖR REGLERING AV KONSUMENTTVISTER UTANFÖR DOMSTOL. EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 155 i detta, och med beaktande av följande: Rådet betonade i sina slutsatser från rådets (konsumentfrågor) sammanträde den 25 november 1996 att det är viktigt att konsumenternas förtroende för den inre marknaden stärks och att det blir möjligt att till fullo dra nytta av vad denna marknad erbjuder och att konsumenterna därför skall beredas möjlighet att lösa sina tvister på ett lämpligt och effektivt sätt genom förfaranden utanför domstol eller genom andra jämförbara förfaranden. Europaparlamentet betonade i sin resolution av den 14 november 199612 att det är nödvändigt att dessa förfaranden uppfyller vissa minimivillkor för att säkerställa instansens opartiskhet, förfarandets effektivitet, dess offentlighet och öppenhet, och parlamentet uppmanade därför kommissionen att utarbeta förslag på området. De flesta konsumenttvister kännetecknas av att det omtvistade ekonomiska värdet inte står i proportion till vad den rättsliga regleringen av tvisten kostar. De svårigheter som rättsliga förfaranden ibland medför kan avskräcka konsumenten från att hävda sina rättigheter, i synnerhet i tvister över gränserna. Grönboken om konsumenters talerätt och reglering av konsumenttvister inom den inre marknaden13 har varit föremål för ett mycket omfattande samråd. Resultaten från detta samråd har bekräftat att en gemenskapsinsats för att förbättra den aktuella situationen både är nödvändig och brådskar. Flera medlemsstater har gjort erfarenheter som visar att alternativa mekanismer för reglering av konsumenttvister utanför domstol kan ge goda resultat för både konsumenter och företag, under förutsättning att respekten för vissa grundläggande 12 Europaparlamentets resolution av den 14 november 19% om kommissionens meddelande "Handlingsplan om utvidgning av konsumenters lalcriilt och reglering av konsumenttvister inom den inre marknaden", EGT C 362, 2. 12. 1996, s. 275. 11 Grönbok om konsumenters rfltt att fa sin sak prövad och reglering av konsumenttvister inom den inre marknaden, KOM(93) 576 slutlig. 16. 11. 1993. 16 principer kan garanteras, eftersom kostnaderna för regleringen av konsumenttvisterna blir lägre och handläggningen tar kortare tid. Om dessa principer skulle kunna fastslås på europeisk nivå skulle det underlätta ett inrättande av förfaranden för reglering av konsumenttvister utanför domstol. I fråga om tvister över gränserna skulle det öka det ömsesidiga förtroendet för de instanser i olika medlemsstater för tvistelösning utanför domstol och även som finns konsumenternas tilltro till de olika nationella förfarandena. Principerna skulle göra det enklare för dem som tillhandahåller extrajudiciella tjänster i en medlemsstat att även tillhandahålla dem i en annan medlemsstat. Bland slutsatserna i grönboken finns antagandet av en rekommendation från kommissionen för att åstadkomma en förbättring av hur systemet med ombudsmän för konsumenttvister fungerar. Behovet av en sådan rekommendation underströks under samrådet om grönboken och bekräftades under samrådet om kommissionens handlingsplan14 av en stor majoritet av de berörda. Denna rekommendation bör begränsas till förfaranden vilka, oberoende av vad de kallas, leder till att en tvist löses av en tredje part som föreslår eller ålägger parterna en lösning. Följaktligen avses inte förfaranden där man endast försöker få parterna att frivilligt enas om en lösning. De extrajudiciella instansernas beslut kan vara tvingande för parterna eller endast utgöra rekommendationer eller förslag till transaktioner som parterna måste godta. 1 denna rekommendation från kommissionen används termen "beslut" för alla dessa fall. för att De beslutsfattande konsumenternas rättigheter skall kunna garanteras och för att konsumenternas tilltro till de alternativa mekanismerna för reglering av konsumenttvister skall kunna ökas instanserna måste vara opartiska och objektiva, En instans kan endast vara opartisk om den under utövandet av sina funktioner inte är utsatt för påtryckningar som kan påverka dess beslut. Därför måste dess oberoende säkerställas utan att man inför lika stränga krav på oberoende som gäller för domare i de normala rättsliga systemen. När beslutet fattas individuellt kan den ansvariga personens opartiskhet endast garanteras om personen i fråga kan styrka att han/hon är oberoende och har erforderliga kvalifikationer samt agerar i en omgivning som gör det möjligt att fatta självständiga beslut. Detta innebär att personen skall vara tillsatt på tillräckligt lång tid och inte kunna avsättas utan tillräcklig grund. När besluten fattas kollegialt garanteras denna opartiskhet lämpligast genom att konsumenter och näringsidkare företräds av samma antal representanter. 14 Handlingsplan om utvidgning av konsumenters rätt att få sin sak prövad och reglering av konsumenttvister inom den inre marknaden. KOM(96) 13 slutlig, 14. 2. 1996. 17 För att tillförsäkra de berörda nödvändig information, måste öppenheten garanteras i förfarandet utanför domstol och i den ansvariga instansens verksamhet. Frånvaron av öppenhet kan vara till skada för parternas rättigheter och göra parterna negativt inställda till förfaranden för reglering av konsumenttvister utanför domstol. Parternas intressen kan bara tillvaratas om förfarandet gör det möjligt för dem att inför den behöriga instansen lägga fram sin ståndpunkt och i förekommande fall förhöra sig om sakkunnigutlåtanden och om de omständigheter som åberopats av motparten. Detta innebär inte nödvändigtvis parterna måste höras muntligen. Förfaranden utanför domstol skall förbättra konsumenternas rätt att få sin sak prövad. Genom att eftersträva effektivitet bör dessa förfaranden komma tillrätta med vissa problem långa rättsväsendet, handläggningstider och komplicerade förfaranden. som höga kostnader, som uppstår inom För att öka effektiviteten och garantera lika villkor i förfarandet bör den behöriga instansen ges en aktiv roll, som gör det möjligt att beakta alla omständigheter som kan leda till en reglering av tvisten. Denna aktiva roll är så mycket viktigare som parterna i förfaranden utanför domstol ofta agerar utan att biträdas av något juridiskt ombud. De extrajudiciella instanserna kan fatta beslut inte enbart på grundval av rättsliga bestämmelser, utan också med beaktande av skälighet och god sed. Denna flexibilitet vad beträffar de rättsliga grunderna för deras beslut får emellertid inte leda till ett sämre skydd för konsumenten än det konsumenten skulle få i enlighet med gemenskapsrätten, om domstolarna tillämpade denna rätt. Parterna har rätt att få ta del av de fattade besluten och av motiven till dessa. Motiven till besluten är nödvändiga för att garantera öppenhet och parternas tilltro till de förfaranden som handläggs utanför domstol. Enligt artikel 6 i Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna är talerätten en grundläggande rättighet som inte medger några undantag. Då fri rörlighet för varor och tjänster på den inre marknaden säkerställs av gemenskapsrätten, följer det av dessa friheter att aktörer, inbegripet konsumenter, har rätt att vända sig till en medlemsstats rättsvårdande myndigheter för att få tvister som kan uppkomma i samband med deras ekonomiska verksamhet lösta på samma villkor som denna stats medborgare. Användandet av förfaranden utanför domstol får inte ha som målsättning att ersätta domstolsväsendet. Följaktligen får bruket av ett sådant förfarande inte innebära att konsumenten fråntas rätten att vända sig till domstol, utom då konsumenten uttryckligen godtar detta, när alla omständigheter är kända och tvisten är ett faktum. Ibland, och oavsett föremålet för tvisten eller det omtvistade värdet, kan parterna och särskilt konsumenten "såsom varande den ekonomiskt svagare och juridiskt mindre erfarna avtalsparten" , vara i behov av juridisk rådgivning från en utomstående part för att bättre kunna ta till vara sina rättigheter. 18 För att uppnå den grad av insyn i och kännedom om de extrajudiciella förfaranden som krävs för att garantera att principerna i denna rekommendation efterlevs, och för att underlätta inrättandet av ett nätverk, tar kommissionen initiativ till att skapa en databas över de instanser som reglerar tvister utanför domstol och som erbjuder dessa garantier. Databasens innehåll skall bestå av de uppgifter som lämnas till kommissionen av de medlemsstater som vill delta i initiativet. För att uppgifterna skall kunna standardiseras och för att förenkla uppgiftslämnandet kommer ett standardiserat informationsblad (återfinns i bilagan till denna rekommendation) att ställas till medlemsstaternas förfogande. Under dessa omständigheter förefaller det nödvändigt att på gemenskapsnivå fastställa minimiprinciper för hur förfaranden för reglering av konsumenttvister utanför domstol skall inrättas och fungera, för att på ett viktigt område stödja och komplettera medlemsstaternas initiativ att uppnå ett gott konsumentskydd i enlighet med artikel 129a i fördraget. Detta går inte utöver vad som krävs för att garantera att förfarandena utanför domstol skall fungera och stämmer följaktligen överens med subsidiaritets- principen. HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att alla nu existerande eller framtida instanser med behörighet att reglera konsumenttvister utanför domstol respekterar följande principer: I Principen om oberoende Den beslutsfattande instansens oberoende skall säkerställas så att man kan garantera att denna agerar opartiskt. När beslutet fattas individuellt skall oberoendet garanteras av bland annat följande åtgärder: - Den utsedda personen skall ha den kunskap, den erfarenhet och den behörighet, särskilt i juridiska frågor, som krävs för utövandet av funktionen. - Den utsedda personen skall ha ett mandat som sträcker sig så långt i tiden att hans oberoende kan garanteras, och mandatet skall inte kunna återkallas utan tillräcklig grund. - När personen i fråga utses eller avlönas av en yrkesorganisation eller ett företag skall vederbörande inte ha arbetat för denna organisation eller någon av dess medlemmar eller för företaget i fråga under de tre år som föregår tillträdet. När beslutet fattas kollegialt, kan den beslutsfattande instansens oberoende garanteras genom att konsumenterna och näringsidkarna företräds av lika många representanter eller genom att man följer nedanstående principer. 19 IL ÖDDenhetsprincipen Lämpliga medel skall inrättas för att garantera förfarandets öppenhet. Dessa medel skall innefatta: 1) Ett meddelande, skriftligt eller i någon annan lämplig form, till varje person som begär det, innehållande följande information: - En detaljerad beskrivning av de typer av tvister som kan behandlas vid instansen och eventuella gränser för geografiskt täckning eller för hur stort det omtvistade värdet får vara. -Reglerna för hur man inleder ett förfarande vid instansen i fråga, däribland eventuella åtgärder som konsumenten först är skyldig att vidta, liksom andra processuella regler, t ex om förfarandet är skriftligt eller muntligt, om det krävs personlig inställelse, vilka språk man kan använda i förfarandet. - Parternas eventuella kostnader för förfarandet, däribland reglerna för hur kostnaderna fördelas när förfarandet avslutats. - Den typ av regler instansen grundar sina beslut på (rättsregler, skälighet, god sed, etc). - Hur instansen fattar sina beslut. - Beslutens juridiska värde, med tydligt uppgift om beslutet är tvingande eller ej för näringsidkaren eller för båda parterna. Om beslutet är tvingande, skall tillämpliga. sanktioner uppges för den händelse beslutet inte respekteras. Det skall också finnas uppgifter om eventuella möjligheter att överklaga för den part som inte är nöjd med beslutet. 2) En årsrapport från den behöriga instansen över fattade beslut som skall göra det möjligt att utvärdera resultaten och fastställa vilka typer av tvister som instansen har handlagt. III. Den kontradiktoriska principen Förfarandet skall ge alla berörda parter möjlighet att på lika villkor redogöra för sin ståndpunkt inför den behöriga instansen och få ta del av samtliga omständigheter som åberopats av den andra parten samt eventuella sakkunnigutlåtanden. 20 ' I V. Effektivitetsprincipen Förfarandets effektivitet skall säkerställas genom att man garanterar att - konsumenten själv kan inleda förfarandet direkt, utan tvång att företrädas av ombud, - förfarandet är kostnadsfritt eller har en rimlig kostnad, - en kort tidsfrist fastställs från det att ärendet inkommer till instansen till dess att beslut fattas, - den behöriga instansen ges en aktiv roll så att den kan beakta alla omständigheter som kan leda till en reglering av tvisten. V. Leealitetsnrincinen Instansens beslut får inte leda till att konsumenten fråntas det skydd han garanteras av tvingande rättsregler i rätten i den stat där instansen har sitt säte. När det rör sig om tvister över gränserna får instansens beslut inte leda till att konsumenten fråntas det skydd han garanteras av lagstiftningen i den medlemsstat där han är stadigvarande bosatt, i de fall som avses i artikel 5 i Romkonventionen av den 19 juni 1980 om tillämplig lag på avtalsförpliktelser. Alla beslut skall motiveras och meddelas de berörda parterna skriftligen eller på något annat lämpligt sätt, snarast möjligt. VI. Frihetsprincipen Instansens beslut kan endast vara tvingande för parterna om de har informerats om detta i förväg och uttryckligen godtagit det. Det faktum att konsumenten använder sig av ett extrajudiciellt förfarande får inte leda till åtaganden med retroaktiv verkan, om åtagandet får till följd att konsumenten fråntas sin rätt att vända sig till den domstol som är behörig för rättslig reglering av tvisten. VII. Representationsprincipen Förfarandet får inte frånta parterna möjligheten att när som helst under förfarandet låta sig företrädas eller biträdas av en annan person. 21 DENNA REKOMMENDATION vänder sig till de instanser som har ansvaret för reglering av konsumenttvister utanför domstol, till alla fysiska och juridiska personer som har ansvaret för att sådana instanser inrättas och för hur de fungerar, liksom till medlemsstaterna i den mån de är delaktiga. 22 BILAGA INFORMATIONSBLAD OM INSTANSER FÖR REGLERING AV KONSUMENTTVISTER UTANFÖR DOMSTOL UPPGIFTER OM INSTANSEN: (Uppge namn, adress, telefonnummer, faxnummer, e-postadress och övrig information som kan underlätta för berörda att ta kontakt) ORGANISATON: (Beskriv instansens uppbyggnad, om den består av en person eller är kollegial, längden på mandatet och regler för utnämning av personer med beslutsfattande ansvar och återkallande av mandat) BEHÖRIGHET: (Beskriv vilken typ av tvister man handlägger, geografisk täckning och eventuella gränser för hur stort det omtvistade värdet får vara) FÖRFARANDE: (Beskriv reglerna för hur man inleder ett förfarande, t. ex. åtgärder som konsumenten först måste vidta, de tidsfrister konsumenten har för att agera, om det krävs personlig inställelse eller inte, om förfarandet är skriftligt eller muntligt) KOSTNADER: (Uppge eventuella kostnader för handläggningen och reglerna för fördelning av kostnader när förfarandet avslutats) BESLUT: (Uppge om förfarandet leder till ett beslut som är tvingande för ena eller båda parterna eller om det endast rör sig om en rekommendation eller ett förslag till transaktion) VERKSTÄLLANDE: (Om förfarandet leder till ett tvingande beslut, uppge medel för verkställande av beslutet) 23 ISSN 1024-4506 KOM(98) 198 slutlig DOKUMENT SV 10 06 01 Katalognummer : CB-CO-98-307-SV-C ISBN 92-78-36016-3 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg *v


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 946/98 van Jesús CABEZÓN ALONSO aan de Commissie. Investeringen in Nicaragua

eurovoc_concepts:
EU aid
EU programme
Nicaragua
economic cooperation
financial cooperation
investment abroad
investment aid
regional investment
sustainable development
technical cooperation

formats: html pdf print

text: C 323/98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 21. 10. 98 Antwoord van de heer Fischler namens de Commissie (22 april 1998) De Commissie zendt het geachte Parlementslid en het Secretariaat-generaal van het Parlement rechtstreeks een tabel met de gevraagde gegevens toe. (98/C 323/146) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0946/98 van Jesu· s Cabezo·n Alonso (PSE) aan de Commissie (30 maart 1998) Betreft: Investeringen in Nicaragua Hoe bevordert de Commissie nationale en buitenlandse investeringen in Nicaragua in productiesectoren zodat het land zich duurzaam kan ontwikkelen? Antwoord van de heer Mari·n namens de Commissie (23 april 1998) Een van de belangrijkste doelstellingen van de samenwerkingsactie van de Commissie in Nicaragua is inderdaad om de investeringen te bevorderen die tot een duurzame ontwikkeling van het land zullen bijdragen. Enerzijds voert de Commissie, in het kader van de financie¤le en technische samenwerking, een ambitieus project uit dat de landeigenaars op het platteland meer juridische zekerheid moet geven, hetgeen als een essentie¤le factor voor investeringsbevordering wordt beschouwd. De samenwerking op het gebied van de plattelandsontwikkeling, waarop de communautaire hulp sterk geconcentreerd is geweest, draagt meer in het algemeen bij tot betere sociaal economische omstandigheden en helpt de minimumvoorwaarden te scheppen voor investeerders om meer profijt uit hun activiteiten te halen. Anderzijds tracht de Commissie ook buitenlandse investeringen rechtstreeks te bevorderen via economische samenwerking, door de oprichting van een Euro-centrum voor commercie¤le samenwerking, de organisatie van handelsbeurzen in het kader van het Al-Invest programma of door gebruik te maken van de financie¤le instrumenten van de EC- Investment Partners (ECIP). Tenslotte hebben ook de programma(cid:146)s FEPEX (Fondo especial de promocio·n de las exportaciones) en FOEXCA (Fomento de las exportaciones en Centroame·rica), bestemd voor de exportbevordering in Nicaragua via leningen tegen lage interestvoeten, aanzienlijk bijgedragen tot het weer op gang brengen van de investeringen. (98/C 323/147) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0954/98 van Gianfranco Dell(cid:146)Alba (ARE) aan de Raad (31 maart 1998) Betreft: UNIDCP-programma in Afghanistan Het Europees Parlement heeft op 19 februari 1998 in een gezamenlijke resolutie over de situatie in Afghanistan unaniem (cid:132)zijn krachtige veroordeling uitgesproken over het Taliban-regime en zijn beleid van stelselmatige schendingen van de mensenrechten(cid:148) (par. 1) en bovendien een uiterst kritisch oordeel geveld over de politieke en democratische zin en de doelmatigheid van het UNIDCP (United Nations International Drug Control Programme) dat de VN in Afghanistan wil opzetten. In het kader van dat programma zullen aan het Taliban-regime fondsen beschikbaar worden gesteld voor gefaseerde stopzetting van de opiumteelt. In overweging I stelt het EP dat (cid:132)het regime van de Taliban slechts door drie landen wordt erkend en dus iedere internationale legitimiteit ontbeert(cid:148) en in overweging G dat (cid:132)alleen een duurzame vrede in de regio ervoor kan zorgen dat de (opium)handel bij de wortel kan worden aangepakt(cid:148). Het EP geeft dan ook uiting aan zijn verontrusting


title: PREGUNTA ESCRITA n. 936/98 del Florus WIJSENBEEK a la Comisión. Procesamiento en el extranjero

eurovoc_concepts:
EU national
carrier
extra-territoriality
intra-EU transport
national law
offence
rest period
road transport
transport regulations
working time

formats: html print


title: WRITTEN QUESTION No. 1095/98 by Brigitte LANGENHAGEN to the Commission. Cessation of duty-free/tax-free sales in intra- Community transport on 30 June 1999

eurovoc_concepts:
VAT
alcohol
duty-free sale
excise duty
import tax
intra-EU transport
proposal (EU)
tax-free allowance
tobacco


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 956/98 του Markus FERBER προς την Επ τροπή. Διόδια στον αυτοκινητόδρομο του Brenner

eurovoc_concepts: action for failure to fulfil an obligation


title: 98/257/ΕΚ: Σύσταση της Επιτροπής της 30ής Μαρτίου 1998 σχετικά με τις αρχές που διέπουν τα αρμόδια όργανα για την εξώδικη επίλυση των διαφορών κατανάλωσης (Κείμενο που παρουσιάζει ενδιαφέρον για τον ΕΟΧ)

eurovoc_concepts:
EC recommendation
European Commission
civil proceedings
consumer movement

text: 17. 4. 98 ‹ EL ‹ Ep˜isglg Evgleq˜ida tym Euqypaˇij ˜ym Joimot ˜gtym L 115/31 II (Pq˜aneir cia tgm isw˜u tym opo˜iym dem apaite˜itai dglos˜ieusg) EPITQOPG SUSTASG TGS EPITQOPGS tgr 30 ˜gr Laqt˜iou 1998 swetij ˜a le tir aqw ˜er pou di ˜epoum ta aql ˜odia ˜oqcama cia tgm en ˜ydijg ep˜ikusg tym diavoq ˜ym jatam ˜akysgr (*) (Je˜ilemo pou paqousi ˜afei emdiav ˜eqom cia tom EOW) (98/257/EJ) G EPITQOPG TYM EUQYPA˘IJYM JOIMOTGTYM, ˜Ewomtar up ˜oxg: tg sumh ˜gjg cia tgm ˜idqusg tgr Euqypaˇij ˜gr Joim ˜otgtar, jai id˜iyr to ˜aqhqo 155, Ejtil ˜ymtar: ˜oti to Sulbo ˜ukio, sta sulpeq ˜aslat ˜a tou pou ecjq˜ihgjam ap ˜o to Sulbo ˜ukio «jatamakyt ˜ym» tgr 25gr Moelbq˜iou 1996, t ˜omise ˜oti g l ˜eqilma cia tgm em˜iswusg tgr elpistos ˜u- mgr tym jatamakyt ˜ym stg keitouqc˜ia tgr esyteqij ˜gr acoq ˜ar jai tgr ijam ˜otgt ˜ar tour ma ejletakkeuho ˜um pk ˜gqyr tir dumat ˜otgter pou tour pqosv ˜eqei aut ˜g g tekeuta˜ia, peqi- kalb ˜amei tg dumat ˜otgta q ˜uhlisgr tym diavoq ˜ym tym jata- makyt ˜ym le apotekeslatij ˜o jai emdedeicl ˜emo tq ˜opo, l ˜esy en ˜ydijym diadijasi ˜ym ˜g ˜akkym, paq ˜oloiym, diadijasi ˜ym· ˜oti to Euqypaˇij ˜o Joimobo ˜ukio, sto x ˜gvisla tgr 14gr Moelbq˜iou 1996 (1), t ˜omise ˜oti up ˜aqwei epitajtij ˜g am ˜acjg oi em k ˜ocy diadijas˜ier ma ijamopoio ˜um ek ˜awista jqit ˜gqia ta opo˜ia eccu ˜ymtai tgm aleqokgx˜ia tou oqc ˜amou, tgm apotekeslatij ˜otgta tgr diadijas˜iar, tg dglosiopo˜igs ˜g tgr jai tg diav ˜amei ˜a tgr jai j ˜akese tgm Epitqop ˜g ma ejpo- m ˜gsei swetij ˜er pqot ˜aseir· ˜oti oi peqiss ˜oteqer diavoq ˜er jatam ˜akysgr, k ˜ocy tgr v ˜usgr tour, waqajtgq˜ifomtai ap ˜o dusamakoc˜ia tou oijomolijo ˜u diajube ˜ulator tgr up ˜ohesgr jai tou j ˜ostour tgr dijasti- (*) G Epitqop ˜g en ˜edyse lia amajo˜imysg swetij ˜a le tgm en ˜ydijg ep˜ikusg tym diavoq ˜ym jatam ˜akysgr stir 30 Laqt˜iou 1998. G amajo˜imysg aut ˜g, pou peqikalb ˜amei tgm paqo ˜usa s ˜ustasg jai to euqypaˇij ˜o ˜emtupo upobok ˜gr aitgl ˜atym tou jatamakyt ˜g, e˜imai diah ˜esilg sto Internet (http://europa. eu. int/comm/dg24). (1) X ˜gvisla tou Euqypaˇijo ˜u Joimobouk˜iou swetij ˜a le tgm amajo˜i- mysg tgr Epitqop ˜gr «sw ˜edio dq ˜asgr swetij ˜a le tgm pq ˜osbasg tym jatamakyt ˜ym stg dijaios ˜umg jai tg q ˜uhlisg tym diavoq ˜ym jatam ˜akysgr stgm esyteqij ˜g acoq ˜a» tgr 14. 11. 1996 (EE C 362 tgr 2. 12. 1996, s. 275). ˜oti oi dusw ˜eqeier pou emdewol ˜emyr j ˜gr tour q ˜uhlisgr· sumd ˜eomtai le tir dijastij ˜er diadijas˜ier lpoqo ˜um, id˜iyr, stgm peq˜iptysg diasumoqiaj ˜ym diavoq ˜ym, ma apotq ˜exoum tom jatamakyt ˜g ap ˜o tgm apotekeslatij ˜g diejd˜ijgsg tym dijaiyl ˜atym tou· ˜oti to «Pq ˜asimo Bibk˜io cia tgm pqosvuc ˜g tym jatamaky- t ˜ym stg dijaios ˜umg jai q ˜uhlisg tym diavoq ˜ym jatam ˜aky- sgr stgm emia˜ia acoq ˜a» (2) apot ˜ekese to amtije˜ilemo euq ˜u- tatgr diabo ˜ukeusgr ta apotek ˜eslata tgr opo˜iar epibeba˜i- ysam tgm am ˜acjg jai tom epitajtij ˜o waqajt ˜gqa liar joimotij ˜gr dq ˜asgr pou ha stowe ˜uei stg bekt˜iysg tgr isw ˜uousar jat ˜astasgr· ˜oti g jejtgl ˜emg elpeiq˜ia pokk ˜ym jqat ˜ym lek ˜ym jatadei- jm ˜uei ˜oti oi emakkajtijo˜i lgwamislo˜i en ˜ydijgr q ˜uhlisgr tym diavoq ˜ym jatam ˜akysgr, ev ˜osom enasvak˜ifetai o seba- sl ˜or oqisl ˜emym helekiyd ˜ym aqw ˜ym, lpoqo ˜um ma eccugho ˜um hetij ˜a apotek ˜eslata, t ˜oso cia tour jatamakyt ˜er ˜oso jai cia tir epiweiq ˜gseir, lei ˜ymomtar to j ˜ostor jai tg di ˜aqjeia tgr q ˜uhlisgr tym diavoq ˜ym jatam ˜akysgr· ˜oti, ˜oti o jahoqisl ˜or t ˜etoiym aqw ˜ym se euqypaˇij ˜o ep˜ipedo ha dieujok ˜umei tgm evaqloc ˜g en ˜ydijym diadijasi ˜ym cia tg q ˜uhlisg tym diavoq ˜ym jatam ˜akysgr· ˜osom avoq ˜a tir diasumoqiaj ˜er diavoq ˜er, le tom tq ˜opo aut ˜o ha aunghe˜i g aloiba˜ia elpistos ˜umg tym en ˜ydijym oqc ˜amym pou keitouq- co ˜um sta di ˜avoqa jq ˜atg l ˜ekg, jai g elpistos ˜umg tym jatamakyt ˜ym stir di ˜avoqer uvist ˜alemer ehmij ˜er diadija- s˜ier· ˜oti ta jqit ˜gqia aut ˜a ha dieujok ˜umoum tg dumat ˜otgta tym upe ˜uhumym paqow ˜gr en ˜ydijym upgqesi ˜ym le ˜edqa ˜ema jq ˜ator l ˜ekor ma paq ˜ewoum tir upgqes˜ier tour se ˜ema ˜akko jq ˜ator l ˜ekor· (2) Pq ˜asimo Bibk˜io cia tgm pqosvuc ˜g tym jatamakyt ˜ym stg dijaio- s ˜umg jai q ˜uhlisg tym diavoq ˜ym jatam ˜akysgr stgm emia˜ia aco- q ˜a, COM(93) 576 tekij ˜o tgr 16. 11. 1993. L 115/32 ‹ EL ‹ Ep˜isglg Evgleq˜ida tym Euqypaˇij ˜ym Joimot ˜gtym 17. 4. 98 ˜oti sta sulpeq ˜aslata tou Pq ˜asimou Bibk˜iou peqikalb ˜ame- tai g ˜ecjqisg liar «s ˜ustasgr tgr Epitqop ˜gr, le sjop ˜o ma bektiyhe˜i g keitouqc˜ia tym sustgl ˜atym Ombudsman (dialesokabgt ˜ym) pou e˜imai epivoqtisl ˜emoi le tgm amtile- t ˜ypisg tym diavoq ˜ym jatam ˜akysgr»· ˜oti g am ˜acjg liar t ˜etoiar s ˜ustasgr upocqall˜istgje stg di ˜aqjeia tym diabouke ˜useym cia to Pq ˜asimo Bibk˜io jai epibebai ˜yhgje stg di ˜aqjeia tym diabouke ˜useym swetij ˜a le tgm amajo˜imysg «sw ˜edio dq ˜asgr» (1) ap ˜o tg sumtqiptij ˜g pkeioxgv˜ia tym emdiaveqol ˜emym leq ˜ym· ˜oti g paqo ˜usa amajo˜imysg pq ˜epei ma peqioqiste˜i stir diadijas˜ier oi opo˜ier, amenaqt ˜gtyr tgr omolas˜iar tour, odgco ˜um se q ˜uhlisg tgr diavoq ˜ar l ˜esy tgr emeqco ˜u paq ˜el- basgr tq˜itou pqos ˜ypou pou pqote˜imei ˜g epib ˜akkei k ˜usg· ˜oti, jat ˜a sum ˜epeia, dem avoq ˜a tir diadijas˜ier pou peqioq˜i- fomtai se lia apk ˜g ap ˜opeiqa pqos ˜eccisgr tym leq ˜ym pqojeil ˜emou ma peisho ˜um ma apodewho ˜um lia k ˜usg le joim ˜g suma˜imesg· ˜oti oi apov ˜aseir tym en ˜ydijym oqc ˜amym emd ˜ewetai ma e˜imai desleutij ˜er cia ta l ˜eqg, ma peqioq˜ifomtai se apk ˜er sust ˜a- ˜g se pqot ˜aseir sulbibaslo ˜u tir opo˜ier pq ˜epei ma seir apodewho ˜um ta l ˜eqg· ˜oti, cia tour sjopo ˜ur tgr paqo ˜usar s ˜ustasgr, oi diavoqetij ˜er aut ˜er peqipt ˜yseir jak ˜uptomtai ap ˜o tom ˜oqo «ap ˜ovasg»· ˜oti g aleqokgx˜ia jai g amtijeilemij ˜otgta tou aql ˜odiou oqc ˜amou cia tg k ˜gxg apov ˜aseym apoteko ˜um sglamtij ˜a stoiwe˜ia cia ma enasvak˜ifetai g pqostas˜ia tym dijaiyl ˜a- tym tym jatamakyt ˜ym jai ma aun ˜ametai g elpistos ˜umg tym jatamakyt ˜ym stour emakkajtijo ˜ur lgwamislo ˜ur ep˜ikusgr tym diavoq ˜ym jatam ˜akysgr· ˜ema ˜oqcamo e˜imai aleq ˜okgpto l ˜omom e ˜am, jat ˜a tgm ˜oti ˜asjgsg tym jahgj ˜omtym tou, dem uv˜istatai pi ˜eseir pou ha lpoqo ˜usam ma epgqe ˜asoum tgm ap ˜ovas ˜g tou· ˜oti, sumep ˜yr, pq ˜epei ma enasvak˜ifetai g amenaqtgs˜ia tou wyq˜ir aut ˜o ma sumep ˜acetai tg h ˜espisg eccu ˜gseym le tgm ˜idia austgq ˜o- tgta le eje˜imer pou aposjopo ˜um stgm enasv ˜akisg tgr amenaqtgs˜iar tym dijast ˜ym sto pka˜isio tou dijastijo ˜u sust ˜glator· ˜otam g ap ˜ovasg kalb ˜ametai se atolij ˜o ep˜ipedo, g ˜oti, aleqokgx˜ia tou upe ˜uhumou pqos ˜ypou enasvak˜ifetai l ˜omom e ˜am to pq ˜osypo aut ˜o apodeijm ˜uei ˜oti diah ˜etei tgm apaito ˜u- lemg amenaqtgs˜ia jai ta apaqa˜itgta pqos ˜omta jai emeqce˜i l ˜esa se peqib ˜akkom pou tou epitq ˜epei ma apovas˜ifei le ˜oti to pq ˜osypo aut ˜o automol˜ia· apokalb ˜amei emtok ˜gr pou isw ˜uei ep˜i lia epaqj ˜g peq˜iodo stg di ˜aqjeia tgr opo˜iar g emtok ˜g dem lpoqe˜i ma tou avaiqe- he˜i wyq˜ir b ˜asilg aitiok ˜ocgsg· ˜oti to ˜uto sgla˜imei ˜oti, ˜otam g ap ˜ovasg kalb ˜ametai se sukkocij ˜o ep˜ipedo, g isoleq ˜gr sulletow ˜g tym ejpqos ˜ypym tym jatamakyt ˜ym jai tym epacceklati ˜ym e˜imai ˜ema epaqj ˜er l ˜eso cia ma enasvak˜ifetai aut ˜g g amenaqtgs˜ia· (1) Sw ˜edio dq ˜asgr swetij ˜a le tgm pq ˜osbasg tym jatamakyt ˜ym stg dijaios ˜umg jai tg q ˜uhlisg tym diavoq ˜ym jatam ˜akysgr stgm esyteqij ˜g acoq ˜a COM(96) 13 tekij ˜o tgr 14. 2. 1996. ˜oti, pqojeil ˜emou ma enasvak˜ifetai g epaqj ˜gr emgl ˜eqysg tym emdiaveqol ˜emym, pq ˜epei ma paq ˜ewomtai eccu ˜gseir yr pqor tg diav ˜ameia tgr diadijas˜iar jai tg dqastgqi ˜otgta tym aql ˜odiym oqc ˜amym cia tgm ep˜ikusg tym diavoq ˜ym· ˜oti g ˜ekkeixg diav ˜ameiar emd ˜ewetai ma h˜icei ta dijai ˜ylata tym leq ˜ym jai ma dgliouqce˜i epivuk ˜aneir swetij ˜a le tir en ˜ydi- jer diadijas˜ier ep˜ikusgr tym diavoq ˜ym jatam ˜akysgr· ˜oti ta sulv ˜eqomta tym leq ˜ym pqoasp˜ifomtai l ˜omom e ˜am g diadijas˜ia tour epitq ˜epei ma upostgq˜ifoum tgm ˜apox ˜g tour em ˜ypiom tou aql ˜odiou oqc ˜amou jai ma emgleq ˜ymomtai swetij ˜a le ta stoiwe˜ia pou paqah ˜etei to ˜akko l ˜eqor jai, emdewol ˜emyr, le tir dgk ˜yseir tym elpeiqocmyl ˜omym· ˜oti aut ˜o dem sumep ˜acetai amacjastij ˜a pqovoqij ˜g ajq ˜oasg tym leq ˜ym· ˜oti oi en ˜ydijer diadijas˜ier stowe ˜uoum stg dieuj ˜okumsg tgr ˜oti, le pq ˜osbasgr tym jatamakyt ˜ym stg dijaios ˜umg· st ˜owo tgm apotekeslatij ˜otgta, pq ˜epei ep˜isgr ma epik ˜uoum oqisl ˜ema pqobk ˜glata pou elvam˜ifomtai sto pka˜isio tgr dijastij ˜gr diadijas˜iar, ˜opyr p. w. uxgk ˜a ˜enoda, lajq ˜er pqohesl˜ier jai dusj˜imgter diadijas˜ier· ˜oti, pqojeil ˜emou ma aunghe˜i g apotekeslatij ˜otgta jai g dijaios ˜umg tgr diadijas˜iar, e˜imai sj ˜opilo to aql ˜odio ˜oqcamo ma amak ˜abei emeqc ˜o q ˜oko pou ha tou epitq ˜exei ma ˜oka ta stoiwe˜ia pou wqgsile ˜uoum cia tgm sumupokoc˜ifei ep˜ikusg tgr diavoq ˜ar· ˜oti o emeqc ˜or aut ˜or q ˜okor e˜imai aj ˜olg sglamtij ˜oteqor sto l ˜etqo pou, sto pka˜isio tym en ˜ydijym diadijasi ˜ym, ta l ˜eqg suwm ˜a emeqco ˜um wyq˜ir tg bo ˜gheia molijo ˜u sulbo ˜ukou· ˜oti ta en ˜ydija ˜oqcama apovas˜ifoum ˜owi l ˜omo b ˜asei moli- j ˜ym diat ˜aneym, akk ˜a jai s ˜ulvyma le tgm aqw ˜g tgr epiei- je˜iar jai b ˜asei jyd˜ijym sulpeqivoq ˜ar· ˜oti, p ˜amtyr, g euekin˜ia aut ˜g yr pqor tg helek˜iysg tym apov ˜ase ˜ym tour dem pq ˜epei ma sumep ˜acetai le˜iysg tou epip ˜edou pqostas˜iar tou jatamakyt ˜g amavoqij ˜a le tgm pqostas˜ia pou ha tou enasv ˜akife, le sebasl ˜o tou joimotijo ˜u dija˜iou, g evaq- loc ˜g tou dija˜iou ap ˜o ta dijast ˜gqia· ˜oti ta l ˜eqg ˜ewoum dija˜iyla ma emgleq ˜ymomtai swetij ˜a le tir apov ˜aseir pou kalb ˜amomtai jai le to sjeptij ˜o tour· ˜oti g aitiok ˜ocgsg tym apov ˜aseym apoteke˜i apaqa˜itgto stoiwe˜io cia ma enasvak˜ifetai g diav ˜ameia jai g elpisto- s ˜umg tym leq ˜ym stg keitouqc˜ia tym en ˜ydijym diadijasi ˜ym· ˜oti, ˜oti, s ˜ulvyma le to ˜aqhqo 6 tgr euqypaˇij ˜gr s ˜ulbasgr cia ta amhq ˜ypima dijai ˜ylata, g pq ˜osbasg sta dijast ˜gqia apoteke˜i heleki ˜yder dija˜iyla to opo˜io dem epid ˜ewetai enai- q ˜eseir· ˜otam to joimotij ˜o d˜ijaio eccu ˜atai tgm eke ˜uheqg jujkovoq˜ia tym elpoqeul ˜atym jai tym upgqesi ˜ym stgm esyteqij ˜g acoq ˜a, g dumat ˜otgta tym epiweiqglati ˜ym, sulpe- qikalbamol ˜emym jai tym jatamakyt ˜ym, ma pqosve ˜ucoum sta dijast ˜gqia em ˜or jq ˜atour l ˜ekour cia tgm ep˜ikusg tym diavoq ˜ym pou emd ˜ewetai ma dgliouqcgho ˜um ap ˜o tgm oijomo- lij ˜g tour dqastgqi ˜otgta, ˜opyr jai oi up ˜gjooi tou jq ˜atour ˜oti auto ˜u, apoteke˜i to epist ˜ecasla tym ekeuheqi ˜ym aut ˜ym· oi en ˜ydijer diadijas˜ier dem lpoqo ˜um ma ˜ewoum yr st ˜owo tgm upojat ˜astasg tou dijastijo ˜u sust ˜glator· ˜oti, jat ˜a sum ˜e- peia, g wq ˜gsg tgr en ˜ydijgr odo ˜u dem lpoqe˜i ma steqe˜i tom 17. 4. 98 ‹ EL ‹ Ep˜isglg Evgleq˜ida tym Euqypaˇij ˜ym Joimot ˜gtym L 115/33 jatamakyt ˜g ap ˜o to dija˜iyla pqosvuc ˜gr sta dijast ˜gqia paq ˜a l ˜omom e ˜am o jatamakyt ˜gr to apod ˜ewetai qgt ˜a, le pk ˜gqg ep˜icmysg tgr up ˜ohesgr jai let ˜a tgm elv ˜amisg tgr diavoq ˜ar· ˜oti oqisl ˜emer voq ˜er jai amenaqt ˜gtyr tou amtijeil ˜emou jai tgr an˜iar tgr diavoq ˜ar, ta l ˜eqg jai id˜iyr o jatamakyt ˜gr yr sulbakk ˜olemor o opo˜ior koc˜ifetai yr oijomolij ˜yr ashem ˜esteqor jai molij ˜yr yr diah ˜etym kic ˜oteqg pe˜iqa ap ˜o emd ˜ewetai ma wqei ˜afomtai tom amtisulbakk ˜olem ˜o tou, bo ˜gheia jai molij ˜er sulbouk ˜er ap ˜o tq˜ito pq ˜osypo pqojei- l ˜emou ma upeqaspisto ˜um jai ma pqoasp˜isoum jak ˜uteqa ta dijai ˜ylat ˜a tour· ˜oti, pqojeil ˜emou ma epiteuwhe˜i ˜ema ep˜ipedo diav ˜ameiar jai di ˜adosgr tym en ˜ydijym diadijasi ˜ym pou eccu ˜ymtai to sebasl ˜o tym aqw ˜ym tir opo˜ier oq˜ifei g paqo ˜usa s ˜ustasg, jah ˜yr jai cia ma dieujokumhe˜i g s ˜umdes ˜g tour se d˜ijtuo, g Epitqop ˜g ha amak ˜abei tgm pqytobouk˜ia ma dgliouqc ˜gsei lia b ˜asg dedol ˜emym swetij ˜a le ta en ˜ydija ˜oqcama ep˜iku- sgr tym diavoq ˜ym jatam ˜akysgr pou paq ˜ewoum tir eccu ˜g- seir aut ˜er· ˜oti to peqiew ˜olemo tgr b ˜asgr dedol ˜emym ha apoteke˜itai ap ˜o pkgqovoq˜ier tir opo˜ier ha joimopoi ˜gsoum stgm Epitqop ˜g ta jq ˜atg l ˜ekg pou epihulo ˜um ma sullet ˜a- swoum se aut ˜g tgm pqytobouk˜ia· ˜oti, cia ma up ˜aqwei duma- t ˜otgta tupopo˜igsgr tym pkgqovoqi ˜ym jai apko ˜usteusgr tgr diab˜ibasgr tour, ha tehe˜i stg di ˜ahesg tym jqat ˜ym lek ˜ym ˜ema tupopoigl ˜emo dekt˜io pkgqovoqi ˜ym· ˜oti, t ˜ekor, up ˜o aut ˜er tir sumh ˜gjer, o jahoqisl ˜or ek ˜awistym aqw ˜ym swetij ˜a le tgm jahi ˜eqysg jai tg keitouqc˜ia en ˜ydi- jym diadijasi ˜ym ep˜ikusgr tym diavoq ˜ym jatam ˜akysgr jq˜imetai apaqa˜itgtor se joimotij ˜o ep˜ipedo cia ma stgq˜inei jai ma sulpkgq ˜ysei, se ˜ema ousiastij ˜o tol ˜ea, tir pqyto- bouk˜ier pou amakalb ˜amoum ta jq ˜atg l ˜ekg pqojeil ˜emou, s ˜ulvyma le to ˜aqhqo 129 A tgr sumh ˜gjgr, ma epiteuwhe˜i uxgk ˜o ep˜ipedo pqostas˜iar tym jatamakyt ˜ym, jai ˜oti dem upeqba˜imei tir apaqa˜itgter em ˜eqceier cia tgm enasv ˜akisg tgr apq ˜osjoptgr keitouqc˜iar tym en ˜ydijym diadijasi ˜ym· ˜oti, jat ˜a sum ˜epeia, e˜imai s ˜ulvymor le tgm aqw ˜g tgr epijou- qij ˜otgtar, SUMISTA to sebasl ˜o tym aqw ˜ym pou ajokouho ˜um ap ˜o ˜oka ta uvist ˜alema ˜oqcama ˜g eje˜ima pou pq ˜ojeitai ma dgliouq- cgho ˜um, aql ˜odia cia tgm en ˜ydijg ep˜ikusg tym diavoq ˜ym jatam ˜akysgr: I Aqw ˜g tgr amenaqtgs˜iar G amenaqtgs˜ia tou aql ˜odiou oqc ˜amou cia tg k ˜gxg apov ˜a- seym enasvak˜ifetai ˜etsi ˜yste ma paq ˜ewomtai eccu ˜gseir cia tgm aleqokgx˜ia tgr dq ˜asgr tou. ˜Otam g ap ˜ovasg kalb ˜ametai se atolij ˜o ep˜ipedo, g amenaq- tgs˜ia aut ˜g enasvak˜ifetai id˜iyr le ta aj ˜okouha l ˜etqa: — ˜otam to upe ˜uhumo pq ˜osypo oq˜ifetai — to pq ˜osypo pou oq˜ifetai upe ˜uhumo diah ˜etei emtok ˜g g di ˜aqjeia tgr opo˜iar ma e˜imai epaqj ˜gr cia tgm enasv ˜a- kisg tgr amenaqtgs˜iar tgr dq ˜asgr tou jai g opo˜ia ma lgm lpoqe˜i ma tou avaiqehe˜i wyq˜ir b ˜asilg aitiok ˜ocgsg, ˜g ale˜ibetai ap ˜o lia epacceklatij ˜g ˜emysg ˜g ap ˜o lia epiwe˜iqgsg, dem pq ˜epei to pq ˜osypo aut ˜o ma ˜ewei eqcashe˜i stg di ˜aqjeia tgr tekeuta˜iar tqiet˜iar pqim ap ˜o tgm am ˜akgxg tym jahg- j ˜omtym tou cia tg sucjejqil ˜emg epacceklatij ˜g ˜emysg ˜g ˜ema ap ˜o ta l ˜ekg tgr ˜g cia tg sucjejqil ˜emg epiwe˜i- qgsg. ˜Otam g ap ˜ovasg kalb ˜ametai se sukkocij ˜o ep˜ipedo, g amenaqtgs˜ia tou aql ˜odiou oqc ˜amou cia tg k ˜gxg tgr ap ˜ovasgr lpoqe˜i ma enasvak˜ifetai le tgm isoleq ˜g ejpqo- s ˜ypgsg tym jatamakyt ˜ym jai tym epacceklati ˜ym ˜g le to sebasl ˜o tym jqitgq˜iym pou pqoamav ˜eqhgjam. II G aqw ˜g tgr diav ˜ameiar Kalb ˜amomtai ta jat ˜akkgka l ˜etqa cia ma enasvak˜ifetai g diav ˜ameia tgr diadijas˜iar. Ta l ˜etqa aut ˜a peqikalb ˜amoum: 1. tg cqapt ˜g ˜g up ˜o opoiad ˜gpote ˜akkg jat ˜akkgkg loqv ˜g amajo˜imysg, pqor opoiomd ˜gpote upob ˜akkei swetij ˜o a˜itgla, tym aj ˜okouhym pkgqovoqi ˜ym: — keptoleq ˜g peqicqav ˜g tou e˜idour tym diavoq ˜ym pou lpoqo ˜um ma upobkgho ˜um sto ˜oqcamo aut ˜o, jah ˜yr jai ta ˜oqia pou emdewol ˜emyr uv˜istamtai yr pqor tg ceycqavij ˜g j ˜akuxg jai tgm an˜ia tou amtijeil ˜emou tym diavoq ˜ym, — jam ˜omer swetij ˜a le tgm pqosvuc ˜g sto ˜oqcamo, sulpeqikalbamol ˜emym jai tym pqojataqjtij ˜ym ma upowqeo ˜utai diatup ˜yseym pou emdewol ˜emyr ajokouh ˜gsei o jatamakyt ˜gr, jah ˜yr jai ˜akkym diadi- jastij ˜ym jam ˜omym, id˜iyr ˜osym avoqo ˜um to cqapt ˜o ˜g pqovoqij ˜o waqajt ˜gqa tgr diadijas˜iar, tgm autopq ˜o- sypg elv ˜amisg jai tir ck ˜ysser tgr diadijas˜iar, — to emdew ˜olemo j ˜ostor tgr diadijas˜iar cia ta l ˜eqg, sulpeqikalbamol ˜emym tym jam ˜omym pou avoqo ˜um tgm jatamol ˜g tym en ˜odym let ˜a to p ˜eqar tgr diadija- s˜iar, — to e˜idor tym jam ˜omym ep˜i tym opo˜iym heleki ˜ymomtai oi apov ˜aseir tou oqc ˜amou (molij ˜er diat ˜aneir, epie˜i- jeia, is ˜otgta, j ˜ydijer sulpeqivoq ˜ar, j. o. j. ), — tour tq ˜opour k ˜gxgr apov ˜aseym sta pka˜isia tou oqc ˜amou, — tg molij ˜g an˜ia tgr ap ˜ovasgr, dieujqim˜ifomtar le sav ˜gmeia e ˜am e˜imai desleutij ˜g ˜g ˜owi, cia tom epac- ceklat˜ia ˜g cia ta d ˜uo l ˜eqg. E ˜am g ap ˜ovasg ˜ewei desleutij ˜o waqajt ˜gqa, dieujqim˜ifomtai oi juq ˜yseir pou epib ˜akkomtai se peq˜iptysg pou g ap ˜ovasg dem c˜imei sebast ˜g. To ˜idio isw ˜uei ˜osom avoq ˜a ta ˜emdija l ˜esa pou emdewol ˜emyr ˜ewei stg di ˜ahes ˜g tou to l ˜eqor to opo˜io dem ijamopoi ˜ghgje ap ˜o tgm ap ˜ovasg. — to pq ˜osypo pou oq˜ifetai upe ˜uhumo diah ˜etei tgm ijam ˜o- tgta, tgm pe˜iqa jai ta pqos ˜omta, id˜iyr molij ˜gr v ˜usgr, pou e˜imai apaqa˜itgta cia tgm ˜asjgsg tym jahgj ˜omtym tou, 2. tg dglos˜ieusg ap ˜o to aql ˜odio ˜oqcamo et ˜gsiar ˜ejhesgr swetij ˜a le tir ejdohe˜iser apov ˜aseir, pou epitq ˜epei tgm aniok ˜ocgsg tym apotekesl ˜atym jai tom pqosdioqisl ˜o tou e˜idour tym diavoq ˜ym pou upobk ˜ghgjam sto ˜oqcamo. L 115/34 ‹ EL ‹ Ep˜isglg Evgleq˜ida tym Euqypaˇij ˜ym Joimot ˜gtym 17. 4. 98 III G aqw ˜g tgr ejat ˜eqyhem ajqo ˜aseyr G diadijas˜ia pou ajokouhe˜itai peqikalb ˜amei tg dumat ˜o- tgta, cia ta ˜oka ta emdiaveq ˜olema l ˜eqg, ma joimopoio ˜um tir ap ˜oxeir tour sto aql ˜odio ˜oqcamo jai ma emgleq ˜ymomtai cia ˜oka ta epiweiq ˜glata jai ta cecom ˜ota pou iswuq˜ifetai to ˜akko l ˜eqor jai, emdewol ˜emyr, cia tir dgk ˜yseir tym elpei- qocmyl ˜omym. IV G aqw ˜g tgr apotekeslatij ˜otgtar G apotekeslatij ˜otgta tgr diadijas˜iar enasvak˜ifetai ap ˜o l ˜etqa ta opo˜ia eccu ˜ymtai: — tgm pq ˜osbasg tou jatamakyt ˜g stg diadijas˜ia, wyq˜ir ma e˜imai upowqeyl ˜emor ma wqgsilopoi ˜gsei molij ˜o ejpq ˜osypo, — tgm pqaclatopo˜igsg tgr diadijas˜iar dyqe ˜am ˜g le kocij ˜o j ˜ostor· — tom jahoqisl ˜o s ˜umtolym pqohesli ˜ym letan ˜u tgr pqosvuc ˜gr sto ˜oqcamo jai tgr k ˜gxgr tgr ap ˜ovasgr· — tom emeqc ˜o q ˜oko tou aql ˜odiou oqc ˜amou, pou tou epitq ˜e- pei ma kalb ˜amei up ˜oxg ˜oka ta wq ˜gsila stoiwe˜ia cia tgm ep˜ikusg tgr diavoq ˜ar. V Aqw ˜g tgr molil ˜otgtar G ap ˜ovasg tou oqc ˜amou dem lpoqe˜i ma sumep ˜acetai st ˜eqgsg tou jatamakyt ˜g ap ˜o tgm pqostas˜ia tgm opo˜ia tou enasvak˜ifoum oi epitajtijo˜i jam ˜omer tou dija˜iou tou jq ˜atour sto opo˜io ˜ewei tgm ˜edqa to ˜oqcamo. E ˜am pq ˜ojeitai cia diasumoqiaj ˜er diavoq ˜er, g ap ˜ovasg tou oqc ˜amou dem lpoqe˜i ma sumep ˜acetai st ˜gqgsg tou jatamakyt ˜g ap ˜o tgm pqostas˜ia pou tou enasvak˜ifoum oi epitajtijo˜i jam ˜omer tou dija˜iou tou jq ˜atour l ˜ekour sto opo˜io o jatamakyt ˜gr ˜ewei tgm j ˜uqia jatoij˜ia tou, stir peqipt ˜yseir pou oq˜ifei to ˜aqhqo 5 tgr sumh ˜gjgr tgr Q ˜ylgr tgr 19gr Ioum˜iou 1980 swetij ˜a le to d˜ijaio pou evaql ˜ofetai cia tir sulbatij ˜er upowqe ˜yseir. ˜Oker oi apov ˜aseir aitiokoco ˜umtai jai amajoim ˜ymomtai cqapt ˜yr ˜g le opoiad ˜gpote ˜akkg jat ˜akkgkg loqv ˜g stour emdiaveqol ˜emour emt ˜or tym sumtol ˜oteqym pqohesli ˜ym. VI Aqw ˜g tgr ekeuheq˜iar G ap ˜ovasg tou oqc ˜amou dem e˜imai desleutij ˜g cia ta l ˜eqg paq ˜a l ˜omo e ˜am aut ˜a ˜ewoum emgleqyhe˜i pqogcoul ˜emyr jai ˜ewoum apodewhe˜i qgt ˜a to desleutij ˜o waqajt ˜gqa tgr ap ˜ovasgr. G pqosvuc ˜g tou jatamakyt ˜g stgm en ˜ydijg diadijas˜ia dem lpoqe˜i ma e˜imai apot ˜ekesla d ˜esleusgr pou pqoˇup ˜gqwe tgr ˜otam g d ˜esleusg aut ˜g sumep ˜ace- dgliouqc˜iar tgr diavoq ˜ar, tai st ˜eqgsg tou dijai ˜ylator tou jatamakyt ˜g ma pqosv ˜u- cei sta aql ˜odia dijast ˜gqia cia tg dijastij ˜g q ˜uhlisg tgr diavoq ˜ar. VII Aqw ˜g tgr ejpqos ˜ypgsgr G diadijas˜ia dem lpoqe˜i ma steqe˜i ta l ˜eqg ap ˜o to dija˜iyla ma ejpqosypo ˜umtai ˜g ma sumode ˜uomtai ap ˜o tq˜ito pq ˜osypo se ˜oka ta st ˜adia tgr diadijas˜iar. G PAQOUSA SUSTASG apeuh ˜umetai sta aql ˜odia ˜oqcama cia tgm en ˜ydijg ep˜ikusg tym diavoq ˜ym jatam ˜akysgr, se ˜oka ta vusij ˜a ˜g molij ˜a pq ˜osypa pou e˜imai aql ˜odia cia tgm ˜idqusg ˜g tg keitouqc˜ia t ˜etoiym oqc ˜amym, jai sta jq ˜atg l ˜ekg, sto l ˜etqo pou sullet ˜ewoum stgm ˜idqusg ˜g stg keitouqc˜ia tym em k ˜ocy oqc ˜amym. Bqun ˜ekker, 30 Laqt˜iou 1998. Cia tgm Epitqop˜g Emma BONINO L˜ekor tgr Epitqop˜gr