title: Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle kansanterveyspolitiikan kehittämisestä Euroopan yhteisössä

eurovoc_concepts:
action programme
disease prevention
health care system
public health

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 15. 04. 1998 KOM(1998)2301opull. KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE kansanterveyspolitiikan kehittämisestä Euroopan yhteisössä Yhteenveto antamassaan tiedonannossa laati 24. marraskuuta Komissio toimintakehyksen kansanterveyden alalla tapahtuvalle työlle. Tiedonannossa kuvattiin komission noudattama strategia ja EY:n perustamissopimuksen 129 artiklan täytäntöönpanemiseksi toteutettavat toimenpiteet. Tämän kehyksen yhteydessä on annettu ehdotukset kahdeksasta kansanterveysohjelmasta. Viittä ja muut ovat Euroopan parlamentin ja neuvoston tarkasteltavina yhteispäätösmenettelyn mukaisesti. Nyt on tarpeen pohtia, missä määrin nykyinen kehys on edelleen tyydyttävä ja pystyy vastaamaan lukuisiin merkittäviin muutoksiin, kuten uusien ja terveydenhuoltojärjestelmiin kohdistuvien paineiden kasvuun sekä yhteisön laajenemiseen ja Amsterdamin sopimuksen uusiin kansanterveyttä koskeviin määräyksiin. Tällaista katsausta tarvitaan erityisen kiireellisesti myös sen vuoksi, että useimmat nykyisistä ohjelmista päättyvät vuoden 2000 tehtävä tienoilla lähitulevai suudessa. ja uusia ehdotuksia on toteutetaan parhaillaan, terveysuhkien esiintuloon yhteisön käsitellään tiedonannossa terveystilanteessa Tässä ja terveydenhuoltojärjestelmissä tapahtunutta kehitystä sekä yhteisön tasolla toteutettavien kansanterveystoimien periaatteita ja edellytyksiä. Tässä tarkastelussa esiin tulevat seikat johtavat siihen päätelmään, että toiminnan painopisteet, rakenteet ja menetelmät kaipaavat perusteellista ja uudelleenmuotoilua, vaikka vuonna 1993 annetun kansanterveyden alan toimintakehystä koskevan tiedonannon periaatteet ja sen taustalla vaikuttavat näkemykset ovat edelleen päteviä. Lopuksi tiedonannossa hahmotellaan yhteisön mahdollista uutta kansanterveyspolitiikkaa, joka perustuisi kolmeen seuraavaan toimintalinjaan: tarkistusta • kansanterveyden kehitystä tukevan tiedon lisääminen • nopea reagoiminen terveyttä vaarantaviin tekijöihin • terveyttä määrittäviin tekijöihin vaikuttaminen terveyden edistämisen ja sairauksien ennaltaehkäisyn kautta. Yhteisön laajentumiseen liittyvät kysymykset sekä terveysvaatimusten sisällyttäminen kaikkeen yhteisön politiikkaan sisältyisivät kaikkiin kolmeen toimintalinjaan. Komissio aikoo esittää konkreettisia ehdotuksia uudesta politiikasta, kunhan Amsterdamin sopimus on ensin ratifioitu. Sitä odotellessa toivomme, että tässä tiedonannossa esitetyt ajatukset herättävät laajaa keskustelua yhteisön tulevasta kansanterveyspolitiikasta. -i <?v 1. 2. 3. Sisällys Johdanto - päämäärä ja soveltamisala Terveystilanne Euroopan yhteisössä Jäsenvaltioita kohtaavat kansanterveyden alan haasteet 3. 1 Terveydenhuollon kustannukset 3. 2 Väestölliset kehitysnäkymät 3. 3 Teknologinen ja muu tarjontalähtöinen kehitys 3. 4 Muutokset terveydenhuoltojärjestelmissä 3. 5 Kansalaisten odotukset ja huolenaiheet 3. 6 Työllisyys 4. Laajentumisen haasteet ja kansainvälinen ulottuvuus 4. 1 Laajentuminen 4. 2 Kansainvälinen ulottuvuus 5. Yhteisön tehtävä kansanterveyden alalla 5. 1 Nykyinen oikeusperusta 5. 2 Yhteisön tehtävä 5. 3 Yhteisön kansanterveystoiminnan kehitys Maastrichtin jälkeen 5. 4 Vuoden 1993 toimintakehyksen toteuttamisesta saadut kokemukset 5. 5 Uusia kehityssuuntauksia yhteisön tasolla 6. Yhteisön tuleva kansanterveyspolitiikka 6. 1 Kansanterveyden kehitystä tukevan tiedon lisääminen 6. 2 Nopea reagoiminen terveyttä vaarantaviin tekijöihin 6. 3 Terveyttä määrittäviin tekijöihin vaikuttaminen terveyden edistämisen ja sairauksien ennaltaehkäisyn kautta 6. 4 Yhteisön politiikan vaikutukset terveyteen 7. 8. Tästä eteenpäin Päätelmät -< \> 1. Johdanto - päämäärä ja soveltamisala 1. Yhteisöllä on ollut kansanterveyden alan monipuolinen strategia vuoden 1993 marraskuusta lähtien. Strategian laatiminen oli seurausta Maastrichtin sopimuksen ratifioinnista, sillä sopimus antoi yhteisölle selkeän toimivallan kansanterveyden alalla. Strategiaa on kuitenkin tarkistettava perusteellisesti seuraavien syiden vuoksi: • • ensiksi - kansanterveysalan voimassa olevan strategian toteuttamisesta saatu kokemus on osoittanut, että tämänhetkisessä lähestymistavassa on haittapuolia toiseksi - terveydentilassa ja terveydenhuoltojärjestelmissä on tapahtunut muutoksia, joita ei osattu ennakoida vuonna 1993 kolmanneksi - sekä neuvosto että Euroopan parlamentti ja terveydenhuoltoalan tärkeät tahot ovat pyytäneet komissiota laatimaan ehdotuksen kansanterveysalan uudesta politiikasta, joka kykenisi vastaamaan uusiin haasteisiin • neljänneksi - komissio on itse sitoutunut antamaan terveyspolitiikalle tärkeämmän aseman viidenneksi - laajentumisprosessi luo uusia terveydenhuoltoalan haasteita • viimeiseksi Amsterdamin sopimuksessa. - kansanterveyttä koskevat määräykset saivat lisää merkitystä 2. Uuden politiikan luomisella on kova kiire. Nyt on tarpeen sopia ohjeista politiikan yleisestä suuntaamisesta käytävää keskustelua varten, jotta uusia toimenpiteitä koskevat konkreettiset ehdotukset voitaisiin esittää mahdollisimman nopeasti nykyisistä Amsterdamin kansanterveysalan ohjelmista päättyvät vuoden 2000 tienoilla. Uusien ehdotusten on siis oltava ajoissa valmiita, jotta yhteisön politiikkaan ei synny tyhjiötä tällä merkittävällä alalla. jälkeen. Lisäksi useimmat sopimuksen ratifioinnin 3. Tässä tiedonannossa esitellään nykyisiä puitteita koskevan tarkastelun tulokset ja kansanterveysalan politiikan uusi suuntautuminen, jotta keskustelu saataisiin alkuun. Politiikan uusi suuntautuminen korostaa terveydentilan parantamisen merkitystä ja tarvetta keskittyä rajoitettuun määrään tavoitteita. Politiikan on lisäksi samalla pysyttävä riittävän joustavana, jotta se voisi reagoida terveyteen kohdistuviin uusin uhkiin ja terveyden kehitykseen. •i C 2. Terveystilanne Euroopan unionissa Euroopan unionin asukkaat elävät nykyään pitempään ja heidän elämäntapansa on terveellisempi kuin koskaan aikaisemmin. Monet eri indikaattorit kuten elinajanodote, imeväiskuolevuus ja äitiyskuolevuus tukevat tätä suuntausta. Omahyväisyyteen ei kuitenkaan ole syytä, sillä joka viides unionin kansalainen kuolee ennenaikaisesti, ja usein kuoleman aiheuttaa sairaus, joka olisi voitu välttää. Lisäksi ilmenee uusia terveysriskejä, erityisesti tarttuvia tauteja. Eri yhteiskuntaluokkien terveydentilassa ilmenee huomattavia eroja. Myös pitkä elinajanodote luo omat ongelmansa, joita ovat mm. taudin voimakas lisääntyminen. liittyvien sairauksien kuten Alzheimerin ikääntymiseen 4. Yleisesti ottaen yhteisön väestön terveys on parempi kuin koskaan aikaisemmin. Vuosi vuodelta yhteisön kansalaiset elävät yhä pidempään. Vuodesta 1970 yhteisön naisten elinajanodote syntymähetkellä on noussut 5 1/2 vuodella ja miesten lähes viidellä vuodella. Vuonna 1995 syntynyt tyttö voi odottaa elävänsä reilusti yli 80-vuotiaaksi ja poika lähes 74-vuotiaaksi. Yhteisön imeväiskuolevuusluku laski vuosina 1970-1992 alle puoleen entisestä. Nykyään luku on alle kymmenen jokaista jäsenvaltioiden välillä ovat tuhatta elävänä syntynyttä jokaista pienentyneet. Samaan aikaan äitiyskuolevuus 100 000:ta elävänä syntynyttä lasta kohden. laski jyrkästi seitsemään lasta kohden, ja erot 5. Viime vuosisadan pahimmat tappavat taudit, kuten isorokko, kolera ja tuhkarokko eivät enää ole sellainen uhka kuin aikaisemmin. Rokotteiden ja antibioottien kehitys ja laaja käyttö ovat osaltaan vaikuttaneet tähän menestykseen, ja osansa on myös parantuneella hygienialla, ympäröivistä olosuhteista johtuvilla syillä ja sosiaalisilla oloilla. Näistä saavutuksista olisi kuitenkin virheellistä päätellä, että yhteisössä ei enää ole vakavia terveysongelmia. 6. Ensinnäkin ennenaikainen kuolevuus, eli alle 65-vuotiaiden kuolevuus, on edelleenkin korkea: noin viidennes kaikista kuolemantapauksista. Vuosittain kuolee yli 600 000 35-64-vuotiasta henkilöä erityisesti elämäntavoista johtuviin sairauksiin: neljä kymmenestä kuolee syöpään, kolme kymmenestä sydän- ja verisuonitauteihin ja lähes kymmenesosa onnettomuuksiin ja itsemurhiin. Lapsuudessa ja nuoruudessa omaksutut käyttäytymismallit, kuten tupakointi, vähäinen liikunta, huono ravinto jne. ovat näiden sairauksien tärkeimpiä riskitekijöitä aikuisena. Lisäksi arviolta 22 miljoonaa 16- vuotiaista toimiensa vaikeutuvan merkittävästi kroonisen fyysisen tai psyykkisen sairauden takia. tai sitä vanhemmista ilmoittaa päivittäisten kuten sairauksista, 7. Toiseksi esiin on nousemassa uusia terveysriskejä, jotka aiheutuvat esimerkiksi uudesta uusista esiintymismuodosta, aiheuttamasta verenvuototaudista, ruokaperäisten tartuntojen leviämisestä, vanhojen tartuntatautien, erityisesti tuberkuloosin,. uudesta esiintulosta sekä kasvavia ongelmia aiheuttavasta antibioottiresistenssistä. AIDS on jatkuva huolenaihe. Matkustelun lisääntyminen ja väestön liikkuvuus pahentavat näitä ongelmia. Creutzfeldt-Jacobin lintuinfluenssasta Ebola-viruksen taudin (CJD) ja 8. Kolmanneksi terveystilanteessa on suuria vaihteluita ja eriarvoisuutta sekä eri jäsenvaltioiden väestöjen kesken että kunkin maan eri väestöryhmien välillä. Silmiinpistävä esimerkki ikä- ja sukupuolisidonnaisista eroista on se, että 15—34- vuotiaiden ikäryhmässä liikenneonnettomuuksien aiheuttama kuolevuus on miehillä kolme kertaa korkeampi kuin naisilla. Ehkä merkittävin terveydellinen eriarvoisuus liittyy sosioekonomiseen asemaan. Alempiin sosioekonomisiin ryhmiin kuuluvilla ihmisillä on merkittävästi korkeammat terveysriskit koko elämänsä ajan. Seurauksena on, että alimpiin sosioekonomisiin ryhmiin kuuluvien kuolevuus- ja sairastuvuusluvut ovat huomattavasti muita korkeammat. Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa ylempiin sosioekonomisiin ryhmiin kuuluville vanhemmille nyt syntyvän lapsen voidaan odottaa elävän viisi vuotta pidempään kuin alempaan ryhmään syntyvän lapsen. 9. Neljänneksi, yksi seuraus odotettavissa olevan eliniän pidentymisestä yhteisössä on vanhuusiän sairauksista ja vaivoista, esimerkiksi syövästä, sydän-ja verisuonitaudeista, liikuntaelinten sairauksista ja psyykkisistä häiriöistä kuten Alzheimerin taudista ja muista hermoston degeneratiivisista sairauksista, kärsivien määrän lisääntyminen. On arvioitu, että vuoteen 2000 mennessä 8 miljoonaa henkilöä sairastaa Alzheimerin tautia lukumäärän kasvulla on merkittävä yhteisössä. Tällaisella sairauksista kärsivien vaikutus sosiaali-ja terveydenhuoltopalveluihin. 3. Jäsenvaltioita kohtaavat kansanterveysalan haasteet terveydenhuoltojärjestelmiin Jäsenvaltioiden paineita. Väestötieteelliset tekijät, uudet teknologiat ja väestön kasvavat odotukset lisäävät kustannuksia. Järjestelmien uudistuksilla, suuremmalla suorituskyvyllä ja lisääntyneellä kilpailulla puolestaan on päinvastainen vaikutus. Jäsenvaltioiden täytyy suoriutua näistä vastakkaisista paineista ja muistaa se, että terveydellä on suuri merkitys väestön hyvinvoinnin kannalta ja että terveydenhuoltojärjestelmät ovat taloudellisesti tärkeitä. vastakkaisia kohdistuu 3. 1 Terveydenhuollon kustannukset aikana vuoden kuluneiden 10. Viimeksi yhteisössä kolmenkymmenen terveydenhuoltoon käytetty rahamäärä suhteessa bruttokansantuotteeseen on lähes kaksinkertaistunut, ja nykyään sen osuus vaihtelee viidestä kymmeneen prosenttiin eri jäsenvaltioissa. Tämä on huomattavasti vähemmän kuin esimerkiksi Yhdysvalloissa (yli 14 %). Vastauksena tähän jäsenvaltiot ovat toteuttaneet laajalti erilaisia rakenteellisia uudistuksia terveydenhuoltojärjestelmiensä suorituskykyä ja tehokkuutta. Tarve hillitä kasvavia terveysmenoja ja optimoida kustannustehokkuus on korostunut julkisiin menoihin kohdistuneiden yleisten leikkausten myötä. Useat sekä terveyspalveluiden tarjontaan että niiden kysyntään vaikuttavat tekijät ovat osaltaan johtaneet terveydenhuollon menojen kasvuun. Jäljempänä käsitellään niistä tärkeimpiä. säästötoimenpiteitä parantaakseen tällä alalla entisestään ja 3. 2 Väestölliset kehitysnäkymät 11. Laskevan syntyvyyden ja pidentyvän elinajanodotteen seurauksena yhteisön väestö ikääntyy. Vuoteen 2020 mennessä yli 75-vuotiaita on 40 prosenttia enemmän kuin vuonna 1990. Tämä on omiaan lisäämään terveyspalvelujen kysyntää ja vaatii myös muutoksia niiden organisaatiossa ja rakenteessa. 12. Kun yhä useammat ihmiset elävät 80- ja 90-vuotiaiksi, terveydenhuoltoon ja erityisesti sosiaalipalveluihin kohdistuvat paineet kasvavat. On arvioitu, että terveydenhuoltokustannukset kasvavat seuraavan 30 vuoden aikana vähintään yhdestä kolmeen prosenttia BKT:stä yksinomaan väestöllisten muutosten seurauksena1. Ongelmaa pahentaa vielä perhekoon pieneneminen sekä pien- ja yksinhuoltajaperheiden määrän kasvu, mikä todennäköisesti pienentää sitä osuutta, joka perheenjäsenillä on perinteisesti ollut vanhusten hoidossa. Terveys- ja sosiaalipalveluiden on pystyttävä vastaamaan näihin muutoksiin. Kysymys siitä, kuinka kasvavat kustannukset pystytään maksamaan, vaikeutuu entisestään sen vuoksi, että kokonaishuoltosuhde (huollettavien suhde työssäkäyviin) todennäköisesti nousee nykyiseltä tasoltaan. 3. 3 Teknologinen ja muu tarjontalähtöinen kehitys 13. Tarjonnan hallintaan liittyvät tekijät ovat terveydenhuollon kokonaiskustannusten määräytymisessä vähintään yhtä tärkeitä kuin kysyntätekijätkin. Viime vuosikymmeninä uusia lääketieteellisiä keksintöjä on esitelty ennennäkemätöntä vauhtia ja niiden vaikutus on merkittävä syy kustannusten nousuun. Esimerkiksi uudet lääketuotteet maksavat yleensä huomattavasti enemmän kuin vanhat lääkkeet. Monia nykyisistä hoitomuodoista ei ole voitu osoittaa terveyttä edistäviksi ja kustannustehokkaiksi. terveydenhuollon Tämä tuo esiin tarpeen kiinnittää entistä enemmän huomiota sekä toimenpiteiden terveydenhuoltoon vähentää osaltaan terveydenhuoltokustannuksia erityisesti terveydenhuollon hallinnon osalta. Tietokoneistuminen, käyttö arviointiin. liittyvän verkostoituminen telematiikan voivat 3. 4 Terveydenhuoltojärjestelmien muutokset Jäsenvaltioilla on monia yhteisiä ongelmia 14. terveydenhuoltojärjestelmien rahoituksen, organisoinnin ja hallinnon suhteen. Terveydenhuollon yleistä tasoa ollaan halukkaita nostamaan, mutta terveyskustannukset halutaan kuitenkin samalla pitää kurissa. Lisäksi halutaan varmistaa paras mahdollinen vastine rahoille. Samanaikaisesti terveydenhuoltojärjestelmiin, kuten muihinkin talouden aloihin, vaikuttavat kaupan ja teollisuuden globalisoituminen ja kilpailupaineet sekä yhteisön sisämarkkinoiden kehitys. Erilaiset ohjatun hoitotyön alalla tehdyt aloitteet sekä empiirisen lääketieteen, laadunvarmistuksen lisääntyminen ovat kaikki vastauksia tähän kehitykseen. terveysteknologian arvioinnin ja 3. 5 Kansalaisten odotukset ja huolenaiheet tarpeita ja vastattava julkiseen kysyntään, ensisijaisiin 15. Terveyspalvelujen on heijastettava nykyisiä ja odotettavissa olevia kansallisia ja paikallisia ja huolenaiheisiin. Tässä mielessä on rohkaisevaa, että jäsenvaltioissa on palvelujen suunnittelussa ja tarjonnassa alettu kiinnittää yhä enemmän huomiota kansalaisten ilmaista mielipiteisiin. Sen lisäksi, että kansalaisille on annettu mahdollisuus tarpeisiin D. Franco, T. Munzi, Ageing and fiscal policies in the EU, European Economy 1997:4. mielipiteisiin. Sen ilmaista mielipiteensä palvelujen kehittämisestä, heidät on myös yhä enemmän otettu mukaan tärkeysjärjestyksen määrittelyyn. lisäksi, että kansalaisille on annettu mahdollisuus 16. Vaikka hallitusten ja terveysviranomaisten onkin kunnioitettava ja kuunneltava kansalaisten oikeutettuja pyrkimyksiä, kansalaisten aktiivisuuden lisääntyminen voi myös aiheuttaa lisäpaineita palveluille ja talousarvioille, sillä ihmiset ovat haluttomia hyväksymään minkäänlaista palvelujen säännöstelyä tai niiden tason leikkaamista. Äskettäin laadittu Eurobarometri osoitti, että vain viisi prosenttia yhteisön kansalaisista on valmiita terveydenhuoltoon käytettävän julkisen rahoituksen alentamiseen. Sitä tyytyväisyys lisätä vastoin 50 prosenttia halusi terveydenhuoltojärjestelmiin onkin yleensä sidoksissa käytettyihin rahamääriin. rahankäyttöä2. Kansalaisten 17. Lisäksi yksi merkittävä kehityssuuntaus, joka politiikassa on otettava huomioon, on nykyaikaisten ruoanvalmistus- ja viljelykäytäntöjen vaikutus. Uusien tekniikoiden, kuten geneettisesti muunneltujen elintarvikkeiden ja elintarvikkeiden säteilytyksen käyttöönotto, sekä lisääntynyt saatavuus antavat aihetta yleiseen huoleen ja vaativat 'einesruokien' toimenpiteitä. 'luonnonmukaisiin' elintarvikkeisiin ongelmat liittyvät 3. 6 Työllisyys 18. Työn ja terveyden välinen suhde ei rajoitu ainoastaan työttömyyden vaikutukseen terveystilanteeseen. Terveysala on tärkeä työllistäjä, tavaroiden kuluttaja sekä johtava tekijä tutkimus- ja kehitystyössä. Siten sillä on ratkaiseva vaikutus sosioekonomiseen kehitykseen. Vuonna 1996 tehdyn työvoimatutkimuksen mukaan yli 10 prosenttia työssäkäyvistä työskenteli terveydenhuoltoalalla. Terveyspalvelut on yksi 1990-luvun nopeimmin kasvavista aloista; sen kasvuvauhti on keskimäärin hieman alle kolme työttömyys pienentää prosenttia vuodessa. Lisäksi on syytä huomata, että terveydenhuoltoon käytettävissä olevia kokonaisvaroja. Tämä johtuu siitä, että monissa maissa merkittävä osa terveydenhuolto- ja sosiaalijärjestelmien rahoituksesta on sidoksissa tulosidonnaisiin sosiaaliturva- ja sairausvakuutusmaksuihin. Tämän vuoksi tarkasteltaessa on terveydenhuoltojärjestelmien uudistuksia ja säästötoimenpiteitä tärkeää ja terveys- turvallisuuskysymyksiin sekä talouteen laajemminkin. niiden mahdolliset vaikutukset huomioon ottaa 2 Vuoden 1996 alussa toteutettu eurobarometri 44. 3. 4. Laajentumisen haasteet ja kansainvälinen ulottuvuus Keski- ja Itä-Euroopan maiden terveydellistä tilannetta on vaikea verrata nykyisen EU:n tilanteeseen. Näissä maissa elinajanodote on yleensä matalampi ja terveydentila huonompi kuin EU:ssa, ja voimavaroja tilanteen kohentamiseen on vähemmän. Laajentumisella on etenkin vapaan liikkuvuuden vuoksi vaikutuksensa myös tämänhetkisten jäsenvaltioiden terveydenhuoltojärjestelmiin. Jäsenyyttä hakevat maat tarvitsevat apua sopeutuakseen yhteisön kansanterveysalan politiikkaan. Terveysalan yhteistyö WHO:n kaltaisten kansainvälisten järjestöjen kanssa on välttämätöntä, jotta maailmanlaajuisia terveyttä uhkaavia ongelmia saadaan ratkaistua. 4. 1 Laajentuminen 19. Kansanterveyspolitiikan kehittämisessä on otettava huomioon yhteisön laajeneminen Keski- ja Itä-Euroopan suuntaan. Näiden maiden terveysongelmat ovat oleellisesti erilaisia ja usein hankalampia kuin nykyisten jäsenvaltioiden vastaavat ongelmat. Niiden terveystilannetta kuvaavia tärkeimpiä indikaattoreita on vaikea verrata jäsenvaltioiden indikaattoreihin. Kuten monilla muillakin matalan tulotason mailla, joilla ei ole pitkälle kehittynyttä terveydenhuoltojärjestelmää, niillä on lisäksi liittyviä ongelmia. Hakijamailla on myös, mahdollisesti vakavia tartuntatauteihin Kyprosta resursseja käytettävissään terveydenhuoltoon. Niiden terveydenhuoltojärjestelmiä on uudistettava voimakkaasti niiden yleisen tehokkuuden parantamiseksi. Järjestelmiin on tehtävä myös erityisiä muutoksia, jotta ne saatettaisiin sovellettavan yhteisön lainsäädännön mukaisiksi. Tulevaisuuden politiikan on puututtava hakijamaiden ongelmiin ja ensisijaisiin tarpeisiin sekä löydettävä keinot yhteisön tuen antamiseen. vähemmän ottamatta, lukuun entistä 20. Toinen kysymys on laajentumisen mahdolliset vaikutukset nykyisten jäsenvaltioiden terveystilanteeseen ja -järjestelmiin. Tuotteiden, nimenomaan lääke- ja verituotteiden ja lääkintälaitteiden, vapaa liikkuvuus aiheuttaa turvallisuuteen ja laadunvalvontaan sekä hinnoitteluun liittyviä seurauksia. tiettyjen 21. Komissio tukee hakijamaita jo tällä hetkellä varmistautuakseen siitä, että ne pystyvät toteuttamaan Euroopan yhteisön terveyslainsäädännön (acquis). Tukeminen tapahtuu erilaisten järjestelmien, kuten PHARE-ohjelman ja rakennerahastojen avulla. Lisäksi hakijamaat voivat alkaa osallistua komission kansanterveysohjelmiin, joiden yhteydessä hakijamaita autetaan sopeutumaan yhteisön politiikkaan tällä alalla. Tietoa tarvitaan hakijamaiden terveyskehityksestä ja terveyttä määrittävistä tekijöistä sekä yhteisöön sekä niiden että nykyisten jäsenvaltioiden terveydenhuoltojärjestelmiin. liittymisen mahdollisista vaikutuksista 4. 2 Kansainvälinen ulottuvuus ja 22. Kansanterveyspolitiikan tasolla tapahtuviin muutoksiin. Terveyskysymyksillä on merkittävä asema komission suhteissa kolmansiin maihin, sen kehitysyhteistyössä sekä humanitaarisessa avussa. Kolmannen maailman terveysongelmilla voi olla vaikutusta yhteisön väestön terveyteen. Tämän vuoksi maailmanlaajuiseen epidemiologiseen seurantaan tähtääviä aloitteita ja nopeita -toimien on vastattava kansainvälisellä terveysuhkien torjuntamekanismeja on vahvistettava ja kehitysmaita on autettava kehittämään terveydenhuoltojärjestelmiään. Tällä hetkellä käynnissä on useita terveyteen liittyviä toimia esimerkiksi Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, Euro-Välimeri-yhteistyön ja G7-maiden puitteissa. Lisäksi Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen yhteinen asiantuntijaryhmä pohtii mahdollisuuksia yhteistyöhön tartuntatautien maailmanlaajuisen seurannan ja torjunnan alalla. Asiantuntijaryhmän tulokset sisällytetään yhteisön kansanterveyspolitiikkaan. 23. Lisäksi monilla tässä käsiteltävillä aloilla kansainväliset elimet, erityisesti Maailman terveysjärjestö WHO, Maailmanpankki, YK:n väestörahasto (UNFPA), Euroopan neuvostoja Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö (OECD) toimivat aktiivisesti omilla toimialueillaan. WHO:n kanssa tehdään yhteistyötä useilla tärkeillä aloilla, esimerkiksi terveystieto- ja terveydenseurantajärjestelmien sekä tartuntatautien alalla. WHO on parhaillaan saattamassa ajantasalle kansainvälisiä terveysmääräyksiään sekä Terveyttä kaikille -tavoitteitaan, joiden pitäisi olla valmiit vuoteen 2000 mennessä. Ne vaikuttavat todennäköisesti terveysagendoihin jäsenvaltioissa ja ne otetaan huomioon myös yhteisön politiikassa. Maailmanpankilla on merkittävä rooli terveyspalvelujen kehittämisen tukemisessa Keski- ja Itä-Euroopassa. Myös UNFPA:n kanssa tehdään enemmän yhteistyötä väestökehitystä käsitelleessä kansainvälisessä konferenssissa (Kairo 1994) sovitun toimintaohjelman toteuttamisen yhteydessä. OECD on tuottanut aineistoa ja tietokannan, jotka käsittelevät terveydenhuoltoa ja sen kustannuksia. Euroopan neuvosto työskentelee useilla kansanterveyteen liittyvillä alueilla, joita ovat esimerkiksi farmaseuttiset tuotteet, lääkkeet ja bioeettiset kysymykset. 5. Yhteisön tehtävä kansanterveyden alalla Yhteisön rooli kansanterveyden alalla on tullut merkittävämmäksi ajan myötä ja erityisesti Maastrichtin sopimuksen ratifioinnin jälkeen. Yhteisö sai Maastrichtin sopimuksen myötä erityisen tehtävän edistää terveydensuojelua ja sairauksien ehkäisyä. Tätä tarkoitusta varten on laadittu kahdeksan erillistä terveyspoliittista ohjelmaa ja lukuisia muita toimia, joihin kuuluu mm. syöpään, AIDSiin ja huumeriippuvuuden ja vastustamiseen verensiirtojen turvallisuuteen liittyviä suosituksia. Lisäksi monilla muilla yhteisön politiikoilla on terveyteen liittyviä vaikutuksia. Viimeksi kuluneen kahden vuoden aikana tapahtuneet muutokset, kuten uusien tartuntatautien ilmeneminen, ovat lisänneet tietoisuutta terveyspolitiikan merkityksestä yhteisön tasolla. raportteja EU:n väestön liittyviä ohjelmia, terveydentilasta 5. 1 Nykyinen oikeusperusta 24. Euroopan yhteisö on ollut mukana terveysasioissa jo neljäkymmentä vuotta. Sekä Euroopan hiili-ja teräsyhteisön että Euratomin perustamissopimuksissa viitattiin terveyteen, ja niihin sisältyi useita säännöksiä, jotka tavaroiden vapaan liikkuvuuden rajoittamiseen terveydellisin perustein sekä työntekijöiden terveyteen ja turvallisuuteen. Euroopan yhtenäisasiakirjan myötä aloitettiin uusia terveyteen liittyvän työn tutkimusohjelma sekä työterveyttä ja -turvallisuutta osa-alueita, kuten laaja-alainen säätelevän lainsäädännön kehittäminen. Kuitenkin vasta Maastrichtin sopimuksen ja sen uusien kansanterveysmääräysten myötä yhteisölle tuli mahdollisuus kehittää yhtenäinen liittyivät esimerkiksi kansanterveysstrategia. Sopimuksen 3 artiklan o kohta antaa yhteisölle uudeksi tavoitteeksi 'myötävaikuttamisen korkean terveyden suojelun tason saavuttamiseen', mitä sovelletaan kaikkeen yhteisön politiikkaan. Sopimuksen 129 artiklassa luodaan kehys yhteisön kansanterveyden alan toimille tämän tavoitteen saavuttamiseksi. 25. Artiklan tärkeimmät määräykset ovat seuraavat: • Yhteisö myötävaikuttaa ihmisten terveyden korkeatasoisen suojelun toteuttamiseen rohkaisemalla jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä sekä tarvittaessa tukemalla niiden toimintaa. • • Terveyden ennaltaehkäisyn. suojeluun tähtäävä yhteisön toiminta keskittyy sairauksien Kansanterveyden terveydellisiin 'vitsauksiin', huumausaineiden väärinkäyttö mukaan lukien. toiminta keskittyy alalla yhteisön erityisesti pahimpiin • Näillä alueilla yhteisö tekee yhteistyötä muiden alalla toimivien järjestöjen kanssa. 26. Artiklassa säädetään sellaisten edistämistoimien käyttöönotosta, jotka eivät merkitse jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen yhdenmukaistamista, sekä suositusten antamisesta. Lopuksi siinä määrätään, että terveyden suojelua koskevat vaatimukset ovat kiinteä osa yhteisön muita politiikkoja. 27. Perustamissopimuksessa on 129 artiklan lisäksi muitakin terveyteen liittyviä kohtia (esim. 39 ja 43 artikla - maatalouspolitiikka, 75 artiklan c kohta - liikenneturvallisuus, 100 ja 100 a artikla - yhteismarkkinoihin liittyvän lainsäädännön lähentäminen, 129 a artikla - kuluttajansuoja, 130 f artikla - tutkimus, 130 r artikla - ympäristö jne. ). Yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut3, että perustamissopimuksen 3 artiklan o kohdassa yhteisölle määrätty tavoite myötävaikuttaa ihmisten terveyden korkeatasoisen suojelun toteuttamiseen pätee kaikkiin niihin yhteisön politiikan alueisiin, joilla on vaikutusta terveyteen. alan toimintakehyksestä. 28. Heti Maastrichtin sopimuksen voimaantulon jälkeen komissio antoi tiedonannon kansanterveyden ajankohtaisia terveyshaasteita, terveystilannetta ja terveyden alan kehityssuuntia jäsenvaltioissa. Siinä korostettiin vaikuttamista terveyttä määrittäviin tekijöihin ja sairauksien taustalla oleviin syihin sekä hahmoteltiin arviointiperusteet yhteisön toiminnan painopistealueita koskevaa päätöksentekoa varten. Tämän tiedonannon perusnäkemykset ja siinä esitetyt perustelut pätevät edelleen. kuvattiin Siinä 5. 2 Yhteisön tehtävä 29. Vuoden 1993 tiedonannossa määriteltiin joitakin arviointiperusteita, joiden avulla oli tarkoitus varmistaa, että yhteisön toimissa kansanterveyden alalla noudatetaan täysimääräisesti toissijaisuus-, suhteellisuus- ja avoimuusperiaatteita ja että tehtävä työ Ks. Asia C-180/96R, Yhdistynyt kuningaskunta v. komissio, Kok. 1996, s. 1-3903. 5. 3 Yhteisön kansanterveystoiminnan kehitys Maastrichtin jälkeen Toimintaohjelmat 30. Vuoden 1993 tiedonannossa esitetyn analyysin perusteella komissio ehdotti kahdeksan kansanterveyden toimintaohjelman kehittämistä. Näistä viisi on hyväksytty. AIDSia ja muita tartuntatauteja, syöpää, huumausaineiden väärinkäyttöä ja terveyden edistämistä koskevat toimintaohjelmat4 ovat olleet käynnissä vuodesta 1996 lähtien; viides, terveystilanteen seurantaa koskeva ohjelma hyväksyttiin kesäkuussa 19975. Huumausaineiden väärinkäyttöä käsittelevä ohjelma on yhteydessä muihin poliittisiin ja lainsäädännöllisiin toimenpiteisiin, joihin kuuluu myös Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen perustaminen. Yhtenäisestä lähestymistavasta huumeiden kysynnän ja tarjonnan ehkäisemiseen on sovittu jäsenvaltioiden kanssa, ja se on kirjattu Euroopan unionin huumeiden vastaiseen toimintaohjelmaan6. Lopuista kolmesta ohjelmasta, joiden kohteena ovat saasteista aiheutuvat sairaudet, tapaturmien ja harvinaiset sairaudet7, komissio antoi vuoden 1997 aikana ennaltaehkäisy ehdotuksensa Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksiä varten. Nämä ehdotukset ovat vielä käsiteltävinä. 31. Näillä ohjelmilla tuetaan erilaisia hankkeita, jotka kattavat muun muassa seuraavat alueet: tietojen ja henkilöstön vaihto, koulutus, pilottihankkeet, tiedotuskampanjat, tehdään ja asiantuntijoiden verkostoituminen. Lisäksi organisaatioiden suuntaviivojen ja käytännön suositusten kehittämiseksi useilla aloilla, joihin kuuluu mm. syöpäseulonta, osteoporoosi, terveellinen ruokavalio ja nuorten alkoholinkäyttö. Ohjelmien tarkoituksena on tuoda yhteisön lisäarvoa toteuttamalla sellaisia toimia, joita yksittäiset jäsenvaltiot eivät voisi tyydyttävästi toteuttaa tai joissa yhteinen toteutus tuo mukanaan etuja tai jotka täydentävät jäsenvaltioiden toimia. työtä Muiden alojen aloitteet 32. Toimintaohjelmien lisäksi työtä on tehty muillakin vuoden 1993 tiedonantoon liittyvillä aloilla. Ensinnäkin komissio on ehdottanut Euroopan yhteisön kattavan verkoston perustamista tartuntatautien valvontaa ja seurantaa varten8. Toiseksi on tehty uusia tupakkaan liittyviä aloitteita, kuten yhteisön nykyistä ja ehdotettua tiedonanto9 ja neuvoston toimintaa tupakankulutuksen vähentämiseksi koskeva 4 5 6 7 8 9 EYVL L 95, 16. 4. 1996, s. 16, EYVL L 95, 16. 4. 1996, s. 9, EYVL L 19, 22. 1. 1997, s. 25, EYVLL95, 16. 4. 1996, s. 1. EYVL L 193, 22. 7. 1997, s. 1. KOM (94) 234 lopullinen 23. 6. 1994. KOM (97) 266 lopullinen 4. 6. 1997, KOM(97) 178 lopullinen 14. 5. 1997, KOM(97) 225 lopullinen 26. 5. 1997. KOM (96) 78 lopullinen 7. 3. 1996. KOM (96) 609 lopullinen 18. 12. 1996. lukuisia kertomuksia tupakankulutuksen vähentämiseksi koskeva tiedonanto9 ja neuvoston toimintaa yhteinen kanta tupakan mainonnasta. Kolmanneksi on hyväksytty verituotteiden turvallisuutta ja omavaraisuutta koskeva strategia, joka sisältää komission ehdotuksen neuvoston suositukseksi veren ja veriplasman luovuttajien kelpoisuusehdoista sekä luovutettujen verituotteiden testaamisesta10. Neljänneksi ionisoimattomasta säteilystä on tehty laaja katsaus, ja komission ehdotuksia neuvoston suosituksiksi valmistellaan laaditaan säännöllisesti, erityisesti parhaillaan. Viidenneksi yhteisön terveystilanteesta11 ja TSE-taudeista (tarttuvat spongiformiset enkefalopatiat), myös politiikkojen terveysvaatimuksia koskevia vuosiraportteja laaditaan parhaillaan12. Monilla yhteisön politiikoilla on terveysvaikutuksia, ja myös perustamissopimuksessa on terveyteen liittyvä tavoite. Näissä kertomuksissa annetaan yleiskatsaus käynnissä oleviin toimiin näiden politiikkojen yhteydessä. Komissio on esimerkiksi antanut toisen muutetun ehdotuksen tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen viidenneksi puiteohjelmaksi (1998-2002). Yksi tämän ehdotuksen painopistealueista on yhteisön tutkimuspolitiikan keskittäminen erityiskysymyksiin, kuten ja elintarvikkeiden suhteeseen, virustautien valvontaan ja ikääntyvään väestöön. Myös komission yhteinen tutkimuskeskus osallistuu syövän torjuntaan. CJD-tapauksista. Muiden terveyden, ympäristön ilmoitetuista terveyteen, yhteisössä 5. 4 Vuoden 1993 toimintakehyksen toteuttamisesta saadut kokemukset 33. Komissio piti alusta alkaen mielessä, että kansanterveyden toimintakehystä olisi tarkasteltava saadun kokemuksen ja yhteisön terveyskehityksen valossa. Tässä tarkastelussa ei pitäisi keskittyä ainoastaan siihen, kuinka hyvin toimintaohjelmat ovat toimineet, vaan olisi myös pohdittava, missä määrin ne ovat myötävaikuttaneet perustamissopimuksessa annetun tavoitteen saavuttamiseen. Lisäksi on arvioitava ovatko tasapaino osoittautuneet tehokkaiksi ja ovatko ne tarkoituksenmukaisia tulevaisuutta ajatellen. toimintakehyksen painopistealueet, rakenne ja uusien säännösten 34. Vuonna 1993 komissio päätti olla ehdottamatta yhtä kaiken kattavaa kansanterveysohjelmaa. Yksi syy tähän oli huoli siitä, että se saattaisi aiheuttaa vakavia viivytyksiä välisten tehdä ehdotukset painotuserimielisyyksien vuoksi. Sen sijaan komissio päätti kahdeksasta erillisestä toimintaohjelmasta. Vaikka tämän lähestymistavan avulla onkin voitu välttää joitakin ilmeisiä vaaroja, joita yhtenäisestä kokonaisohjelmasta olisi väistämättä syntynyt, se on toisaalta tuonut mukanaan ennalta arvaamattomia ongelmia: täytäntöönpanossa jäsenvaltioiden • Se on aiheuttanut huomattavaa hallinnollista taakkaa, mikä johtuu siitä, että jokaisella ohjelmalla on oma 'sekakomiteansa'ja monimutkaiset säännöt ja rakenne. 9 KOM (96) 609 lopullinen 18. 12. 1996. 10 KOM (97) 605 lopullinen 17. 11. 1997. 11 KOM (95) 357 lopullinen 19. 7. 1995 ja KOM (97) 224 lopullinen 22. 5. 1997. 12 KOM (95) 196 lopullinen 29. 5. 1995, KOM (96) 407 lopullinen 4. 9. 1996 ja KOM (98) 34 lopullinen 27. 1. 1998. 10 • Sen joustavuus on rajallinen, mikä vaikeuttaa reagoimista sellaiseen kehitykseen, jota ei ole otettu huomioon nykyisissä ohjelmissa, tai muutoksiin yhteisön tai jäsenvaltioiden painotuksissa. Kuhunkin ohjelmaan käytettävissä oleva talousarvio on suhteellisen pieni, mikä herättää epäilyksen, lisäarvo käytettyä täysimääräisesti hyväksi. tuleeko mahdollinen yhteisön tuoma • Koska jokaista ohjelmaa varten kehitetään oma ja työsuunnitelmansa, ohjelmien yhteensovittamista on hankala toteuttaa käytännössä ja kaksinkertaisten tai päällekkäisten toimien vaara on aina olemassa. itsenäinen strategiansa 35. Toinen ohjelmien toteutukseen liittyvä ongelma on niiden keskittyminen alalla toimivien järjestöjen ehdottamiin hankkeisiin. Tästä on kaksi seurausta: ensinnäkin varat on jaettava lukuisten eri hankkeiden kesken, joista kaikki eivät ole kaikkien jäsenvaltioiden kannalta oleellisia. Suurempia vaikutuksia olisi saatettu saavuttaa, jos olisi tuettu harvempilukuisia, laajempia ja kestävämpiä toimia. Toiseksi riippuvuus järjestöistä, jotka esittävät omia pyrkimyksiään heijastelevia hankkeita, hankaloittaa mahdollisuuksia varmistaa, että ohjelmien ja kansallisten strategioiden tavoitteet tulevat saavutettua. 5. 5 Uusia kehityssuuntauksia yhteisön tasolla 36. Viimeksi kuluneiden kahden vuoden aikana useat muutokset ovat vaikuttaneet siihen, että yhteisön tasolla on alettu uudella tavalla tiedostaa terveyspolitiikan tärkeys ja pohtia uudelleen yhteisön toimintaa terveyden alalla. Tänä aikana jäsenvaltioissa on herännyt kasvavaa kiinnostusta yhteisten toimien kehittämiseen yhteisötasolla jäsenvaltioiden auttamiseksi tarkasteltiin edellä. selviytymään kohtaamistaan uusista haasteista, joita 37. BSE-taudin aiheuttama kriisi on osoittanut, että terveyspolitiikkan tarvitaan entistä yhtenäisempää lähestymistapaa. Jotta komissio voisi parantaa kykyään vastata kriisin herättämiin erilaisiin kysymyksiin, se päätti organisoida uudelleen ja vahvistaa kuluttajapolitiikkaa ja kuluttajien terveyden suojelua käsitteleviä yksiköitään sekä luoda uuden tieteellisten komiteoiden järjestelmän. Yksi rakenneuudistuksen keskeisistä tarkastustehtävät tavoitteista oli erottaa lainsäädännön valmistelutyöstä13. Osana toimivaltuuksiaan uudet komiteat pystyvät nyt antamaan asiantuntijaneuvoja kansanterveyteen liittyvissä kysymyksissä. tieteellisten neuvojen toimittaminen ja laajentaminen Amsterdamin 38. Yhteisön kansanterveystoimien oikeusperustan sopimuksessa heijastelee kehittymässä olevaa yksimielisyyttä yhteisön toiminnan tärkeydestä tällä alalla. Vaikka uutta perussopimusta ei vielä ole ratifioitu, on kuitenkin syytä viitata lyhyesti sen kansanterveyttä koskeviin määräyksiin, sillä ne muuttavat 129 artiklaa (josta uudessa perussopimuksessa tulee 152 artikla). Komission tarkoituksena on käyttää uuden perussopimuksen tarjoamat mahdollisuudet mahdollisimman hyvin 13 ks. Kuluttajien terveyttä ja elintarvikkeiden turvallisuutta koskeva komission tiedonanto, KOM(97)183, 30. 4. 1997. 11 hyödyksi. Niiden tarkastelua. täsmälliset vaikutukset vaativat kuitenkin yksityiskohtaista 39. Tärkeimmät muutokset ovat seuraavanlaisia: • Määräykset muiden politiikkojen terveysvaikutuksista on siirretty artiklan alkuun ja niissä korostetaan, että yhteisön politiikkojen ja toimintojen määrittelyssä ja toteuttamisessa varmistetaan ihmisten terveyden korkeatasoinen suojelu. • Yhteisön toiminnan tavoitteita käsittelevään jaksoon on tehty joitakin muutoksia. "suuntautuu kansanterveyden Uudet määräykset kattavat parantamiseen" sekä toimet, jotka suuntautuvat "ihmisten sairauksien ja tautien ehkäisemiseen" ja "ihmisten terveyttä vaarantavien tekijöiden torjuntaan". toiminnan, joka • Huumeisiin liittyvässä toiminnassa keskitytään "huumausaineiden aiheuttamien terveyshaittojen vähentämiseen". • Päätöksentekoa koskevaan 4 kohtaan on tehty kaksi lisäystä: - Edellä mainitun 4 kohdan a alakohdassa sanotaan, että yhteisö voi toteuttaa "toimenpiteitä, joilla asetetaan ihmisestä peräisin oleville elimille ja aineille sekä verelle ja verituotteille korkeat laatu- ja turvallisuusvaatimukset". Tämä on syytä lukea yhdessä 5 kohdan toiseen lauseen kanssa, jossa määrätään, että nämä tai lääketieteellistä käyttöä koskeviin kansallisiin säännöksiin ja määräyksiin". Artiklan 4 kohdan a alakohdassa korostetaan myös, että jäsenvaltiot voivat halutessaan ottaa käyttöön tai säilyttää tiukempia suojatoimenpiteitä. "eivät vaikuta elinten luovuttamista toimenpiteet ja veren - Mainitun 4 kohdan b alakohta tuo mukaan artiklan sovellusalaan (ja näin ollen kasvinsuojelualalla yhteispäätösmenettelyn toimenpiteitä, kansanterveyden joiden suojeleminen". piiriin) välittömänä "eläinlääkintä- tarkoituksena on ja • Artiklan 4 kohdan c alakohdassa säilytetään edistämistoimista puhuttaessa nykyinen "jäsenvaltioiden rajataan ulkopuolelle sanamuoto, eli lainsäädännön ja asetusten yhdenmukaistaminen". siinä nimenomaisesti 12 6. Yhteisön tuleva kansanterveyspolitiikka Yhteisön roolin kansanterveyden alalla on kehityttävä, jotta voitaisiin kohdata uudet haasteet, muuttuvat olosuhteet ja luonnoksessa Amsterdamin sopimukseksi esitetty kansanterveyden entistä merkittävämpi asema. Näiden tekijöiden ja nykyisistä puitteista saatujen kokemusten perusteella komissio katsoo, että tulevaan politiikkaan pitäisi sisältyä kolme toimintalinjaa: • kansanterveyden kehitystä tukevan tiedon lisääminen • • nopea reagoiminen terveyttä vaarantaviin tekijöihin terveyttä määrittäviin tekijöihin vaikuttaminen terveyden edistämisen ja sairauksien ennaltaehkäisyn kautta. Näiden kolmen toimintalinjan avulla komissio voi vastata tehokkaasti laajentumisen asettamiin haasteisiin ja muiden alojen politiikan terveyteen liittyviin vaatimuksiin. kuten tapahtumat, tartuntatautien 40. Monet nostaneet kansanterveyden profiilia yhteisön tasolla. Uutta kansanterveyspolitiikkaa ei kuitenkaan voida perustaa lyhyellä aikavälillä esiin tulleisiin näkökohtiin ja kertaluontoisiin tapahtumiin, vaikka ne olisivat kuinka merkittäviä, vaan politiikan näkökulman tulisi olla kauaskantoisempi ja siinä tulisi olla selkeästi määritellyt painopistealueet sekä asianmukaiset välineet toteuttamista varten. epidemiat, ovat 41. Virallisia toimenpide-ehdotuksia ei voida tehdä ennen uuden perussopimuksen ratifioimista, mutta tässä vaiheessa on tarkoituksenmukaista pohtia, mitkä voisivat olla yhteisön terveyspolitiikan päälinjat ja kuinka ne voisivat rakentua yhteisön nykyiselle toiminnalle. Näin tehdessään komissio on tietoinen tarpeesta saada aikaan laajaa keskustelua, johon yhteisön muut toimielimet ja muut asiasta kiinnostuneet osapuolet voisivat osallistua, ja se aikoo esittää tämän keskustelun tuloksiin pohjautuvat ehdotuksensa mahdollisimman pian Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen. vaativat nykyisen kuitenkin kehityssuuntaukset 42. Kuten edellä korostettiin, vuonna 1993 annetun kansanterveyttä koskevan tiedonannon periaatteet ja perusnäkemykset ovat edelleen ajankohtaisia. Edellä hahmotellut lähestymistavan perusteellista uudelleen muotoilua. Yhteisön kansanterveyspolitiikalla pitäisi olla tiettyjä ominaisuuksia. Sen pitäisi käyttää parhaalla mahdollisella tavalla hyväksi yhteisön tasolla käytettävissä olevia rajallisia voimavaroja. Sen pitäisi korostaa terveyden edistämistä ja terveyshyötyjä ja keskittyä rajattuihin painopistealueisiin, mutta oltava kuitenkin samalla riittävän joustava pystyäkseen vastaamaan nopeasti uusiin terveyttä vaarantaviin tekijöihin ja kehitykseen. Ja mikä tärkeintä, politiikan olisi tartuttava yhteisön kansalaisten huolenaiheisiin ja oltava uskottavaa ja vakuuttavaa, jotta kansalaiset voivat olla varmoja siitä, että yhteisön tasolla on olemassa tehokkaita järjestelyjä terveyden suojelun korkean tason saavuttamiseksi. 43. Edellä esitetyn analyysin pohjalta komissio katsoo, että tulevan politiikan tulisi sisältää seuraavat kolme toiminnan päälinjaa: 13 • Kansanterveyden kehitystä tukevan tiedon lisääminen • Nopea reagoiminen terveyttä vaarantaviin tekijöihin • Terveyttä määrittäviin tekijöihin vaikuttaminen terveyden edistämisen ja sairauksien ennaltaehkäisyn kautta. toimintalinjat tehokkaasti Nämä laajentumisen tuomiin haasteisiin sekä terveysvaatimuksiin liittyviin kysymyksiin muilla politiikan alueilla. takaisivat yhteisölle mahdollisuuden vastata 6. 1: Toimintalinja 1: Kansanterveyden kehitystä tukevan tiedon lisääminen tarvitaan luotettava terveyttä koskevien 44. Jotta pystyttäisiin parantamaan yhteisön kykyä toteuttaa tehokkaita ja kestäviä tietojen toimia kansanterveyden alalla, järjestelmä politiikan analysointia ja kehittämistä varten. Terveysseurantaan keskittyvä yhteisön toimintaohjelma muodostaa tässä ensimmäisen askeleen määrittämällä yhteiset terveysindikaattorit, keräämällä ja vaihtamalla tietoja hallintojen välisen telemaattisen yhteistyön14 puitteissa kehitettyjen elektronisten viestintäyhteyksien avulla ja antamalla valmiudet tutkimusten ja analyysien tekemiseen. Tämä johtaa myös paremmin todennettuun tietopohjaan ja parantuneisiin analysointimahdollisuuksiin, joilla taataan sekä yhteisön että tiedonsaanti kansanterveyspolitiikan kehittämisen jäsenvaltioiden tasolla. tarpeisiin 45. Tämän ohjelman toiminnan ja tulosten pohjalta olisi kehitettävä hyvin organisoituja kattava yhteisötason järjestelmä tiedon keräämistä, analysointia ja levittämistä varten. Järjestelmää voitaisiin käyttää myös arvosteluun ja arviointiin, jäsenvaltioiden välisiin sekä toisaalta uusien hakijamaiden ja muiden maiden välisiin vertailuihin sekä tulevaisuudenskenaarioiden ja ennusteiden kehittämiseen. Tällä toimintalinjalla olisi kaksi toisiaan täydentävää painopistealuetta: ensinnäkin terveystilanteen ja terveyttä määrittävien tekijöiden kehityssuuntaukset ja toiseksi terveydenhuoltojärjestelmiä koskeva kehitys. Terveystilanne 46. Käsiteltäväksi tulevia alueita voisivat olla seuraavat: • Väestölliset kehityssuuntaukset ja kuolevuus sekä tärkeimpien terveyttä määrittävien tekijöiden kehitys. Analyysit voisivat kattaa eri sairauksia (sekä fyysiset että psyykkiset sairaudet), tiettyjä väestöryhmiä, kuten lapset tai vanhukset, terveyteen liittyvien tietojen, asenteiden ja käyttäytymismallien kehityssuuntauksia ja sukupuolisidonnaisia kysymyksiä. -mallit, sairastuvuus ja Terveydellinen eriarvoisuus, mikä kattaa eri väestöryhmien väliset erot terveyttä määrittävissä erojen tähtäävien keinojen arviointi. Analyysit voisivat myös kattaa pienentämiseen ja kuolevuudessa, sairastuvuudessa tekijöissä, sekä 14 Neuvoston päätös 95/468/EY; EYVLL 269, 11. 11. 1995, s. 23. 14 terveyspalveluiden saatavuuteen ja käyttöön sekä terveysvaikutuksiin kysymyksiä. liittyviä • Muita aiheita olisivat tekijöiden, kuten sosiaalisen syrjäytymisen, siirtolaisuuden ja työllisyyden, sekä terveystilanteen ja ympäristön välinen vuorovaikutus. terveystilanteen ja sosioekonomisten Terveydenhuoltojärjestelmät 47. Seuraavat alueet voisivat tulla käsiteltäviksi: • Terveystilanteen ja terveyttä määrittävien tekijöiden kehityssuuntausten vaikutus terveyspalveluihin ja terveydenhuollon toimenpiteisiin sekä terveyskustannuksiin, esimerkiksi muutokset väestöllisten lääkkeiden määräämiskäytännössä, kehityssuuntausten, erityisesti väestön ikääntymisen, vaikutukset. ja • Terveydenhuoltojärjestelmissä tapahtuvat muutokset, joihin kuuluvat muun muassa uudistukset, resurssien jakaminen ja säästötoimenpiteet sekä niiden seuraukset, mukaan lukien vaikutukset terveystilanteeseen. • Terveydenhuoltojärjestelmien kustannuksissa ja rahoituksessa tapahtuva kehitys, valtion ja yksityisten sairausvakuutusten osuus mukaan lukien. • Terveydenhuoltoala tuotannontekijänä yhteiskunnassa, myös sen tehtävä tärkeänä työllistäjänä. Tutkimuksia voitaisiin tehdä esimerkiksi markkinamekanismien tarpeen mittaamisesta; kustannusten ja menojen vaikutuksista laskennasta ja kurissa pitämisestä; yksityisen ja julkisen palvelutarjonnan välisestä kilpailusta ja ohjatussa hoitotyössä tapahtuvasta kehityksestä. tai palvelujen • Terveydenhuollon määrittämisessä terveydenhuoltojärjestelmien tehokkuutta koskevat asenteet ja huolenaiheet. käytettävät mekanismit, painopistealueet, tärkeysjärjestyksen ja terveyttä kansalaisten sisältyvät joihin sekä olisi pääpaino toimintalinjassa terveydenhuollon lähestymistapojen järjestelmät kattavassa terveystilanteen että levittämisen ja tiedon 48. Sekä lisäämisen terveydenhuollon vakiokäytänteiden levittämisessä, toisin sanoen tällä hetkellä parhaissa tuloksissa, joita on saavutettu terveyden edistämisen, sairauksien ennaltaehkäisyn, diagnosoinnin ja tehokkuuden hoidon eri ja turvallisuuden, kustannustehokkuuden terveyskasvatus- ohjelmien, ensiapupalvelujen ja uusien lääketuotteiden kustannustehokkuudessa. Työn toimia empiirisen päämääränä olisi edistää lääketieteen, terveydenhuollon toimenpiteiden tarkoituksenmukaisuuden ja terveysteknologian arvioinnin aloilla. Näillä aloilla tehtävän työn yhteensovittamista tuettaisiin ja virallistettaisiin, tarkoituksena koota yhteen jäsenvaltioissa sijaitsevien keskusten asiantuntemus, kerätä ja vaihtaa tietoja, virkistää kansainvälistä tutkimusta sekä edistää tutkimustulosten levittämistä. suorituskyvyn, seulontaohjelmien, laadun parantamisen sekä laadunvarmistuksen ja suhteen; esimerkiksi ja saattaa yhteen jäsenvaltioiden 49. Toinen kattava teema olisi yhteisössä tapahtuvien muutosten sekä yhteisön politiikan ja toimien vaikutukset. Tähän kuuluisi muun muassa siirtotyöläisten ja tutkimustulosten yhteisön liikkuvien henkilöiden sosiaalinen suojelu; sisällä 15 teknologian soveltaminen, rakennerahastojen hyväksikäyttö; hyväksikäyttö, yhteismarkkinoiden loppuunsaattaminen ja yhteisvaluutan käyttöönotto sekä muun yhteisölainsäädännön ja turvallisuuden, lääketuotteiden ja lääkintälaitteiden, terveydenhuollon ammattilaisten vapaan liikkuvuuden ja kilpailun aloilla. Lisäksi olisi kiinnitettävä erityistä huomiota tiedon tarjoamiseen laajentumisprosessin yhteydessä. täytäntöönpanon esimerkiksi laatimiseen seuraukset analyysien saamiseen ohjauksen terveyden sekä ja 50. Jotta tällainen yhteisötason järjestelmä voisi olla täysin tehokas, sille ja sen osille olisi viime kädessä luotava lainsäädännöllinen perusta, jossa jäsenvaltiot sitoutuisivat tiettyihin velvoitteisiin tietojen keräämisen, prosessoimisen ja välittämisen suhteen sekä suhteessa analyysien ja arviointien lopputuloksiin. Lisäksi olisi välttämätöntä laatia kertomuksia kaikkien mahdollisesti hyväksyttävien suositusten seurannasta. 51. Tämän kaltainen yhteisön järjestelmä tarjoaisi useita tärkeitä etuja: kerätty aineisto ja korkealaatuista; olisi vertailukelpoista, kattavaa, ajankohtaista tiedot olisi mahdollista validoida; järjestelmän tuloksilla olisi yhteys politiikan tuottamilla kehittämiseen ja toteuttamiseen. Näin ollen se eroaisi erilaisista jo olemassa olevista tiedonvaihto- ja raportointijärjestelmistä, joita esimerkiksi WHO ja OECD ovat luoneet. 6. 2: Toimintalinja 2: Nopea reagoiminen terveyttä vaarantaviin tekijöihin 52. Toisena toimintalinjana pitäisi olla yhteisötason valvonnan, varhaisten varoitusten järjestelmän ja nopean reagointikyvyn luominen. Viime aikoina on ollut useita esimerkkejä erilaisista tautiepidemioista, joista esimerkkeinä voidaan mainita rutto, verenvuototaudit ja lintuinfluenssa, jotka ovat vaatineet kiireellisiä neuvotteluja ja toimia yhteisön tasolla. Tämä toimintalinja pitäisi sisällään valmiuksien luomisen tulevia epidemiatapauksia silmällä pitäen. Se mahdollistaisi nopean ja tarkoituksenmukaisen reagoimisen terveydelle aiheutuviin uhkiin, joita saattaa syntyä milloin tahansa. Siihen sisältyisi yhteisön tason yhteensovittamismekanismeja. Toteutettaviin toimiin kuuluisi valvonta, erityisongelmien tutkinta, sekä tarvittaessa paikan päällä suoritettavia tarkastuskäyntejä. Tavoitteena olisi ensinnäkin tunnistaa vaaratekijät, sekä arvioida niiden todennäköiset vaikutukset terveyden ja muun politiikan kannalta ja toiseksi ratkaista tarvitaanko toimenpiteitä ja millaisia toimenpiteitä tarvitaan terveysriskien saamiseksi hallintaan, sekä tiedottaa tilanteesta terveysviranomaisille ja tarvittaessa laajemminkin. tai -kysymysten ripeä analysointi ja 53. Vuonna 1996 komissio teki ehdotuksen eurooppalaisen verkoston perustamisesta tartuntatautien seurantaa ja valvontaa varten15. Se muodostaa puitteet, jotka antavat yhteisölle ja jäsenvaltioille mahdollisuuden noudattaa yhtenäistä lähestymistapaa tautitapausten seurannassa ja valvonnassa. Jotta verkosto voisi toimia tehokkaasti, se edellyttää jäsenvaltioiden sitoutumista siihen, että valvonnasta ja vastatoimista ja viranomaiset kussakin maassa osallistuvat vastuussa olevat organisaatiot täysimääräisesti verkoston toimintaan. Ehdotus on parhaillaan neuvoston ja Euroopan 15 Ks. alaviite 11. 16 parlamentin käsiteltävänä, ja toiveena on, että se hyväksytään lähitulevaisuudessa. Tällainen verkosto voisi toimia mallina uusille yhteisötason järjestelyille. Lisäksi parhaillaan käsiteltävänä oleva komission ehdotus harvinaisia sairauksia koskevaksi ohjelmaksi16 sisältää harvinaisten sairauksien useiden samanaikaisten ilmenemistapausten hoitamiseen tähtääviä toimia, joita olisi mahdollista toteuttaa näissä laajemmissa puitteissa. terveyteen ja eläinten 54. Tämän toimintalinjan aihepiiriä voitaisiin edelleen laajentaa kattamaan tarttuvien ja harvinaisten sairauksien lisäksi elintarviketurvallisuuteen liittyvät terveysvaatimukset, ja elinten kasvien luovutusturvallisuus, ympäristöriskit, kemiallisista aineista aiheutuvat terveysriskit ja myrkytykset sekä lääketuotteiden ja lääkintälaitteiden haittavaikutukset. Lisäksi se voisi auttaa vastaamaan nopeasti uusien tuotteiden tai menetelmien terveysvaikutuksia koskeviin epäilyihin. Tämä toimintalinja antaisi myös mahdollisuuden vastata tarpeen mukaan uusien jäsenvaltioiden kohtaamiin haasteisiin. liittyvät asiat, zoonoosit, veren 55. Monilla näistä aloista, kuten elintarviketurvallisuuteen liittyvissä kysymyksissä ja eläinlääkintäasioissa, yhteisö on jo perustanut ennakkovaroituksen ja nopean toiminnan järjestelmiä. Lisäksi kaikki tähän toimintalinjaan liittyvillä aloilla mahdollisesti tehtävä jatkotyö on liitettävä näihin järjestelmiin ja ne on otettava täysimittaisesti huomioon. 56. Tehtävässä työssä olisi pyrittävä hyödyntämään parasta asiantuntemusta, joka käsittää sekä yhteisön neuvoa-antavien järjestelmässä työskentelevät asiantuntijat että kansainvälisissä järjestöissä ja kolmansissa maissa olevan asiantuntemuksen. Tehtävänä on antaa tietoa ja neuvoja hyvin lyhyessä ajassa. Mikä tärkeintä, näillä toimilla on oltava takanaan jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten täysi tuki ja yhteistyö. tieteellisten komiteoiden 6. 3: Toimintalinja 3: Terveyttä määrittäviin tekijöihin vaikuttaminen edistämisen ja sairauksien ennaltaehkäisyn kautta terveyden 57. Maastrichtin sopimuksen 129 artiklassa korostetaan tautien ja erityisesti laajalle levinneiden vaarallisten sairauksien ehkäisemistä, kun taas Amsterdamin sopimuksessa painotetaan kansanterveyden parantamista ja ihmisten terveyttä vaarantavien tekijöiden torjuntaa sekä tautien ja sairauksien ehkäisemistä. Tämän perusteella toimintalinjan politiikalla olisi pyrittävä terveyttä määrittävien tekijöiden parantamiseen terveyttä edistävillä toimilla sekä tehokkailla toimilla sairauksien ennaltaehkäisemiseksi. 58. Terveyden edistämisen tavoitteena on antaa ihmisille lisää mahdollisuuksia vaikuttaa terveyteensä vaikuttaviin tekijöihin ja sitä kautta parantaa terveyttään. Siihen liittyy yksilöiden kykyjen ja valmiuksien vahvistamiseen tähtääviä toimia sekä toimia, jotka tähtäävät sosiaalisten, taloudellisten ja ympäristöolosuhteiden muuttamiseen ja kansanterveyttä. Sairauksien siten, että ne edistävät yksilöiden ennaltaehkäisy on aivan yhtä tärkeää. Ennaltaehkäisyyn kuuluu monia erilaisia toimia, terveyttä 16 KOM(97)225 lopullinen 26. 5. 1997. 17 kuten rokotukset, turvallisuutta koskevat ohjeet ja säännöt sekä laajojen kohderyhmien seulonnat ja testit. 59. Ennaltaehkäisylle 129 artiklan määräyksissä annettua painoarvoa heijastellen esitetyistä kahdeksasta kansanterveyden toimintaohjelmasta kuusi keskittyy sairauksien ja tapaturmien ehkäisemiseen. sekä tekijöihin terveyttä toimenpiteitä, joilla vaikutetaan 60. Uuden politiikan on sisällettävä määrittäviin terveydenedistämistoimien että erityisten laajojen sairauksien ennaltaehkäisytoimien keinoin, ja sen olisi pohjauduttava monialaiseen toimintaan ja perustamissopimuksen tarjoamiin välineisiin sekä terveys- että muilla aloilla. Tämän toimintalinjan tarkka sisältö, esimerkiksi toimenpiteiden kohteena olevat terveyttä määrittävät terveyden edistämisen painopistealueet, kaipaavat vielä lisäpohdintaa. Peruskysymys on, kuinka pitkälti nykyiset toimet vastaavat terveyskehitystä ja sairauksien esiintymismallien muutoksia. tautikohtaiset toimet sekä toteutettavat tekijät, 61. Pohdittavaksi jääviä kysymyksiä ovat muun muassa seuraavat: • Miten voidaan entistä paremmin hoitaa sairauksia, jotka yleistyvät väestön ikääntymisen myötä, erityisesti Alzheimerin tautia ja muita mielenterveysongelmia? • Miten ravitsemukseen ja liikalihavuuteen liittyvää työtä voitaisiin tehostaa? • Pitäisikö sydän- ja verisuonitauteja korostaa entistä enemmän? • Kuinka uuden perussopimuksen sisältämä määräys huumausaineiden aiheuttamien terveyshaittojen vähentämisestä pitäisi toteuttaa? • Pitäisikö keskittyä enemmän syrjäytyneiden, nuorten ja lasten tai naisten terveyteen? tiettyjen väestöryhmien, kuten sosiaalisesti • Kuinka terveyttä koskevan tiedon ja terveysneuvonnan saatavuus voidaan taata yhteisön kansalaisille heidän siirtyessään jäsenvaltiosta toiseen työhön, opiskelemaan tai vapaa-ajan viettoon ja kuinka voitaisiin vahvistaa yhteistyökumppanuutta koulutusalan kanssa? • Kuinka strategioita olisi mukautettava ottamaan huomioon uusien jäsenvaltioiden erityisongelmat? 62. Keskittymättä enempää tämän toimintalinjan yksityiskohtaiseen sisältöön sen rakenteesta ja tavoitteista voidaan kuitenkin tehdä kaksi päätelmää. Ensinnäkin edistämis-ja ennaltaehkäisytoimien jakamisesta jatkossakin useiksi erillisiksi ohjelmiksi ei näytä olevan juurikaan hyötyä. Toimien yhdistäminen johdonmukaisella tavalla ja niiden perinpohjainen arviointi yhtenäisen kehyksen puitteissa takaisi voimavarojen järkevämmän käytön. Toiseksi nykyinen sairauksien ennaltaehkäisyyn ja terveyden edistämiseen tähtäävien toimien välinen tasapaino sekä niihin käytetyt voimavarat kaipaavat muuttamista. 18 63. Huomiota on myös kiinnitettävä useisiin kysymyksiin, jotka ovat nousseet esiin nykypuitteiden toteuttamisesta saatujen käytännön kokemusten muodossa: • Olisiko toimet kohdistettava ensisijaisesti suureen yleisöön, tiettyihin kohderyhmiin, terveydenhuollon ammattilaisiin vai asiantuntijaorganisaatioihin? • Pitäisikö hanke-ehdotuksia pyrkiä saamaan pääasiassa avointen ehdotuspyyntöjen kautta vai käyttämällä yksityiskohtaisia tarjouspyyntöjä, jotka vastaisivat erityisesti politiikan tavoitteita? • Pitäisikö pääpaino olla kaikki jäsenvaltiot kattavissa laaja-alaisissa toimissa vai pienissä alue- tai paikkakuntakohtaisissa toimissa? • Pitäisikö korostaa enemmän pitkäaikaisia, kestäviä hankkeita, jotka todennäköisesti johtavat kestävien rakenteiden perustamiseen? työhön olisi saatava laatimiseen ja testaamiseen 64. Yksi jo esiin tullut päätelmä on, että enemmän painoarvoa pitäisi antaa sellaisille toteuttamista, strategioiden ja toimille, jotka tukevat politiikan kehittämistä ja lukien. toimintamenetelmien Tämänkaltaiseen terveystietojärjestelmästä tulevista tuloksista. Tutkimustulokset esimerkiksi vakiokäytänteistä ja toimenpiteiden tehokkuudesta, sairauksien syistä ja terveyttä määrittävien tekijöiden vaikutuksista on levitettävä nopeasti, jotta ne voivat tukea alalla tehtävää työtä. Tämän vuoksi tarvitaan edistämis- terveystutkimushankkeiden välistä yhteensovittamista. Samoin on tarpeen analysoida muiden politiikan alueiden vaikutuksia terveyskäyttäytymiseen ja terveyttä koskeviin asenteisiin. liittyvät toimet mukaan ennaltaehkäisytoimien tietoja yhteisön ja ja 6. 4 Yhteisön politiikan vaikutukset terveyteen 65. Komissio on kehitellyt joukon menettelytapoja vastauksena perussopimuksen asettamaan velvoitteeseen, jonka mukaan 'terveyden suojelua koskevat vaatimukset kuuluvat osana yhteisön muuhun politiikkaan'. Niihin kuuluu toimenpiteitä, joilla varmistetaan, että kansanterveysasioista vastaavia komission yksiköitä kuullaan kaikkien terveyteen liittyvien ehdotusten yhteydessä. Lisäksi toimiin sisältyy komission yksiköiden välisen terveystyöryhmän perustaminen pääosastojen väliseksi foorumiksi tärkeistä sekä kysymyksistä vuosikertomusten laatiminen terveysvaatimusten sisällyttämisestä yhteisön politiikkaan. keskusteluille terveyteen käytäville liittyvistä 66. Perussopimuksen asettaman velvoitteen täyttäminen terveysasioiden huomioon ottamisessa kaikilla yhteisön politiikan alueilla ei kuitenkaan ole osoittautunut helpoksi, eikä myöskään soveltaminen. Uusi sopimusartikla korostaa, että ihmisten terveyden suojelun korkea taso varmistetaan kaikkien yhteisön politiikkojen ja toimintojen määrittelyssä ja toteuttamisessa. Kuvatut täyttää perussopimuksen vaatimukset toimintalinjat tehokkaammin usealla toisiaan täydentävällä tavalla. sopivien menetelmien kehittäminen antaisivat mahdollisuuden ja • Yhteisön politiikoissa ja laajoissa, monivuotisissa ohjelmissa (kuten tutkimus, rakennerahastot, koulutus liikennepolitiikka, elintarvikepolitiikka, maatalouspolitiikka, kilpailu- ja teollisuuspolitiikka, joilla voi olla merkittäviä pitkän ja aikavälin vaikutuksia terveyttä määrittäviin terveystilanteeseen ja nuoriso, tekijöihin, 19 terveydenhuoltojärjestelmiin) voitaisiin hyödyntää tiedotusjärjestelmän puitteissa kehitettyä tietokantaa. Tähän voisi kuulua politiikkojen tai toimien arviointi ennen niiden käyttöönottoa. Toteutusvaiheessa politiikkoja tai toimia voitaisiin seurata tarkasti ja jälkikäteen niiden vaikutukset voitaisiin arvioida tarkoin, tarvittaessa ulkopuolisessa arvioinnissa. • ilmeneviin terveysriskeihin toimet Nopeasti kuuluisivat nopeiden reaktiomekanismien alaan. Tämän alan piiriin voisi kuulua oikeudellisia välineitä, liittyviä kansanterveydellisiä seikkoja, eläinlääkintä-ja kasvinsuojelutoimenpiteitä jne. liittyvät erityistoimenpiteet elintarviketurvallisuuteen kattaisivat jotka tai toimet, esimerkiksi • Erityisesti ihmisten tietoihin, asenteisiin ja käyttäytymiseen vaikuttavat toimenpiteet ja terveyttä määrittäviin ja mainontaan tekijöihin kohdistuvan toimintalinjan puitteissa. tupakkaan, alkoholiin, huumeisiin, ravitsemukseen liittyvä kehitys, tutkittaisiin ja arvioitaisiin 67. Erilaisten tässä esille tuotujen toimien toteuttamista varten luotavat täsmälliset välineet vaativat vielä lisäkäsittelyä. Saattaa esimerkiksi olla tarpeen kehittää erilaisia arviointiperusteita ja menetelmiä, kuten arviointiohjeita ja tarkistuslistoja, joiden avulla terveyteen vaikuttavissa politiikoissa tapahtuvia muutoksia voidaan mitata. Tällaisia välineitä voitaisiin myös käyttää kansanterveystoimien itsensä vaikutusten arvioimiseen. 7. Tästä eteenpäin 68. Komissio katsoo, että tarvitaan keskustelua sekä tässä asiakirjassa esitetyistä tulevaisuuden politiikkaa koskevista ajatuksista että siitä, kuinka tämä politiikka tulisi panna käytäntöön. Keskeinen kysymys on, millaisia oikeudellisia mekanismeja tulisi käyttää varmistamaan, että politiikassa yhdistyisivät tehokkaasti kannustimet ja uudessa perussopimuksessa säädetyt lainsäädännölliset velvoitteet. Nykyisistä ohjelmista ja oikeudellisista välineistä uuteen politiikkaan siirtyminen edellyttää sääntelyä. Monet tekijät yhdessä tästä erityisen monimutkaisen kysymyksen: nykyisillä kansanterveysohjelmilla on kullakin taustalla omat oikeudelliset päätöksensä ja niiden voimassaolo päättyy eri aikoihin; kolmea toimintaohjelmaluonnosta ei ole vielä hyväksytty; kansanterveystoimiin käytettävissä olevat yhteisön varat ovat sidoksissa olemassa oleviin toimintaohjelmiin; nykyiset ja ehdotetut uudet ohjelmat, jotka jatkuisivat uuden politiikan mukaisesti, olisi ryhmiteltävä uudestaan ja niille olisi myönnettävä niiden merkitystä vastaava rahoitus; ehdotetulla epidemiologisten sairauksien valvonta-ja tarkkailuverkostolla tulee olemaan oma oikeusperustansa. tekevät 69. Uuden politiikan viralliseen muotoiluun on kaksi mahdollisuutta. Yksi mahdollisuus olisi ottaa käyttöön yhtenäinen "puiteasiakirja", jossa määrättäisiin erillisten säännösten hyväksymisestä myöhemmin kutakin toimintalinjaa varten. Tällä olisi se etu, että se loisi yhtenäisen rahoituskehyksen ja helpottaisi rahoituksen jakamista toimintalinjojen kesken, mutta haittapuolena olisi sen vaatima kaksinkertainen päätöksenteko- ja hallintorakenne. Toinen vaihtoehto olisi hyväksyä erilliset säännökset kutakin toimintalinjaa varten ilman mitään kokonaissäännöksiä. Tämä edellyttäisi sanatonta yksimielisyyttä kullekin toimintalinjalle myönnettävistä varoista. 70. Valitaanpa kumpi vaihtoehto tahansa, toimintalinjojen sisällä on oltava jonkin verran joustavuutta ennalta arvaamattomien ongelmien ratkaisussa ja resurssien 20 jakamisessa. Lisäksi pitäisi olla mahdollisuus ottaa käyttöön sitovia määräyksiä, jotka kattaisivat esimerkiksi aineiston keruun sen jälkeen, kun verkostot ja muut suunnitellut rakenteet on luotuja ne ovat täysin toiminnassa. Lisäksi 152 artiklassa ja Amsterdamin sopimuksen muissa terveyttä koskevissa artikloissa yhteensovitettavaksi nimetyillä alueilla yhteisö pystyisi säätämään sitovia määräyksiä ohjelman rakenteesta tai rahoitusmekanismista riippumatta. 71. Eri toimintalinjoille sovitut työohjelmat voivat tarvittaessa vaihdella vuosittain. Tällainen lähestymistapa antaisi mahdollisuuden määritellä selkeästi ja tätä varten säädetyissä rajoissa yhteisön ohjelmien yleistavoitteet, sovellusalan ja rakenteen sekä toisi samalla jonkin verran joustavuutta ohjelmien sisällön suhteen. 8. Päätelmät ei tiedonannossa ehdotuksia yhteisön uudeksi tehdä virallisia 72. Tässä kansanterveyspolitiikaksi. Sen sijaan tiedonannon tarkoituksena on antaa yleiskuva kysymyksistä, jotka on otettava huomioon politiikan tulevaa suuntaa määriteltäessä. Komissio on päätynyt siihen, että jotta pystyttäisiin rakentamaan sille, mitä jo on saavutettu, ottaen kuitenkin samalla riittävästi huomioon terveyskehitys ja yhteisön muuttuva tilanne, tarvitaan kokonaan uusi kansanterveyspolitiikka. Komissio aikoo esittää säädetyssä järjestyksessä konkreettisia ehdotuksia uudesta politiikasta, kunhan Amsterdamin sopimus on ensin ratifioitu. Sitä odotellessa toivomme, että tässä tiedonannossa yhteisön kansanterveyspolitiikan suunnasta ensi vuosituhannella. keskustelua herättävät ajatukset esitetyt laajaa 21 ISSN 1024-4492 KOM(98) 230 lopullinen ASIAKIRJAT FI 05 15 04 10 Luettelonumero : CB-CO-98-262-FI-C ISBN 92-78-35247-0 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg Xk


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 790/98 af 15. april 1998 om fastsættelse af de repræsentative priser og størrelsen af tillægsimporttolden for melasse i sektoren for sukker

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
molasses
representative price

formats: pdf print

text: 16. 4. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 114/3 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 790/98 af 15. april 1998 om fastsættelse af de repræsentative priser og størrelsen af tillægsimporttolden for melasse i sektoren for sukker KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR (cid:190) under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den fælles markedsordning for sukker (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1599/ 96 (2), under henvisning til Kommissionens forordning (EF) nr. 1422/95 af 23. juni 1995 om gennemførelsesbestem- melser for import af melasse inden for sektoren for sukker og om ændring af forordning (EØF) nr. 785/68 (3), særlig artikel 1, stk. 2 og artikel 3, stk. 1, og ud fra følgende betragtninger: I forordning (EF) nr. 1422/95 fastsættes, at cif-prisen ved import af melasse, i det følgende benævnt »den repræsen- tative pris«, fastsættes i overensstemmelse med Kommis- sionens forordning (EØF) nr. 785/68 (4); denne pris fast- sættes for den standardkvalitet, der er defineret i artikel 1 i nævnte forordning; den repræsentative pris for melasse beregnes for et EF- grænseovergangssted, som er Amsterdam; denne pris skal beregnes på grundlag af de gunstigste købsmuligheder på verdensmarkedet, som konstateres på grundlag af note- ringer eller priser på dette marked, der er justeret under hensyntagen til eventuelle kvalitetsforskelle i forhold til standardkvaliteten; standardkvaliteten for melasse blev defineret ved forordning (EØF) nr. 785/68; ved konstateringen af de gunstigste købsmuligheder på verdensmarkedet skal der tages hensyn til samtlige oplys- ninger om tilbud på verdensmarkedet, om konstaterede priser på vigtige markeder i tredjelande samt om købe- kontrakter indgået i den internationale samhandel, som Kommissionen har fået kendskab til enten gennem medlemsstaterne eller på eget initiativ; ved denne konsta- tering kan et gennemsnit af flere priser lægges til grund i henhold til artikel 7 i forordning (EØF) nr. 785/68 på betingelse af, at dette gennemsnit kan anses som repræ- sentativt for markedets faktiske tendens; der skal ikke tages hensyn til oplysningerne, når det ikke drejer sig om produkter af sund og sædvanlig handelskva- litet, eller når den i tilbuddet nævnte pris kun vedrører en ringe mængde, der ikke er repræsentativ for markedet; der skal heller ikke tages hensyn til tilbudspriser, som ikke kan anses for repræsentative for markedets faktiske ud- vikling; for at opnå sammenlignelige oplysninger vedrørende melasse af standardkvalitet skal priserne alt efter kvali- teten af den tilbudte melasse forhøjes eller nedsættes i det omfang, der følger af anvendelsen af artikel 6 i forordning (EØF) nr. 785/68; undtagelsesvis kan en repræsentativ pris i et begrænset tidsrum opretholdes på uændret niveau, når den tilbuds- pris, der har tjent som grundlag for den foregående konstatering af den repræsentative pris, ikke er kommet til Kommissionens kendskab, og de foreliggende tilbuds- priser, som ikke synes at være tilstrækkeligt repræsenta- tive for markedets faktiske tendens, ville føre til pludse- lige og væsentlige ændringer i den repræsentative pris; når der eksisterer en forskel mellem udløsningsprisen for det pågældende produkt og den repræsentative pris, bør der fastsættes tillægsimporttold på betingelserne i artikel 3 i forordning (EF) nr. 1422/95; såfremt importtolden suspenderes i medfør af artikel 5 i forordning (EF) nr. 1422/95, bør der fastsættes særlige beløb for denne told; anvendelse af disse bestemmelser giver anledning til at fastsætte de repræsentative priser og tillægsimporttolden for de pågældende produkter som anført til nærværende forordning; i bilaget de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i over- ensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Sukker (cid:190) UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 De repræsentative priser og tillægstolden ved import af de i artikel 1 i forordning (EF) nr. 1422/95 omhandlede produkter fastsættes som angivet i bilaget. (1) EFT L 177 af 1. 7. 1981, s. 4. (2) EFT L 206 af 16. 8. 1996, s. 43. (3) EFT L 141 af 24. 6. 1995, s. 12. (4) EFT L 145 af 27. 6. 1968, s. 12. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft den 16. april 1998. L 114/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 4. 98 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart medlemsstat. i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 15. april 1998. På Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen BILAG til forordning om fastsættelse af de repræsentative priser og størrelsen af tillægsimporttolden for melasse i sektoren for sukker KN-kode Repræsentativ pris i ecu pr. 100 kg netto af det pågældende produkt Tillægstold pr. 100 kg netto af det pågældende produkt Told, i ecu der skal opkræves ved import som følge af suspension, jf. artikel 5 i forordning (EF) nr. 1422/95, pr. 100 kg netto af det pågældende produkt (2) 1703 10 00 (1) 1703 90 00 (1) 7,15 8,62 0,00 (cid:190) (cid:190) 0,00 (1) Fastsættelse for standardkvaliteten som defineret i artikel 1 i forordning (EØF) nr. 785/68, som ændret. (2) Dette beløb erstatter i overensstemmelse med artikel 5 i forordning (EF) nr. 1422/95 toldsatsen i den fælles toldtarif fastsat for disse produkter