title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 1251/98 του Odile LEPERRE-VERRIER προς την Επ τροπή. Βοήθεια σε τρόφιμα στην Ευρωπαiκή Ένωση (Συμπληρωματ κή απάντηση)

eurovoc_concepts:
EU aid
European Social Fund
agricultural surplus
food aid
intervention stock
marginalisation
non-governmental organisation
poverty
social integration

text: 5. 2. 1999 EL Epishmh Efthmer·ida tvn Eyrvpa¤ik·vn Koinot·htvn C 31/27 Entoy·toiw, h Epitroph· symmeri·zetai th gnv· mh toy ajio·timoy me·loyw toy Koinoboyli·oy. H lego·menh «pa·lh o·poy o·la ta xtyph·mata epitre·pontai» den anh·kei stiw politistike·w kai aulhtike·w parado·seiw thw Eyrv· phw. Anti·ueta, apotelei· mia kat(cid:146) ejoxh·n ekdh·lvsh tvn kindy·nvn poy apeiloy·n ton aulhtismo· kai thn thleo·rash, o·tan apokleistiko·w sto·xow ei·nai h apoko·mish oikonomikoy· ke·rdoyw. (1) EE L 183, 29. 6. 1989. (2) EE L 216, 20. 8. 1994. (1999/C 31/033) GRAPTH ERVTHSH E-1251/98 ypobolh· : Odile Leperre-Verrier (ARE) prow thn Epitroph· (29 Aprili·oy 1998) Ue·ma: Boh·ueia se tro·fima sthn Eyrvpa(cid:239)kh· (cid:201)nvsh Kauv· w plhsia·zei to te·low toy xeimv· na mporei· h Epitroph· na anaferuei· sth boh·ueia se tro·fima poy e·xei para·sxei h· pare·xei se anagnvrisme·new mh kybernhtike·w organv· seiw; Mporei· epi·shw na anafe·rei ta me·tra poy proti·uetai na la·bei gia th mei·vsh thw ftv· xeiaw kai toy ypositismoy· stiw xv· rew thw Eyrvpai¤kh·w (cid:201)nvshw, faino·mena poy parathroy·ntai o·lo kai syxno·tera sta kra·th me·lh; Symplhrvmatikh· apa· nthsh toy k. Fischler ej ono·matow thw Epitroph· w (3 Ioyli·oy 1998) H Epitroph· epibebaiv· nei o·ti syne·xise kauo·lh th dia·rkeia toy pareluo·ntow xeimv· na kauv· w, eja·lloy, kai kauo·lh th dia·rkeia toy e·toyw, thn efarmogh· toy progra·mmato·w thw gia paroxh· eni·sxyshw sta a·pora a·toma thw Koino·thtaw. H ene·rgeia ayth· apofasi·sthke to 1987 kata· th dia·rkeia eno·w xeimv· na idiai·terhw drimy·thtaw (1). Me ba·sh tiw empeiri·ew oi opoi·ew apokth·uhkan kai tiw antidra·seiw to·so tvn kratv· n melv· n o·so kai tvn anurvpistikv· n organv· sevn, apofasi·sthke, apo· to epo·meno h·dh e·tow, h ene·rgeia ayth· na la·bei th morfh· mo·nimoy progra·mmatow. To en lo·gv pro·gramma e·gkeitai sth dvrea·n dia·uesh stiw organv· seiw, oi opoi·ew drasthriopoioy·ntai epito·poy ype·r tvn apo·rvn ato·mvn, trofi·mvn ta opoi·a proe·rxontai apo· ta apoue·mata pare·mbashw thw Koino·thtaw, endexome·nvw meta· th metapoi·hsh h· thn antallagh· sto plai·sio miaw i·diaw kathgori·aw proi¤o·ntvn. H ene·rgeia ayth· organv· netai me th morfh· ethsi·vn sxedi·vn. Syntoni·zetai apo· thn Epitroph· (2) kai ektelei·tai apo· ta kra·th me·lh ta opoi·a epiuymoy·n na symmeta·sxoyn s(cid:146) ayth·. Ta en lo·gv kra·th me·lh ori·zoyn, epi·shw, tiw dikaioy·xew organv· seiw. To eth·sio pro·gramma to opoi·o efarmo·zetai kata· th dia·rkeia toy pareluo·ntow xeimv· na yioueth·uhke apo· thn Epitroph· stiw 2 Oktvbri·oy 1997 kai prosarmo·sthke kata· th dia·rkeia thw ekte·lesh·w toy se syna·rthsh me thn eje·lijh tvn apouema·tvn kai tvn diaue·simvn pistv· sevn (3). To eth·sio pro·gramma efarmo·zetai e·vw tiw 31 Septembri·oy 1998 kai diaue·tei pistv· seiw y·coyw 196 ekat. ECU. Eja·lloy, ekto·w ap(cid:146) ayth· thn ene·rgeia opoi·a e·xei episitistiko· xarakth·ra me thn opoi·a h Epitroph· xrhsimopoiei· thn paragvgh· tvn eyrvpai·vn gevrgv· n kai kthnotro·fvn, kai eidiko·tera ta pleona·smata thw Koino·thtaw, prow o·felow tvn apo·rvn ato·mvn sthn Koino·thta, h katapole·mhsh toy koinvnikoy· apokleismoy· kai thw ftv· xeiaw lamba·netai ypo·ch se e·nan orisme·no ariumo· eyrvpai¤kv· n programma·tvn h· me·trvn kai sygkekrime·na sto plai·sio toy Eyrvpai¤koy· Koinvnikoy· Tamei·oy (EKT) kai a·llvn paro·moivn koinotikv· n prvtoboyliv· n. Sto plai·sio thw metarry·umishw toy EKT, h prov· uhsh thw koinvnikh·w e·ntajhw kai thw iso·thtaw tvn eykairiv· n o·son afora· thn pro·sbash sthn agora· ergasi·aw apotelei· e·na apo· ta kauorisme·na pedi·a dra·shw poy e·xoyn proteraio·thta. (1) Kanonismo·w (EOK) 3730/87 toy Symboyli·oy thw 10hw Dekembri·oy 1987, poy kauori·zei toyw genikoy·w kano·new gia thn paroxh· trofi·mvn apo· ta apoue·mata pare·mbashw se orisme·noyw organismoy·w me skopo· th dianomh· sta pio a·pora a·toma thw Koino·thtaw, EE L 352, 15. 12. 1987. (2) Kanonismo·w (EOK) 3149/92 thw Epitroph·w thw 29hw Oktvbri·oy 1992 peri· leptomerv· n kano·nvn gia th xorh·ghsh trofi·mvn proerxo·menvn apo· ta apoue·mata pare·mbashw stoyw apo·royw thw Koino·thtaw, EE L 313, 30. 10. 1992. (3) Apo·fash 98/203/EK thw Epitroph·w thw 3hw Marti·oy 1998, gia thn tropopoi·hsh thw apo·fashw 97/660/EK gia thn e·gkrish toy progra·mmatow gia thn katanomh· sta kra·th me·lh tvn po·rvn poy ua katalogistoy·n sto e·tow proy¤pologismoy· 1998 gia thn paroxh· trofi·mvn poy proe·rxontai apo· ta apoue·mata pare·mbashw sta a·pora a·toma thw Koino·thtaw, EE L 77, 14. 3. 1998


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi lannoitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 76/116/ETY muuttamisesta kadmiumia sisältävien lannoitteiden markkinoille saattamisen osalta Itävallassa, Suomessa ja Ruotsissa"

eurovoc_concepts:
European standard
approximation of laws
derogation from EU law
fertiliser
marketing

formats: html pdf print

text: 10. 7. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 214/15 Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi lannoitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 76/116/ETY muuttamisesta kadmiumia sisältävien lannoitteiden markkinoille saattamisen osalta Itävallassa, Suomessa ja Ruotsissa” (98/C 214/05) Neuvosto päätti (pvm. ) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 130 s artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut ympäristönsuojelu-, kansanterveys- ja kuluttajajaosto antoi lausuntonsa (pvm. ). Esittelijä oli Rudolf Strasser. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. –ja 30. huhtikuuta 1998 pitämässään 354. täysistunnossa (huhtikuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon ilman vastaääniä. A¨ änestyksessä annettiin 114 ääntä puolesta kolmen pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto Lannoitteilla on kaikissa jäsenvaltioissa oltava 1. 1. tiettyjä teknisiä ominaisuuksia, jotka on määritelty sitovissa määräyksissä. Direktiivin 76/116/ETY 7 artik- lassa säädetään, etteivät jäsenvaltiot saa lannoitteen koostumuksen, merkinnän tai pakkauksen perusteella kieltää, rajoittaa tai estää direktiivin 76/116/ETY ja sen liitteiden mukaisten, EY-lannoitteiksi merkittyjen lannoitteiden saattamista markkinoille. Tämä ei kuiten- kaan saa rajoittaa yhteisön muiden direktiivien sovelta- mista. Direktiivissä 76/116/ETY, sen liitteissä tai 1. 2. muissa direktiiveissä ei määritetä kadmiumpitoisuuden raja-arvoa. Itävallan, Suomen ja Ruotsin vastaavissa kansallisissa säännöksissä sitävastoin määriteltiin kysei- nen raja-arvo ennen maiden liittymistä Euroopan unio- niin. Näissä maissa maaperä on suurimmaksi osaksi ekologisesti erityisen herkkää etenkin Ruotsin ja Suomen pohjoisosissa sekä Itävallan alppialueilla (esimerkiksi hapan maaperä, johon liittyy raskasmetallien nopea liukeneminen, ja lyhyet kesät). Raskasmetalleihin kuulu- van kadmiumin ekosysteemiin aiheuttamien todistettu- jen haittavaikutusten vuoksi kyseiset jäsenvaltiot ovat päättäneet minimoida lannoitteiden käytöstä johtuvat mahdolliset vaarat. 1. 3. Itävalta, Ruotsi ja Suomi neuvottelivat EU:hun liittyessään poikkeukset direktiivin 76/116/ETY 7 artik- lan soveltamisesta. Poikkeusten mukaan jäsenvaltioiden määrittelemiä kadmiumpitoisuuden raja-arvoja voidaan soveltaa myös muista jäsenvaltioista peräisin oleviin lannoitteisiin neljän vuoden ajan, eli tammikuun 1. päivään 1999 asti. Liittymisasiakirjoissa määrätään edelleen, että 1. 4. 7 artiklaa tarkastellaan uudelleen kadmiumin osalta kyseisen ajanjakson aikana EY:n menettelyjen mukai- sesti. Komissio teetätti tutkimuksen, jossa tarkastellaan lannoitteissa olevan kadmiumin ympäristövaikutuksia sekä sen väestölle mahdollisesti aiheuttamia vaaroja. saatavilla Koska kaikissa jäsenvaltioissa ei ollut riittävästi tietoa aiheesta, komissio ei voinut tehdä lopullisia johtopäätöksiä. Komission mielestä Itävallan, Suomen ja Ruotsin erityisen tilanteen vuoksi on löy- dettävä vastaus muihinkin kysymyksiin. 1. 5. Komission teettämässä tutkimuksessa otettiin esille myös tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen kohdis- tuvat vaikutukset, jotka johtuvat Itävallalle, Suomelle ja Ruotsille myönnetyistä lannoitteiden kadmiumpitoi- suutta koskevista poikkeuksista. Merkkejä tavaroiden vapaan liikkuvuuden estymisestä ei havaittu. 2. Komission ehdotukset vuoksi kadmiumpitoisuuden 2. 1. Komissio ehdottaa, että Itävalta, Suomi ja Ruotsi voivat rajoittaa lannoitteiden markkinoille tuontia nii- den direktiivin 76/116/ETY 7 artiklan säännöksistä poiketen edelleen 1. tammikuuta 1999 ja 31. joulukuuta 2001 välisen ajan. Lisäksi komissio ehdottaa, että lisätutkimuksissa tarkastellaan lannoitteiden kadmiumpitoisuuksiin liitty- viä terveysriskejä sekä altistettuun väestöryhmään ja ympäristöön kohdistuvia vaaroja. Lisätutkimukset on tarkoitus päättää 31. joulukuuta 2001 mennessä. 3. Huomioita Komitea puoltaa komission ehdotusta, jonka 3. 1. mukaan Itävalta, Suomi ja Ruotsi voivat – ottaen huomioon kadmiumiin liittyvät ongelmat kyseisissä maissa – soveltaa kadmiumpitoisuuden raja-arvoa 1. tammikuuta 1999 ja 31. joulukuuta 2001 välisenä aikana direktiivin 76/116/ETY 7 artiklasta poiketen. 3. 2. Komitea kannattaa myös komission ehdotusta tutkimusten jatkamisesta. Niiden olisi kuitenkin valmis- tuttava ajoissa, jotta tutkimustulosten perusteella voi- C 214/16 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 10. 7. 98 daan luoda yhteisön säännökset lannoitteiden kadmium- pitoisuuden rajoittamiseksi ennen joulukuun 31. päivää 2001. Komitea toivoo, että jäsenvaltiot tukevat komissio- ta riittävästi näissä pyrkimyksissä. Bryssel, 29. huhtikuuta 1998. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle – Rakennusteollisuuden kilpailukyky” (98/C 214/06) Komissio päätti 6. marraskuuta 1997 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 198 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta tiedonannosta. Asian valmistelusta vastannut teollisuus-, kauppa-, käsiteollisuus- ja palvelujaosto antoi lausuntonsa 1. huhtikuuta 1998. Esittelijä oli Eugène Muller. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. –30. huhtikuuta 1998 pitämässään 354. täysistunnossa (huhtikuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 117 ääntä puolesta, ja 2 pidättyi äänestämästä. 1. Yleisiä huomioita 1. 1. Komission tiedonanto ansaitsee TSK:n erityisen huomion, koska siinä käsitellään kilpailukykyä Euroo- pan talouselämän (1) kannalta tärkeällä toimialalla, joka on hyvin työvoimavaltainen ja jolla toimii valtava määrä erilaisia rakennusalan tuotannollista ja palvelutoimintaa harjoittavia pk-yrityksiä. Tiedonannossa kiinnitetään huomiota rakennusprosessin eri vaiheiden moniin puo- liin ja kaikkiin siihen osallistuviin toimijatasoihin. Tie- donanto on annettu tilanteessa, jossa kilpailukyvyn tehostamisen tarve tunnustetaan kaikkialla EU:ssa, työl- lisyysongelman ratkaisu asetetaan etusijalle kaikissa toimissa ja toimintasuunnitelmissa, rakenteelliset muu- tokset ovat ilmeiset ja niiden arviointi välttämätöntä yhtenäismarkkinoiden ja laajenemisnäkymien taustaa vasten ja kaikki taloudellisen, yhteiskunnallisen ja tekni- sen edistyksen ja dynamiikan tarjoamat mahdollisuudet on pikaisesti hahmotettava ja konkretisoitava. 1. 2. TSK kannattaa komission lähestymistapaa. Ko- missio ei vain tyydy erittelemään tarkasteltavana olevia kysymyksiä ja esittelemään erilaisia toimintamahdolli- suuksia, vaan muotoilee neljän päätavoitteen (2) osalta joukon suosituksia, joita tulisi syventää, jotta ne voitai- siin sisällyttää toteutettavaan toimintaohjelmaan. On painotettava myös tiedonannon liitetaulukoissa esitetty- jen ja suositettujen ”erityistoimien” merkitystä ja nähtävä ne kilpailukyvyn kasvattamistavoitteiden yhtey- dessä. (1) Komission asiakirjan 2 luvussa mainitut avainluvut: suurin teollisuudenala: 11 % Euroopan unionin BKT:sta; eniten työllistävä teollisuudenala: 8,8 miljoonaa henkeä, 7 % aktiiviväestöstä; 26 miljoonaa työntekijää on suoraan tai epäsuorasti riippuvaisia rakentamisesta; ”1 = 3”: yksi rakennusalan työpaikka luo epäsuorasti kaksi muuta työ- paikkaa; 2 miljoonasta alan yrityksestä 97 % työllistää alle 20 henkeä ja 93 % alle 10. (2) Neljä avaintavoitetta ovat: yhtenäisen laatupolitiikan ke- hittäminen; sääntelykehyksen ja yleisten markkinaolosuh- teiden parantaminen; koulutustarjonnan tason ja laadun huomattavan ja kestävän kasvun edistäminen koko alalla; tutkimus- ja kehitystoiminnan uudelleensuuntaaminen ja vahvistaminen muuttuvien tarpeiden mukaisesti


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 1296/98 von Caroline JACKSON an die Kommission. Niedrigerer MwSt-Satz für Restaurierungsarbeiten an Kirchen und Gebäuden von Glaubensgemeinschaften

eurovoc_concepts:
United Kingdom
VAT rate
church
maintenance
religious institution

text: 11. 12. 98 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften C 386/109 (98/C 386/148) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-1296/98 von Caroline Jackson (PPE) an die Kommission (29. April 1998) Betrifft: Niedrigerer MwSt-Satz f(cid:252)r Restaurierungsarbeiten an Kirchen und Geb(cid:228)uden von Glaubensgemein- schaften Kann die Kommission best(cid:228)tigen, da(cid:223) es f(cid:252)r die Regierung des Vereinigten K(cid:246)nigreiches m(cid:246)glich w(cid:228)re, bei Restaurierungsarbeiten an Kirchen und Geb(cid:228)uden von Glaubensgemeinschaften den niedrigeren Mehrwertsteu- ersatz anzuwenden, falls sie dies w(cid:252)nscht? Antwort von Herrn Monti im Namen der Kommission (3. Juni 1998) Nach den derzeitigen MwSt-Rechtsvorschriften der Gemeinschaft ist es den Mitgliedstaaten nicht gestattet, auf Reparatur-, Renovierungs- und Unterhaltungsarbeiten an Kirchen und religi(cid:246)sen Geb(cid:228)uden den erm(cid:228)(cid:223)igten MwSt-Satz anzuwenden. (98/C 386/149) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-1297/98 von Iæigo MØndez de Vigo (PPE) an die Kommission (29. April 1998) Betrifft: Z(cid:246)lle Etwa 35000 Lastkraftwagen passieren j(cid:228)hrlich die Zollstelle von Algeciras mit G(cid:252)tern aus der Gemeinschaft, die f(cid:252)r Marokko bestimmt sind. Bisher erfolgt die Zollabfertigung eines Gro(cid:223)teils dieser Lastkraftwagen in der genannten Zollstelle am Montagmorgen, da die Zollstellen des Herkunftslandes Freitagnachmittags, wenn die Lastkraftwagen beladen werden, geschlossen haben. Ist diese Praxis nach Auffassung der Kommission mit dem Zollkodex vereinbar? Steht der geschilderte Sachverhalt in Einklang mit den Vorschriften des Artikels 790 der Durchf(cid:252)hrungsverordnung? Antwort von Herrn Monti im Namen der Kommission (2. Juni 1998) Artikel 161 Absatz 5 der Verordnung (EWG) 2913/92 des Rates zur Festlegung des Zollkodex der Gemein- schaften (1) enth(cid:228)lt die Grundregeln f(cid:252)r die Bestimmung des Ortes, an dem die Ausfuhranmeldung vorgenommen werden kann. Grunds(cid:228)tzlich mu(cid:223) es sich dabei um den Ort handeln, an dem der Ausf(cid:252)hrer ans(cid:228)ssig ist oder die Waren zur Ausfuhr verpackt oder verladen werden. In der Verordnung (EWG) 2454/93 der Kommission vom 2. Juli 1993 mit Durchf(cid:252)hrungsvorschriften zu der Verordnung (EWG) 2913/92 des Rates zur Festlegung des Zollkodex der Gemeinschaften (2) sind zwei Ausnahmen von dieser allgemeinen Regel zugelassen. Artikel 790 gestattet eine Ausnahme in den F(cid:228)llen, in denen die allgemeine Regelung aus verwaltungstechnischen Gr(cid:252)nden nicht angewandt werden kann. Dieser Fall mu(cid:223) auf die Situationen beschr(cid:228)nkt sein, in denen nur eine begrenzte Anzahl zust(cid:228)ndiger Zollstellen f(cid:252)r die Erledigung der Ausfuhrf(cid:246)rmlichkeiten zur Verf(cid:252)gung steht. Zweitens gestattet Artikel 791 Ausnahmen in begr(cid:252)ndeten F(cid:228)llen. Aus Gr(cid:252)nden einer einheitlichen Anwendung des Zollrechts hat der Ausschu(cid:223) f(cid:252)r den Zollkodex mehrmals die Situationen untersucht, die zur Anwendung dieser Bestimmung f(cid:252)hren. Unter anderem wurde vereinbart, da(cid:223) die Tatsache, da(cid:223) die (cid:214)ffnungszeiten der nach Artikel 161 Absatz 5 des Zollkodex zust(cid:228)ndigen Zollstelle nicht mit den Gesch(cid:228)ftszeiten des Ausf(cid:252)hrers (cid:252)bereinstimmen, keinen be- gr(cid:252)ndeten Fall f(cid:252)r eine Ausnahme von der allgemeinen Regel darstellen kann. Unter normalen Umst(cid:228)nden mu(cid:223) der Ausf(cid:252)hrer diese (cid:214)ffnungszeiten in der Organisation seiner Logistik ber(cid:252)cksichtigen


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 1347/98 van Yves VERWAERDE aan de Commissie. Maatregelen ter bestrijding van de gekke koeienziekte

eurovoc_concepts:
Belgium
animal disease
beef
cattle
fraud
health control
health risk
labelling

text: C 386/116 Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen NL 11. 12. 98 Sir Leon Brittan heeft een voorstel gedaan inzake de liberalisering van het transatlantische handelsverkeer. Acht de Commissie dit voorstel verenigbaar met de extraterritorialiteit van de wet-Helms-Burton en de gevolgen daarvan? Is dit voorstel levensvatbaar zolang er geen oplossing gevonden is voor de nog bestaande menings- verschillen tussen de Gemeenschap en de Verenigde Staten over deze kwestie? Gecombineerd Antwoord van Sir Leon Brittan namens de Commissie op de schritftelijke vragen E-1343/98 en E-1344/98 (12 juni 1998) Sedert het geachte parlementslid zijn vragen indiende over de wet-Helms-Burton hebben zich een aantal belangrijke nieuwe ontwikkelingen voorgedaan. Op de Topontmoeting Gemeenschap/Verenigde Staten van 18 mei 1998 hebben de Gemeenschap en de Verenigde Staten na meer dan een jaar van intensief onderhandelen in het kader van de Overeenkomst inzake de wet-Helms-Burton en de wet inzake sancties tegen Iran en Libiº (ILSA) van 11 april 1997, overeenstemming bereikt over een pakket elementen dat goede vooruitzichten biedt voor een permanente oplossing voor de meningsverschillen over deze wetten die een schaduw werpen over de politieke en economische betrekkingen. Dit pakket omvat overeenstemming over voorschriften met betrekking tot nieuwe investeringen in eigendom dat op onwettige wijze werd onteigend en over principes met betrekking tot het gebruik van secundaire boycots waarbij de Verenigde Staten zich ertoe verbinden zich te houden aan een toekomstige wetgeving inzake extraterritoriale kwesties. Zoals uiteengezet in de tegelijkertijd door de Gemeenschap afgegeven verklaring dienen deze elementen te worden aangevuld door ontheffingen voor de Gemeenschap en voor communautaire bedrijven met betrekking tot beide wetten. De Amerikaanse regering heeft in dit verband reeds toegezegd zich onmiddellijk te willen inzetten voor een ontheffing van onbepaalde duur met betrekking tot Titel IV van de wet- Helms-Burton. De Gemeenschap zal de overeengekomen voorschriften inzake investeringen niet toepassen totdat de bevoegdheid voor deze ontheffing is verleend. Bovendien hebben de Verenigde Staten met betrekking tot Titel III van de wet-Helms-Burton zich er op dit moment niet alleen toe verbonden om tot het eind van de ambtstermijn van de President verder af te zien van het recht om rechtszaken aan te spannen, maar is er ook voor de eerste maal een duidelijke toezegging van de Amerikaanse regering om het Congress te raadplegen over de mogelijkheid van een ontheffing van onbepaalde duur. De Verenigde Staten hebben in sectie 9 (c) van ILSA) bepaald af te zien van sancties tegen Total en verklaard dat in soortgelijke gevallen gelijkluidende beslissingen voor communautaire bedrijven in de lijn der verwachtingen liggen. Wat Libiº betreft slaagde de Gemeenschap er op de Topontmoeting in de Amerikanen ertoe te brengen een duurzaam proces aan te gaan met de EU waarbij wordt onderzocht of in het kader van sectie 9 (c) van ILSA ontheffing kan worden verleend aan bedrijven uit de EU. Wat de Wereldhandelsorganisatie (WTO) betreft heeft de Gemeenschap onomwonden te kennen gegeven dat zij zich het recht voorbehoudt om opnieuw een WTO-panel in te schakelen tegen de Verenigde Staten met betrekking tot de wet-Helms-Burton wanneer bovengenoemde ontheffingen niet worden verleend of worden ingetrokken of indien stappen worden ondernomen tegen communautaire bedrijven of personen op grond van de wet inzake sancties tegen Iran en Libiº of indien geen ontheffing van onbepaalde duur is verleend ten aanzien van Titel III wanneer de ambtstermijn van de President afloopt. (98/C 386/159) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-1347/98 van Yves Verwaerde (PPE) aan de Commissie (29 april 1998) Betreft: Maatregelen ter bestrijding van de gekke koeienziekte Een veehandelaar uit Alveringem (Belgiº) is door de rechtbank van Veurne veroordeeld omdat hij, met medeweten van een drukker, de geboortedata van 300 runderen heeft veranderd om ze te kunnen verkopen aan een bedrijf in Nederland. Met deze frauduleuze manoeuvre probeerde hij onder het verbod uit te komen waardoor v(cid:243)(cid:243)r 1991 geboren runderen in het kader van de bestrijding van de gekke koeienziekte niet mochten vervoerd worden binnen de Europese Unie


title: QUESTION ECRITE no 1175/98 de Ulf HOLM à la Commission. Transport des animaux

eurovoc_concepts:
air conditioning
animal welfare
length of journey
protection of animals
road transport
technical standard
transport of animals

text: C 31/20 Journal officiel des CommunautØs europØennes FR 5. 2. 1999 RØponse donnØe par Mme Bonino au nom de la Commission (4 juin 1998) La Commission invite l(cid:146)Honorable Parlementaire (cid:224) prendre connaissance des rØponses donnØes depuis plus de quatre ans par la Commission sur les raisons ayant empŒchØ une Øvolution de sa proposition faite en 1994 (1). En ce qui concerne la rØcente Øvolution de ce dossier au sein du Conseil, la Commission en a fait Øtat dans sa rØponse aux questions E-503/98, E-505/98, E-507/98, E-509/98 et E-511/98 de M. Souchet (2). Pour ce qui est des mesures d(cid:146)accompagnement la Commission Øtudie actuellement, en Øtroite liaison avec les administrations intØressØes, comment faciliter les nØcessaires reconversions vers d(cid:146)autres techniques plus sßres et Øconomiquement attractives, en Øvitant les reports d(cid:146)activitØs vers des ressources dØj(cid:224) surexploitØes. Ainsi en Atlantique l(cid:146)adaptation (cid:224) d(cid:146)autres mØthodes de pŒche au germon constitue une voie privilØgiØe. En tout Øtat de cause la Commission continue de dØployer tous les moyens dont elle dispose pour aboutir (cid:224) une dØcision rapide et Øquitable. (1) COM(94) 131 final. (2) JO C 386 du 11. 12. 1998. (1999/C 31/023) QUESTION (cid:201)CRITE E-1175/98 posØe par Ulf Holm (V) (cid:224) la Commission (29 avril 1998) Objet: Transport des animaux Lors du Conseil (Agriculture) du mois de dØcembre 1997, il y a eu un accord politique sur des exigences spØcifiques applicables pour le transport des animaux sur de longues distances. Selon les mØdias, elles sont insuffisantes et n(cid:146)apportent aucune amØlioration pour les animaux, notamment en ce qui concerne la ventilation. La Commission pense-t-elle que ces exigences supplØmentaires peuvent rendre le transport des animaux moins cruel et barbare qu(cid:146)il ne l(cid:146)Øtait jusqu(cid:146)alors? Dans l(cid:146)affirmative, peut-elle prØciser de quelle fa(cid:231)on elle apporte une amØlioration? RØponse donnØe par M. Fischler au nom de la Commission (12 juin 1998) (cid:192) la suite de l(cid:146)adoption par le Conseil de la directive 95/29/CE du 29 juin 1995 modifiant la directive 91/628/CEE relative (cid:224) la protection des animaux en cours de transport (1), la Commission a ØtØ tenue de proposer des dispositions dØtaillØes au Conseil concernant deux aspects importants: la fixation des conditions relatives aux points d(cid:146)arrŒt et l(cid:146)Øtablissement de normes dØtaillØes pour les camions. En ce qui concerne les points d(cid:146)arrŒt, la proposition de la Commission a conduit (cid:224) l(cid:146)adoption du rŁglement (CE) 1255/97 du Conseil du 25 juin 1997 concernant les critŁres communautaires applicables aux points d(cid:146)arrŒt et adaptant le plan de marche visØ (cid:224) l(cid:146)annexe de la directive 91/628/CEE (2). Au-del(cid:224) de la durØe de voyage prØvue par la directive pour les espŁces animales concernØes, les animaux doivent Œtre dØchargØs, nourris, abreuvØs et se reposer pendant au moins 24 heures dans un de ces points d(cid:146)arrŒt. Ces rŁgles sont applicables (cid:224) partir du 1er janvier 1999. En ce qui concerne les normes pour les «camions amØnagØs», le Conseil a adoptØ le rŁglement (CE) 411/98 du Conseil, du 16 fØvrier 1998, relatif (cid:224) des normes complØmentaires concernant la protection des animaux, applicables aux vØhicules routiers utilisØs pour le transport d(cid:146)animaux pour des voyages dØpassant une durØe de huit heures (3). Les points importants de ce texte concernent les exigences relatives (cid:224) la litiŁre au sol, (cid:224) une alimentation appropriØe (cid:224) bord du vØhicule, (cid:224) l(cid:146)accŁs aux animaux, au systŁme de ventilation, aux panneaux mobiles permettant de crØer des compartiments sØparØs et aux dispositifs d(cid:146)abreuvement. Ces rŁgles sont applicables (cid:224) partir du 1er juillet 1999. La Commission considŁre que l(cid:146)adoption de ces deux rŁglements constitue une Øtape importante en vue de garantir le bien-Œtre des animaux au cours des voyages de longue durØe, pourvu que tous les (cid:201)tats Membres mettent ces rŁgles en application de maniŁre adØquate sur leur territoire. (1) JO L 148 du 30. 6. 1995. (2) JO L 174 du 2. 7. 1997. (3) JO L 52 du 21. 2. 1998


title: QUESTION ECRITE no 1348/98 des députes Eolo PARODI , Guido VICECONTE à la Commission. Formation et qualification professionnelles du personnel d'assistance technique en vol

eurovoc_concepts:
air safety
air transport
crew
ground staff
professional qualifications
vocational training

text: 22. 12. 98 FR Journal officiel des CommunautØs europØennes C 402/115 (98/C 402/150) QUESTION (cid:201)CRITE E-1346/98 posØe par Viviane Reding (PPE) (cid:224) la Commission (29 avril 1998) Objet: Retenues d(cid:146)assurance maladie sur retraites complØmentaires per(cid:231)ues dans un autre (cid:201)tat membre ConsidØrant que la CRIREP (Caisse rØgionale interprofessionnelle de retraite des personnels) fran(cid:231)aise applique des taux de prØlŁvement pour le rØgime gØnØral d(cid:146)assurance maladie presque quatre fois plus ØlevØs pour les allocataires domiciliØs hors de France que pour les allocataires domiciliØs dans ce pays, que cette pratique constitue une discrimination injustifiØe des travailleurs frontaliers domiciliØs dans un autre (cid:201)tat membre, que la libre circulation des travailleurs est une des libertØs essentielles (cid:224) la base du bon fonctionnement du marchØ commun, 1. La Commission a-t-elle connaissance de cette pratique discriminatoire? 2. Quelles sont les mesures envisagØes par la Commission pour assurer l(cid:146)ØgalitØ de traitement entre les bØnØficiaires de retraites complØmentaires rØsistant ou non en France? RØponse donnØe par M. Flynn au nom de la Commission (4 juin 1998) En matiŁre de sØcuritØ sociale, le rŁglement (CE) 118/97 du Conseil du 2 dØcembre 1996 portant modification et mise (cid:224) jour du rŁglement (CEE) 1408/71 relatif (cid:224) l(cid:146)application des rØgimes de sØcuritØ sociale aux travailleurs salariØs, aux travailleurs non salariØs et aux membres de leur famille qui se dØplacent (cid:224) l(cid:146)intØrieur de la CommunautØ, et du rŁglement (CEE) 574/72 fixant les modalitØs d(cid:146)application du rŁglement (CEE) 1408/71 (1) protŁge les droits de sØcuritØ sociale › en particulier les pensions › des personnes qui se dØplacent dans la CommunautØ. Cependant, le rŁglement (CEE) 1408/71 (2) ne s(cid:146)applique qu(cid:146)aux rØgimes de pensions «statutai- res», fondØs sur une lØgislation. Les rØgimes complØmentaires d(cid:146)origine conventionnelle tels que celui dont il est question, ne relŁve pas du rŁglement (CEE) 1408/71, et ses dispositions ne peuvent donc pas Œtre invoquØes en l(cid:146)espŁce. On peut noter que la Commission lancera en 1998 une simplification et rØforme des rŁgles de coordination des systŁmes de sØcuritØ sociale des (cid:201)tats membres, au cours de laquelle l(cid:146)extension du champ d(cid:146)application de la coordination sera examinØe. Le 8 octobre 1997, la Commission a prØsentØ comme une premiŁre Øtape en vue de surmonter les obstacles (cid:224) la libre circulation liØs aux pensions complØmentaires, une proposition de directive relative (cid:224) la sauvegarde des droits (cid:224) pension complØmentaire des travailleurs salariØs et non salariØs qui se dØplacent (cid:224) l(cid:146)intØrieur de la CommunautØ (3). Cette proposition de directive est actuellement en discussion auprŁs des instances du Conseil, le Parlement et le ComitØ Øconomique et social ayant dØj(cid:224) Ømis des avis favorables. (1) (2) (3) JO L 28 du 30. 1. 1997. JO C 149 du 5. 7. 1971. JO C 5 du 9. 1. 1998. (98/C 402/151) QUESTION (cid:201)CRITE E-1348/98 posØe par Eolo Parodi (PPE) et Guido Viceconte (PPE) (cid:224) la Commission (29 avril 1998) Objet: Formation et qualification professionnelles du personnel d(cid:146)assistance technique en vol MalgrØ la dØrØglementation progressive en cours dans le secteur aØrien europØen depuis plusieurs annØes, il n(cid:146)existe toujours pas de rØglementation communautaire ni, dans certains cas, nationale, concernant le dipl(cid:244)me et les qualifications professionnelles «erga omnes» du personnel d(cid:146)assistance technique en vol. Or, il s(cid:146)avŁre aujourd(cid:146)hui particuliŁrement nØcessaire, notamment pour des raisons de sØcuritØ, d(cid:146)instaurer une rØglementation europØenne rØglementant et harmonisant ce secteur comme cela se fait dØj(cid:224) pour d(cid:146)autres catØgories professionnelles de l(cid:146)A. V. e T. A. comme le personnel navigant et le personnel mØtØo


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 1274/98 von Freddy BLAK an die Kommission. Verhinderung der Beitreibung von Unterhaltszahlungen durch EU-Mitgliedstaaten

eurovoc_concepts:
Denmark
administrative formalities
criminal procedure
divorced person
enforcement of ruling
maintenance obligation

text: 11. 12. 98 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften C 386/103 (98/C 386/142) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-1274/98 von Freddy Blak (PSE) an die Kommission (29. April 1998) Betrifft: Verhinderung der Beitreibung von Unterhaltszahlungen durch EU-Mitgliedstaaten Der d(cid:228)nische Staat hat Ausst(cid:228)nde in H(cid:246)he von 323 Millionen DKR (1993) aus Unterhaltszahlungen von V(cid:228)tern, die Frau und Kinder in D(cid:228)nemark verlassen und ins Ausland gefl(cid:252)chtet sind. Die Beitreibung dieser Ausst(cid:228)nde ist (cid:228)u(cid:223)erst kostspielig und beschwerlich. L(cid:228)nder wie Deutschland behindern eine wirkungsvolle Beitreibung dieser Betr(cid:228)ge. So mu(cid:223) beispielsweise jedes Dokument f(cid:252)r die zust(cid:228)ndigen deutschen Beh(cid:246)rden von einem vereidigten (cid:220)bersetzer (cid:252)bersetzt werden, was das Vorgehen (cid:228)u(cid:223)erst kostspielig und beschwerlich macht. M(cid:252)(cid:223)te nach Ansicht der Kommission nicht eine L(cid:246)sung gefunden werden, so da(cid:223) die M(cid:246)glichkeit zur Beitreibung staatlicher Ausst(cid:228)nde von Personen, die zwischen den Mitgliedstaaten fl(cid:252)chtig sind, nicht durch beschwerliche Verfahren in den Mitgliedstaaten behindert wird? Antwort von Frau Gradin im Namen der Kommission (24. Juli 1998) Unterhaltssachen unterliegen dem Br(cid:252)sseler (cid:220)bereinkommen von 1968 (cid:252)ber die gerichtliche Zust(cid:228)ndigkeit und die Vollstreckung gerichtlicher Entscheidungen in Zivil- und Handelssachen. Darin werden die Zust(cid:228)ndigkeits- vorschriften (Artikel 5 Nummer 2), die automatische Anerkennung der Entscheidungen der Gerichte und Beh(cid:246)rden der Mitgliedstaaten, die f(cid:252)r die Entscheidung (cid:252)ber Unterhaltszahlungen zust(cid:228)ndig sind, und das Verfahren geregelt, mit dem diese Entscheidungen f(cid:252)r vollstreckbar erkl(cid:228)rt und somit in einem anderen Mitgliedstaat zwangsweise vollstreckt werden k(cid:246)nnen. Dieses (cid:220)bereinkommen wurde von allen Mitgliedstaaten ratifiziert und ist daher zwischen D(cid:228)nemark und Deutschland anwendbar. Es regelt jedoch nicht alle Bereiche des Verfahrens in dem Mitgliedstaat, in dem die Entscheidung zu vollstrecken ist. Insbesondere bleibt es den Mitgliedstaaten unbenommen, eine (cid:220)bersetzung der Schriftst(cid:252)cke zu verlangen. Im Rat wird zur Zeit an einer Revision dieses (cid:220)bereinkommens gearbeitet. Die Kommission hat einen Vorschlag f(cid:252)r ein ge(cid:228)ndertes (cid:220)bereinkommen vorgelegt (1), wobei sie vor allem darauf abstellt, die Anerkennung und Vollstreckung der Entscheidungen zu erleichtern und zu beschleunigen, indem der urspr(cid:252)nglichen Entscheidung eine Bescheinigung beigef(cid:252)gt wird, der die Beh(cid:246)rde im Vollstreckungsstaat die f(cid:252)r die Vollstreckbarerkl(cid:228)rung notwendigen Informationen entnehmen kann. In den Ratsgremien wurde auch die Frage er(cid:246)rtert, ob daran festgehalten werden sollte, da(cid:223) eine (cid:220)bersetzung des Urteils und der Unterlagen verlangt werden kann. Eine diesbez(cid:252)gliche Entscheidung ist jedoch noch nicht ergangen. Im Rahmen der politischen Zusammenarbeit haben die Mitgliedstaaten ein (cid:220)bereinkommen (cid:252)ber die Verein- fachung der Verfahren zur Geltendmachung von Unterhaltsanspr(cid:252)chen (1990) ausgearbeitet. Es zielt darauf ab, in jedem Mitgliedstaat eine zentrale Stelle einzurichten, die den Unterhaltsschuldner ausfindig macht, die Vollstreckbarerkl(cid:228)rung des Urteils veranla(cid:223)t und Ma(cid:223)nahmen zur Erleichterung der Urteilsvollstreckung trifft. Das (cid:220)bereinkommen wurde jedoch nicht von allen Mitgliedstaaten ratifiziert und ist noch nicht in Kraft getreten. Viele Mitgliedstaaten, darunter D(cid:228)nemark und Deutschland, haben jedoch das Haager (cid:220)bereinkommen von 1958 (cid:252)ber die Anerkennung und Vollstreckung von Entscheidungen auf dem Gebiet der Unterhaltspflicht gegen(cid:252)ber Kindern und das New Yorker (cid:220)bereinkommen von 1956 (cid:252)ber die Geltendmachung von Unterhaltsanspr(cid:252)chen im Ausland ratifiziert. Nach dem in Kraft stehenden New Yorker (cid:220)bereinkommen, das ebenfalls ein System von Zentralstellen vorsieht, m(cid:252)ssen allerdings alle Schriftst(cid:252)cke des Verfahrens (cid:252)bersetzt werden, wodurch in bestimmten F(cid:228)llen eine ordnungsgem(cid:228)(cid:223)e Anwendung des Vertrags behindert wird. (1) KOM(97) 609 endg


title: Meddelelse fra Kommissionen - Energieffektivitet i Det Europæiske Fællesskab - en strategi for rationel energianvendelse

eurovoc_concepts:
electrical energy
energy policy
energy saving
environmental protection
pollution control measures

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 29. 04. 1998 KOM(1998) 246 endelig udg. MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN Energieffektivitet i Det Europæiske Fællesskab - en strategi for rationel energianvendelse 1. Behov for en ny indsats for at fremme energieffektiviteten Der er akut behov for en indsats for at forny medlemsstaternes og Fællesskabets engagement med hensyn til mere aktivt at fremme energieffektiviteten, ikke mindst, men ikke kun på baggrund af Kyoto-aftalen om reduktion af C02 -emissionerne. Øget energieffektivitet vil større forsyningssikkerhed, foruden mange andre fordele. Det må imidlertid fremhæves, at øget energieffektivitet vil være kraftigt medvirkende til, at Fællesskabet kan opfylde de økonomiske udfordringer ved Kyoto-målsætningen. til en mere bæredygtig energipolitik og føre Bag denne meddelelse ligger en antagelse om, at selv om energiintensiteten er faldet langsomt men støt i de seneste år, er det meget vigtigt, at der tages de nødvendige skridt til at sikre en kraftig forbedring af energieffektiviteten og at det afspejles i en kraftigt lokale reduceret energiintensitet. Medlemsstaterne samt regionale og myndigheder vil indtage en central rolle i denne sammenhæng, da mange af aktionerne vedrørende energieffektivitet sker på nationalt plan. Kommissionens målsætninger med denne meddelelse kan kortfattet siges at være at: - fremhæve det eksisterende økonomiske potentiale for energieffektivitet - fremlægge både succeser og fiaskoer ved de førte politikker og drage relevante konklusioner - understrege behovet for en større indsats på medlemsstats- og på regionalt plan, samtidig med initiativer på fællesskabsplan - atter henlede opmærksomheden på fremme af energieffektivitet og stimulere debatten i retning af en mere detaljeret handlingsplan - forberede grundlaget for fælles og samordnede politikker og foranstaltninger på dette specifikke område, som må iværksættes på baggrund af Kyoto-aftalen. Energibesparelse har indgået i Fællesskabets og medlemsstaternes erklærede politikker lige siden den første energikrise i 1973, hvor energiforsyningssikkerheden blev gjort til en høj prioritet og energibesparelse var et vigtigt led i strategien om at reducere olieimporten, især på grund af de høje energipriser. Da dette pres forsvandt, smuldrede en stor del af indsatsen for at forbedre energieffektiviteten imidlertid samtidigt. Et mere langsigtet syn på en reduktion af energiefterspørgslen førte efterhånden til at man indså, at det var muligt at bryde sammenkædningen mellem økonomisk vækst og energiforbrug, således at BNP kunne øges, uden at der nødvendigvis var en tilsvarende stigning i energiforbruget. Markedsbarrierer og faldende priser har imidlertid begrænset mulighederne for at bryde sammenkædningen, specielt hvad angår slutenergiforbruget. Der henvises til udviklingen i energiintensiteten i EU i perioden 1974-19951, som fremgår af figur A. Til trods for at der på fællesskabsplan og i de enkelte medlemsstater findes en lang række programmer til forbedring af energieffektiviteten ved slutforbruget, findes mange af hindringerne for en rationel energianvendelse fra 1970'erne fortsat i dag. En analyse af den aktuelle situation viser at der skal en øget indsats, herunder bedre fælles 1 Energy in Europe "1997 - Annual Energy Review", Europa-Kommissionen, september 1997, s. 66 og Eurostat (Brutto indenlandsk forbrug/BNP). 1 og samordnede politikker og foranstaltninger på fællesskabs- og medlemsstatsplan til for at øge energieffektiviteten især hvad angår elforbruget, da elproduktionen udgør ca. 30% af Fællesskabets C02 emissioner. 330 Energy Intensity lip V A i. , >*Wt' * 250 230 I 1974 I I 1976 I | 1978 (i | 1980 ( | 1982 !—| 1984 | | 1986 Year J—H 1 1 1—, ^ 1988 1990 1992 1994 Figur A. Udviklingen i den primære energiintensitet 1974 - 1995 (toe/1990 mio. ECU) Denne meddelelse har følgende målsætninger: i) at undersøge potentialet for energieffektivitet fra nu af og indtil år 2010; (ii) at analysere hindringerne for potentialets udnyttelse (iii) at gennemgå programmerne og foranstaltningerne og deres relevans i relation til hindringer og potentialer; og (iv) at analysere den økonomiske begrundelse for programmer, der skal fjerne hindringerne for energieffektivitet; v) at foreslå en strategi og prioriteringer for at udnytte det forhåndenværende potentiale, der afspejler Fællesskabets og medlemsstaternes roller og muligheder. Meddelelsen udgør blot det første skridt mod en strategi for rationel energianvendelse. Den indikerer, at der er vilje til i forbindelse med de forskellige politikker at gøre en indsats for energieffektiviteten, og fokuserer på hvad der på kort og mellemlang sigt er realistisk og økonomisk kan lade sig gøre. Efter bidrag fra de andre institutioner, medlemsstaterne og berørte parter, vil der blive udarbejdet en detaljeret handlingsplan for energieffektivitet, og der vil blive stillet forslag om konkrete aktioner og deres gennemførelse. I en kommende meddelelse fra Kommissionen om en samlet strategi for reduktion af C02-emissionerne efter Kyoto-konferencen redegøres der nærmere for, hvordan energieffektivitet og andre sektorvise foranstaltninger kan bidrage til opfyldelsen af Kyoto-forpligtelserne. 2. Udnyttelse af potentialet for energieffektivitet Fællesskabets og de enkelte medlemsstaters forbedring af energieffektiviteten og energiintensiteten kan begrundes økonomisk, hvis der findes betydelige potentielle individuelle og samfundsmæssige fordele, der ikke udnyttes gennem markedskræfterne. Det er tilfældet i dag, da der som følge af markedssvigt på for en indsats grund af markedsbarrierer er en lang række omkostningseffektive investeringer i energieffektive teknologier og metoder, som ikke gennemføres. Hvis der ikke tages skridt til at fremme energieffektiviteten, er det i praksis kun markedspotentialet for energibesparelse, der kan forventes realiseret, dvs. hvad enkeltpersoner og virksomheder, som ikke besidder tilstrækkelig viden og står over for andre markedsbarrierer, kan opnå uden markedsintervention. Hvad der i lyset af imidlertid er meget vigtigt at realisere fuldt ud, er det Kyoto-forpligtelserne økonomiske potentiale. Hvis der træffes foranstaltninger, som går videre end hvad denne meddelelse foreslår, kan de føre til, at både det samfundsøkonomiske og det tekniske potentiale kan realiseres. Meddelelsen fokuserer specielt på aktioner, der er nødvendige af energieffektiviteten, som et første og uafvendeligt skridt mod at opnå de økonomiske fordele, sikre fortsat energiforsyningssikkerhed og opfylde Fællesskabets mål for en reduktion af C02-emissionerne. fremme det økonomiske potentiale forbedring for at i Det anslås, at det forhåndenværende økonomiske potentiale for alle sektorer under ét i perioden 1998-2010 udgør ca. 18% af det endelige energiforbrug på årsbasis for 1995, som det fremgår af tabel l2 Tabel 1. Forhåndenværende økonomisk potentiale i Dvn Europæiske Union 1998 -2010 Sektor 1995 Endeligt energiforbrug, (Mio. toe) Industri Transport Husholdninger og serviceerhverv I alt 268 270 358 896 Forhandenvcerende potentiale indtil 2010, Procent af 1995-forbruget 17% 14% 22% 18% Grundene til at potentialet ikke realiseres: svagheder, hindringer og 3. mangler Det omkostningseffektive potentiale udnyttes ikke tilstrækkeligt, skønt der er tydelige miljømæssige, økonomiske og energipolitiske fordele ved energieffektivitet. Hverken Fællesskabets eller medlemsstaternes indsats har indtil videre kunnet nedbryde de eksisterende hindringer for investeringer i energieffektivitet. En effektiv og vellykket fremtidsstrategi skal tackle de vigtigste hindringer, som angives nedenfor. Energieffektiviteten vil kun vinde indpas på markedet, hvis energipriserne afspejler de faktiske energiomkostninger. Internalisering af eksternaliteter gennem afgifter og gebyrer er en effektiv måde at øge investeringer i energieffektivitet, som det fremgår at 2 Vurdering gennemført ved hjælp af en MURE-modcl på basis af nuværende energipriser. Europa- Kommissionen marts 1998. Beregningen for transportsektorens vedkommende bygger helt og holdent på effektivitetsforbedringer, for så vidt angår brændstof. Hvis der også indregnes andre indvirkninger, herunder effekten af udskiftning af eksisterende transportformer med andre og indførelse af multitransport, forventes transportsektorens potentiale at udgøre ca. 25% inden år 2010. Kommissionens femte miljøhandlingsplan "Mod en bæredygtig udvikling". Det er vigtigt at erkende, at samtidig med at der gøres en indsats for at øge energieffektiviteten, sker der betydelige forandringer inden for energisektoren, delvis som følge af EU-initiativerne. Disse forandringer vil påvirke opfattelsen af enegieffektiviteten og dens rolle. F. eks. vil gennemførelsen af det indre marked for energi med liberaliseringen og restruktureringen af både el- og gassektoren helt bestemt have en indvirkning på energieffektiviteten. På den ene side vil det energiproduktionen. konkurrencemæssige Markedskræfterne vil blive sluppet løs, stordriftsfordelene vil blive opdaget og udnyttet, prisstrukturerne vil ændre sig og nye aktører vil dukke op og indtage nye roller. På den anden side vil energimarkedernes liberalisering uundgåeligt betyde lavere energipriser. Øget konkurrence som følge af det indre energimarked vil sandsynligvis samtidig bevirke, at elindustriens prisstruktur bedre afspejler de egentlige tidspunkt hvor produktionsomkostninger uden skjulte krydssubsidier. På et fremme af til foranstaltninger energipriserne generelt energieffektivitet af endnu større betydning end tidligere. falder, er specifikke effektiviteten forbedre pres i Efter prissignalet er manglen på eller ufuldstændige oplysninger sædvanligvis den første hindring for energieffektivitet, som man støder på. Det er også den, der er den mest udbredte. Et dårligt kendskab til produktet og manglende forudseenhed om prisudviklingen fra forbrugernes, fabrikanternes og andre aktørers side lægger hindringer i vejen for indførelsen af effektive foranstaltninger. Forbrugerne modtager utilstrækkelige om driftsomkostningerne. Indkøb baseres da ofte på de laveste startomkostninger eller andre kriterier. servicesektoren ufuldstændige oplysninger eller fra Information om energiteknologiens systemanvendelse er ofte utilgængelig eller ikke- eksisterende. Det betyder, at udstyret i mange tilfælde overdimensioneres eller ikke bliver korrekt installeret. Der er også ofte en mangel på tekniske færdigheder og uddannelse inden for energitjeneste- og vedligeholdelsessektoren. På grund af forventninger om relativt lave og stabile energipriser, hvad angår den endelige energianvendelse, er information om effektivitet også blevet mindre vigtig ved planlægning og køb af biler, apparater og andet udstyr. En dårlig informationsformidling til energiforbrugerne udgør også en hindring. Dette gælder især forbrugerne, der ikke oplever nogen umiddelbar eller nævneværdig ændring i energiomkostningerne efter at have valgt energieffektive alternativer. På et andet niveau kan manglen på samordnede og sammenlignelige evalueringsmetoder, hvad angår effektivitetsprogrammerne, også være en hindring. findes talrige institutionelle og lovgivningsmæssige hindringer Der for energieffektivitet. Som eksempel kan nævnes energiforsyningssektoren, hvor det har vist sig vanskeligt at ændre den institutionaliserede holdning til energiplanlægningen. Der er således tendens til at vise større tiltro til en stærkt centraliseret elproduktion end til efterspørgselsforanstaltninger i bestræbelserne på at dække den stigende efterspørgsel. Og dog har omkostningsminimerende analyser vist, at investeringer i efterspørgselsorienteret energieffektivitet ofte er mere omkostningseffektive end investeringer i produktionsapparatet. En af de alvorligste institutionelle hindringer i dag er den fortsatte praksis med at sælge energi i form af kWt i stedet for som energitjenester, som f. eks. opvarmning og afkøling, belysning og kraft. Det er som regel altid tjenester, energiforbrugeren i realiteten ønsker, ikke energien. Dette er et af argumenterne for etableringen af energitjenestevirksomheder og anvendelsen af integreret ressourceplanlægning. i visse medlemsstater til at vælge og En anden institutionel barriere omfatter forhold, såsom tendensen blandt bygherrer og lave udlejere startomkostninger, men høje driftsomkostninger, hvad energi angår - omkostninger, der sædvanligvis betales af køber eller lejer. Udlejer/lejer-problemet med et "delt incitament" er et andet klassisk eksempel på institutionelle barrierer. installere apparater med Mangelen på politisk initiativ kan også siges at udgøre en institutionel barriere. Da forbedringen af energieffektiviteten sker gradvis, giver det aldrig anledning til en stor ceremoni, som når der indvies et nyt elværk eller en ny motorvej. Politisk motiverede incitamenter i form af afgifter og tilskud er ofte baseret på kortsigtede eller skattemæssige målsætninger. Der er også en lang række tekniske barrierer for energieffektivitet. Mange energieffektive teknologier er blevet holdt tilbage fra markedet som følge af utilfredsstillende støtte i form af teknikere, konsulenter, reparatører osv. , som betyder, at forbrugerne ikke længere har tillid enten til produktets driftssikkerhed eller udstyrets vedligeholdelse. Barrierer opstår også, fordi mange producenter og bygherrer ikke satser på energibesparelser men har andre prioriteringer, når de designer og sælger køleskabe, pumper osv. De lave energipriser har bidraget til dette. Ønsket om at øge produktionen for at opnå stordriftsfordele og dermed gøre kostprisen på et nyt produkt konkurrencedygtig er en anden almindelig teknisk hindring. Mangelen på standardiserede komponenter, reservedele og fast inventar til sikring af energieffektive løsninger er en hindring, som belysnings- og byggeindustrien og flere andre industrisektorer er stødt på. Fællesskabets standardiseringsforanstaltninger og - programmer bidrager til løsningen af dette problem med det indre marked for øje. investeringer Finansielle hindringer, som f. eks. mangel på startkapital, udgør store hindringer til omkostningseffektive i energieffektivitet. Selvfinansieringsevnen og lånemuligheder har traditionelt været langt bedre for energiproducenter end for energiforbrugere. Bankerne medregner f. eks. ikke reduktionen af energiomkostninger fra ekstrainvesteringer i energieffektivitet i de beregninger, de lægger til grund for størrelsen af deres lån. Ovenstående liste er ikke udtømmende. Den har snarere til formål at illustrere de vigtigste kategorier af hindringer for energieffektivitet, så der kan tages stilling til, hvorledes de fjernes. 4. Eksisterende foranstaltninger til sikring af energieffektivitet Fremtidige foranstaltninger skal tage udgangspunkt i de nuværende initativer, imødegå svagheder og fortsætte vellykkede erfaringer. Det må understreges, at der siden slutningen af 1970'erne er blevet iværksat fællesskabsinitiativer, som har været mere eller mindre effektive. I slutningen af 1980'erne konkluderede Kommissionen imidlertid, at de forskellige energieffektivitetsinstrumenter, der var indført af Rådet i 1970'erne og i begyndelsen af 1980'erne, ikke havde levet op til forventningerne. Der krævedes en større indsats fra medlemsstaternes side. I 1986 vedtog Kommissionen en resolution om nye energimålsætninger for Fællesskabet, som bl. a. opfordrede til en 20% forbedring af energiintensiteten i den endelige efterspørgsel inden 19953 I en meddelelse strategi vedrørende energieffektivitet i Det Europæiske Fællesskab" (KOM(87) 233 endelig udg. ) foreslog Kommissionen medlemsstaterne 14 energieffektivitetsforanstaltninger, der skulle bidrage til at realisere 1995-målsætningen. I det efterfølgende SAVE-forslag erkendtes det, at meddelelsen ikke havde haft nogen nævneværdig virkning, og at Kommissionen måtte tage skridt på fællesskabsplan. titlen "Mod en permanent fra 1987 med I Kommissionens forslag af 13. november 1990 (KOM(90)365 endelig udg. ) til Rådets beslutning om fremme af energieffektiviteten i Fællesskabet hed det, at "Fællesskabets indsats på dette område intensiveres på baggrund af ændringer i den økonomiske udvikling på energiområdet og behovet for en bedre beskyttelse af miljøet". De fleste medlemsstaters energipolitikker lægger ikke længere så stor vægt på energieffektivitet. I forslaget fra 1990 anføres det at "hovedparten af medlemsstaterne har indskrænket eller ligefrem afskaffet de programmer, der direkte støtter investeringer, der også vedrører energieffektivitet. " Denne konklusion førte bl. a. til, at det flerårige SAVE- program vedrørende energieffektivitet blev godkendt i 1991. trods for SAVE skete der i Til energiintensiteten i Fællesskabet som helhed. I 1995 udgjorde forbedringen kun 12%, hvilket var langt fra målsætningen på 20%. Hvad der var endnu mere foruroligende var, at forbedringstakten var faldet til kun -0,6% årligt i perioden 1990-1995 i sammenligning med -2. 0% p. a. i perioden 1985-19904 ingen væsentlig forbedring i udviklingen som faktor, En vigtig energieffektivitetsforanstaltninger, prioritering af energibesparelse til trods for fællesskabsforanstaltningerne retning, som beskrives nedenfor. langsomme er stadig medlemsstaternes indtrængning forholdsvis ligger af lave i denne bag den På fællesskabsplan har man anerkendt, at teknologiprogrammer kan spille en væsentlig rolle som grundlag for energieffektive teknologier. Under JOULE- THERMIE-programmet, som blev lanceret i 1995 som et særprogram under det fjerde rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling, er der afsat 280 mio. ECU til energieffektivitet, svarende til 27% af det samlede budget. Det har bidraget til, at der 3 Rådets resolution af 16. september 1986 om nye energipolitiske mål for Fællesskabet frem til 1995 og konvergensen mellem medlemsstaternes politik, EFT C 241 af 25. september 1986. 4 Eurostat 1997. Energiintensiteten, hvad angår det endelige energiforbrug, er kun en indikator for energieffektiviteten, fordi den også inkluderer økonomisk restrukturering, ændringer i brændscls- /brændstofblandinger osv. inden for transport og er opnået betydelige resultater, især hvad angår reduktion af energiintensiteten i bygninger, i fremstillingsindustrierne. En evaluering af THERMIE-programmet for nyligt viser, at aktører på Fællesskabets energimarkeder kender programmet særdeles godt og at det har haft en effekt på markedsandele for energieffektiv teknologi5. Fællesskabet har imidlertid fokuseret sin indsats omkring SAVE-programmet. Efter at der var foretaget en vurdering af resultaterne af SAVE I, vedtog man i december 1996 SAVE li-programmet, som fik et vejledende budget på 45 mio. ECU for en femårig periode. Programmet har til formål at "forbedre det endelige forbrugs energiintensitet med yderligere ét procentpoint pr. år ud over hvad der ellers ville være opnået". SAVE li-programmet blev udvidet i forhold til det oprindelige SAVE-program med tilføjelse af de regionale og bymæssige energieffektivitetsprogrammer samt et program for det endelige elektricitetsforbrug6. I marts 1998 vedtog Kommissionen sin beslutning som gav Bulgarien, Litauen, Polen, Rumænien, Slovakiet og Tjekkiet adgang til SAVE- programmet. et af og vedtagelsen retsakter, der har Et af de væsentlige aspekter af Kommissionens ikke-teknologiske indsats vedrører udarbejdelsen fællesskabssigte. Lovgivningsprogrammet vedrører i vid udstrækning handelsvarer og er som sådan af stor betydning for gennemførelsen af det indre marked. Evalueringer af virkningen af Fællesskabets energimærkningsprogram i medlemsstaterne viser, at programmet har haft en positiv virkning både på andelen af energieffektive modeller blandt EU- producenternes produktsortiment og på energieffektive modellers markedsandel. Hvis man ekstrapolerer ud fra den aktuelle tendens til forbedring af køleskabes og fryseres følge af mærkning, fremgår det for eksempel, at den energiintensitet som gennemsnitlige energiintensitet for hele EU's marked for køleskabe og frysere vil falde til 15% inden år 2010. At denne forbedring i høj grad skyldes mærkningsindsatsen støttes af det faktum, at der ikke var nogen betydelig ændringstakt inden mærkning blev indført. hvad støtte angår til pilotaktioner analyse. SAVE yder Et vigtigt aspekt ved SAVE er, at det fokuserer på at bidrage til at opbygge den nødvendige kapacitet og infrastruktur med henblik på energieffektivitet og på at forbedre den politiske og informationsformidlingsaktiviteter, bygninger, kraftvarmeproduktion, efterspørgselsstyring, uddannelse, industri og transport. Med henblik herpå er der gennemført over 350 pilotaktioner og undersøgelser, og en vurdering af deres effektivitet har vist hvilke områder, der bør sættes ind på, fordi der kan opnås en merværdi for Fællesskabet. Programevalueringer viser tydeligt, at SAVE- programmet har spillet en væsentlig rolle i opbyggelsen af kapacitet inden for energisektoren, men vi er endnu ikke nået til det stadie, hvor det har bevirket tilstrækkelige resultater i praksis. Et særskilt program under SAVE, som støtter oprettelsen af energiagenturer på regionalt og lokalt plan og på øer, har haft stor betydning. Til dato er der oprettet 140 af disse SAVE-agenturer i hele Fællesskabet, og apparater, 5 Horisontal vurdering af GDXVU's energiprogrammer, rapport til Kommissionen, december 1996. 6 Rådets beslutning 96/737/EF af 16. 12. 97 om et flerårigt program for fremme af energieffektiviteten i Fællesskabet - SAVE II. deres effekt mærkes nu gradvist på lokalt plan. Udveksling af erfaring og bedste praksis indgår i deres opgaver, og denne bør styrkes. Endnu et element i indsatsen fra Fællesskabets side har været støtte til investeringer i mindre udviklede områder. Den Europæiske Fond for Regional Udvikling (EFRU) og Samhørighedsfonden har mulighed for at yde bidrag til større energieffektivitet. Dette er muligt inden for såvel mål 1- som mål 2-områder, hvor de nationale og regionale energiprogrammer sædvanligvis omfatter specifikke foranstaltninger til forbedring af enegieffektiviteten. Det er imidlertid vigtigt, at medlemsstaterne udviser større interesse for disse muligheder. Evalueringer af programmerne viser, at energieffektivitetsprogrammerne har medvirket til at reducere energiintensiteten, men de har ikke i sig selv været tilstrækkelige til at indføre de omfattende ændringer, der kræves. Det vurderes, at THERMIE har ydet et betydeligt bidrag til at nå Fællesskabets mål om at øge industriens konkurrenceevne, især blandt SMV'erne. SAVE-programmet har haft en mærkbar effekt på opbyggelsen af kapacitet til energieffektivitet og inden for CHP (Combined Heat and Power) gennem kopiering af målrettede pilotprojekter. Det vurderes, at SAVE's lovgivningsprogram har ydet et vigtigt bidrag til forbedring af energieffektiviteten. Skøn over den C02 reducerende effekt af forskellige aktioner under SAVE og THERMIE underbygger påstanden om, at de fører til mærkbare resultater7. Hovedkonklusionerne peger på behovet for at gøre Fællesskabets og medlemsstaternes foranstaltninger mere målrettede og bedre koordinerede, forbedre og styrke de nuværende foranstaltninger, lette udvekslingen af erfaringer og bedste praksis, og udvælge prioriterede handlingsområder, så der kan opnås den øgede forbedring af energiintensiteten, som begrundes fuldt ud af både de individuelle og samfundsmæssige fordele og omkostninger. Der må ligeledes peges på, at det er vigtigt at der i forbindelse med det internationale samarbejde ydes en indsats for at øge energieffektiviteten uden for EU, især når der ses på behovet for en global reduktion af CCVemissionerne. PHARE og TACIS- programmerne, som har til formål at støtte reform og omstrukturering CØE- og CIS- landene, har også fremmet energieffektivitet. INCO-Copernicus, der er en del af det fjerde FTU-rammeprogram, og som er henvendt til ikke-medlemsstater, sigter mod at fremme såvel en effektiv anvendelse af energi i bygninger og inden for industri og transport som en ren og effektiv produktion af energi fra fossile brændstoffer gennem fælles forsknings- og demonstrationsprojekter. INCO-DC har ydet støtte til JOULE- THERMDE-programmets ledsageforanstaltninger i udviklingslandene, der tager sigte på at fremme anvendelsen af rene og effektive energiformer i disse lande. Endvidere støtter SYNERGY energieffektivitetsprojekter i ikke-medlemslande. Potentialet for økonomisk energieffektivitet i landene uden for EU er imidlertid langt fra at være realiseret, og må fremmes yderligere. 7 Horisontal vurdering af GDXVII's energiprogrammer, rapport til Kommissionen, december 1996. 5. Mod en strategi for rationel energianvendelse Når EU ikke realiserer det fulde omkostningseffektive potentiale for energieffektivitet, stiller man sig naturligt spørgsmålet hvorfor. Der er to vigtige elementer i dette. For det første er det klart, at markedet stadig ikke fungerer ordentligt, fordi der er markedssvigt som følge af markedsbarrierer, som fortsat er til hindring for forventede investeringer og aktioner. For det andet er de politikker og programmer, Fællesskabet og dets medlemsstater har udarbejdet med henblik på at fjerne disse markedsbarrierer enten ikke tilstrækkelige, ikke fuldt effektive eller ikke tilstrækkeligt koordineret, eller en kombination af disse. Hvis vi som et minimum skal opnå det økonomiske potentiale for energieffektivitet, kræver det, at der i hele Fællesskabet, dvs. på EU-plan og på nationalt, regionalt og lokalt plan, er en fornyet vilje til at gøre en indsats, så de nødvendige politikker og foranstaltninger kan gennemføres som led i en bredere strategi. Der må bygges videre på de grundlæggende elementer for en alsidig fællesskabsstrategi for energieffektivitet, som allerede er til stede. Der er allerede iværksat en række fællesskabsinitiativer, herunder SAVE-programmet og de relaterede aktiviteter. Som det fremgår af bilag 2 har medlemsstaterne sat programmer i værk, som har haft større eller mindre succes. Der er blevet gennemført adskillige evalueringer af energieffektivitetsprogrammer tydelige omkostningseffektive forøgelser af markedsandelene for energieffektiv belysning, apparater, varmepumper og andet energiforbrugende udstyr, ofte kun nogle år efter, at programmerne er iværksat. Hvis man ekstrapolerer i forhold til de investeringers levetid, som programmet fører til, vil disse aktiviteter indvirke på individuelle slutbrugersektorers energiintensitet med en faktor på op til 65%. Forslagene i denne meddelelse bygger på erfaringer, som det kan dokumenteres var vellykkede, og søger at sikre, at de finder mere udbredt anvendelse. i medlemsstaterne, viser som En række foranstaltninger må koordineres. Fremskridt vil blive fulgt nøje. En af manglerne ved de nuværende energieffektivitetsprogrammer er den utilstrækkelige overvågning og evaluering af resultaterne. Overvågning vil blive endnu vigtigere i fremtiden, og det vil være nødvendigt at overvåge fremdriften med hensyn til opfyldelsen af Kyoto-forpligtelserne. Kommissionen vil fortsætte med at styrke sine aktiviteter inden for dette område. En energieffektivitetsstrategi vil ikke kunne gennemføres ordentligt uden medvirken af og støtte fra en lang række aktører i hele Fællesskabet. Samarbejdet vil også blive intensiveret med medlemsstaterne foruden med energitjenesteindustrien, fabrikanter, distributører, installatører, brancheforeninger og -organisationer, forsyningsselskaber, forbrugerorganisationer og NGO'er. til at skal opfordres Medlemsstaterne fremme opmærksomheden omkring energieffektivitet. Der må især lægges vægt på at fremme en øget forbrugerbevidsthed om de mange omkostningseffektive energibesparende muligheder og nye teknologier. Organisationer SAVE-agenturer, forbrugernetværk og andre fællesskabsstøttede formidlingsnetværk kan benyttes mere effektivt til at øge samarbejdet med henblik på realiseringen af sådanne fælles målsætninger. energiteknologi (OPET), fremme til af En bedre koordinering af aktiviteter er også meget vigtig, og det gøres lettere ved, at der findes et særligt forum til drøftelse af energieffektivitetspolitikker. Hvis der, som Kommissionen allerede har foreslået, oprettes en gruppe vedrørende konvergens mellem de nationale energipolitikker, vil der blive taget højde for, at der nedsættes et underudvalg om energieffektivitet, som særligt skal lægge vægt på at forbedre samordningen af foranstaltninger på nationalt og fællesskabsplan. Alternativt kan det nødvendigt at oprette et passende forum, som kan sætte gang i være energieffektivitetsindsatsen og engagementet, muliggøre erfaringsudveksling og følge med i og vurdere fremskridt på EU- og medlemsstatsplan. Der er helt klart behov for at identificere og bedre profilere energieffektiviteten, således at det opnår en mere positiv profilering både i medlemsstaterne og på EU-plan. Det må sidestilles med energiforsyningsmuligheder. De energi- og miljøpolitiske målsætninger kan ikke realiseres alene gennem tiltag på efterspørgselssiden, ligesom de ej heller kan realiseres alene gennem tiltag på forsyningssiden. Programmer til forbedring af energieffektiviteten skal etableres og indføres mere effektivt på fællesskabsplan og i medlemsstaterne. I det følgende gives et første udkast til, hvad der omkostningseffektivt kan iværksættes: 5. 1 Fremme af energieffektivitet inden for andre politikker Der må i højere grad fokuseres på fremme af energieffektiviteten gennem andre politikker. Den regionale og bymæssige dimension af energieffektiviteten må videreudvikles. Integrerede regionale og bymæssige partnerskaber som omfatter en lang række aktører fra forskellige sektorer må fremmes som led i aktiviteterne under SAVE. Den Europæiske Fond og Samhørighedsfonden skal fortsat yde bidrag til større energieffektivitet gennem specifikke politikker og foranstaltninger, men medlemsstaterne skal også sørge for at de indsender relevante forslag. for Regional Udvikling (EFRU) Transport er et andet prioriteret område hvad angår energieffektivitet. Uden passende politiske initiativer vil emissionerne fra transportsektoren vokse med ca. 40% mellem 1990 og 2010. EU har vedtaget en strategi for CO2 og biler, som sigter mod at reducere nye bilers COî-emissioner med 30% til 120 g/km i år 2005/2010 i forhold til 1990-basislinien. I den nylige meddelelse om transport og CO28 foretog Kommissionen en første vurdering af, hvorledes man kan reducere energiforbruget og således også C02-emissionerne fra foranstaltninger omfatter fire hovedelementer: andre aktioner vedrørende brændstoføkonomi for biler, fremskridt med hensyn transportområdet, gennemførelse af det indre marked for jernbanetransport, samt foranstaltninger med henblik på en bedre integrering af de forskellige transportformer. Det må forventes, at foranstaltningerne udgør en omkostningseffektiv fremgangsmåde, som vil kunne halvere væksten i C02-emissionerne inden 2010. Efter 2010 vil indførelsen af nye teknologier (hybridbiler, brændselsceller og alternative brændstoffer) bevirke en kraftig til en rimelig og effektiv prisfastsættelse på transport. De foreslåede 8 KOM(98) 204 endelige udg. af 31. 3. 98. 10 reduktion af emissionerne og brugen af fossile brændstoffer. Energieffektivitet skal indgå som et integreret led i transportpolitikken. Internalisering af eksternaliteter gennem afgifter og gebyrer i det omfang, det er hensigtsmæssigt, betragtes fortsat som et middel til at sikre, at energipriserne afspejler de sande omkostninger. Fordele som følge af liberaliseringen af markedet i form af lavere priser bør eventuelt delvis anvendes til miljøforbedringer. I 1997 fremlagde Kommissionen et forslag for Rådet om beskatning af energiprodukter, som skulle fastsætte et bredere minimumsbeskatningsgrundlag. Rådet er i øjeblikket ved at gennemgå forslaget, som inkluderer bestemmelser om mulige skattelettelser for energieffektive investeringer. Det er vigtigt, at der arbejdes videre med forslaget, så det kan skride frem. Samtidig hermed bør medlemsstaterne tilskyndes til at undersøge, om de kan indføre skattebegunstigelser for energibesparelser. og kan også teknologipolitikken til Forsknings- energieffektivitetsstrategien. Det femte FTU-rammeprogram indeholder to specifikke nøgleaktioner om "renere energisystemer, herunder vedvarende energi" og "økonomisk og effektiv energi til et konkurrencedygtigt Europa". Der planlægges også gennemført aktioner under det fælles forskningscenter, f. eks. om nye materialer til højeffektive kraftproduktionssystemer, og undersøgelser om nye teknologier. Fællesskabet og medlemsstaterne må for energieffektivitet. intensivere forsknings- og udviklingsindsatsen bidrag inden yde et International forpligtelse og samarbejde for energieffektivitet er også af afgørende betydning. Den Europæiske Union er fuldt ud parat til at deltage i implementeringen af energicharterprotokollen vedrørende energieffektivitet og forbundne miljøaspekter. Man vil også søge at fremme et øget samarbejde med andre internationale organisationer som f. eks. Det Internationale Energiagentur. Et nærmere samarbejde med internationale banker vil sikre fællesskabsprogrammerne og -projekterne mere gearing. Der vil også blive lagt stor vægt på at sikre, at ansøgerlandene i Central- Østeuropa og Cypern er tilstrækkeligt forberedt hvad angår energieffektivitet, inden deres optagelse i EU. De nærmere forhold er fastlagt i tiltrædelsespartnerskabet med det enkelte land. 5. 2 Prioriterede områder På grundlag af en vurdering af det økonomiske potentiale for større energieffektivitet og effektiviteten af de iværksatte foranstaltninger, foreslås det, at der lægges vægt på foranstaltninger inden for følgende områder på kort- og mellemlang sigt. Listen er ikke ment som udtømmende, men angiver snarere hovedlinjerne, der bør følges, så indsatsen på fællesskabs- og medlemsstatsplan kan koordineres. (i) Energieffektive bygninger Bygninger tegner sig for 40% af EU's energibehov. Byggesektoren frembyder et af de største enkeltstående potentialer for energieffektivitet og bør derfor gøres til genstand for en større indsats. Ud over de installerede komponenter og udstyr udgør en energibevidst udformning og anvendelse af bygningerne og nye metoder inden for bygningsrenovering, restaurering og livscyklusanalyse samt omkostninger vigtige elementer. 11 Initiativer under SAVE-programmet kan f. eks. omfatte udviklingen af simple værktøjer, der skal hjælpe installatørerne med at udforme hensigtsmæssige systemer, uddannelse og certificering, hvad angår anvendelsen af disse værktøjer. Dette vil blive kombineret med informationsordninger, der sikrer, at den endelige kunde modtager klare og pålidelige oplysninger om ydelsen for de energisystemer, den pågældende påtænker at købe. Blandt andre foranstaltninger er revisionen af Rådets direktiv 93/76/EØF (jf. nedenfor), som må styrkes og udvides til at omfatte energieffektivitet i bygninger. 9 Det er desuden vigtigt, at medlemsstaterne også gennemgår deres nationale standarder for bygningers energieffektivitet, så det kan fastsættes, hvor der kan ske forbedringer. Revision af Rådets direktiv 93/76/EØF om begrænsning af kuldioxidemissionerne Rådets direktiv 93/76/EØF rummer mulighederne for en væsentlig forbedring af energieffektiviteten og for en reduktion af C02-emissionerne, ved at fjerne nogle hindringer. Resultaterne indtil dato viser imidlertid, at mange medlemsstater ikke har prioriteret direktivet højt nok. Det skyldes delvist, at direktivet tager hensyn til nærhedsprincippet. Ifølge direktivet skal medlemsstaterne iværksætte aktioner inden for seks programområder (f. eks. individuel måling og fakturering af energiforbruget og energisyn inden for industrien), men direktivet tillader samtidig betydelig fleksibilitet med hensyn til, hvilke instrumenter der kan benyttes og hvordan. Medlemsstaterne skal også overvåge og rapportere om effekten af foranstaltningerne. En styrkelse af de specifikke artikler i direktivet vil forstærke effekten. Det må også gøres mere målrettet og præcist. Derfor vil Kommissionen fremsætte forslag om et direktiv om ændring af Rådets direktiv 93/76/EØF. De hovedområder, hvor det nuværende direktiv skal styrkes er bl. a. energicertificering af bygninger, således at den omfatter eksisterende bygninger og ikke kun nye bygninger, flere standarder for installering af isolering og forslag til inspektioner og energisyn. for tekniske hindringer energieffektivitet må (iii) Energieffektive husholdningsapparater og andet slutbrugenidstyr De angår husholdningsapparater har der været mærkningsordninger i en række år, og disse ordninger bør udvides til at omfatte alle større apparater. Med hensyn til minimumskrav til energieffektivitet har udviklingen været langsommere på grund af den lange beslutningsproces side. "Køleskabsdirektivet" (96/57/EF) var det første eksempel; det blev efterfulgt af forhandl ingsaftaler vedrørende vaskemaskiner og tv-apparater, således som det er nævnt nedenfor. forhandlinger om fremtid vil der blive energieffektivitetsstandarder for elvandvarmere og luftkonditioneringsapparater. I den nærmeste og manglende fjernes. Hvad fabrikanternes samarbejde indledt fra Inden for handels- og industrisektoren findes der ingen mærkningsordning, og derfor er det nødvendigt med aftaler om minimumskrav til energieffektivitet. Der må udarbejdes forslag om indførelse af minimumskrav til energieffektivitet for f. eks. ballaster til lysstofbelysning, elmotorer, pumper, kompressorer, ventilatorer og kommercielt 9 Udviklingen af samordnede europæiske standarder under byggeproduktdircktivct (89/106/EØF), hvad angår produkter såsom varmeisolering, vinduer, varmeapparater osv. kan føre til vedtagelsen af standarder og mærkning i form af oplysninger om bl. a. produktets energiøkonomi og evne til at holde på varmen. 12 køleudstyr. Hvad angår kontorudstyr, foregår der drøftelser om et frivilligt kvalitetsmærke i EU, som angiver, hvad der er det mest effektive udstyr for store købere (offentlige myndigheder og store handelsvirksomheder, såsom banker, forsikringsselskaber osv. ); mærket er baseret på verdensomspændende harmoniserede tekniske specifikationer og logoet Energy Star. Der må iværksættes incitamenter til fordel for de mest effektive apparater sammen med motivationshæmmende foranstaltninger, hvad angår ineffektive apparater, med henblik på at sikre en hurtig indtrængning på markedet af energieffektivt udstyr. (iv) Øget anvendelse af forhandlingsaftaler og aflangtidsaftaler Der kan realiseres et stort besparelsespotentiale gennem fjernelse af tekniske hindringer inden for industrien, minimumskrav til energieffektivitet eller tilsvarende forhandlingsaftaler om minimumskrav til færdigvarers energieffektivitet. Disse instrumenter må derfor styrkes og udvides til at omfatte andre apparater og udstyr især inden for industri og handel. Det er nødvendigt at tilføre tilstrækkelige midler under SAVE-programmet til iværksættelse af detaljerede tekniske og økonomiske standard iseringsorganerne analyser (CEN/CENELEC), for at denne strategi kan føres ud i livet. overdragelsen opgaver og til af til og hvis som ønskes opnået gennem minimumskrav En række medlemsstater har insisteret på, at der anvendes mere fleksible instrumenter, såsom forhandlingsaftaler mellem fabrikanterne, for at nå de samme mål, energieffektivitet. Forhandlingsaftaler anses for et godt alternativ til indførelsen af lovgivning, hvis de omfatter et stort udsnit af fabrikanterne inden for en branche (mindst 80%), indeholder kvantificerede forpligtelser til forbedringer af de apparater og udstyr, der produceres, og selvreguleringsordning og procedurer i tilfælde af manglende overholdelse. Kommissionen har indgået to aftaler med fabrikanter af energiforbrugende apparater om tv-apparaters og i videobåndoptageres standbyfunktion og i vaskemaskiner. Man bør tilstræbe en øget brug af forhandlingsaftaler med målsætninger, der svarer til eller er højere end de målsætninger, der opstilles for energiintensitet. Aftalerne vedrører handelsvarer som feks. apparater og udstyr, men det må også overvejes at inkludere energitjenester. Hvis forhandlingsaftaler ikke fører til de forventede resultater, må der indføres obligatoriske standarder. at reducere energiforbruget forbindelse med overvågnings- inkluderer effektiv en de Kommissionen har vedtaget en meddelelse om miljøaftaler (KOM(96)561), der tager sigte på "at fremme anvendelsen af effektive og acceptable miljøaftaler" som et led i bestræbelserne for at udvide samarbejdet med industrien. Langtidsaftaler (LTA) med brancheforeninger er en særlig type miljøaftale, der er karakteriseret ved, at den pågældende brancheforening og dens medlemmer forpligter sig til et kvantificeret mål for energieffektiviteten i forbindelse med fremstillingsprocessen. Dette instrument bør anvendes i højere grad. (v) Bedre informationsformidling For at fjerne de informationsbarrierer, der nævnes ovenfor, bør informationsformidling fortsat have høj prioritet som led i SAVE-programmet og medlemsstaternes 13 programmer. Der vil blive lanceret en informationskampagne på fællesskabsplan, hvor man henleder forbrugernes og andre aktørers opmærksomhed på det forhold, at energieffektiviteten er vigtigere end nogensinde, idet man beskriver de fordele, den indebærer. Denne kampagne vil kræve en aktiv deltagelse af alle aktører på energiområdet inklusive forbrugerorganisationerne. vellykkede nuværende Det af program med husholdningsapparater må udvides, så det også omfatter andre energiforbrugende udstyr, herunder byggekomponenter. Informationer om dette skal være lettere tilgængelige. Forbrugerorganisationer bør i højere grad deltage i formidlingen af oplysninger til forbrugerne. energieffektivitetsmærkning Der er behov for at øge anvendelsen af informationsteknologi og andre innovative metoder med henblik på at nå ud til nye publikumsgrupper med mærkning og anden teknologi. Hvad angår information om energieffektivitet og energibesparende Kommissionens projekter vil der blive lagt større vægt på formidling af resultater gennem f eks. nye og eksisterende fællesskabsnetværk. Det anbefales ligeledes, at der lægges større vægt på uddannelse og certificering, hvad angår anvendelse og vedligeholdelse af energibesparende teknologi. Et nyt system med uddeling af energieffektivitetspriser er under overvejelse. Det skal udvikles i samarbejde med relevante organisationer som led i SAVE-programmet. Priserne kan uddeles én gang om året til institutioner, organisationer, myndigheder eller personer i medlemsstaterne, der yder det største bidrag til energieffektivitet. Systemet skal operere i Kommissionens regi, men medlemsstaterne vil være kraftigt involverede. Det er også vigtigt at styrke formidlingen af oplysninger om bedste praksis inden for energieffektivitet. I samarbejde med medlemsstaterne vil der som led i SAVE- programmet blive foreslået et program om bedste praksis i Europa inden for energieffektivitet. og andre kreative resultatgaranti skal medlemsstaterne Tredjepartsfinansiering, (vi) finansieringsordninger Finansielle barrierer kræver særlig opmærksomhed. Kommissionen har i en række år fremmet tredjepartsfinansiering i både SAVE- og THERMIE-programmerne som et middel til at fjerne sådanne barrierer. Der er udarbejdet standardkontrakter for alle medlemsstater, og der er gennemført en række projekter. I henhold til Rådets SAVE- direktiv 93/76 af inden for den offentlige sektor. Selv om dette har givet tredjepartsfinansiering forholdsvis positive resultater, har man endnu ikke realiseret dette instruments fuldt potentiale. Instrumentet bør styrkes ved anvendelse inden for større offentlige foretagender og udvides til at dække behovene inden for den private sektor. Der må derfor afprøves nye metoder til fremme af instrumentet og med henblik på at skærpe forretningsbankernes interesse for at indtræde som garant for energitjenesteselskaber (ESCO), der påtænker at indgå aftaler om tredjepartsfinansiering. Ud over et større engagement fra forretningsbankernes side kan det være nødvendigt at udvikle nye kontraktformer, såsom resultatgarantiproceduren, der er blevet anvendt med held under ALTENER-programmet. Udvekslingscentraler for investeringsprojekter inden iværksætte aktioner fremme til 14 for energieffektivitet må også afprøves som et middel til at forsyne forretningsbankerne med uafhængige evalueringer af bæredygtigheden af investeringsforslag. Der må gennemføres undersøgelser og pilotaktioner på disse specifikke områder. integrerede (IRP) eller de ressourceplanlægning (vii) Energieffektivitet inden for el- og gasindustrien og kraftvarmeproduktion Det er vigtigt at fjerne de institutionelle og retslige hindringer, der er blevet identificeret. Den rationelle planlægningsteknikker er vigtige redskaber, især i forbindelse med liberaliseringen af el- og gasmarkederne. De institutionelle barrierer inden for disse sektorer vil måske blive fjernet gennem en øget konkurrence, måske ikke. Kommissionen er af den i EU's i opfattelse, energieffektivitetsstrategi med hensyn imod elektricitetsindustriens rolle, når det gælder udbuddet af energitjenester. Der eksisterer et ændret forslag til direktiv om rationelle planlægningsteknikker, der - selv om det støttes stærkt af Europa-Parlamentet - stadig mangler at opnå tilstrækkelig støtte i Rådet for at blive vedtaget. Kommissionen betragter fortsat direktivet som meget vigtigt, følger af markedsliberaliseringen, og vil overveje, hvorledes man bedst kan skride frem. lyset af den udvikling rette opmærksomheden lyset af Kyoto, at IRP er et vigtigt i energitjenesterne til at som især især led i Brugen af kombineret varme og kraft i industrien, den indenlandske og tertiære sektor og elproduktionssektoren spiller en vigtig rolle for energieffektiviteten og skal fortsat fremmes af Fællesskabet og medlemsstaterne. I den seneste meddelelse om kombineret produktion (KOM(97)514 endelig udg. ) gøres der rede for hindringerne og EU's strategi; meddelelsen blev godkendt af medlemsstaterne i december 1997 i form af en rådsresolution. I forbindelse med den kommende revision af Rådets direktiv 88/609/EØF om begrænsning af forurenende emissioner fra store fyringsanlæg stilles der krav om, at nye anlæg støtter anvendelsen af kraftvarmeproduktion i den udstrækning, det er muligt, samt fremmer anvendelsen af biomasse og en effektiv produktion med fossile brændstoffer. Der er mere generelt behov for at øge den indsats til fremme af energieffektiviteten, der ydes af såvel el- som gasforsyningsselskaberne. Der vil blive etableret er frivilligt partnerskab, hvor forsyningsselskaberne støtter EU-initiativer, såsom mærkning og programmer til forbedring af energiforbrugende apparaters effektivitet gennem forhandlingsaftaler. Kommissionen vil fortsætte med at fremme efterspørgselsstyringen gennem pilotprojekter og formidlingsaktiviteter under SAVE-programmet. Man vil søge at få forsyningsselskaberne til at forpligte sig til at markedsføre energitjenester og energieffektivitet som en del af virksomhedens målsætning. (viii) Energistyring og teknologianskaffelse Med henblik på at fremme energieffektiviteten i den offentlige sektor vil Kommissionen fremlægge et forslag til direktiv om energistyring, hvori medlemsstaterne og EU- institutionerne enes om at følge fastlagte retningslinier om indkøb af omkostnings- og energieffektiv teknologi i forbindelse med konstruktion, renovation eller indretning af bygninger, de ejer eller lejer. Det skal omfatte alt EU's og medlemsstaternes statsejede energiforbrugende udstyr, herunder biler. Meningen er, at det offentlige går i spidsen med et godt eksempel, hvad angår energieffektivitet. Virksomhedsforpligtelse baseret på bedste praksis-programmer vil være en logisk følge heraf. Arbejdet vil blive koordineret med fællesskabsordningen for miljøstyring og miljørevision (EMAS). Det 15 vil også omfatte livscyklusomkostningsanalyser (LCC). Man vil sørge for, at der er kompatibilitet med Kommissionens regler for offentlige indkøb i forbindelse med gennemførelsen af programmet. Det skønnes, at der er et stort potentiale inden for bygningsindustrien, mens de institutionelle hindringer for potentialets realisering er velkendte. Et energistyringsprogram for denne type offentlige bygninger og ejendom betragtes som en effektiv måde at fjerne hindringerne på. Kommissionen vil fortsat vurdere og forbedre dens egen praksis hvad angår energistyring. Fælles teknologiindkøb er et instrument til specificering og samling af efterspørgslen efter teknologimæssig energieffektivitet. Systemet har vist sig at fungere godt, idet det har fjernet en række forskellige former for tekniske hindringer. Fælles teknologiindkøb tager sigte på at tilskynde nye produkter til at opfylde krav (i dette tilfælde om energieffektivitet), som de eksisterende produkter på markedet ikke er i stand til at opfylde. Fælles teknologiindkøb anvendes til at matche producenternes og forbrugernes standpunkter med henblik på at gøre markedsfunktionen mere effektiv hvad angår energieffektiviteten. En gruppe af kyndige og indflydelsesrige købere - defineret som en "købergruppe" - formulerer produktspecifikationer med hjælp fra tekniske eksperter og udløser en konkurrence blandt producenterne om at opfylde disse krav. Fælles teknologiindkøb er blevet anvendt med held af en række medlemsstater. Man har under SAVE-programmet undersøgt fælles teknologiindkøbsordning på EU-niveau, og konceptet er anvendt i et THERMIE- projekt. Man overvejer i øjeblikket muligheden for et nyt pilotprojekt, og man vil undersøge mulighederne instruments anvendelsesområde. og uddybe dette at udvide for en 6. De næste skridt Der er behov for et stærkt engagement og tydelige signaler fra alle beslutningstagere og aktører om energieffektivitetens betydning, hvis der skal opnås nogen væsentlige energibesparelser, især set i lyset af, at EU i Kyoto forpligtede sig til at reducere C02- emissionerne. Ud over en fællesskabsstrategi er det også vigtigt, at medlemsstaterne udarbejder deres egne nationale strategier. I den forbindelse må det overvejes at fastsætte mål for en reduktion af energiintensiteten i Fællesskabet og på nationalt plan samt inden for forskellige sektorer. Det skønnes, at hvis der på en effektiv og koordineret måde iværksættes en pakke af grundlæggende foranstaltninger, som dem, der foreslås heri, vil det mærkbart reducere energiintensiteten i Fællesskabet, og overgå de seneste års tendens (0,6% p. a). Hvis der opnås yderligere en 1% årlig reduktion af energiintensiteten med de foreslåede "win-win" foranstaltninger (hvilket er realistisk), må det betragtes som en præstation på baggrund af de forventede fortsatte lave energipriser. I de kommende år må vores strategi være fokuseret på den fulde opfyldelse af det betydelige økonomiske potentiale, der findes for forbedring af EU's energieffektivitet og som anslås til pr. år 2010 at udgøre op til 18% af energiforbruget i 1995. 16 Denne meddelelse er første led i en sådan strategi. På baggrund af yderligere debat og input baseret på ideerne i denne meddelelse vil Kommissionen udarbejde en handlingsplan for energieffektivitet. 17 Bilag 1. Ændringer i energiintensiteten (Samlede endelige forbrug/BNP)(toe/M io. ECU 1990) 1985 1990 1995 181. 2 223. 5 152. 8 205. 8 160. 0 204. 3 253. 4 216. 7 129. 7 443. 3 222. 1 229. 3 152. 7 192. 9 194. 7 161. 5 202. 1 143. 0 196. 8 143. 5 177. 4 230. 6 201. 1 128. 4 409. 9 192. 8 217. 1 145. 8 166. 9 177. 2 159. 6 210. 1 133. 8 216. 9 142. 7 154. 8 231. 4 161. 9 128. 4 318. 2 196. 5 234. 3 154. 5 181. 4 173. 1 Arlig aendring i% 90/85 -2. 3 -2. 0 -1. 3 -0. 9 -2. 2 -2. 8 -1. 9 -1. 5 -0. 2 -1. 6 -2. 8 -1. 1 -0. 9 -2. 9 -1. 9 Arlig sendring i% 95/90 -0. 2 0. 8 -1. 3 2. 0 -0. 1 -2. 7 0. 1 -4. 2 0. 0 -4. 9 0. 4 1. 5 1. 2 1. 7 -0. 5 180. 0 163. 0 158. 2 -2. 0 -0. 6 0strig Belgien Danmark Finland Frankrig Tyskland Grekenland Irland Italien Luxembourg Nederlandene Portugal Spanien Sverige Det Forenede Kongerige EU Kilde: 1997 — Annual Energy Review, Europa-Kommissionen, september 1997. 18 Bilag 2. Medlemsstaternes programmer og foranstaltninger til sikring af energieffektivitet trådte i denne artikel hjemler mulighed for en fælles i hele landet. Aftalen dækker: varmebesparelser Østrig En aftale mellem forbundsregeringen og forbundsprovinserne (forbundsforfatningens i kraft den 15. juni 1995. artikel 15a vedrørende energibesparelser) indgang til Bestemmelserne energipolitikken i bygninger, energibesparende vandopvarmningsmetoder, finansiel støtte, individuel fakturering af varmeregninger, mærkning af husholdningsapparater, certificering af kedler og energibesparelse En aftale med den østrigske energiforbrugersammenslutning åbner mulighed for energirådgivning for virksomheder med et energiforbrug på mindst 20 TJ årligt. Østrig har vedtaget mål for 2000 i forhold til 1991 om en 20% reduktion af energiforbrug til opvarmning og vand, en 20% reduktion af specifikt energianvendelse i industrien, og en 10% reduktion af energiforbruget inden for transport. industrisektoren. inden for Belgien Energieffektivitet henhører under de regionale regeringers kompetence. I 1993 vedtog den wallonske region et dekret til fremme af energieffektivitet inden for alle sektorer gennem oprettelsen af et sammenhængende lovgivningsgrundlag. Regionen indførte i 1997 den varmeeffektivitetsstandard, der anvendtes i den flamske region. Den flamske region har siden 1992 indført en række foranstaltninger vedrørende energieffektivitet, herunder rådgivningstjenester. Regionerne gennemfører en lang række støtte- og informationsprogrammer. varmeeffektivitetsstandarder, energiaftaler og Danmark Den seneste energihandlingsplan Energi 21 blev offentliggjort i 1996. Hovedformålet er at bidrage til en bæredygtig udvikling. En af de centrale målsætninger med Energi 21 er at fremme en mere effektiv anvendelse af energi. Formålet med Energi 21 er at opnå en forbedring i energiintensiteten på 20% i perioden 1994-2005. Der findes også en langsigtet målsætning om at øge energiintensiteten med 55% i perioden 1994-2030. Der satses kraftigt på C02-afgifter kombineret med en bred vifte af politiske foranstaltninger. Danmark er et foregangsland inden for energimærkning af bygninger og reviderede for nylig programmet med henblik på at forbedre effektiviteten. Kraftvarmeproduktion prioriteres højt, og i 1996 oprettedes Elsparefonden, der skal støtte elspareinitiativer. Finland Det seneste energipolitiske forslag blev fremsat i parlamentet i juni 1997. Det indeholder bestemmelser til sikring af en forbedring af energieffektiviteten. Målsætningen er at standse væksten i det samlede energiforbrug inden for de indebærer en forbedring af kommende 10 til 15 år, hvilket mere konkret energieffektiviteten med 10-20% inden 2010. I en regeringsbeslutning fra december 1995 vedrørende gennemførelsen af energibesparelser hedder det, at enegibesparelser har været en central målsætning for den finske energipolitik i de seneste to årtier og fortsat vil være det i fremtiden. Finland prioriterer frivillige aftaler med industrien og Finland satser også på CCVafgifter for at fremme kommunerne meget højt. 19 energieffektiviteten, teknologiudviklingsprogrammer. og landet har omfattende informations- og Frankrig Energieffektivitet har siden 1970'erne indtaget en central plads i fransk energipolitik, og Frankrig har altid været et af de EU-lande, der har en global indgang til dette spørgsmål. Regeringen har i seneste år gennemført nedskæringer, der er gået ud over programmets samlede fremdrift. Der er imidlertid noget, der tyder på, at der fra og med 1999 vil ske en kraftig forøgelse af budgetbevillingen. Agenturet, der skal varetage energieffektiviteten, ADEME, og det nationale elselskab, EDF, har siden 1993 gennemført fælles programmer vedrørende efterspørgselsstyring. ADEME råder desuden over et af de mest effektive regionale netværk i EU og har gennemført et effektivt forbrugerinformationsprogram for alle slutbrugersektorer. Tyskland Politikken på energieffektivitetsområdet tager hovedsagelig sigte på at støtte klimaændringsstrategierne og hermed beslægtede miljøstrategier og at opfylde EU- forpligtelserne. Tyskland har altid gjort en stor indsats på energieffektivitetsområdet, både på forbundsplan og i de enkelte delstater. Politikken omfatter lovgivningstiltag og frivillige aftaler kombineret med en satsning på markedsmekanismen. Tyskland var et af de første EU-lande, der stillede krav om en forbrugsbaseret fakturering af Hertil kommer, at omkostningerne ved centralvarme og varmt brugsvand. forbrugerorganisationen, AgV, der er aktiv i 330 byer, yder en stor rådgivningsindsats på energiområdet. Regeringen har indgået frivillige aftaler med 19 brancheforeninger. En lang række delstater fremmer efterspørgselsstyring. Grækenland I de seneste år har Grækenland forbedret sit program på energieffektivitetsområdet, idet det har knyttet det tæt til miljømålsætningerne. Energieffektiviteten fremmes gennem den globale handlingsplan og underprogrammet vedrørende energibesparelser under det nationale miljø- og energiprogram. Den globale handlingsplan, Energi 2001, er den nationale handlingsplan for energibesparelser i bebygget miljø. Der findes en række støtteprogrammer, og CRES gennemfører energisyn. Der er også frivillige aftaler med energiintensive industrier. Der ydes støtte med henblik på at tilskynde til etablering af energitjenestevirksomheder (ESCO). Irland Energieffektivitet er en af de tre grundpiller i irsk energipolitik. Det er et vigtigt element i regeringens klimaændringsstrategi og strategi, hvad angår bæredygtig udvikling. Irland har udviklet et energiklassificeringssystem for bygninger og oprettet et landsdækkende center for energiklassificering ("National Irish Centre for Energy Rating"). Der findes to større programmer vedrørende energisyn for industrien og et program til finansiering af foranstaltninger, der anbefales i forbindelse med energisynet. irske forsyningsselskab, ESB, gennemfører et vigtigt program vedrørende Det efterspørgselsstyring. 20 Italien I det landsdækkende energiprogram (PEN) fra 1988 lægges der stor vægt på energieffektivitet. Hovedparten af de politiske instrumenter, der anvendes, udspringer af lov nr. 10/91, der har titlen "Bestemmelser vedrørende gennemførelsen af den landsdækkende energiplan for rationel energianvendelse, energibesparelser og udvikling af vedvarende energikilder". Der er tale om en rammelov for indførelsen af administrative forskrifter, som har til formål at forbedre energieffektiviteten i alle slutbrugersektorer. En stor del af disse administrative forskrifter er stadig ikke helt på plads. Ifølge en af disse forskrifter kræves det imidlertid, at der udnævnes en person med særligt ansvar for energispørgsmål i virksomheder og institutioner med et forbrug på over 10. 000 toe (industrivirksomhed) eller 1. 000 toe (anden virksomhed). En række støtteprogrammer blev afsluttet 1995 som følge af manglende finansielle midler. Luxembourg Parlamentet vedtog den 5. august 1993 en generel energieffektivitetslov. Loven åbner mulighed for, at der kan gennemføres en række energieffektivitetsforanstaltninger; der blev bl. a. indført nye varmeeffektivitetsstandarder, som trådte i kraft i 1996. I henhold til et storhertugeligt dekret, skal energieffektivitet fremmes på kommunalt plan. Der findes en række støtteordninger for industrien samt obligatoriske energisyn i industrivirksomheder med et forbrug på over 3 GWt årligt. i en blev 1996, opstiller målsætning offentliggjort Nederlandene I energipolitikken lægges der stor vægt på både energieffektivitetsforbedringer og udviklingen af en bæredygtig energiøkonomi. Den tredje hvidbog om energipolitikken, der om energieffektivitetsforbedringer svarende til en tredjedel af energiforbruget inden for de næste 25 år (33% forbedring i perioden 1995-2020, svarende til 1,7% p. a). Energieffektivitetspolitikken slutbrugergrupper: fremstillingsvirksomheder, husholdninger og bygninger samt trafik og transport. Nederlandene har været en af pionererne inden for anvendelsen af frivillige aftaler inden for alle sektorer og yder en lang række former for støtte til sådanne aftaler. Der er også I handlingsplanen for bæredygtigt byggeri fra 1995 er indeholdt kravet om en revision af i 1998 og 2000. Regeringen har aktivt støttet varmeeffektivitetsstandarderne Forsyningsselskaberne gennemfører miljøhandlingsplanen kraftvarmeproduktion. (MAP), der indeholder forskellige former for støtte og informationsprogrammer vedrørende energieffektivitet. til fremme af energieffektiviteten. indført en række miljøafgifter fokuserer tre på af lokale energikilder Portugal Energiprogrammet, der blev udarbejdet i 1994 og delvis finansieret af EU, tager primært sigte på at skabe finansielle incitamenter for energieffektivitet. Målet er at øge anvendelsen energieffektiviteten. Energiprogrammet for bygninger trådte i kraft i 1995. Det kræves, at virksomheder, der forbruger mere end 1. 000 toe årligt, skal udarbejde energistyringssystemer, og energianvendelsesmønsteret skal analyseres hvert femte år. Femårsplanerne skal godkendes af regeringen. Strategiprogrammet for ekspansion og modernisering af den portugisiske industri indeholder incitamenter og frivillige aktioner, der sigter mod at industrivirksomhederne med både at modernisere driften og opfylde bistå incitamenter til en rationel miljømålsætningerne. Den regionale ordning for forbedre og at 21 energianvendelse, SIURE, tilskynder til investeringer i energieffektivitet gennem energisyn, investeringsstøtte, demonstration og information. Spanien De seneste energipolitiske tiltag er indeholdt i den nationale energiplan 1991-2000 (PEN), der blev godkendt af parlamentet i april 1992. I PEN lægges stor vægt på i energieffektivitetsplanen er at reducere den energieffektivitet. Målsætningen forventede endelige efterspørgsel efter energi med 7,6% i år 2000 i forhold til 1991 ved at gennemføre en 7% reduktion inden for industrien, 9,6% inden for transport og 5% i det private boligbyggeri. Der findes en lang række støtteprogrammer. Instituttet skaffer hospitaler og for energidiversificering og industrivirksomheder i 1995 et lancerede efterspørgselsstyringsprogram. IDAE forhandlede de første frivillige aftaler med industrien i 1996. IDAE, Regeringen tredjepartsfinansiering. energibesparelser, Sverige Sverige har altid haft en ambitiøs energieffektivitetsstrategi. Loven fra 1997 om en bæredygtig energiforsyning lægger stor vægt på energieffektivitet i forbindelse med teknologiindkøb. Målsætningen for Sveriges energipolitik fra 1997 er at sikre de lang- og kortsigtede forsyninger af elektricitet og andre energiformer internationalt konkurrencedygtige vilkår. Indtil loven fra 1997 om en bæredygtig energiforsyning byggede svensk energipolitik på en lov fra 1991. Sverige satser også på en række miljøafgifter, herunder en C02-afgift. Den svenske regering støtter den kommunale energistyring og kræver af kommunerne, at de opstiller energiplaner. Det Forenede Kongerige Det Forenede Kongeriges energipolitik tager sigte på at sikre pålidelige, diversificerede og bæredygtige forsyninger af energi i en form, som befolkningen og erhvervslivet ønsker, og til konkurrencedygtige priser. Det er regeringens synspunkt, at dette kan gennemføres gennem konkurrenceprægede energimarkeder, der fungerer på et stabilt lovgivningsgrundlag. Energieffektivitet er indgået som et væsentligt element i energipolitikken siden 1970'erne. Energisparefonden blev etableret med det formål at loven fra 1995 om fremme energibesparelser i husholdninger skal alle lokale myndigheder med kompetence i boligspørgsmål identificere foranstaltninger, der vil forbedre energieffektiviteten for offentlige og private bygninger. Det Forenede Kongerige er førende inden for udviklingen af et program vedrørende bedste praksis, som formidler tekniske informationer til erhvervsfolk inden for alle sektorer. Regeringen har også udarbejdet et ambitiøst program for en bedre energianvendelse i forbindelse med dens egne aktiviteter. i energieffektivitet. I henhold til investeringer 22 ISSN 0254-1459 KOM(98) 246 endelig udg. DOKUMENTER DA 12 06 01 10 Katalognummer : CB-CO-98-286-DA-C ISBN 92-78-35492-9 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg