eurovoc_concepts:
International Energy Agency
crude oil
petroleum product
security of supply
storage of hydrocarbons

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 14. 04. 1998 KOM(1998) 221 endelig udg. 98/0137 (CNS) Forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 68/414/EØF om forpligtelse for EØF's medlemsstater til at opretholde minimiimslagre af mineralolie og/eller mineralolieprodukter (forelagt af Kommissionen) INDHOLDSFORTEGNELSE • BEGRUNDELSE Baggrund Forsyningssikkerhed Det indre marked for energi Foreslåede forbedringer Konklusion FORSLAG TIL RÅDETS DIREKTIV OM ÆNDRING AF DIREKTIV 68/414/EØF BILAG - TABELLER - FIGURER - u - BEGRUNDELSE BAGGRUND 1. De nuværende obligatoriske oplagringsordninger i Den Europæiske Union kan fores tilbage til Rådets direktiv 68/414/EØF, i henhold til hvilket alle medlemsstater skal opretholde olielagre for hver af de tre hovedkategorier af produkter (benzin, gas- og dieselolie samt fuelolier) på et niveau svarende til 65 dages indenlandsk forbrug i det foregående kalenderår. I 1972 blev mindstelagerpligten hævet til 90 dages forbrug (Rådets direktiv 72/425/EØF), og dette niveau gælder fortsat. Det blev overladt til de enkelte medlemsstater selv at fastlægge deres interne oplagringsordninger for at efterkomme direktivet. 2. Begrundelsen for vedtagelsen af direktiv 68/414/EØF er ganske kort følgende: a) b) c) Afbrydelser i olieforsyningerne truer den økonomiske aktivitet. Det er derfor ønskeligt, at medlemsstaterne råder over lagre for at kunne klare potentielle problemer som følge af forsyningsafbrydelser, såfremt situationen udvikler sig til en regulær krise. Det kan være en fordel at kunne intervenere under krisen, fordi der, efterhånden som de fysiske leverancer svinder ind, opstår risiko for prisspekulation på markedet. Det er derfor økonomisk hensigtsmæssigt, at myndighederne er i stand til at minimere eller forebygge virkningerne af en forsyningskrise ved at trække på disse mindstelagre. Den blotte kendsgerning, at medlemsstaterne råder over omfattende stødpudelagre, har en kraftig præventiv virkning, som i sig selv kan afskrække dem, der ellers kunne føle sig fristet til at skabe en forsyningskrise eller spekulere i en sådan krise: selve tilstedeværelsen af lagre afværger krisen. 3. Retsgrundlaget for de første bestemmelser om mindstelagre, som Rådet vedtog, var traktatens artikel 103 (vanskeligheder med forsyningen af nærmere bestemte varer). I en større sammenhæng tilsluttede OECD-landene sig hovedmålsætningerne for den ovennævnte EU-lovgivning, da de i 1974 vedtog det internationale energiprogram (I EP) og oprettede Det Internationale Energiagentur (IEA). Bortset fra visse tekniske forskelle for bygger EU- IEA-rammebestemmclserne på de samme principper og 4. 5. 6. 7. forsyningssikkerhed med det formål i givet fald at kunne reagere troværdigt og fleksibelt på en oliefbrsyningskrise. liberaliseringen af Siden 70'erne har udviklingen på en række punkter, såsom økonomierne, de ændrede mønstre i industristrukturen, oprettelsen af det indre marked for energi og den forventede udvidelse af Den Europæiske Union med nye medlemsstater, betydet, at der nu er behov for en revision af EU-lovgivningen om pligtige mindstelagre. i olieforsyningen og -efterspørgslen og Tidligere forsøg på at ajourføre og tilpasse dele af direktiv 68/414 (72/425) er ikke rigtigt lykkedes. Det seneste forsøg1 blev overhalet af begivenhederne i form af Golfkrisen i 1990. Det blev fundet vigtigere at gennemføre foranstaltninger, der kunne afbøde virkningerne af en oliefbrsyningskrise, samt at styrke EU's repræsentation i IEA. Kommissionen tog derfor atter de forebyggende foranstaltninger - specielt i relation til olielagre - op til fornyet vurdering med henblik på at tilpasse ovennævnte direktiver til den seneste udvikling i relation til forsyningssikkerheden. Sideløbende hermed har 10 central- og østeuropæiske lande2 samt Cypern inden for de seneste år ansøgt om EU-medlemskab. En af forudsætningerne for et sådant medlemskab er, at de pågældende lande indfører og overholder eksisterende EU-lovgivning og -praksis. De fleste ansøgerlande er allerede gået i gang med at transponere EF-direktivet om olielagre i deres nationale lovgivning. Det fremgik på en workshop, som Kommissionen afholdt for nylig3, at forpligtelsen til at opbygge mindstelagre svarende til 90 dages forbrug i det foregående kalenderår, er en vanskelig opgave, som udgør en stor økonomisk belastning for de pågældende lande. Eftersom olieforbruget forventes at stige ganske betydeligt i disse lande, er det vigtigt, at de indfører effektive og gennemsigtige oplagringsordninger. EU og dens medlemsstater har en forpligtelse til at gå i spidsen ved at vedtage og gennemføre effektive, gennemsigtige og konsekvente oplagringsordninger for at etablere en sammenhængende struktur, som ansøgerlandene kan benytte sig af, når de skal opbygge deres egne mindstelagre og fastsætte regler for, hvordan der kan trækkes på disse lagre. En sådan struktur skal være baseret på ajourført EU-lovgivning i alles interesse. selve undersøgelsen blev gennemført af den Kommissionen stod for nylig for koordineringen af en gennemgang af spørgsmålene om såkaldte pligtige mindstelagre; Olieforsyningsgruppe (OSG), der består af nationale eksperter fra de 15 medlemsstater, og som blev nedsat ved Rådets direktiv 73/23 8/EØF4. Denne undersøgelse tilligemed løbende konsultationer med olieindustrien og en særlig undersøgelse fra 1997 viser, at den nuværende lovgivning (Rådets direktiv 68/414/EØF, ændret ved direktiv 72/425/EØF), bør forbedres for at sikre: a) b) tilstedeværelsen af effektive, pålidelige og konsekvente oplagringsordninger og -mekanismer i samtlige medlemsstater, for at der i givet fald kan reageres tilstrækkeligt koordineret i en krisesituation; gennemsigtighed i oplagringsordningerne og mere ensartede og retfærdige vilkår på det indre marked for olie. 1 2 Rumænien. 3 4 KOM(90) 514 endelig udg. af 22. november 1990. Bulgarien, Estland, Tjekkiet, Ungarn, Letland, Litauen, Polen, Slovenien, Slovakiet og GD XVII og GD XV/TAIEX Workshop, Bruxelles, 1. juli 1997. EFT nr. L 228 af 16. 8. 1973, s. 1. 8. Med henvisning til traktatens artikel 103 A har man derfor i det foreliggende direktiv forslag også medtaget spørgsmål om forsyningssikkerhed i relation til det indre marked for energi. FORSYNINGSSIKKERHED 9. Forsyningssikkerheden er vedblivende af stor betydning for EU. Eftersom EU fortsat vil være stærkt afhængig af importeret olie, og prognoserne tyder på stor efterspørgsel efter olie også i andre egne af verden, er det stadigvæk nødvendigt at udvise agtpågivenhed både på kort og lang sigt. Mere end tre fjerdedele af verdens konstaterede oliereserver befinder sig i potentielt ustabile områder, og det understreger det vedvarende behov for foranstaltninger - om nødvendigt tilpasset ændrede markedsvilkår - for at kunne imødegå risikoen for pludselige afbrydelser i forsyningerne, som ville være til stor skade både for verdensøkonomien og for EU's økonomier. Hovedbegrundelsen for at opretholde mindstelagre er, at det er nødvendigt at kunne imødegå den risiko, der er forbundet med potentielle forsyningsafbrydelser - et princip, som deles af IEA. 10. Risikoen for en meget alvorlig trussel mod EU's olieforsyningssikkerhed anses for at være af en anden art i dag end tidligere. Forholdene har ændret sig fra de krise-/delkrisc- situationer, der gjorde sig gældende for ca. 20 år siden, da forsyningskilderne for råolie og olieprodukter og de tilsvarende markeder var langt mindre diversificerede, mindre gennemsigtige og mindre effektive, end de er i dag5. 11. Selv om den nøjagtige karakter af den potentielle trussel mod olieforsyningerne kan ændre sig i tidens løb, er en stabil og sikker olieimport af så stor betydning for EU's økonomier, at mindstelagre fortsat vil indgå som et afgørende led i medlemsstaternes officielle politik. Det er endnu mere relevant at være på vagt i dag, når man ser på de seneste tendenser og udviklinger i den geopolitiske og konkurrencemæssige kontekst omkring udbuddet af og efterspørgslen efter olie på verdensplan. 12. Den fortsatte tendens, der har kunnet registreres siden slutningen af 80'erne i olieindustrien, i retning af en nedskæring af omkostningerne gennem opretholdelse af mindst mulige olielagre, forventes at fortsætte og forstærkes fremover. Siden 1980 er industriens lagre reduceret med ca. 25 forbrugsdage. Kun etablering og opretholdelse af lagre under statens kontrol har i et vist omfang modvirket den nedadgående tendens. Situationen med hensyn til sådanne statslige lagre er imidlertid også blevet svækket i 90'erne, efterhånden som stadigt færre medlemsstater tilsyneladende føler det nødvendigt at opretholde mindstelagre. 13. I takt med, at olieindustrien har udviklet sig i et mere konkurrencepræget klima med langt færre "nationale" olieselskaber som resultat af omfattende privatiseringsprogrammer, anlægger olieselskaberne i stigende grad kommercielle indfaldsvinkler til, hvordan de driver forretning. De bliver stadigt mere utilbøjelige til at acceptere, at de har et "strategisk" ansvar for at opretholde olieforsyningerne til slutbrugerene i tilfælde af en international forsyningskrise. Nedskæringerne i olieselskabernes lagre er foregået på to fronter: reduktion af overskudskapaciteten (såsom raffinaderier, lager- og distributions- depoter m. m. , hvilket har forbedret deres aktiviteters samlede effektivitet) og nedskæringer i de "frit disponible" lagre6. 5 KOM(96) 143: "Rapport om olieforsyningerne, raffineringsinduslrien og oliemarkedet i Del Europæiske Fællesskab". "Frit disponible" lagre eller "kommercielle" lagre: se definitionerne i bilaget. 14. Både industrien, men også visse særlige lagerorganisationer, har i de seneste år i stigende grad gjort brug af "lagre omfattet af lagerdækningsaftaler (om lagre for andre lagringspligtige)"7 som en billigere løsning til at opfylde lagerpligten både på nationalt plan og EU-plan. Da der hovedsagelig er tale om blandede driftslagre, er sådanne "lagre omfattet af lagerdækningsaftaler" vanskeligere at identificere og kontrollere. Der kan derfor være tvivl om, hvorvidt de i givet fald vil være til rådighed for forbrugerne i tilfælde af en forsyningskrise. Spørgsmålet om, hvorvidt der rent faktisk kan trækkes på lagrene under en oliekrise, og spørgsmålet om statens beføjelser til at sikre kontrollen med lagrene hænger nøje sammen og drøftes både på EU-plan og inden for IEA/OECD8. 15. Kommissionen forelagde i 1995 Rådet en integreret handlingsstrategi på energiområdet i hvidbogen om en energipolitik for Den Europæiske Union9. Heri blev det atter understreget, hvor vigtig energiforsyningssikkerheden er for EU, idet forsynings sikkerheden tilligemed konkurrencevnen og miljøbeskyttelsen figurerede som de tre grundpiller for energipolitikken i Den Europæiske Union. EU's afhængighed af olie udefra kan bedst forvaltes gennem en spredning af forsyningerne, udbygning af de internationale forbindelser med olieproducerende lande og bestemmelser vedrorende olielagre og foranstaltninger med henblik på at afbøde vanskeligheder som følge af knaphed på olieforsyninger. Alle foranstaltninger og bestemmelser, der overvejes på de ovennævnte områder, skal være i overensstemmelse med EU's indre marked. 16. Med en fornyet understregning af olieforsyningssikkerhedens betydning erkendte Rådet i konklusionerne fra samlingen i december 1996, "at Fællesskabet fortsat vil være stærkt afhængigt af importeret olie, og at der hele tiden må udvises årvågenhed, både på kort og på lang sigt. Mere end tre fjerdedele af verdens konstaterede oliereserver befinder sig i potentielt følsomme områder". Desuden fremhævede Rådet "det vedvarende behov for at fastholde de foranstaltninger, der hidtil er truffet, f. eks. oplagringsprocedurerne og krisestyringsmekanismerne, der om fornødent vil kunne tilpasses ændrede markeds vilkår". 10 17. Med hensyn til implementeringen af EU-lovgivningen fører Kommissionen med jævne mellemrum tilsyn med lagrenes størrelse i medlemsstaterne via den indberetningsordning, der blev indført ved direktiv 68/414/EØF, om muligt støttet af andre statistiske data. På grundlag heraf må Kommissionen konkludere, at for så vidt angår de tre vigtigste kategorier af olieprodukter, har flere medlemsstater ikke været i stand til i henhold til deres lovfæstede forpligtelser at opretholde de krævede mindstelagre dækkende flere måneders forbrug11. 18. IEA'S styrelsesråd på ministerniveau bekræftede på sit møde i maj 1997, at på trods af udviklingen på oliemarkederne retning af skærpet konkurrence og større gennemsigtighed og effektivitet giver olieforsyningssikkerheden fortsat grund til alvorlig bekymring, især i betragtning af udsigterne til øget afhængighed af import og stærkere koncentration af de i Mellemosten. Styrelsesrådet konkluderede, at der absolut ikke er anledning til at slække på agtpågivenheden, men tilbageværende oliereserver i "Lagre omfattet af lagerdækningsaftaler (om lagre for andre lagringspligtige)": se definitionerne i bilaget. "Future Strategies for IEA Emergency Reserves", IEA/SEQ(97)7/Rcv. I af 1. 10. 97 og "Report to the Governing Board on IEA Emergency Reserve Issues", IEA/SEQ(97)42 af 5. 11. 97. KOM(95) 682 Endelig udg. af 13. december 1995. Rådets konklusioner om "Rapport om olieforsyningerne, raffineringsindustrien og oliemarkedet i Det Europæiske Fællesskab", PRES/96/356 af 12. 3. 1996. Referenceperiode: 1. 1. 1995-1. 7. 1997. 10 - 4- tværtimod behov for at intensivere bestræbelserne for at kunne reagere fleksibelt og overbevisende i en eventuel krisesituation ved at holde beredskabsmekanismerne helt ajour og opretholde og - i lande med en svag lagersituation - forøge mindstelagrene. 19. I den relevante stående gruppe, som indgår som led i IEA's tilsyn med lagrenes størrelse, er flere IEA-lande blevet udpeget for ikke at overholde deres mindstelagerpligt. 20. På grund af ovennævnte situation i relation til olieforsyningssikkerheden foreslår Kommissionen ændringer til direktiv 68/414/EØF. Ændringerne har ikke til formål at røre ved grundlaget for EU's olielagersystem. Sigtet er at forbedre og tilpasse enkelthederne i systemet, først og fremmest med udgangspunkt i en række fælles grundlæggende kriterier og krav til opretholdelsen af olielagre, samt at afklare en række spørgsmål og forenkle bestemmelserne i det omfang, det er muligt. Hovedsigtet med de foreslåede forbedringer er at sikre, at medlemsstaterne har fuld rådighed over mindstelagrene i tilfælde af forsyningsvanskeligheder, og at medlemsstaterne har de fornødne juridiske og administrative beføjelser til at overtage kontrollen med disse lagre for at kunne trække på dem, hvis det bliver nødvendigt. DET INDRE MARKED FOR ENERGI 21. Med oprettelsen af det indre marked og etableringen af et område uden indre grænser kan varer nu cirkulere frit mellem medlemsstaterne uden lovgivningsmæssige, tekniske, administrative eller fiskale hindringer. Det betyder samtidig - i overensstemmelse med princippet om solidaritet i EU - at den belastning, det er at opretholde mindstelagre, deles af alle medlemsstaterne på en retfærdig, gennemsigtig og effektiv måde. 22 Den liberalisering, der finder sted på oliemarkederne, forudsætter, at de nationale markeder ikke må etablere nogen form for hindringer. Det er derfor nødvendigt at indføre helt ensartede og retfærdige vilkår byggende på gennemsigtighed på markedet og neutralitet for alle operatører, og det er samtidig en grundlæggende forudsætning for, at det indre marked for energi kan fungere korrekt. Det er afgørende, at denne forudsætning respekteres af alle nationale oplagringsordninger i EU, de være sig "centraliserede" lagre) eller ("lagre opretholdt af særlige "decentraliserede" oplagrings- ordningerne ikke være en hindring for at komme ind på eller forlade markedet eller for olieprodukters frie bevægelighed inden for EU. lagerorganisationer" eller "statslige" ("selskabs-/virksomheds-"lagre)12. Principielt må 23. En række markedsoperatører hævder, at de ikke behandles retfærdigt i forhold til deres markedskonkurrenter, fordi der kan opstå uligheder som følge af: a) b) c) diskriminerende markedsoperatører; anvendelse af lagerpligten på de forskellige typer diskriminerende fordeling af lageromkostningerne blandt dem, der er forpligtet til at opretholde mindstelagre; det faktum, at industrien til dels bruger driftslagre som "lagre omfattet af lagerdækningsaftaler"; nogle operatører er i stand til at gøre det, og andre kan ikke, fordi de har en anden struktur og andre aktiviteter. 12 "Centraliserede" i modsætning til "decentraliserede" oplagringssystemer: se den nærmere redegørelse i bilaget. 5- d) urimelige vilkår, der pålægges importører og distributører af indenlandske raffinaderier for at kunne operere med "lagre omfattet af lagerdækningsaftaler", som f. eks. krav om langtidskøbekontrakter med raffinaderierne. 24. Med de nuværende bestemmelser kan der også opstå uligheder mellem markedsoperatører, som har hjemsted i en medlemsstat, der tillader oprettelse af olielagre i en anden medlemsstat via særlige mellemfolkelige aftaler (artikel 6, stk. 2, i direktiv 68/414/EØF), og operatører i en medlemsstat, der forbyder en sådan praksis. Sådanne aftaler har imidlertid altid været betragtet som et nyttigt middel til at få det indre marked i oliesektoren til at fungere bedre og giver samtidig en medlemsstat kontrol over lagre, som omretholdes uden for dens område. Medlemsstaterne kan selv beslutte, hvorvidt de vil have olielagre i en anden medlemsstat, men de skal i forbindelse med en sådan beslutning tage hensyn til følgende: a) b) det faktum, at et indre marked uden grænser er en økonomisk realitet, hvor varer skal kunne bevæge sig uhindret mellem medlemsstaterne, og det faktum, at det er nødvendigt for olieselskaberne at operere i hele Europa og derfor også at nedbringe deres omkostninger og optimere lagerpligten. 25. Procedurerne omkring etablering af sådanne aftaler kan indebære tunge administrative byrder for myndighederne, afhængigt af de interne administrative strukturer i de enkelte medlemsstater. Med de foreslåede ændringer til direktiv 68/414/EØF skal der derfor indføres mindstekrav for hele EU. Medlemsstater, der opfylder disse krav, skulle uden større vanskeligheder kunne indgå aftaler under forudsætning af, at de samtidig internt indfører forenklede procedurer for sådanne aftaler. 26. De foreslåede ændringer til direktiv 68/414/EØF tager hensyn til de ovennævnte forhold og sikrer samtidig de nødvendige forbedringer af EU-oplagringsordningerne i det indre marked uden at gå på kompromis med hensynet til forsyningssikkerheden. For så vidt angår det indre marked, er det centrale element i de foreslåede ændringer, at oplagringsordningerne i alle medlemsstaterne skal være tilstrækkeligt gennemsigtige til at skabe helt ensartede markedsvilkår i EU. FORESLÅEDE FORBEDRINGER Der foreslås forbedringer i EU-lovgivningen efter følgende retningslinjer13: 27. Mulighed for, at medlemsstater med indenlandsk olieproduktion kan fritages for en del af lagerpligten: Medlemsstater med indenlandsk olieproduktion har ret til fra deres interne forbrug at fradrage en procentdel svarende til denne indenlandske produktion. Ved behandlingen af dette spørgsmål tog man bl. a. hensyn til de pågældende staters lovfæstede og administrative beføjelser til at kontrollere brugen af deres lagre og deres olieproduktion, hvis der opstår behov herfor under en oliekrise. Eftersom det rent faktisk kun er Det Forenede Kongerige og Danmark, der har fordel af en sådan fritagelse, kan den maksimale fritagelse forhøjes til 25%. Den indenlandske olieproduktion i disse to vigtigste olieproducerende EU-lande svarer således til 25% af hele EU's (15 medlemsstater) 13 Nævnt i samme rækkefølge, hvori de optræder i vedføjede direktivforslag. -. 6- i de seneste tre år14. Eftersom fritagelsesprocenten fradrages "det olieforbrug gennemsnitlige daglige indenlandske forbrug", vil lagerpligten i praksis fortsat svare til 90 dage for samtlige medlemsstater. 28. Statistiske indberetninger I: Beregning af det indenlandske forbrug: For at sikre den fornødne sammenhæng må beregningen og de statistiske indberetninger om lagrene følge nogle grundlæggende fælles regler for samtlige medlemsstater. Det er derfor nødvendigt at tilpasse de definitioner og strategier, der tidligere er vedtaget både på EU-plan15 og på internationalt plan (Eurostat, OECD/IEA, FN)16, for så vidt angår olieforbruget, og derfor også i fuldt omfang indføre den praksis, som i forvejen følges af et meget stort flertal af medlemsstaterne, nemlig at medregne den internationale lufttrafiks bunkring i det indenlandske forbrug. Denne foranstaltning vil blive ledsaget af en særlig indberetning for "jetbrændstof af petroleumstypen", hvoraf forbruget er hastigt voksende, uden at der dog indføres en specifik lagerpligt for dette produkt. 29. Kvaliteten af oplagringsmekanismerne - Administrativt tilsyn med lagrene: a) Olieforsyningssikkerheden bliver bedre, hvis oplagringsmekanismerne gores mere effektive. Det er vigtigt, at mindstelagrene er til medlemsstaternes fulde rådighed, hvis der opstår vanskeligheder. Det forudsætter, at lagrene er disponible og tilgængelige når som helst. Sådanne kriterier overholdes mere effektivt i de medlemsstater, som har lovfæstet og administrativ beføjelse til at overtage fuld kontrol med mindstelagrene og procedurerne for, hvordan der trækkes på disse lagre, så de kan bruges når og hvor, behovet er størst. Der må indføres effektive opgørelses- og kontrolmekanismer samt en håndhævelsesprocedure, der omfatter sanktioner over for dem, der ikke opfylder deres lovfæstede lagerpligt. b) Generelt skal oplagringsordningerne være retfærdige og må ikke indebære forskelsbehandling. Større åbenhed bidrager til at undgå forskelsbehandling og skabe retfærdige vilkår på markedet. Større åbenhed i ordningerne vil gøre forpligtelser, når operatørerne mere bevidste om deres omkostningerne ved at opretholde pligtige olielagre kan identificeres og kendes. En sådan identifikation må derfor være så nøjagtig som muligt. Under alle omstændigheder udgør lageromkostningerne en del af den endelige produktpris på markedet. rettigheder og c) færrest vanskeligheder i de medlemsstater, Ovennævnte kriterier gælder for alle lagre, uanset om de findes på nationalt område eller på EU-område. Erfaringerne viser, at kriterierne overholdes mest effektivt og med indfort oplagringsordninger, hvor alle eller en meget stor del af lagrene opretholdes under direkte eller indirekte kontrol af staten (otte medlemsstater opererer med "lagre, der opretholdes af særlige lagerorganisationer" og/eller "statslige" lagre17 - andre medlemsstater har planer om at indføre tilsvarende ordninger18). Især gælder det, at i medlemsstater, hvor lagrene opretholdes af særlige lagerorganisationer, der sidder på hele eller en meget stor del af den samlede lagerpligt, er der ingen særlige som har 1994, 1995 og 1996. Jf. "Energiglossarium", 1991, Eurostat. "Oil Annual Questionnaire", QUEST/OIL/1/Rev. 1; et fælles spørgeskema, som er vedtaget af Eurostat, IEA og FN. Se definitionerne i bilaget. Italien er det seneste eksempel: Der blev i februar 1998 fremlagt et lovforslag om oprettelse af en lagerorganisation. - 7- vanskeligheder med at opfylde EU-lagerpligten. Disse medlemsstater har i de seneste år haft en komfortabel lagersituation svarende til 90 dages forbrug eller endnu mere. Det har kunnet konstateres, at når der oprettes sådanne organisationer, vokser de samlede lagre. Hovedårsagen er, at lagerorganisationernes lagre normalt opbygges oven på industriens driftslagre, som findes under alle omstændigheder til industriens eget brug. En lagerorganisation fordeler normalt lagerpligten mellem sine medlemmer, som både kan være olieraffinaderier og olieselskaber uden raffineringskapacitet, via et nærmere fastsat gebyr eller en afgift, der beregnes på grundlag af lagerpligten for hver af disse to grupper af operatører. Man foretrækker denne form for finansiering: selv om den normalt er garanteret af staten, er den uafhængig af statsbudgettet, som kan blive influeret af beslutninger, der er baseret på andre forhold end oliekriser. Sådanne lagerorganisationer kan udvikle et tæt partnerskab mellem staten og olieindustrien, hvilket er nødvendigt for at kunne opretholde og fungere bruge mindstelagre og helt afgørende for, at oliemarkedet kan hensigtsmæssigt og effektivt. 30. Statistiske indberetninger II: Omregningsmetoder og indbcrctningsfristcr: a) b) Der skal være tilstrækkelig fleksibilitet til, at lagrene kan opretholdes enten i form af råolie og mellemprodukter og/eller i form af færdigprodukter. Beslutninger herom kan bedst håndteres på lokalt plan, afhængigt af markedets behov og de enkelte medlemsstaters strategiske beslutninger. For at gøre det enklere at omregne råolie til olieproduktækvivalenter foreslås det at opgive den ene af de nuværende tre omregningsmetoder og bevare de to øvrige, som giver tilstrækkelig valgfrihed med hensyn til at opretholde lagre i form af råolie og/eller færdige olieprodukter. afpasses Indberetningsfristerne tilsender Kommissionen deres statistiske opgørelser, som viser de eksisterende lagre ved udgangen af hver måned, senest den 25. dag i den anden måned efter den måned, indberetningen vedrører. Den 31. marts hvert år foreslås som skæringsdatoen for det årlige forbrug, på grundlag af hvilket lagerniveauerne beregnes. IEA's. Medlemsstaterne efter 31. Lagre oprettet i andre medlemsstater: a) En medlemsstat har ret til, såfremt den foretrækker det, at opretholde mindstelagre i EU ved at indgå rammeaftaler med en anden medlemsstat og på denne måde opfylde hele eller en del af sin lagerpligt Beslutninger om at indgå en sådan aftale - og dermed give grønt lys for efterfølgende kontrakter mellem virksomheder om opretholdelse af lagre andre steder i EU - skal tage højde for kvaliteten af oplagringsordningerne i værtsmedlemsstaten. I tilfælde af forsyningsvanskeligheder skal medlemsstaten kunne forlange og opnå hjemføring af sine lagre for at kunne trække på dem til gavn for forbrugerne. Der foreslås følgende nye bestemmelser: i) ii) iii) bestemmelser om rådighed over, kontrol med og hjemføring af lagre bestemmelser om indberetning af lagre regler for "lagre omfattet af lagerdækningsaftaler" med nærmere præcisering af: a) b) c) hjemføring af lagre dækningsperioden identifikation af lagre. - 8- b) Et effektivt tilsyn med situationen i EU forudsætter, at lagerbevægelser mellem medlemsstater indberettes til Kommissionen (således som det også sker i dag), og at Kommissionen holdes underrettet om de nærmere vilkår for tilstedeværelsen af en aftale mellem medlemsstater, eller hvorvidt der ikke foreligger en aftale. 32. Sanktioner: Der indføres en ordning med sanktioner, som medlemsstaterne pålægger virksomheder, der ikke overholder lovgivningen om mindstelagre. Det overlades til medlemsstaterne at implementere bestemmelserne. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning. KONKLUSION På grundlag af ovenstående foreslår Kommissionen, at Rådet vedtager et direktiv med specifikke ændringer til Rådets direktiv 68/414/EØF. Kommissionen vil med jævne mellemrum aflægge beretning til Rådet om situationen og udviklingen omkring mindstelagrene af olie. Denne beretning vil omfatte statistiske analyser af lagerniveauerne i EU og fortolkning af de statistiske data, nærmere enkeltheder om individuelle aftaler mellem medlemsstater om opretholdelse af lagre i en anden medlemsstat og andre relevante oplysninger vedrørende direktivets gennemførelse. -9 Forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 68/414/EØF om forpligtelse for EØF's medlemsstater til at opretholde minimumslagre af mineralolie og/eller mineralolieprodukter RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR— under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 103A, stk. 1, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, og ud fra følgende betragtninger: Rådet har vedtaget direktivet af 20. december 196819 om forpligtelse for EØF's medlemsstater til at opretholde minimumslagre af mineralolie og/eller mineralolieprodukter; importeret mineralolie og mineralolieprodukter spiller fortsat en vigtig rolle for Fællesskabets forsyning med energiprodukter; enhver vanskelighed, selv af forbigående art, som forer til en nedgang i leveringerne af eller kraftige prisstigninger på disse produkter på de internationale markeder, vil kunne forårsage alvorlige forstyrrelser i den økonomiske aktivitet i Fællesskabet; Fællesskabet skal derfor være i stand til at afbøde eller i hvert fald mindske de negative virkninger af en sådan eventualitet; det er nødvendigt at ajourføre direktiv 68/414/EØF for at tilpasse det til de faktiske forhold på Fællesskabets indre marked og til udviklingen på oliemarkederne; 19 EFT nr. L 308 af 23. 12. 1968, s. 14; direktivet er senest ændret ved direktiv 72/425/EØF (EFT nr. L 291 af 28. 12. 1972, s. 154) 10 Rådet fastsatte i direktiv 73/23 8/EØF af 24. juli 197320 hensigtsmæssige foranstaltninger - herunder også om, hvordan der skal trækkes på olielagre - som skal iværksættes i tilfælde af vanskeligheder med forsyningen af mineralolie og mineralolieprodukter til Fællesskabet; medlemsstaterne har indgået tilsvarende forpligtelser i aftalen om et internationalt energiprogram21; det er vigtigt, at olieforsyningssikkerheden forbedres; det er nødvendigt, at de organisatoriske ordninger for olielagre sikrer, at det indre marked kan fungere hensigtsmæssigt; bestemmelserne i dette direktiv berører på ingen måde traktatens anvendelse, navnlig ikke bestemmelserne om det indre marked og konkurrence; i overensstemmelse med nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet i henhold til traktatens artikel 3B kan målsætningen om opretholdelse af et højt niveau for olieforsyningssikkerheden i Fællesskabet gennem pålidelige og gennemsigtige mekanismer baseret på solidaritet mellem medlemsstaterne, samtidig med at reglerne om det indre marked og konkurrence overholdes, iværksættes mere effektivt på fællesskabsplan; dette direktiv er derfor begrænset til de mindstekrav, der er nødvendige for at opfylde denne målsætning, og går ikke ud over, hvad der er nødvendigt til dette formål; det er nødvendigt, at medlemsstaterne kan disponere over lagre, hvis der opstår vanskeligheder med olieforsyningen; medlemsstaterne skal have beføjelse og kapacitet til at kontrollere brugen af lagrene, så de omgående kan stilles til rådighed til gavn for de områder, hvor der er størst behov for olieforsyninger; organisatoriske ordninger for opretholdelse af lagre skal sikre, at lagrene er til rådighed og tilgængelige for forbrugeren; de organisatoriske ordninger for opretholdelsen af lagre bør være gennemsigtige og sikre en retfærdig og ikke-diskriminatorisk fordeling af byrden ved lagerpligten; omkostningerne ved at 20 21 EFT nr. L 228 af 16. 8. 1973, s. 1. Senest ændret den 7. august 1992. -11 opretholde olielagre bør derfor fremgå af slutprisen på de olieprodukter, der sælges på det pågældende marked; medlemsstaterne kan for at organisere opretholdelsen af lagre som ovenfor anført gøre brug af et system baseret på en særlig lagerorganisation, som opretholder alle eller en del af de lagre, der udgør deres lagerpligt; en eventuel resterende del bør opretholdes af raffinaderier og andre markedsoperatører; et partnerskab mellem staten og olieindustrien er afgørende for at sikre effektive og pålidelige oplagringsmekanismer; stor indenlandsk produktion bidrager i sig selv til forsyningssikkerheden; udviklingen på oliemarkedet kan berettige til en større maksimal fritagelse fra lagerpligten for medlemsstater med indenlandsk olieproduktion; der bør vedtages fremgangsmåder, som i forvejen følges af Fællesskabet og medlemsstaterne i relation til deres internationale forpligtelser og aftaler; som følge af ændringer i mønstret i olieforbruget er den internationale lufttrafiks bunkring blevet en væsentlig bestanddel af dette forbrug; denne bunkring er en del af det indenlandske forbrug; der er behov for at tilpasse og forenkle Fællesskabets statistiske indberetningssystem for olielagre; olielagre kan i princippet opretholdes hvor som helst i Fællesskabet, og det bor derfor gores lettere at oprette lagre uden for det nationale område; beslutninger om oprettelse af lagre uden for det nationale område skal træffes af myndighederne i den pågældende medlemsstat, afhængigt af medlemsstatens behov og hensynet til forsyningssikkerheden; hvor der er tale om "lagre omfattet af lagerdækningsaftaler (om lagre for andre lagringspligtige)", er der behov for mere detaljerede regler for at sikre, at disse lagre er til rådighed og tilgængelige i tilfælde af vanskeligheder med olieforsyningen; det er formålstjenligt at styrke det administrative tilsyn med lagrene og indføre effektive mekanismer for kontrollen med og opgørelsen af lagre; det er nødvendigt at indføre sanktioner for at kunne håndhæve en sådan kontrol; med Rådets direktiv 72/425/EØF af 19. december 1972 blev den referenceperiode, der er nævnt i artikel 1, stk. 1, i direktiv 68/414/EØF, forøget fra 65 til 90 dage, og der blev fastsat nærmere -12 vilkår for gennemførelsen af denne forøgelse; bestemmelserne i direktiv 72/425/E0F er blevet overflødige med nærværende direktiv; direktiv 72/425/EØF skal derfor ophæves; Rådet bør holdes løbende underrettet om situationen vedrørende mindstelagre i Fællesskabet— UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 13 A R T I K EL 1: I direktiv 68/414/EØF føretages følgende ændringer: 1) Artikel 1 affattes således: "Artikel 1 1. Medlemsstaterne fastsætter administrativt eller ved lov bestemmelser, der er egnede til på Det Europæiske Fællesskabs område i henhold til bestemmelserne i artikel 7 stadig at holde lagrene af mineralolieprodukter på et niveau, der for hver kategori af mineralolieprodukter, som omhandles i artikel 2, svarer til det nationale førbrug i mindst 90 dage, beregnet efter det gennemsnitlige daglige forbrug i det føregående kalenderår. 2. Den del af det indenlandske forbrug, som dækkes af produkter fremstillet af råolie, som udvindes af undergrunden i den pågældende medlemsstat, kan fratrækkes med indtil 25% af det nævnte indenlandske forbrug. " 2) Artikel 2 udgår. 3) Artikel 3 bliver artikel 2, og der indsættes følgende som sidste afsnit: "Skibsfartens bunkring medregnes ikke i det indenlandske forbrug. Den internationale lufttrafiks bunkring medregnes i det indenlandske forbrug. " 14 4) Følgende indsættes som artikel 3: "Artikel 3 1. Lagre, der opretholdes i henhold til artikel 1, er til medlemsstaternes fulde rådighed, såfremt der opstår vanskeligheder med at få olieforsyninger. Medlemsstaterne sikrer, de har lovfæstet beføjelse til at kontrollere lagrenes brug under sådanne omstændigheder. Medlemsstaterne sikrer, at disse lagre er til rådighed og tilgængelige når som helst; de gennemfører ordninger, der giver mulighed for at identificere, opgøre og kontrollere lagrene. 2. Medlemsstaterne sikrer, at rimelige og ikke-diskriminatoriske vilkår er gældende i deres oplagringsordninger. Den omkostningsmæssige byrde ved at opretholde lagre i henhold til artikel 1 identificeres ved hjælp af gennemsigtige ordninger i den endelige produktpris på de pågældende olieprodukter. Såfremt det udelukkende er kommercielle føretagender, der opretholder lagre, kan den omkostningsmæssige byrde ved opretholdelsen af lagre være vejledende. 3. For at opfylde kravene i stk. 1 og 2 kan medlemsstaterne beslutte at gøre brug af en særlig lagerorganisation, som er ansvarlig for opretholdelsen af alle eller en del af lagrene. To eller flere medlemsstater kan beslutte at gøre brug af en fælles lagerorganisation. I så fald er de i fællesskab ansvarlige for overholdelsen af de forpligtelser, der hidrører fra dette direktiv. " - 1 5- 5) Artikel 4 affattes således: "Artikel 4 Medlemsstaterne afgiver til Kommissionen en i overensstemmelse med artikel 5 og 6 opstillet statistisk opgørelse over de ved slutningen af hver måned bestående lagre; samtidig angiver de, hvor mange dages gennemsnitligt forbrug i det forudgående kalenderår disse lagre svarer til. Denne opgørelse skal afgives senest den 25. dag i den anden måned efter den måned, opgørelsen vedrører. Skæringsdatoen for det årlige forbrug, på grundlag af hvilket den nye lagerpligt beregnes, er den 31. marts hvert år. I den statistiske opgørelse opgøres lagre af jetbrændstof af petroleumstypen særskilt under kategori II. " 6) Artikel 5 affattes således: "Artikel 5 De lagre, der kræves opretholdt i henhold til artikel 1, kan både være i form af mineralolie og halvfabrikata og i form affærdige produkter. De færdige produkter skal i den statistiske opgørelse over lagrene, der omhandles i artikel 4, opføres med deres faktiske vægt. Mineralolie og halvfabrikata medregnes således: enten i det omfang, i hvilket hver kategori af produkter er blevet fremstillet i den pågældende medlemsstats raffinaderier i det foregående kalenderår, eller i det forhold, der består mellem på den ene side den i løbet af det foregående kalenderår i den pågældende stat fremstillede totale mængde af produkter, der er undergivet lagerpligten, og på den anden side mængden af mineralolie anvendt i det samme år; dette gælder dog kun indtil 40% af den samlede lagerpligt for første og anden kategori (benzin og gasolie) og kun indtil 50% for tredje kategori (fuelolier). 16 Blandingsprodukter kan, når de er bestemt til fremstilling af de i artikel 2 nævnte færdigprodukter, træde i stedet for de produkter, der skal fremstilles deraf. " 7) Artikel 6 ændres således: a) Stk. 1 affattes således: "1. Ved beregningen af den i artikel 1 omhandlede minimumsmængde skal alene de mængder, der er oplagret i henhold til artikel 3, medtages i den statistiske opgørelse. " b) Stk. 2 affattes således: "2. Til gennemførelse af dette direktiv kan der inden for rammerne af særlige mellemfolkelige aftaler på én medlemsstats område oprettes lagre af virksomheder, der er etableret i en anden medlemsstat. I dette tilfælde kan den medlemsstat, på hvis område disse lagre er oprettet i henhold til en sådan aftale, ikke modsætte sig, at lagrene overføres til de andre medlemsstater, på hvis vegne lagrene opretholdes i henhold til aftalen; den udøver kontrol med disse lagre i overensstemmelse med de i aftalen fastsatte procedurer, men medregner dem ikke i sin statistiske opgørelse. Den medlemsstat, som lagrene er bestemt for, kan medregne dem i sin statistiske opgørelse. Sammen med den i artikel 4 omhandlede statistiske opgørelse sender hver medlemsstat en indberetning til Kommissionen om de lagre, der opretholdes på dens eget område til brug for en anden medlemsstat, samt om de lagre, der opretholdes i andre medlemsstater til dens eget brug. I begge tilfælde anføres lagrenes placering, oplagrede mængder og produktkategori - eller mineralolie - i indberetningen. Kommissionen skal gøres bekendt med udkast til de i første afsnit nævnte aftaler, og den kan meddele de pågældende regeringer sine synspunkter. Så snart aftaler er indgået, skal de meddeles Kommissionen, som underretter de andre medlemsstater herom. 17 En medlemsstat, som beslutter ikke at opretholde lagre i en anden medlemsstat i henhold til sådanne aftaler, underretter Kommissionen om begrundelsen for en sådan beslutning. Aftalerne skal opfylde følgende vilkår: vedrøre mineralolie og alle mineralolieprodukter, som omfattes af dette direktiv, fastsætte vilkår og ordninger for opretholdelsen af lagre med det formål at sikre kontrollen med og rådigheden over disse lagre, angive den fremgangsmåde, som skal sikre kontrollen med og identifikationen af de omhandlede lagre, principielt være indgået med ubegrænset varighed, præcisere, at der, såfremt ensidig opsigelse kan ske, ikke må gøres brug af den i en forsyningskrise, og at Kommissionen under alle omstændigheder skal underrettes forud for enhver opsigelse. Såfremt lagre, der er oprettet i henhold til sådanne aftaler, ikke ejes af den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, som er undergivet lagerpligten, men er overdraget denne virksomhed eller denne særlige lagerorganisation af en anden virksomhed eller en anden særlig lagerorganisation, skal følgende betingelser overholdes: den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, hvortil lagrene er overdraget, skal have kontraktmæssig ret til at råde over lagrene i overdragelsesperioden; de nærmere regler for fastsættelsen af prisen for denne rådighed vedtages efter fælles overenskomst mellem parterne, minimumsoverdragelsespcriodcn skal være 90 dage, 18 lagerets placering og mængden og kategorien af lagrede produkter eller mineralolie i det pågældende lager skal specificeres. " c) Stk. 3, andet afsnit, affattes således: "Som følge heraf må især følgende udelukkes af de statistiske opgørelser: mineralolie på oliefelter, de til bunkring for skibsfarter bestemte mængder, mængder i direkte transit, med undtagelse af de under stk. 2 omhandlede lagre, samt mængder, der befinder sig i olierørledninger, motortankvogne, jernbanetankvogne, tanke ved detailsalgssteder og hos småforbrugere. Af den statistiske opgørelse skal endvidere udelukkes mængder, som befinder sig hos militæret og mængder, der hos olieselskaberne er reserveret militæret. " 8) Følgende indsættes som artikel 6a: "Artikel 6a Medlemsstaterne vedtager de nødvendige bestemmelser og foranstaltninger for at sikre kontrollen og tilsynet med lagrene. De indfører mekanismer med henblik på at kontrollere lagrene i overensstemmelse med dette direktiv. " 9) Følgende indsættes som artikel 6b: "Artikel 6b Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af de nationale bestemmelser, som er vedtaget i henhold til dette direktiv, og træffør passende foranstaltninger til at sikre, at disse bestemmelser anvendes. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om disse bestemmelser senest den 31. december 1999 samt om eventuelle senere ændringer hurtigst muligt. " 19 ARTIKEL 2: Direktiv 73/425/E0F ophæves med virkning fra den 31. december 1999. ARTIKEL 3: 1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 1999. De underretter straks Kommissionen herom. De anvender disse bestemmelser fra den 1. januar 2000. 2. Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne. ARTIKEL 4: Kommissionen forelægger med jævne mellemrum Rådet en beretning om situationen vedrørende lagrene i Fællesskabet, som krævet i henhold til direktiv 68/414/EØF. Den første beretning forelægges for Rådet i løbet af det andet år efter den i artikel 3, stk. 1, rastsatte dato. ARTIKEL S: Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 20 BILAG ai INDHOLDSFORTEGNELSE DEFINITIONER • SPØRGSMÅL, DER BLEV DRØFTET UNDER DE AF KOMMISSIONEN GENNEMFØRTE KONSULTATIONER Olieforsyningsgruppen Kontakter med olieindustrien Undersøgelsen "Compulsory Oil Stocks in the European Union" OVERVEJELSER TIL STØTTE FOR DE FORESLÅEDE ÆNDRINGER AF DIREKTIV 68/414/EØF Ordninger vedrørende driftslagre og mindstelagre Administrativt tilsyn og kontrol Centraliserede/decentraliserede oplagringsordninger Finansiering Indberetning og opgørelse af lagre Indenlandsk olieproduktion • GRUNDLÆGGENDE KRITERIER FOR OPRETHOLDELSEN AF MINDSTELAGRE 22 • TABELLER & FIGURER TABELLER OVersigt over lovgivning/systemer vedrørende mindstelagre i EU Sammenligning af praksis med hensyn til opretholdelse af pligtige lagre i Fællesskabet Sammenligning af lagerorganisationerne i Fællesskabet Bilaterale aftaler indgået mellem medlemsstaterne af Den Europæiske Union - situation 02/98 Månedlig rapport om olielagre i overensstemmelse med artikel 4 i Rådets direktiv 68/414/EØF af 20. 12. 1968 Lagre opretholdt under bilaterale aftaler Tendenser i olielagre EU - Udviklingen i forbruget af olieprodukter i EU EU 15 - Olielagersituationen EU - Indenlandsk olieproduktion 1995 UK - Udviklingen i udbud/efterspørgsel for olie 1970-1995 Danmark - Udviklingen i udbud/efterspørgsel for olie 1970-1995 Indenlandsk olieproduktion i UK og Danmark og indenlandsk bruttoforbrug i EU 15 EU-Salg afjet fuel 1994 EU - Salg af den internationale skibsfarts bunkring 1995 FIGURER Udviklingen i verdens olielagre/-opgorelser EU 15: Råolieimport i alt EU 15: Råolieimport efter kilde Udviklingen i forbruget af olieprodukter i EU 15 Udviklingen i forbruget af kategori H-produkter i EU 15 Årlig stigning i forbruget afjet fuel i EU 15 Sammenligning af salg i EU 15 til den internationale skibsfarts bunkring Sammenligning af indenlandsk olieproduktion i EU 15 * 3 DEFINITIONER 1. 2. 3. Klare definitioner skaber sammenhæng og ensartet forståelse af begreberne. Nedenstående definitioner skal tjene som reference ved drøftelser af spørgsmål i relation til olielagre og opretholdelse af sådanne lagre. Eftersom lagre normalt oprettes af hensyn til forsyningssikkerheden, vil det normalt være underforstået, at betegnelsen "mindstelagre" anvendes til bredt at beskrive alle olielagre, der opretholdes med henblik på potentiel anvendelse under en olieforsyningskrise. Betegnelsen "pligtige lagre" anvendes, når der refereres til den i EU-regleme fastsatte forpligtelse til at opretholde mindstelagre svarende til 90 dages forbrug. 4. Mindstelagre kan desuden opdeles i: 4. 1. "Statslige lagre", som er lagre, der opretholdes særskilt under statens kontrol og finansieres via statsbudgettet (f. eks. Strategic Petroleum Reserve i USA, statsejede reservelagre i Tyskland og Japan). 4. 2. "Lagre opretholdt af særlig lagerorganisation", som forvaltes og kontrolleres af officielle lagerorganisationer (i visse tilfælde opretholdt særskilt af et selvstændigt organ, i andre tilfælde opretholdt af olieselskaber under en centralt kontrolleret organisations forvaltning), og som finansieres via et gebyr eller en afgift, der deles mellem de deltagende markedsoperatører (f. eks. ELG i Østrig, FDO i Danmark, NESA i Finland, CPSSP/SAGESS i Frankrig, EBV i Tyskland, NORA i Irland, CO VA i Nederlandene, CORES i Spanien). I de medlemsstater, der opererer med lagre opretholdt af særlige lagerorganistioner, indgår disse lagre i de pligtige lagre, der opretholdes i henhold til EF-forpligtelsen. 4. 3. "Selskabs-Zvirksomhedslagre" er lagre, der opretholdes direkte af olieindustrien. 5. Desuden kan der anvendes definitioner af mere teknisk karakter for at præcisere forskellige typer lagre: 5. 1. 'Teknisk nødvendige driftslagre/-behov" (T-MOS, T-MOR) er de lagre, der er nødvendige for at holde olieindustriens faciliteter teknisk i drift (dvs. olie i raffinaderinet, rørledninger osv. ), og uden hvilke aktiviteterne måtte lukkes ned - også selv om disse mængder rent faktisk kunne flyttes fysisk, hvilket er særdeles tvivlsomt. 5. 2. "Laveste lagemiveau/-behov ved normal drift" (N-MOS, N-MOR) er de lagre, som er nødvendige for olieindustrien ud over de teknisk nødvendige driftslagre/-behov, for at den kan opretholde normal drift, hvilket vil sige aktiviteter, som kan gennemføres forsynings- /distributionssystemerne. Laveste lagerniveau/-behov ved normal drift er den lagermængde, ved (eller under) hvilken de første tegn på problemer for opretholdelsen af normal forsyningsdrift opstår. Denne mængde afgøres i vidt omfang af forsyningssystemets samlede effektivitet. tegn på knaphed at der opstår uden i 24 5. 3. "Kommercielle" (eller "frit disponible") lagre er de lagre, som olieindustrien opretholder ud over de "normale" minimale driftslagre til brug før dag-til-dag aktiviteter og til handelsformål, og som kan variere afhængigt af markedsvilkårene (selskabernes finansielle situation og lagerpolitik, opfattelser af forsynings sikkerheden, forventninger til prisudviklingen osv. ). 5. 4. "Lagre omfattet af lagerdækningsaftaler (om lagre for andre lagringspligtigeV er de lagre, som en operatør/en organisation opretholder rent teknisk imod udstedelse af en attest på vegne af en anden operatør/en anden organisation for at sidstnævnte kan opfylde sin lovfæstede lagerpligt eller en del af denne pligt. I det foreliggende dokument dækker den brede betegnelse "driftslagre" både de "teknisk nødvendige driftslagre/-behov", "laveste lagemiveau/-behov ved normal drift" og potentielt "kommercielle" lagre, som beskrevet ovenfor. Alle andre lagre betegnes som "ikke-driftslagre". dvs. lagre, der opretholdes ud over ovennævnte lagre i henhold til lovfæstede forpligtelser, og hvis tilstedeværelse er styret af hensynet til forsynings sikkerheden og ikke som resultat af beslutninger, baseret på kommercielle overvejelser. SPØRGSMÅL, DER BLEV DRØFTET UNDER DE AF KOMMISSIONEN GENNEMFØRTE KONSULTATIONER OLIEFORSYNINGSGRUPPEN 7. 8. 9. Olieforsyningsgruppen (OSG), som består af nationale eksperter, og som blev nedsat ved Rådets direktiv 73/238/EØF om foranstaltninger vedrørende olieforsyningssikkerheden, har i de seneste to år gennemgået de fleste af spørgsmålene i relation til pligtige mindstelagre. De enkelte medlemsstater har fremsat deres synspunkter om implementeringen af de forskellige bestemmelser (72/425) med hovedvægten på lovgivningsmæssige, tekniske og administrative problemer og eventuelle forslag til løsninger. Gruppen har desuden beskæftiget sig med det indre markeds konsekvenser for olieforsyningssikkerheden og udviklingen på oliemarkederne. i direktiv 68/414 OSG's arbejde har skabt bedre gensidig forståelse mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og Kommissionen og gjort det muligt at opnå enighed om eller et vist fælles beslutningsgrundlag for, hvordan man skal komme videre på de områder, der er drøftet. Resultatet af gruppens gennemgang kan kort gengives således: 9. 1. Medlemsstaterne skal kunne kontrollere brugen af lagrene under en forsyningskrise. Det er derfor afgørende, at de har de nødvendige lovfæstede og administrative beføjelser til at kontrollere pligtige lagre og føre tilsyn med lagerniveauer og kvalitet. Det administrative tilsyn varierer ganske betydeligt fra medlemsstat til medlemsstat afhængigt af den administrative struktur, der er oprettet for at føre tilsyn og kontrol med og forvalte mindstelagrene. Generelt har samtlige medlemsstater lovfæstede beføjelser til at foretage kontrol. Midlerne til at kontrollere lagermængder og kvalitet samt sanktionsmulighederne varierer dog fra medlemsstat til medlemsstat, idet flere medlemsstater først og fremmest benytter stikprøvekontrol, mens andre foretrækker revisioner, fiskale foranstaltninger, statistiske krydsreferencer eller kombinationer af sådanne foranstaltninger. Det er 25 vigtigt, at kontrollanterne om nødvendigt er i stand til at verificere lagrenes fysiske tilstedeværelse, tilgængelighed og kvalitet i forhold til de skriftlige opgørelser. 9. 2. Konstatering af, at ikke lagre lagerpligten, bør udløse overtrædelsesprocedurer, som fører til sanktioner af økonomisk karakter mod de foretagender, som ikke opfylder lagerpligten. De sanktioner, medlemsstaterne anvender, skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning. lever op til 9. 3. OSG var af den opfattelse, at det administrative tilsyn og kontrollen med lagrene er centrale spørgsmål, der bør indgå i fremtidig EU-lovgivning. 9. 4. Mellemfolkelige aftaler om opretholdelse af pligtige olielagre i andre medlemsstater (artikel 6 i direktiv 68/414/EØF) - også kaldet "bilaterale" aftaler - er ifølge OSG et hensigtsmæssigt middel til at etablere et lovgivningsmæssigt grundlag for lagerkontrakter mellem virksomheder i medlemsstaterne på det indre marked. Der er således en minimumsgaranti for, at den medlemsstat, på hvis vegne sådanne lagre opretholdes, i tilfælde af forsyningsvanskeligheder kan forlange sine lagre hjemført for at kunne trække på dem til gavn for forbrugerne. Sådanne aftaler kan også være af multilateral karakter. 9. 5. Procedurerne for indgåelse af sådanne aftaler kan imidlertid være en tung administrativ byrde for medlemsstaterne. OSG har foreslået, at Kommissionen opstiller nogle EU-dækkende mindstekrav, som kan bidrage til at begrænse de nuværende administrative procedurer og afklare eller styrke visse aspekter af bilaterale aftaler. 9. 6. Aftalerne skal tage hensyn til: at medlemsstaterne skal kunne bevare beslutningsretten med hensyn til behovet for, gennemførligheden af og muligheden for at oplagre olie i en anden medlemsstat og i givet fald i hvilket omfang; at det indre marked er en økonomisk realitet, hvor varerne skal kunne bevæge sig uhindret mellem medlemsstaterne; at olieselskaberne skal kunne operere i et konkurrencepræget miljø. 9. 7. Ifølge OSG's eksperter skal aftalerne omfatte bestemmelser, som - ud over det i direktiv 68/414 fastsatte - skal præcisere: en aftales gyldighedsperiode nærmere regler for "lagre omfattet af lagerdækningsaftaler (om lagre for andre lagrings pligtige)" klausuler om hjemføring, verificering og indberetning af relevante lagre bestemmelser om kontrollen med og rådigheden over lagre. 9. 8. Det Forenede Kongerige, som er den ene af de to nettoolieeksporterende lande i EU, har anmodet om en mere omfattende fritagelse fra forpligtelsen til at opretholde mindstelagre. Det er et kontroversielt spørgsmål, hvorvidt en medlemsstat med indenlandsk olieproduktion skal være fritaget for en del af forpligtelsen til at *6 opretholde mindstelagre. De mulige begrundelser for en sådan delvis fritagelse (højst en nedsættelse på 15% i henhold til direktiv 68/414) blev drøftet i OSG, herunder de to ovennævnte olieproducerende landes nuværende overskydende råolieproduktionskapacitet. OSG's eksperter fandt, at spørgsmålet er af politisk karakter og derfor bør løses på politisk plan. 9. 9. I henhold til direktiv 68/414/EØF er visse kategorier af driftslagre eller lagre, der rent teknisk ikke kan opgøres, undtaget fra kravet om lagre til 90 dages forbrug (artikel 6, stk. 3). Ved gennemgangen af forholdet mellem pligtige mindstelagre og driftslagre viste det sig, at der er forskellige indfaldsvinkler til dette spørgsmål i medlemsstaterne. Driftslagrenes placering i de samlede mindstelagre, uanset om de er adskilt fra disse eller integreret i dem, hænger direkte eller indirekte sammen med rådigheden over og adgangen til lagrene under en forsyningskrise, og det er i visse medlemsstater ved at blive et "gråt" område i relation til det indre marked og traktatens konkurrencebestemmelser. Ifølge OSG's eksperter skal der, hvis det besluttes at holde lagrene adskilte, tages hensyn til omkostningerne ved at opfylde lagerpligten. Lagrene opretholdes med henblik på lokal oliemangel, men også med henblik på mere omfattende oliekriser, og de enkelte medlemsstater har udformet i overensstemmelse med deres egne ønsker og deres oplagringssystem målsætninger. Det afgørende er, at en medlemsstat kan have lagre til rådighed for forbrugeren, hvis det bliver nødvendigt. Visse eksperter i OSG var af den opfattelse, at lagre inden for olieindustriens driftssystem og distributionskanaler hurtigt kan stilles til rådighed til forbrug; desuden er de forholdsvist billige at opretholde. Andre støttede det synspunkt, at en stor del af lagrene i olieindustriens driftssystemer ikke vil være til disposition, eftersom der er brug for dem til olieindustriens egne aktiviteter, som vil ophøre eller blive "strammet", hvis disse lagre mindskes eller forsvinder. Hvis man derfor udelukker så stor en del af driftslagrene som muligt fra de pligtige lagre, bliver der bedre rådighed over de nødvendige mængder i en krisesituation. Det vil også gore det lettere at kontrollere mængderne gennem stikprøver. De pågældende medlemmer af grupper foreslog, at ikke-driftsmæssige lagre opretholdes af en ikke-kommerciel organisation eller af staten selv. En alternativ løsning, som visse eksperter foreslog, går ud på kun at specificere de lagre, som kommer oven i driftslagrene, uden at driftslagrene nødvendigvis skal opgøres helt nøjagtigt. Denne specifikke mængde skal ikke anvendes af ejeren til hans egne driftsmæssige formål og ville derfor altid kunne frigores i tilfælde af en olieforsyningskrise. 9. 10. Reglerne i direktiv 68/414 om den internationale skibsfarts og lufttrafiks bunkring er i overensstemmelse med de internationale statistiske regler og konventioner (Eurostat, IEA og FN). Under drøftelserne af dette spørgsmål var langt størsteparten af medlemsstaterne enige om at opretholde status quo, dvs. ikke at medregne den internationale skibsfarts bunkring i det foregående års forbrug, men at medregne den internationale lufttrafiks bunkring. To medlemsstater anførte, at de på grund af omfattende sæsonbetinget turisme normalt kan registrere et stort forbrug til lufttrafikkens bunkring, som de er nødsaget til at opretholde lagre til. 9. 11. Jetbrændstof af petroleumstvpen er et olieprodukt, der får stadig større betydning på verdensplan. Forbruget af dette produkt har været hastigt stigende i de senere år. I dag medregnes det under "kategori II-produkter". Kommissionen havde anmodet OSG om at tage denne situation op til fornyet drøftelse og især at overveje endnu engang, hvorvidt jetbrændstof af petroleumstvpen bor figurere i en særskilt ^7 kategori, der er undergivet lagerpligt1. Gruppen konkluderede, at jetbrændstof af petroleumstypen af statistiske hensyn kunne opgøres særskilt inden for produktkategori II; flertallet af medlemsstater fandt ikke, at det på indeværende tidspunkt var nødvendigt at lade jetbrændstof af petroleumstypen være omfattet af lagerpligten. 9. 12. Med hensyn til beregning af lagermængderne og indberetning af disse til Kommissionen har OSG foreslået en forenkling af den anden og den tredje metode, der anvendes til at omregne råolie til olieproduktækvivalenter. OSG's eksperter havde forholdsvis let ved at nå til enighed om, at man i overensstemmelse med Kommissionens forslag burde gå bort fra at anvende den forældede anden metode. Visse eksperter anmodede om, at man opretholdt den tredje metode, der vedrører lagre i form af færdigprodukter. Kommissionen havde foreslået at afskaffe også den tredje metode. KONTAKTER MED OLIEINDUSTRIEN 10. Kommissionen har haft regelmæssige konsultationer om spørgsmål i relation til mindstelagre med oliebranchens to største sammenslutninger på EU-plan: EUROPIA (European Petroleum Industry Association), der repræsenterer de selskaber, som råder over raffinaderier, og UPEI (Union Pétrolière Européenne Indépendante), der repræsenterer virksomheder, oliehandlere, markedsaktører, importører og distributører uden raffineringskapacitet. 11. EUROPIA forfægter det synspunkt, at mindstelagre må være samfundets/statens ansvar generelt, og at omkostningerne ved sådanne lagre bør bæres af samfundet/staten2. EUROPIA går ikke ind for at bygge nye lagerfaciliteter, men mener, man skal benytte de eksisterende. Fleksibilitet er helt afgørende for olieindustrien, og det bor der tages mere hensyn til ved revisionen af EU-lovgivningen. Alle EU-landene bor opfordres til at indgå bilaterale aftaler, eftersom der skal kunne opretholdes lagre overalt i det indre marked. Lageromkostningerne skal identificeres på en gennemsigtig måde. 12. UPEI går stærkt ind for at holde pligtige lagre udelukkende til brug i krisesituationer adskilt fra andre olielagre3. UPEI er desuden ivrig tilhænger af, at der etableres en central organisation i hver medlemsstat, der skal stå som ejer af alle eller en stor del af de pligtige lagre, være ansvarlig for organiseringen og administrationen af den pågældende medlemsstats nationale oplagringsordning og sikre gennemsigtighed i omkostningerne og ensartede vilkår for alle operatører på markedet. UNDERSØGELSEN "COMPULSORY OIL STOCKS IN THE EUROPEAN UNION» 13. Kommissionen bestilte i 1996/97 en undersøgelse hos EMC (Energy Market Consultants, UK) i samarbejde med OPAL (Oil Price Assessments, UK) for at fa belyst de vigtigste spørgsmål omkring pligtige mindstelagre i relation til den eksisterende EF-lovgivning, 1 oktober 1964. 2 Se også Kommissionens oprindelige forslag fra 1964: II/KOM(64) 406 endelig udg. af 28. Jf. EUROPIA's redegørelse "Compulsory Stocks Obligations (CSO) for Oil and Petroleum Products Principles". "Memorandum on Stock-holding Issues", 1997. 3 28 medlemsstaternes forskellige praksis, ændringer på markedet og de konsekvenser, som styrkelsen af det indre marked måtte have haft på oplagringsordningerne. Man ønskede områder, hvor der var behov for en vis præcisering, samt potentielle mangler og væsentlige uoverensstemmelser, som kunne få betydning for mulighederne for at trække effektivt på lagrene i tilfælde af en forsyningskrise afdækket og undersøgt. 14. Undersøgelsen fokuserede på en komparativ analyse af de forskellige oplagringsordninger og -praksis, som er vedtaget og anvendes i de femten medlemsstater, og gennemgik de minimale driftsbehov i relation til rådigheden over lagre samt udviklingen i olieforbruget og i oplagringsordningerne i perioden 1970-1996. 15. Undersøgelsen bekræftede den tendens, der har kunnet registreres siden slutningen af 80'eme i olieindustrien i retning af at nedbringe omkostningerne ved at opretholde mindst mulige olielagre. Ifølge undersøgelsen må denne tendens forventes at fortsætte og yderligere forstærkes fremover. Siden 1980 er olieindustriens lagre i OECD-landene mindsket med ca. 25 dages forbrug. Specielt i perioden fra 1992 til slutningen af 1996 reduceredes lagrene med seks dages forbrug. De samlede selskabs-/virksomhedslagre (eksklusive både statslige lagre og lagre opretholdt af særlige lagerorganisationer) i Europa blev reduceret fra 68 dages samlet forbrug ved udgangen af 1994 til ca. 64 dages samlet forbrug ved udgangen af 1995 og 1996. Olieselskaberne anlægger i stigende grad en kommerciel indfaldsvinkel til, hvor og hvordan de driver forretning. De er således utilbøjelige til at acceptere, at de har et "strategisk" ansvar for at opretholde olieforsyningen til slutbrugerne i tilfælde af en international forsyningskrise. Mindskelsen af industriens lagre er sket på to fronter: nedskæringer i overskudskapaciteten (såsom raffinaderier, lager- og distributionsdepoter os v. , hvilket har forbedret aktiviteternes samlede effektivitet) og reduktion af de "frit disponible" lagre. 16. Myndighedernes tilsyneladende ændrede holdning til mindstelagre afspejles i en oget tilbøjelighed til at benytte sådanne lagre i "forkrisesituationer". IEA brugte en del af mindstelagrene under Golfkrigen i januar 1991, selv om der officielt ikke var nogen mærkbar forsyningsknaphed. Koordineret trækning på lagrene før en olieforsyningskrise eller i starten af en sådan krise er en tendens, som kan blive mere fremherskende i de kommende år. Høje lagerniveauer er derfor absolut nødvendige, hvis et land skal kunne deltage i en sådan koordineret anvendelse af lagrene. 17. Undersøgelsen pegede mere specifikt på syv problemstillinger: 17. 1. Med hensyn til ensartede lagerforpligtelser er det de færreste medlemsstater, der i dag sondrer mellem forskellige typer af operatører i den "nedre ende" af forsyningskæden, når de fastsætter de obligatoriske mindstelagerbehov. Men eftersom de minimale driftslagre varierer ganske betydeligt mellem forskellige typer operatører (især mellem raffinaderier og distributører), vil et ensartet krav om 90 dages mindstelager tilsyneladende medføre et større ekstra lagerbehov for de operatører, som har et begrænset lagerbehov "til eget brug", end for dem, som har et stort behov "til eget brug". Ifølge undersøgelsen vil denne skævhed blive endnu mere markant fremover. 17. 2. Med hensyn til lagre, der opretholdes på en medlemsstats vegne i andre medlemsstater på grundlag af mellemfolkelige aftaler, følger de enkelte medlemsstater ikke i øjeblikket nogen ensartet strategi - i seks lande opererer man ikke med sådanne lagre, i andre lande er der fastsat grænser for de mængder, der kan ligge på lager i andre medlemsstater. Ifølge undersøgelsen vil denne problemstilling efterhånden blive mere akut, eftersom visse aspekter af de lagre ikke synes at være i nuværende restriktioner for denne form for *9 overensstemmelse med traktatens bestemmelser om det indre marked. Det er vigtigt at nå til enighed om, hvilke regler der skal gælde for sådanne aftaler, samtidig med at det må sikres, at disse lagre kan kontrolleres rent fysisk. Undersøgelsen foreslår, at Kommissionen etablerer en "clearingcentral", der skal føre tilsyn med situationen vedrørende lagre, der opretholdes i henhold til mellemfolkelige aftaler. 17. 3. I relation til industriens minimale driftslagre sondres der i undersøgelsen mellem "teknisk nødvendige driftslagre", dvs. de lagre, der er nødvendige for at undgå, at industrifaciliteter lukker ned, og "laveste lagerniveau ved normal drift", dvs. lagre, som i sidste ende kan anvendes, efter at de "kommercielle" lagre er opbrugt. For EU som helhed anslås det i undersøgelsen, at "laveste lagerniveau ved normal drift" gennemsnitligt er af en størrelsesorden svarende til 25-30 dages forbrug, men at det varierer fra land til land og fra selskab til selskab. Der angives ikke tal for de 'teknisk nødvendige driftslagre", som dog anslås til at være større end de 10% "ikke-disponible" lagre, hvormed IEA opererer. 17. 4. Undersøgelsen viste, at der er en potentiel uoverensstemmelse i det forhold, at flere medlemsstater ikke medregner alt salg af jetbrændstof til international lufttrafik i det foregående års forbrug. Den internationale lufttrafiks bunkring bør behandles på samme måde i alle medlemsstaternes opgørelser; det foreslås at følge den fremgangsmåde, der anvendes i flertallet af medlemsstater, nemlig at medregne denne bunkring i det indenlandske forbrug. 17. 5. Den betydelige stigning i indenlandsk olieproduktion i EU siden 1970 (den udgør nu 27% af EU's samlede forbrug) kan ifølge undersøgelsen være et udmærket argument for at forøge den nuværende fritagelse for lagerpligten på højst 15% for de medlemsstater, som er selvforsynende, men det er vanskeligt at rastsætte en specifik ny procentsats. 17. 6. Undersøgelsen indeholdt desuden forslag om en skærpelse i visse medlemsstater af kontrollen og tilsynet med de pligtige lagre, f. eks. gennem indførelse af inspektionsforanstaltninger såsom hyppigere stikprøvekontrol. Der synes at være en vis sammenhæng mellem streng kontrol og tilsyn og tilfredsstillende lagerniveauer og mellem ineffektiv kontrol og tilsyn og lave og utilstrækkelige lagerniveauer. Lande med mere lempelige regler (og i mange tilfælde også decentrale systemer) synes at have større problemer med at opfylde lagerpligten. 30 OVERVEJELSER TIL STØTTE FOR DE FORESLÅEDE ÆNDRINGER AF DIREKTIV 68/414/EØF ORDNINGER VEDRØRENDE DRIFTSLAGRE OG MINDSTELAGRE 1. Rent teoretisk bør de pligtige mindstelagre ikke blandes sammen med eller omfatte driftslagre (dvs. teknisk nødvendige driftslagre + normale minimale driftslagre + lagre til kommercielle formål), eftersom de sidstnævnte tager sigte på erhvervsmæssige og kommercielle aktiviteter. Argumentet om, at driftslagre samtidig kan fungere som den sikkerhedsmæssige stødpude, der vil være brug for under en olieforsyningskrise, er ikke ganske overbevisende. Under en olieforsyningskrise vil myndighederne være interesseret i at disponere over denne olie til forbrugerne i landet, men samtidig vil industrien være tilbøjelig til at opbygge større lagre. Hvis driftslagre blandes med de pligtige mindstelagre, vil det potentielt kunne svække olieforsyningssikkerheden og indvirke negativt på mulighederne for at trække effektivt på lagrene. Der er ingen garanti for, at lagrene gøres tilgængelige og stilles til rådighed for medlemsstaternes myndigheder, hvis behovet opstår under en krise. IEA tog spørgsmålet op igen i 1997, da man undersøgte niveauet for "disponible" lagre under en olieforsyningskrise efter at have fratrukket de minimale driftsbehov4. I henhold i IEA's analyse er størsteparten af industriens (olieselskabernes) lagre nødvendige til driftsmæssige formål, og omfanget af pligtige mindstelagre, der vil være til rådighed under en krise, synes at være mindre end normalt antaget, selv om det ikke kan måles særligt nojagtigt. Der er dog store forskelle mellem OECD-landene, som kan tilskrives lokale driftsmæssige vilkår og lovgivning. IEA konkluderer, at der er meget stor sikkerhed for, at alle statslige lagre og lagre, der opretholdes af særlige lagerorganisationer, vil være til rådighed. Olieselskaberne kan af kommercielle hensyn være utilbøjelige til at frigive selv den disponible del af deres lagre, hvis de forventer, at krisen forværres, og oliepriserne stiger. 2. Blandede lagre til alle funktioner - erhvervsmæssige aktiviteter og forsyningssikkerhed - gør det vanskeligere at identificere omkostningerne ved at opretholde mindstelagre, hvorved omkostningsberegningerne også bliver mindre gennemsigtige. Det er meget vanskeligt og i visse tilfælde helt umuligt for raffinaderierne (som normalt ligger inde med store mængder af sådanne lagre) at sondre mellem omkostninger ved lagre, der udelukkende opretholdes af hensyn til forsyningssikkerheden, og omkostninger ved lagre, der er beregnet til den almindelige drift (erhvervsmæssige og kommercielle formål). Det bliver derfor vanskeligt og i visse tilfælde umuligt at identificere omkostningerne ved mindstelagrene helt klart og dele dem rimeligt mellem de operatører, som har pligt til at opretholde sådanne lagre. For at kunne operere kommercielt på et marked må en operatør normalt kunne påvise enten, at han selv direkte opretholder lagre, eller at han gor det indirekte ved på grundlag af en lagerdækningsaftale at overdrage lagerpligten til en anden operator, som opretholder lagrene på den pågældende operators vegne mod udstedelse af en attest, der godtgør tilstedeværelsen lejegebyr herfor. Operatører uden af sådanne overdragede raffineringskapacitet, som har små eller ingen depoter, eftersom deres driftsbehov er mindre (generelt 10-15 dages "normale" minimale driftslagre) end raffinaderiernes (normalt over 40 dages "normale" minimale driftslagre), lejer ekstra lagerkapacitet hos de sidstnævnte og betaler et gebyr for udstedelsen af den nodvendigc attest herfor. Denne proces, som under lagre. Der betales et 4 Dokument IEA/GB(97)52: "EIA Emergency Reserve Issues" af 2. december 1997. 3» uden svagere, konkurrencemæssigt raffineringskapacitet visse omstændigheder også afhænger af strukturen på det enkelte marked, kan stille operatører eftersom raffinaderilagrene i vidt omfang er blandet i ét og samme depot. Det hævdes fra visse sider, at gebyret under visse omstændigheder også kan betragtes som en delvis støtte til raffinaderiernes driftslagre fra andre operatører, som normalt konkurrerer med raffinaderierne på det samme marked. Et andet argument går imidlertid på, at det ovenfor beskrevne attesteringssystem kan gøre det lettere for operatører uden raffineringskapacitet at opfylde lagerpligten og dermed komme ind eller forblive på det marked, som de ellers ville have været udelukket fra. Man kan generelt anføre, at på markeder, hvor man foretrækker blandede lagre, og mindstelagrene ikke er klart identificerede, eftersom de er blandet med lagre til driftsmæssige formål, opstår der hyppigere problemer mellem raffinaderierne og operatører uden raffineringskapacitet. Løsningen ville som nævnt være at identificere lageromkostningerne og fordele dem ligeligt mellem operatørerne - efter objektive kriterier - hvilket ville skabe de ensartede vilkår, som er nødvendige for, at det indre marked kan fungere korrekt. 3. Det fremgår af konsultationer med industrien, at operatører med raffineringskapacitet synes at være stadigt mere utilfredse med at skulle bære omkostningerne ved en forpligtelse til at opretholde lagre, som overstiger deres driftsmæssige behov. De foretrækker, at denne ekstra byrde bæres af "samfundet eller staten"5. Eftersom olieselskabernes vigtigste mål er at være konkurrencedygtige på globale markeder, vil de være tilbøjelige til at reducere deres driftslagre for at nedbringe og rationalisere omkostningerne. De kræver også større fleksibilitet, som giver dem mulighed for at opretholde lagre alle steder, hvor de kan opnå stordriftsbesparelser på det indre marked og dermed nedbringe omkostningerne. Disse krav fra markedsoperatørerne er i dag helt berettigede, og der må findes en løsning på, hvordan de kan efterkommes, uden at det svækker EU's forsyningssikkerhed i tilfælde af oliekriser. 4. De fleste medlemsstater foretager - primært af økonomiske årsager - en løbende udskiftning af deres lagre, således at de før eller siden kan bruge en del af deres pligtige mindstelager i handelsmæssige og kommercielle operationer. Omfanget af en sådan form for rotation afhænger af, hvordan oplagringsordningerne er organiseret. Disse ordninger er indfort for at tage hensyn til de enkelte medlemsstaters karakteristika og behov under forudsætning af, at myndighederne i medlemsstaterne har de fornodne lovfæstede og administrative beføjelser til efter behov at overtage fuld kontrol med de pligtige lagre og med beslutningen om, hvornår og hvordan der skal trækkes på dem, så de kan sende forsyninger fra lagrene derhen, hvor der er størst brug for dem. Lagermekanismer skal sikre, at lagrene til hver en tid er disponible og tilgængelige for forbrugerne, og at de opretholdes i henhold til gennemsigtige ordninger, hvor lageromkostningerne kan identificeres og kendes af markedsoperatørerne. 5. En hensigtsmæssig løsning for medlemsstaterne og industrien (både raffinaderierne og operatører uden raffineringskapacitet) vil derfor være at basere lagerordningerne på et konkret partnerskab og samarbejde via gennemsigtige og effektive mekanismer, der kan sikre, at alle lagre reelt er til rådighed for myndighederne i tilfælde af forsyningsvanskeligheder. På alle andre tidspunkter er regelmæssig kontrol med lagrene tilstrækkeligt til at sikre, at de er til rådighed og tilgængelige. Gennemsigtighed skal først og fremmest sikre, at omkostningerne ved opretholdelse af mindstelagre kan identificeres også i de medlemsstater, hvor det ikke tidligere har været tilfældet. 6. De foreløbige erfaringer viser, at ovennævnte betingelser generelt lettere kan opfyldes i de lande, der har etableret særlige lagcrorganisationcr, der opretholder og ejer alle eller en meget stor del af de mindstelagre, der er omfattet af lagerpligten. Man har konstateret, at når medlemsstaterne oprettede en sådan organisation til at stå for en væsentlig del af lagerpligten, Den tidligere nævnte redegørelse fra EUROPIA. 3 2. voksede den samlede lagermængde udtrykt i antal dages forbrug. Det skyldes til dels det forhold, at olieselskaberne fortsat opretholder driftslagre til dækning af deres egne behov. Ud over disse lagre bidrager de lagre, der opretholdes af de særlige lagerorganisationer, til at øge de samlede lagermængder og forbedrer dermed forsyningssikkerheden. De særlige lagerorganisationer er normalt organisationer med almennyttigt formål, som generelt opretholder størsteparten af deres lagre uden for den driftsmæssige/kommercielle cyklus. Det er klart, at behovet for at forny olieprodukterne betyder, at ikke-driftslagre udmærket kan fornyes via de forarbejdningsfaciliteter, der normalt anvendes til driftslagre. ADMINISTRATIVT TILSYN OG KONTROL 7. Administrativt tilsyn og kontrol er spørgsmål, der hænger nøje sammen med forholdet mellem driftslagre og mindstelagre. Eftersom de pligtige lagre i henhold til direktiv 68/414/EØF skal være til fuld rådighed for medlemsstaterne i tilfælde af en olieforsyningskrise, skal den nationale lovgivning sætte medlemsstaternes myndigheder i stand til at overtage kontrollen med lagrene i så tilfælde. Flere medlemsstater har beføjelse til at foretage beslaglæggelse af lagre som sidste udvej. Andre medlemsstater har ikke sådanne beføjelser og baserer kontrollen med lagrene og reglerne for, hvornår og hvordan der må trækkes på lagrene, på et frivilligt samarbejde mellem myndighederne og olieselskaber, operatører, lagerorganisationer eller andre organer, som er de faktisk ansvarlige for olielagrene. Det er vigtigt, at der opereres med forholdsvist ensartede niveauer for administrativt tilsyn og kontrol med lagre i alle medlemsstaterne for at sikre, at lagrene til enhver tid er reelt til rådighed for forbrugerne. Det er specielt vigtigt i de tilfælde, hvor en medlemsstat har en del af sine mindstelagre i andre medlemsstater, eller hvor der er tale om "lagre omfattet af en lagerdækningsaftale (om lagre for andre lagringspligtige)". 8. Regelmæssig kontrol med lagermængdeme og -kvaliteten kan sikre rådigheden og kontrollen over lagrene under en olieforsyningskrise. Af flere grunde (tekniske, administrative, og økonomiske) er det ikke altid let for myndighederne at kontrollere lagrene med jævne mellemrum, og det er endnu vanskeligere at foretage stikprøvekontrol. Desuden findes der ikke noget retsgrundlag på EU-plan for kontrollen med olielagre. Det er derfor nødvendigt at indføre en ny artikel i den reviderede EU-lovgivning, der eksplicit omhandler kontrol med lagre og sanktioner over for dem, der ikke opfylder lagerpligten. CENTRALISEREDE/DECENTRALISEREDE OPLAGRINGSORDNINGER 9. Pligtige mindstelagre opretholdes i medlemsstaterne på mange forskellige måder og især af: - olieselskaber, raffinaderier, operatorer, oliehandlere og andre kommercielle foretagender (decentraliserede ordninger) - de statslige myndigheder (centraliserede ordninger) - fælles organisationer, der er oprettet til formålet (centraliserede ordninger). Det er afgørende, at medlemsstaterne ved implementeringen af de obligatoriske oplagringsordninger overholder en række grundlæggende kriterier for sådanne lagre. Den bedste måde at gøre det på er at indfore mekanismer, der sikrer et partnerskab mellem de offentlige myndigheder og den private olieindustri. Et sådant partnerskab har de gunstigste betingelser i forbindelse med oplagringsordninger af blandet karakter, dvs. med en kombination af centraliserede og decentraliserede oplagringsordninger. Nogle af fordelene og ulemperne ved de forskellige ordninger, der findes i dag, er skitseret nedenfor. Lagre, der udelukkende opretholdes af staten lO. Fordele: - lagrene er under den pågældende medlemsstats fulde kontrol - lagrene holdes adskilt fra driftssystemerne lagrenes placering, kvalitet og mængde er let at identificere/kontrollere når som - helst - staten har fuld kontrol over, hvornår og hvordan der kan trækkes på lagrene. 11. Ulemper: - omkostningerne skal udelukkende dækkes af statsbudgettet - risiko for omfattende bureaukrati - potentiel mangel på teknisk ekspertise - potentiel tvivl om forståelsen af (hurtige) markedsændringer lagrene opretholdes uden for de normale distributionskanaler eller uden direkte - sammenhæng med disse - produktspecifikationerne kan være vanskelige at overholde - risiko for, at der trækkes på lagrene for at skaffe staten indtægter, selv om der ikke er nogen olieforsyningskrise. Lagre, der udelukkende opretholdes af olieindustrien 12. Fordele: - lagrene er i bedre overensstemmelse med markedets operationelle behov - lagrene kan organiseres billigere og mere effektivt - det er lettere at opretholde de korrekte produktspecifikationer - lagrene ligger direkte i eller nær ved distributionskanalerne. 13. Ulemper: - vanskeligt at garantere, sikre og kontrollere, at eksisterende lagrene er disponible og 3<f - vanskeligt at garantere, sikre og kontrollere lagrenes kvalitet - vanskeligt at foretage stikprøvekontrol, især hvor der er tale om blandede lagre - risiko før forskelsbehandling af operatører uden raffineringskapacitet, operatører med begrænsede eller ingen lagerfaciliteter især - risiko for urimelig fordeling af omkostningerne mellem operatørerne på markedet - vanskeligt for staten at opnå kontrol over, hvornår og hvordan der skal trækkes på lagrene lagre for andre - risiko for omfattende brug af lagringspligtige, som er vanskelige eller umulige at identificere, og ingen sikkerhed for, at sådanne lagre er til rådighed under en forsyningskrise. lagerdækningsaftaler om Lagre, der opretholdes af særlige lagerorganisationer 14. Fordele: - let at identificere lagrenes placering, kvalitet og mængde - let at kontrollere ved stikprøvekontrol, hvorvidt lagrene er reelt til rådighed - staten har i samarbejde og partnerskab med de deltagende selskaber kontrol over, hvornår og hvordan der kan trækkes på lagrene - lettere at undgå potentiel forskelsbehandling af mindre operatorer - gennemsigtige omkostninger og finansieringsordninger (gebyrer eller afgifter kendes på forhånd af operatorerne) - let at sikre en ligelig fordeling af omkostningerne - problemer i forbindelse med implementering af bilaterale oplagringsordninger kan løses mere effektivt - fremtidige ændringer i lovgivningen om mindstelagre kan iværksættes mere effektivt. 15. Ulemper: - risiko for bureaukrati i relation til operationerne, medmindre strukturen forbliver forholdsvist enkel - potentiel mangel på teknisk ekspertise, medmindre eksperter fra olieindustrien deltager i strukturen risiko for, at lagrene ikke hænger tilstrækkeligt sammen med eksisterende - forsyningsstrukturer, medmindre der er tale om partnerskab med olieindustrien - de særlige lagerorganisationers administrations- og driftsomkostninger kan være høje, især i forbindelse med indledende operationer (køb af olie, ny tankkapacitet osv. ). 3tf Sidstnævnte problem kan dog delvist afhjælpes ved at lade omkostningerne dække via banklån (hypoteklån), som normalt amortiseres ved hjælp af et særligt gebyr eller en afgift, der fordeles videre til de enkelte medlemmer af organisationen. FINANSIERING 16. Finansieringen af de pligtige lagre bæres af den endelige forbruger og indregnes i den endelige produktpris på de pågældende produkter. Dette princip bygger på det faktum, at det er den endelige førbruger, der har fordel af disse lagre i tilfælde af en forsyningskrise. Afhængigt af, hvilke oplagringsordninger der indføres, vil finansieringen af pligtige lagre enten blive indregnet direkte af olieselskabet i den endelige produktpris eller dækket i form af et gebyr eller en afgift, som let kan identificeres. INDBERETNING OG OPGØRELSE AF LAGRE 17. Indberetning af pligtige lagre foregår ved hjælp af statistiske oversigtstabeller, som medlemsstaternes myndigheder indsender med jævne mellemrum til Kommissionen. I direktiv 68/414 er udtrykkeligt fastsat de nærmere tekniske detaljer med hensyn til, hvordan lagrene opgøres og indberettes for hver af de tre produktkategorier. 18. Statistiske data viser, at forbruget har været faldende for visse produkter i EU i de senere år - især for kategori Hi-produkter. Samtidig har forbruget været stigende for andre produkter, især benzin, dieselolie og jetbrændstof af petroleumstypen, som følge af ændringer på markedet i de senere år. Desuden har andre produkter fået større betydning (LPG, nafta), og forbruget af disse produkter forventes at blive ganske stort fremover6. 19. Forskellen med hensyn til, hvilke strategier der folges i medlemsstaterne, indebærer nogle uoverensstemmelser, som gør det endnu vanskeligere at foretage statistiske sammenligninger. Det er klart, at det er vigtigt at være i besiddelse af valide data om lagrene, og det er nødvendigt at træffe foranstaltninger til at forbedre disse data. Disse foranstaltninger tager sigte på: - at fa mere ensartede og sammenhængende informationer fra medlemsstaterne og dermed opnå større sammenlignelighed mellem de indberettede data - at lægge øget vægt på visse olieprodukter med et ganske stort forventet forbrug fremover: de tre kategorier af olieprodukter, der er omhandlet i direktiv 68/414, afspejlede markedets behov på daværende tidspunkt. 20. Der foreslås derfor følgende: - at lade direktiv 68/414 stå uændret i så henseende og fortsat undlade at medregne den internationale skibsfarts bunkring ("til skibe i udenrigsfart") i beregningen af forbruget i samtlige medlemsstater, - eksplicit i direktiv 68/414 at anføre den nuværende praksis7 og medregne den internationale lufttrafiks bunkring i samtlige medlemsstaters indenlandske forbrug, "Compulsory Oil Stocks in the European Union", hovedrapport s. 45-51. Den praksis, der følges af Eurostat og OECD/IEA. 3é> - at vise mængden (og det dertil svarende antal dage) af jetbrændstof af petroleumstypen særskilt inden for kategori II uden at lade det være omfattet af en specifik lagerpligt, - at afskaffe metode II til omregning af råolie til produktækvivalenter, - at indføre en bestemt skæringsdato hvor for det nye årlige forbrug (der danner grundlag for beregningen af lagerniveauerne) beregnes - f. eks. udgangen af marts - for samtlige medlemsstater, - at beregne forbruget på grundlag af det foregående år på samme måde i alle medlemsstaterne, - at lade medlemsstaterne inden for en kortere periode tilsende Kommissionen statistiske opgørelser over lagersituationen ved udgangen af hver måned, - altid at benytte den samme indberetningsformular, som kan opdateres, - at følge markedsudviklingen, især forbruget af de forskellige olieprodukter i Europa og på verdensplan, for at efterprøve dækningen af de produktkategorier, som er omhandlet i Rådets direktiv. INDENLANDSK OLIEPRODUKTION 21. Det kan være vanskeligt at forudsige konsekvenserne af en procentvis nedsættelse af lagerpligten for en olieproducerende medlemsstat. Både OSG's eksperter og en undersøgelse for nylig af pligtige lagre har foreslået nogle parametre, som kan bidrage til en losning. 22. Af hensyn til sammenhængen og i overensstemmelse med, hvad der er praksis i langt de fleste medlemsstater, og hvad der i forvejen er fastsat i direktiv 68/414, er det hensigtsmæssigt at den procentvise nedsættelse beregnes på grundlag af det indenlandske forbrug udtrykt i tons og ikke i dage. 23. 1 forslaget fra 1968 lå der ikke nogen teknisk analyse til grund for den maksimale fritagelse på 15%. Eftersom tekniske undersøgelser næppe vil være tilstrækkeligt til at afgøre, hvor stor procentsatsen bør være, vil spørgsmålet formentlig bedst kunne loses på politisk plan. Det bør nok indgå i overvejelserne, at den indenlandske olieproduktion hos de to største olieproducerende EU-lande, Det Forenede Kongerige og Danmark, svarer til 25% af det samlede olieforbrug i de seneste tre år i EU med 15 medlemsstater. Den samlede indenlandske olieproduktion i EU 15 svarer til 27% af det samlede olieforbrug i EU. ^ G R U N D L Æ G G E N DE KRITERIER F OR O P R E T H O L D E L S EN A F M I N D S T E L A G RE 24. Effektivitet, gennemsigtighed og sammenhæng i relation til mindstelagermekanismerne kan forbedres i medlemsstaterne gennem overholdelse af en række grundlæggende kriterier for opretholdelsen af sådanne lagre. 25. De pligtige olielagre i EU skal på et hvilket som helst tidspunkt svare til 90 dages gennemsnitligt dagligt indenlandsk forbrug, udregnet på grundlag af det foregående år for hver af de tre kategorier af olieprodukter. Disse lagre skal opfylde følgende kriterier: de skal være til rådighed for medlemsstaterne i fuldt omfang og skal kunne anvendes, såfremt der opstår vanskeligheder med at opnå olieforsyninger, de skal være disponible og tilgængelige til forbrug, de skal opretholdes på en sådan måde, at de på et hvilket som helst tidspunkt løbende kan identificeres, opgøres og kontrolleres, det skal være muligt at identificere omkostningerne ved disse lagre på en gennemsigtig måde i den endelige produktpris på de pågældende olieprodukter, de skal være i fuld overensstemmelse med princippet om ensartede vilkår for alle operatører på markedet, således som det er fastsat i traktaten, de skal tage højde for det faktum, at frie varebevægelser er en realitet på det indre marked uden grænser. h% TABELLER & FIGURER 33 Antal virksom- heder Alle imp. (storste selskab = 6) ca. 60 ca. 35 4 Oversigt over lovgivning/systemer vedrørende mindstelagre i EU Struktur Ejerforhold 0strig Central (ELG) Selskaber Lager- organisationers andel 300 000 tons (14 dg. , 15%) Onifattede virksomheds- kntegorier Importer ——— Krav til nye operatorer ' Ja (3 mdr. ) Mindste- maengder/ lagre Nej Mindste- forpligtelser 27,5% (100 dage) Omfattede produkt- kategorier EU3 Omkostnings- daekning Gebyr (ELG) Belgien Decentral i. o. i. o. Danmark Central (FDO) Selskaber Finland Frankrig Tyskland Grakenland Central (NESA) Central (CPSSP/SAGESS) Central (EBV + off. strategi) Decentral Staten Staten/ Selskaber Offentlig retligt selsk. i. o. 62 dage (80%) (1. 3 mio. tons) 1 mio. tons (50 dg. , 55%) 54% (51 dg. ) (9 mio. tons) 80 dage (84%) (21,6 mio. t) i. o. f Irland Italien Luxembourg Nederlandene Portugal Spanien Sverige UK Central (NORA) Decentral (forslag om central) Decentral Central (COVA) Decentral Central (CORES) Decentral (NUTEK ansvarlig) Decentral Staten i. o. 70 dage (78%) (270 000 tons) i. o. i. o. Statskontrol fond i. o. i. o. 3 mio. tons (82 dage, 79%) i. o. Offentligt selskab i. o. (statslig myndighed) 33 dage (37%, 3 mio. tons) i. o. i. o. i. o. Raffinaderi + importer Producent + raffinaderi + importor Importer Raffinaderi + prod. imp. Produktforh. + importor Importor + storbrug Elselskab + raffinaderi + forhandler Importor Raffinaderi + importor Importor Forhandler + storbrug Raffinaderi + importor + forbrugcr Raffinaderi + forhandler Nej Nej Nej (6-7000 tons lager indtil 3/97) Nej 25% (91 dage) 90 dage EU3 EU3 Importor ca. 100 Ja (50% af forpligtelsen) Nej Ja (msngde pa" 5-20 000 tons p. a. ) Ja (kapacitet 400-1000 m3) Nej 3 mdr. (dvs. 91 dg) 26% (91 dage) 95 dage ETJ3 + raolie EU3+jet fuel EU3 ca. 120 Nej ca. 25 Ja (3 mdr. ) ca. 25 Nej Nej (lagerkapacitet i landet) Nej 90 dage EU3 90 dage EU3 ca. 150 Ja (25% af importen) Nej 90 dage EU3 Ingen (prisreguleret) Gebyr (FDO, men p. t. nul) Afgift Gebyr (CPSSP) Gebyr (EBV) Ingen Afgift Ingen 17 10 ca. 15 ca. 30 ca. 90 Nej Nej Nej Ja Nej Nei Ja (maengde p& 500 lit. ) Nej Nej 90 dage 90 dage + EU3 EU3 Ingen (prisreg. ) Afgift 120 dage (90 dages jet fuel) 90 dage EU3+jet fuel Ingen EU3 Gebyr (CORES) Ja (maengde pa 50 000 m3 p. a. ) 25% (91 dage) EU3 + LPG Ingen ca. 50 Nej Ja (msengde pS 50 000 tons p. a. ) 76,5 dage (dvs. 15% udlignet) EU3 Ingen i. o. -ikke oplyst (eller ikke relevant) tabel 1 1 Sammenligning af praksis med hensyn til opretholdelse af pligtige lagre i Fællesskabet Skscringsdato Dsckning utd daeknlng a jctbramdstof Fritagelsc for output Fordeling af raolie Krav til placering Biiatcralc aftaler Procent fra udland Stikprever Sanfctioner 0s trig 1. april Kalenderår Belgten 1. april Kalenderår Nej (ikke for mindstelagre) Nej 10% Ingen Danmark 1 juli Kalenderår Finland 1 juli Kalenderår Frankri" rullende 12 maneder Tyskland 1 april Kalenderår Grskenland 1. april Kalenderår Iriand 1 juli Kalenderår Italien 1. apn! 'maj Kalenderår Luxembourg 1. jan Kalenderår Nederlandene 1. april Kalenderår Portugal rullende i 2 måneder Spanien rullende ! 2 måneder Sverige l. j uh Kalenderår UK 1. juli Kalenderår Ja Nej Ja Ja Ja Ja Ja?(nogle ikke talt?) Nej? (planer mangler) Ja Ja Ja Ja Ja 1. option (<20%) 1. option 3. option 1. option 1. option 1. option 1. option Nej Nej Nej Nej J a i C P S SP pr region) Ja ( 1 5 dage EBV pr. region) Nej 15% (maksimum) Ingen 3% 3% 3% Ingen 2. option Nej 6% 1. option Ingen ingen raolie Ja i lagerbeh. fastsat pr. sted) Nej 14% 1. option Ingen 2. option 1% 3. option Ingen 3. option Nej Nej Ja (delvis nasr l'orbnigernej Nej Nej Ja (<30% fra udland) Ja Ja J a ( < 1 0% fra udland) Ja Nej Ja J a ( < 1 0% fra udland) Ja (<50% fra udland) Ja (COVA) Nej Nej Ja mil 20% 1% 2% 6% mil 30% 1% 50% 20% nul mil Ja Ja Nej Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja 15% (maksimum) 2. option Nej Ja (<30% fra udland) 11% Nej | Ja Nej Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja? Ja Ja? , Ja Ja SAMMENLIGNING AF LAGERORCANISATIONERNE I FÆLLESSKABET Forvaltning Kontrol OMV plus 5 andre storre selskaber (refererer til okonomiministenet~> Ejet/oprctholdt lager Andel af samled pligtige lagre Sammensaetning raolie/p rodukter Gebyr/afgift (forbenzin) 0,3 mio. t 14% 03 dage) Kun raolie Representanter fra 5 storre selskaber, også fra mindre selskaber, plus en statsrepræsentant fra DEA Handels- og industriministeriet 1,3 mio. t 80% {62 dage) 8% raolie 1,0 mio. t 55% (50 dage) 30% raolie Frankrig L'PSSP SACii. SS SI' - ') repræsentanter fra olieindustrien, 2 ualhængige ekperler. 2 slatsrepiæsenta SACiESS - repræsentanter fra 7 raffinaderier og 4 ikke-raffinaderier. plus 3 statsrepræse 3 s:atsrepræsentanter, 3 repræsentanter fra olieindustrien 3 repræsentanter fra importer/handelsvirksomheder (5 mio. l MAD) 3,9 mio. t 21,6 mio. t produktækvivalent 3o% (2V dage) 24% (23 dage) 84% (SO dage) Kun produkter Kun produkter 31% raolie Datterselskab af INPC, for ojeblikket repræsenterer en ud af 4 direktorer staten 0,3 mio. t 78% (70 dage) 76% raolie 6,5 ECU/m3 ELG lagergebyr Ingen (suspenderet) 6,9 ECU/m3 Afgift pa salg 3,9 ECU/m3, CPSSP fuldt gebyr 4,5ECU/m3 Gebyr til EBV 5,1 ECU/m3 Afgift pa salg 5-9 bestyrelsesmedlemmer, udpeget af okonomiministeren og finansministeren 2,9 mio. t I praksis alle, som IEA rninimurr 51% raolie 5,7 ECU/m3 Afgift pa salg Forrr. jr. Jen og 2 direktorer udpeget af industri- og energiministeriet, plus 3 representanter fra raffinaderier og 2 repræsentanter fra ikke-raffinaderier 3,0 mio. t 33° o(30 dage) Kun produkter 5,8 ECU/m3 Fuldt CORES-geby Lagerorganisation Ostrig Belgien ELG Ingen Danmark FDO Finland NESA Tyskland EBV Graekenla Ingen Iriand I (alien Luxembou NORA ingen 'Foreslået' Ingen Nederland COVA Portugal Ingen Spanien CORES Svcrige LK Ingen ingen Situation: 02/98 Olielagre - Bilaterale aftaler indgået mellem medlemsstaterne af Den Europæiske Union -C Belgique/Belgie" Danmark Deutschland Ellas Espafta France Ireland Italia Luxembourg Nederland Portugal 1 1 1 1 1 EUR-15 BE DK EL ES DE 1 FR 1 3 IRL IT 1 1 LUX 1 1 2 Lux 3 1 2 Lux 1 1 3 2 Erl 2 Lux 2lrl 2 Lux 4 3 &4 4 1 United Kingdom 3 &4 3 &4 3 &4 1 Osterreich Sverige Suomi/Finland 1 NB: Tabellen kan læses både lodret og vandret. Forklarende bemærkninger 1. Gensidig aftale i henhold til artike 6 i Rådets direktiv 68/414/EØF. 2. Assymetrisk aftale med angivelse af modtagerlandet for lagre oprettet på en anden medlemsstats territorium i overensstemmelse med Rådets direktiv 68/414/EØF. 3. Uformelle ad hoc-aftaler på kort sigt 4. Gensidig aftale under overvejelse eller forhandling NL PO 1 3 1 4 3 &4 4 1 3 &4 UK 3 &4 3 &4 3 &4 1 3 &4 4 OS SV SF 1 4 1 1 MÅNEDLIG RAPPORT OM OLIELAGRE I OVERENSSTEMMELSE MED ARTIKEL 4 I RÅDETS DIREKTIV 68/414/EØF AF 20. 12. 1968 Land: Rapporteringsdato: ENDELIG X 1 0 00 t Kol. 1 Kol. 2 Kol. 3 Kol. 4 Kol. 5=Kol. 2+3 Kol. 6 Kol. 7=Col5/Kol. 6 PRODUKTER LAGRE AF RÅCL E OG FEEDSTOCKS :X. i BIDRAG FRA RÅOLIE OG FEEDSTOCKS (XX. i _A3RE AF F^ERC'GPRODUK TER (A) BILATERALE l. AGRE I ANDRE MEDLEMSSTATER FOR EGEN REGNING (B) F/tRDIGPRODUKTER I ALT FOREGAENDE ARS DAGLiGE GENNEVSNITSFORB R JG LAGERSTILLING I ANTAL DAGE MED FOREGAENDE ARS FORBRUG T RÅOLIE OG cE E D S T O C KS MOTORBENZIN OG FLYBENZIN BRÆNDSTOF AF PETROLEUMSTYP EN C--SODE/DIESEL OLIE I. II. III. BRÆNDSELSOLIE ! ALT iX, I-s. a:-e a* råolie og feedstocks der opretholdes i a ' ce medlemsstater for eger: 'e: X''. A - ' B' ~-. «er, af de tre formler i artikel 5 i Rådets d 'e**. der er ar. vendt for a: v' ; A. !•= sz'i s' 'æ'digprodukter der opretholdes i and'e "Hz %"•••%. %'• W 5 O. e - ' j -e :a e' agerede medtaget i kolonne 1 og 3 :'• -g skal medregnes De lagre af råolie og feedstocks, der opretholdes 'es eget iand til brug for andre medlemsstater må ikke medregnes. 'or egen r e ç' - r g re råolie og feedstocks ti! olieproduktækvivalenter FORMEL Nr : s 's r";rjregr:';s De lagr'- ;jf f. wJigprodukter der opretholdes • De^es ege" a J'u3 for andre medlemsstater må ikke medregnes. l;il»'. ll (form anvendt af medlemsstater i henhold til direktiv 68/414/EØF LAGRE OPRETHOLDT UNDER BILATERALE AFTALER Land: Rapporteringsdato A) LAGRE OPRETHOLDT PA NATIONALT TERRITORIUM TIL BRUG FOR ANDET LAND X1000T Brugerland Råolie og feedstocks Kategori 1 Motorbenzin og flybrændsel Kategori II Kategori III Petroleum Gas/dieselolie Braendselsolie IALT B) LAGRE I UDLANDET TIL OPFYLDELSE AF NATIONAL FORPLIGTELSE x 000 Tonnes Lagerland Råolie og feedstocks Kategori 1 Motorbenzin og flybrændsel Kategori II Kategori III Petroleum Gas/dieselolie Brsxidselsolio ' IALT tabell 5a KT-15I ALT | ; 1981! I Lagre (tons. gennemsnitsniveau, tidligste år anslået af EMC) i 1980j ! 1979 1978 Tendenser i olielagre (herunder statens strategiske lagre), opretholdt på nationalt territorium 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 Kilde: EMC, baserel pa EF IEAnationale data I I I Raolie os 62. 1 63. 4 73. 6 Motorben Gas/diese Residualb Produkter 14. 0 3 9. 3 3 5. 0 102. 9 14. 7 39. 2 38. 3 106. 7 1 16. 9 ' 47. 7 40. 0 121. 7 ; 73. 9 ! i 16. 6 [ 43. 7 ; 38. 3 115. 0 ; 68. 5 60. 6 58. 4 53. 6 57. 1 59. 0 57. 3 58. 3 61. 0 58. 6 16. 5 37. 7 34. 9 103. 7 16. 5 34. 8 29. 8 97. 7 16. 9 33. 4 27. 8 93. 4 15. 9 30. 3 25. 6 86. 3 16. 3 31. 9 25. 4 88. 4 17. 4 32. 6 27. 0 91. 3 17. 2 33. 1 26. 2 90. 1 18. 0 32. 4 24. 6 88. 4 18. 1 33. 2 26. 5 91. 7 19. 1 34. 6 25. 9 93. 0 58. 7 19. 6 36. 0 24. 6 93. 9 59. 9 58. 8 57. 6 5 6. 3 19. 7 35. 2 25. 1 93. 7 20. 2 36. 9 23. 2 94. 0 20. 1 36. 8 24. 3 96. 7 19. 9 34. 8 22. 2 90. 7 Lagre i alt 164. 9 170. 1 195. 3 188. 9 172. 2 158. 3 151. 8 139. 9 145. 5 150. 3 147. 4 146. 7 152. 7 151. 6 152. 6 153. 6 152. 7 154. 3 147. 0 l. at're i daues forsvnine (mod foregående ar« samlede olieforbrug, inklusive sal« af bunkers) £ 1 Råolie osv. 1 Motorbenzin Gas/dieselolie Residualbrændselsol Produkter i alt 1 Dage ialt u o af laere i alt I 34 ! i 55 I 67 i 59 57 39 52 80 60 64 42 61 81 63 66 42 61 74 66 64 39 61 71 64 63 39 62 68 70 63 36 57 61 66 58 91. 1 102. 4 108. 4 106. 4 102. 5 102. 2 93. 4 39 | 59 62 75 60 98. 6 J i 39 60 60 80 60 37 58 62 81 59 37 58 60 77 57 39 58 63 83 58 37 59 64 82 58 36 60 63 76 57 36 59 61 78 56 36 61 63 75 57 35 62 62 80 58 33 61 57 73 54 9 84 96. 2 93. 9 97. 2 95. 2 93. 0 92. 2 92. 4 92. 6 86. 8 Lagre af r Lagre af p 37. 6% 62. 4% 37. 3% 62. 7% 37. 7% 62. 3% 39. 1% < 60. 9% 39. 8% 60. 2% 38. 3% 61. 7% 38. 5% 61. 5% 38. 3% 61. 7% 39. 3% 60. 7% 39. 2% 60. 8% 38. 9% 61. 1% 39. 7% 60. 3% 39. 9% 60. 1% 38. 6% 61. 4% 38. 5% 61. 5% 39. 0% 61. 0% 38. 5% 61. 5% 37. 3% 62. 7% 38. 3% 61. 7% IALTEU-15 Kilde: EF/IEA (tusinde tons) Udviklingen i forbruget af olieprodukter i EU 1970 70088 1980 100010 1975 85102 1985 101045 1990 118044 1995 118250 29516 137482 166998 36008 147535 183543 50718 143289 194007 60818 120816 181634 86748 103871 190619 108512 101435 209947 12094 8126 16869 6825 17851 4167 19327 3628 26367 3746 31927 4477 Motorbenzin Autodiesel Anden GDO GDO i alt Jet fuel Petroleum Kategori II i alt 187218 207237 216025 204589 220732 246351 RBO 212073 212020 199349 104679 89481 88550 "EU-3"-kategori i alt 469379 504359 515384 410313 428257 453151 Indenlandsk forbrug i alt 580400 611900 623599 520269 549523 586430 GDO bunkring RBO bunkring Bunkring i alt 6572 30381 36953 6116 30968 37084 6263 24846 31109 6943 20564 27507 7765 27018 34783 8383 27007 35390 Indenlandsk olieproduktion 17007 16205 95893 150607 118449 157730 Produktion i % af samlet indenlandsk forbrug 2,9% 2. 6% 15,4% 28. 9% 21. 6% 26. 9% Kategori li-produkters andel Diesel Anden GDO Jet fuel Petroleum Kategori I i % af "EU-3"-kat. Kategori II i % af "EU-3"-kat. Kategori III i %af "EU-3"-kat. uEU-3"-kategori i % af samlet indenlandsk forbrug Bunkring i % af samlet indenlandsk forbrug Motorbenzin - årlig stigning i % Diesel - årlig stigning i % Anden GDO - årlig stigning i % GDO i alt - årlig stigning i % Jet fuel - årlig stigning i % Petroleum - årlig stigning i % Kategori I I-produkter - årlig stigning i % RBO - årlig stigning i % "EU-3"-kat. - årlig stigning i % Indenlandsk forbrug - årlig stigning i % 15,8% 73,4% 6,5% 4. 3% 14,9% 39,9% 4 5. 2% 17,4% 71. 2% 8. 1% 3. 3% 16,9% 41. 1% 42. 0% 23,5% 66. 3% 8. 3% 1,9% 19,4% 41. 9% 38,7% 29. 7% 59. 1% 9. 4% 1. 8% 24. 6% 49. 9% 25. 5«!« 39. 3% 4"\1% 11. 9% 1. 7% 44. 0% 41. 2% 13. 0% 1. 8% 27. 6% 51. 5% 20. 9° o 26. 1% 54. 4% 19. 5% 80,9% 82,4% 82,6% 78,9% 77. 9% / /. i "o 6,4% 6. 1% 5. 0% 5. 3% 6. 3% 6. 0°,. 4. 0 4,1 1. 4 1. 9 6,9 •3. 4 2. 1 •0,0 1,4 1,1 3,3 7. 1 -0,6 l. l 1. 1 -9. 4 0. 8 -1. 2 0,4 0,4 0. 2 3,7 -3,4 -1. 3 1. 6 -2. 7 -1. 1 -12,1 -4,5 -3,6 -2. 4 3. 2 7. 4 -3. 0 1. 0 6. 4 0,6 1. 5 -3,1 0,9 U 4. 8 0. 0 4. 6 -0. 5 2. 0 3. 9 3,6 2. 2 -0. 2 1,1 1. 3 0. 3 Bunkring - årlig stigning i % 0. 1 -3,5 tabeli 7 <W EU 15 - OLIELAGERSITUATIONEN pr. 1. 10. 1997 KATEGORII KATETORIII KATEGORI m IALT Dages forbrug 1000 tons Dages forbrug 1000 tons Dages forbrug 1000 tons Dages forbrug' 1000 tons -F Belgien Danmark Tyskland Graekenland Spanien Frank rig Iriand Italien Luxembourg Nederlandene Portugal * UK** Ostrig Sverige Finland E U 15 99 114 123 92 105 103 91 78 89 176 112 78 138 95 125 106 705 513 9868 729 2600 4499 273 3763 124 2033 596 4807 688 1095 631 32924 91 112 110 82 91 108 87 87 82 215 100 59 95 122 124 102 2661 1317 20699 1509 5562 12102 717 6151 261 4287 1087 5367 1231 2094 1393 66438 163 545 186 107 182 149 185 89 76 5213 131 217 251 314 193 165 857 1172 3449 802 3019 1764 634 6526 17 2033 1047 3542 1002 2535 917 29316 101 163 119 90 109 110 111 86 83 262 113 81 133 156 140 113 4223 3002 34016 3040 11181 18365 1624 16440 402 8353 2730 13716 2921 5724 2941 128678 PR. 1. 9. 1997 EU-lagerpligt: 90 dage (UK: -15%) ** KATEGORI I: Motorbenzin og jetbrændstof (benzintypen) KATEGORI II: Gasolie, dieselolie, petroleum og jetbrændstof (petrolcumstypen) KATEGORI in: Fuelolier. tabel I K EU - Indenlandsk olieproduktion 1995 Mio. tons Kilde: EF/IEA Produktion i alt fa) Indenlandsk forbrug i alt Produktion/forbrue Østrig Belgien Danmark Finland Frankrig Tyskland Grækenland Irland Italien Luxembourg Nederlandene Portugal Spanien Sverige UK TOTAL 1,1 9,2 2,9 3,9 0,5 5,4 3,5 0,8 130,5 157,7 (a) Råolie, kondensater, LNG 11,4 20,2 9,4 10,0 89,7 136,4 13,8 5,6 94,4 1,7 25,7 13,2 55,2 17,0 82,8 586,4 9,7% 97,7% 3,3% 2,9% 3,3% 5. 7% 13,6% 1,4% 157,6% 26,9% tabcll 9 ks UK - Udviklingen i udbud/efterspørgsel for olie 1970-95 Mio. tons Kilde: EF/IEA 1970 1975 1980 1985 1990 Olieproduktion i alt Indenlandsk forbrug Produktion/forbrug 0,2 95,9 - 1,8 86,7 2% 80,5 79,7 127,7 77,4 91,6 81,0 101% 165% 113% Import af raolie heraf: Norge 100,4 89,0 46,7 - - - Andre 100,4 89,0 46,7 35,6 0,6 35,0 52,7 20,0 32,5 1995 130,5 82,8 158% 48,0 24,7 23,3 Import/forbrug 105% 103% 59% 46% 65% 58% Eksport af råolie heraf: USA/Canada 40,2 9,2 83,0 16,6 57. 0 19,0 S 1. 2 30. O tabell 10 bo Danmark - Udviklingen i udbud/efterspørgsel for olie 1970-95 Mio. tons Kilde: EF/IEA 1970 1975 1980 1985 1990 1995 Olieproduktion i alt Indenlandsk forbrug 17,7 0,1 14,9 0,3 13,5 2,9 10,6 6,0 8,3 9,2 9,4 Produktion/forbrug 1% 2% 70 72% 987o Import af raolie heraf: Norge Tidl. USSR Mellemosten 10,0 - - 6,2 7,9 - 0,4 6,1 6,8 - 1,2 1,7 5,1 - 0,7 1,1 4,8 1,4 0,0 1,7 6,7 4,0 l. S - Import/forbrug 35% 41% 50% 48% 587o 71% tabell 10a St Indenlandsk olieproduktion i UK og Danmark og indenlandsk bruttoforbrug i EU 15 Mio. tons 1992 1993 1994 1995 1996 Produktion af raolie og LNG UK DK 94,2 7,8 99,4 8,3 UK + DK 102,0 107,7 135,5 139,4 126,4 130,2 131,6 9,1 9,2 10,3 141,9 Indenlandsk bruttoforbrug i EU 15 540,2 534,8 537,2 547,7 553,6 UK's + DK's olieproduktion i procent af indenlandsk bruttoforbrug i EU 15 18,9% 20,1 % 25,2 % 25,5 % 25,0 % Kilde: Eurostat og OECD/IEA-statistikker tabeli 11 EU-Salg af iet fuel 1994* Indenlandsk International I alt Stigning (%) p. a. 1990-1995 Kilde: IEA 0,2 0,1 0,1 0,1 0,8 0,6 0,5 i. o. 0,1 0,1 0,9 0,4 2,2 i. o. 0,2 0,8 0,6 0,2 3,6 5,2 0,8 0,4 i. o. 0,2 2,1 0,5 1,9 0,4 5,1 i. o. 0,4 0,9 0,7 0,3 4,4 5,8 1,3 0,4 2,8 0,2 2,2 0,6 2,8 0,8 7,3 +6,8% -0,7% +2,1% -8,9% +4,1% +2,4% -3,1% MU% +6,8% +5,8% + 10. 6% +0,9% +7,1% +8,1% 30,9 +3,9% Mio. tons Østrig Belgien Danmark Finland Frankrig Tyskland Grækenland Irland Italien Luxembourg Nederlandene Portugal Spanien Sverige UK I ALT i. o. = ikke oplyst (eller ikke relevant). ~ = under 100 000 tons * Fordelingen pa internationalt ou, indenlandsk sal«; er forbunde! med visse definitionsmæssige usikkerhedsmomenter for sa vidt angår jet fuel. tabell 12 <>\ EU - Salg til den internationale skibsfarts bunkring 1995 Mio. tons Kilde: EF/IEA Skibsfartens bunkring Indenlandsk ialt forbrug Bunkring/indenlandsk forbrug "EU-3" GDO RBO I ALT GDO RBO Ostrig Belgien Danmark Finland Frankrig Tyskland Graekenland Iriand Italien Luxembourg Nederlandene Portugal Spanien Sverige UK I ALT - 0,7 0,6 0,1 0,2 0,5 1,0 0,1 0,6 - 2,3 0,2 0,8 0,2 1,1 8,4 - 3,2 1,0 0,1 2,2 1,6 2,6 0,1 1,9 - 9,3 0,3 2,5 0,9 1,4 - 3,9 1,6 0,2 2,4 2,1 3,6 0,2 2,5 - 11,6 0,5 3,3 1,1 2,5 4,2 9,5 4,1 3,7 40,8 61,0 5,0 2,1 2,0 2,5 0,9 1,6 6,4 9,5 3,2 1,3 24,7 30,9 0,9 5,9 3,1 0,1 1,2 4,0 18,2 10,9 5,3 2,9 21,3 11,1 GDO RBO IALT - - - 7% 128% 25% 15% 111% 21% IALT "EU-3" 9,1 15,9 7,7 7,6 3% 6% 67,4 1% 34% 106,5 1% 17% 3% 4% 2% 12,1 5,3 77,5 1,7 13,8 9,6 41,1 13,2 64,6 20% 81% 30% 5% 2% 8% 0°o - - 4% 3% - 39% 775% 84% 6% 7 70 4% 23% 4% 31% 5% 13% 5% 8% 8% 4% 8% 27,0 35,4 209,9 88,5 453,1 4% 31% G DO Gas-/dieselolie RBO Rcsidualbrændselsolie tabell 13 Sk Udviklingen i verdens olielagre/-opg|ørelser Antal dages forsyning ved Årets udgang 90 -i 80 - 70 - 60 - 50 40 - 30 - 20 - 10 - 0 kil i i M Û 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 • Selskabslagre i alt (inkl. flydende lagre) Statslige lagre ss figur 1 EU 15: RÅolieimport i alt Mio. tons • Fra OECD/Europa • Fra andre 100 1970 1975 1980 1985 1990 1995 EU 15: RÅolieimport efter kilde % af total 70% i 60% 1 50% H 40% 30% 20°/o H 10% 0% 1970 1975 1980 1985 1990 1995 • Tidl. USSR m Algeriet • Libyen • Nigeria • Mellemøsten Sé figur 2 Udviklingen i forbruget af olieprodukter i EU 15 Mio. tons -s— I alt Indenlandsk -o—"EU-3"- kategorier i alt -A— Gas-/dieselolie m. m. (kategori II) -e— Benzin (kategori I) - *- Residualbraends eisolie (kategori III) 400 - 300 - 200 -j 100 - 0 1970 1975 1980 1985 1990 1995 U d v i k l i n g en i forbruget af kategori II- produkter i EU 15 Kategori il i alt 250 -, Mio. tons 200 4 150 4 100 H 50 4 o 1970 Autodiesel Gasolie og braendselsolie Jet Fuel Petroleum 1975 1980 1985 1990 1995 figur 3 & Årlig stigning i forbruget af jet fuel i EU 15 1990-1995, % p. a. UK Sverige Spanien Portugal Nederlandene Luxembourg Italien Irland Graekenland Tyskland Frankrig Finland Danmark Belgien Østrig EU 15 1 ALT I i j', H i' 4 -10% -5% 0% +5°/«, +10% +15% S% Sammenligning af salg i EU 15 til den internationale skibsfarts bunkring Salg til bunkring i forhold til samlet forbrug af "EU-3"- produktkategorier Nederlandene Luxembourg Italien Irland Graekenland | H H H J H H B Q 9 H H « 9 B é | !| Tyskland Frankrig Finland Danmark 9HHBH^5B9EI Belgien 9SBBHBBB&99BU Østrig EU 15 I ALT £ International skibsfarts Mio. tons 1970 bunkringj 1 i 1995 0strig Belgien Danmark Finland Frankrig Tyskland Graekenland Irland Italien Luxembourg Ncclcrldiulenc Portugal Spanien Sverige UK EU15 I ALT 0. 0 2. 7 0. 5 0. 1 3. 9 4. 2 0. 5 0. 2 6. 9 0. 0 8. 7 0. 7 2. 0 1. 2 5. 5 37. 0 1 0. 0 1 3» 1. 6 S 1 0. 2 1 2. 4 1 2. 1 i 3. 6 o. i i 2. 5 0. 0 11. 6 0. 5 3. 2 1. 1 2. 5 35. 4 1 1 | | —i 1 1 1 figur 5 0% 20% 40% 60"/,. 80% 100% •3 Sammenligning af indenlandsk olieproduktion i EU 15 Indenlandsk olieproduktion i % af samlet indenlandsk forbrug UK Sverige Spanien Portugal Nederlandene J^m Luxembourg Italien L Irland Graekenland Germany J Frankrig J Finland Danmark Belgien Østrig Olieproduktion i mio. tons I 0strig Danmark Frankrig Tyskland Graekenland Italien Nederlandene Spanien UK 1220. 2. 8 0. 0 2. 9 7. 5 0. 0 1. 5 1. 9 0. 2 0. 2 1225 I 1. 1 I 9. 2 I 2. 9 I 3. 9 1 0. 5 I 5. 4 I 3. 5 1 0. 8 I 130. 5 1 EU 151 ALT 17. 0 157. 7 I i ¥ i l l f i l M « f f l l l l ^^ EU 15 1 ALT U | ^H fifilir6 _j , , , , , , , , 0% 20% 40% 60% 80% 100% 120°/«) 140% 160% 4t> BESVARELSE AF SPØRGESKEMAET OM FORSLAGETS KONSEKVENSER FOR SMÅ OG MELLEMSTORE VIRKSOMHEDER Forslaget har en klar EU-dimension, eftersom EU i vore dages globale økonomi må være i stand til at beskytte sine medlemsstaters økonomiske interesser, hvis de trues af afbrydelser af olieforsyningerne. Lagermekanismerne er organiseret på EU-plan for at være mere sammenhængende, effektive og gennemsigtige og bedre i overensstemmelse med princippet om solidaritet i EU. importører og distributører af råolie og Forslaget vil berøre raffinaderier, olieprodukter i EU. 1 dag er det raffinaderierne, der dækker størsteparten af lagerpligten. Der er stadigt større for uafhængige lagervirksomheder, importører og distributører i salget af olieprodukter og dermed i den lagerpligt, som er forbundet med dette salg. De berørte små og og mellemstore omfatter tanklagervirksomheder. Antallet og størrelsen varierer fra medlemsstat til medlemsstat. interesser på spil virksomheder distributører importører, Virksomheder, der handler med olieprodukter, skal overholde de nationale bestemmelser, der gennemfører EF-direktivet. Normalt er det i de medlemsstater, hvor lagrene udelukkende opretholdes af olieselskaberne (virksomhedslagre), markedsoperatørerne, som sikrer opretholdelse af lagre svarende til 90 dages forbrug baseret på det foregående års olieforbrug. I de medlemsstater, hvor lagrene udelukkende eller for størstepartens vedkommende opretholdes af særlige lagerorganisationer, er lagerpligten normalt jævnt fordelt mellem de forskellige operatører, der deltager i den pågældende organisation. internt, kan De nærmere gennemførelsesbestemmelser, som skal vedtages af de enkelte medlemsstater i høj grad få økonomiske konsekvenser for virksomhederne. Normalt skulle beskæftigelsen ikke blive berørt. Forslaget kan fa betydning for oprettelsen af nye virksomheder: det foreliggende direktivforslag sikrer, at oplagringsordningerne er gennemsigtige, og at markedsaktørerne opererer på ensartede vilkår i EU, så man undgår forskelsbehandling. Sådanne ordninger må forventes at forbedre virksomhedernes konkurrenceevne. Der er i fuldt omfang taget højde for de små og mellemstore virksomheders særlige situation. Formålet med forslaget er at sikre, at oplagiingsoidningerne organiseres effektivt og med den fornødne gennemsigtighed. Muligheden for at oprette særlige lagerorganisationer (en mulighed, som i forvejen eksisterer i flere medlemsstater) og identificeringen af lageromkostningerne skal skabe større gennemsigtighed og neutralitet på markedet. Disse principper er til fordel for små og mellemstore virksomheder, der handler med/oplagrer olie Nærhedsprincippet indebærer, at implementeringen af disse principper overlades til medlemsstaterne. UPEI: Union Pétrolière Européenne Indépendante (selskaber uden raffineringskapacitet) EUROPIA. European Petroleum Industry Association (selskaber med raffineringskapacitet). ISSN 0254-1459 KOM(98) 221 endelig udg. DOKUMENTER DA 12 10 06 Katalognummer : CB-CO-98-235-DA-C ISBN 92-78-33127-9 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg Li