title: Meddelelse om en fælles politik om bemanding af fast passager- og færgesejlads i og mellem medlemsstaterne

eurovoc_concepts:
carriage of passengers
common transport policy
ferryboat
freedom to provide services
intra-EU transport
maritime transport

text: ^ f t. a " ft ft ft^ft ft ft ft KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER i | i Bruxelles, den 29. 04. 1998 KOM(1998) 251 endelig udg. 98/0158 (SYN) 98/0159 (SYN) MEDDELELSE om en fælles politik om bemanding af fast passager- og færgesejlads i og mellem medlemsstaterne Forslag til RÅDETS FORORDNING (EF) om ændring af forordning (EØF) nr. 3577/92 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads) Forslag til RÅDETS DIREKTIV om bestemmelser vedrørende bemanding af fartøjer i fast passager- og færgefart mellem medlemsstaterne (forelagt af Kommissionen) 1. INDLEDNING MEDDELELSE 1. Formålet med den fælles søfartspolitik omfatter en række emner, som er indbyrdes forbundne. Det drejer sig om: at sikre, at forbrugere af søfartstjenester har et stort udvalg af konkurrencedygtige tjenesteydelser, at øge søfartens kvalitet og sikkerhed, at fremme den økonomiske udvikling af EF's søfart og de dermed forbundne maritime industrier, at fremme beskæftigelsen for veluddan nede EF-søfolk og, mere generelt, at fremme yderligere udvikling af maritim knowhow i EF. Der henvises til også til artikel 2 i traktaten, som udtrykkeligt nævner fremme af et højt beskæftigelsesniveau og et højt socialt beskyttelses niveau som en af Fællesskabets opgaver. Der er blevet gjort gode fremskridt på mange af disse områder. Den fortsatte stræben efter fri adgang til søfartsmarkeder i hele verden og den fortsatte indsats for større kvalitetsstandarder i internationale fora har sikret, at der nu foreligger et bredt udvalg af særdeles konkurrencedygtige søfartstjenesteydelser. Situatio nen er dog mindre tilfredsstillende, hvad angår beskæftigelsen af EF-søfolk. I det sidste tiår er beskæftigelsen støt faldet på grund af udflagning, udskiftning af EF-søfolk med billigere arbejdskraft fra tredjelande og tekniske, arbejdskraft besparende rationaliseringsforanstaltninger. 2. I december 1996 blev der i Kommissionens regi afholdt en international konference i Dublin med henblik på at drøfte "The European seafarer, an endangered species?" (Er den europæiske sømand en udryddelsestruet art?). Konferencen viste, at der virkelig er grund til alvorlig bekymring. EF-sømæn- denes antal er ikke alene faldet stærkt, den gennemsnitlige alder for EF-sømænd er nu vel over 40 år, og der kommer ikke nok unge ind, til at erstatte de søfolk, der forlader branchen. Dette illustrere spørgsmålet: mellem 1985 og 1995 faldt antallet af EU-statsborgere på EU-flagede fartøjer fra 206 000 til 129 000 (- 37%), mens antallet af ikke-EU-statsborgere steg fra 29 000 til 33 000 (+ 14%)1. Det viste sig endvidere, at 51% af tabet skyldtes udflagning. Hidtil er det hovedsageligt fragtskibene, der har lidt under denne tendens, men hvis der ikke træffes modforanstaltninger kan tendensen brede sig til passagerfærger (se ogsåpkt. 4,16,17 og 18). 3. Kommissionens papir om søfartsstrategi af 19962 viste, at der er behov for i højere grad at understrege fremme af EF-sømænds beskæftigelse i forbindelse med forbedring af EF-flags konkurrenceevne. Kommentarerne til papiret var ge nerelt positive, og Kommissionen påtog sig at revidere statsstøtteretningslinjerne for søfart3 som en første konkret foranstaltning til at underbygge denne politik. Man mente, at den næstbedste måde at bremse udflagning på var at skabe lige betingelser. Dette betyder, at medlemsstaterne skal have lov til at tilbyde redere under deres flag skattemæssige og arbejdsmæssige betingelser der (så vidt mu ligt) er sammenlignelige med betingelser andetsteds. Ni måneder efter offent liggørelse af de reviderede retningslinjer kan man nu konstatere en konvergens i 1 Kilde: TECNECON, august 1996, "Study on maritime professions in the European Union' 2 KOM(96) 81 endelig udg. "Mod en ny søfartsstrategi" af 13. 3. 1996. 3 EFT C 205 af 5. 7. 1997, s. 5. medlemsstaternes politikker. De fleste medlemsstater har indført eller foreslået foranstaltninger i denne retning, og man har kunnet konstatere de første positive virkninger for EF-registrenes og EF-sømændenes konkurrencemæssige situation, navnlig hvad angår langfart. 4. Opmærksomheden må nu særlig rettes mod EF-søfarernes "hjemmemarked", navnlig mod fast passagersejlads i og mellem medlemsstaterne. Ovennævnte undersøgelse om søfartserhverv i EU (august 1996) antydede, at næsten 50% af alle medlemsstaternes personale til søs (kabinepersonale og cateringpersonale inkluderet) er beskæftiget på sådanne passagerfartøjer. Fast passagersejlads er en vigtig beskæftigelseskilde både i Syd- og Nordeuropa. Markedet betjenes i begge tilfælde af virksomheder, der er etableret i Fællesskabet. Markedsstruk turerne er dog forskellige. I Sydeuropa ligger hovedvægten på passagercabotage forbundet med øerne. (Cabotage betyder transport af passagerer eller gods ad søvejen mellem to havne i samme medlemsstat). Rutepassagersejlads mellem medlemsstaterne er begrænset til et par ruter, hvoraf Grækenland-Italien, og Korsika-Italien er de vigtigste. I Nordeuropa er indenlandsk passagersejlads navnlig vigtig i Danmark og i UK, men størstedelen af denne form for sejlads foregår mellem medlemsstaterne. 5. Markedet for fast passagersejlads i og mellem medlemsstaterne adskiller sig fra andre sektorer i søtransportmarkedet i en række henseender (se f. eks. pkt. 9, 10 og 20). Markedet betjenes af virksomheder, der er etableret i medlemsstaterne, der hovedsageligt anvender skibe, der fører medlemsstaternes flag, og besæt ningen består hovedsagelig af medlemsstaternes statsborgere. Der foregår dog nogle udviklinger som giver sømændene anledning til bekymring vedrørende deres fremtidige beskæftigelsessituation. Den kommende liberalisering af ø-cabotage den 1. januar 1999 opfattes af mange sømænd i Sydeuropa som en trussel. Færgevirksomheder på andre markeder konstaterer, eller forventer, en nedgang i deres indtægt på grund af udviklinger, der i stadig højere grad presser dem til at reducere driftsomkostningerne. En delvis udskiftning af den nuvæ rende arbejdskraft med billigere arbejdskraft fra tredjelande er i denne forbin delse en mulighed. Hovedformålet med denne meddelelse er at undersøge beskæftigelsessituationen på hele markedet for fast passagersejlads mellem medlemsstaternes havne og at foreslå en strategi for fremtiden ved hjælp af de to vedlagte forslag til retsakter, idet forslagene dog må være forenelige med Fællesskabets internationale for pligtelser. 2. CABOTAGE 6. Rådets forordning (EØF) nr. 3577/92 af 7. december 19924 fastsætter, at prin cippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for maritim cabotage gælder for EF-skibsredere (som defineret i forordningens artikel 2, stk. 2), hvis skibe er registreret i en medlemsstat og fører dettes flag, forudsat skibene opfylder alle betingelser for at udføre cabotage i denne medlemsstat. Forordningen fastsætter en trinvis liberalisering af forskellige sektorer af cabotagemarkedet. Ø-cabotage i Sydeuropa (defineret i artikel 6, stk. 2), liberaliseres pr. 1. januar 1999. For- EFTL 364 af 12. 12. 1992, s. 7. ordningen fastsætter essentielt følgende vedrørende bemanding af skibe, der ud fører ø-cabotage: - artikel 3, stk. 2: alle anliggender vedrørende bemanding henhører under værtsstaten; - artikel 3, stk. 3: for fragtskibe på over 650 BT, som udfører ø-cabotage, som følger efter en international tur, skal alle anliggender vedrørende bemanding dog henhøre under flagstaten (pr. 1. 1. 1999); - artikel 3, stk. 4: Kommissionen forelægger en rapport for Rådet om de økonomiske og sociale virkninger af liberaliseringen af ø-cabotage (inden den 1. 1. 1997) og forelægger Rådet et forslag, der kan indeholde tilpasninger af de bemandingsbestemmelser, der er fastlagt i stk. 2 og 3, således at den endelige ordning godkendes i Rådet i god tid og før den 1. 1. 1999. Ovennævnte rapport blev forelagt Rådet5 den 17. 6. 1997. Det i artikel 3, stk. 4, nævnte forslag er vedlagt denne meddelelse. Efter forelæggelsen af ovennævnte rapport har nogle medlemsstater foreslået, at bestemmelserne i artikel 3, stk. 2 og 3 bør forblive uændrede i en ubestemt periode. Kommissionen deler ikke denne holdning af nedennævnte grunde. Ved analyse af situationen skelnes der mellem godstransport til øer (se pkt. 8) og passagertransport til øer (pkt. 9-11). Hvad angår godscabotage er der behov for en forenkling af de eksisterende be stemmelser. Man minder om, at artikel 3, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 3577/92 fastsætter, at alle anliggender vedrørende bemanding af fartøjer, der udfører fastlandscabotage henhører under den stat, hvori fartøjet er registreret (flag staten), undtagen for skibe på under 650 BT6, hvor værtsstatens betingelser kan anvendes. I henhold til artikel 3, stk. 3 gælder flagstatens bestemmelser også for godsfartøjer på over 650 BT, når den foretager tilknyttet7 ø-cabotage med gods pr. 1. 1. 1999. Det eneste udestående spørgsmål er således, om ø-cabotage med gods med fartøjer på over 650 BT, som ikke følger efter eller går forud for en international transport, (og som på nuværende tidspunkt er underkastet værts landets bestemmelser) fortsat skal undtages fra den normale flagstats bestem melse. KOM(97) 296. Rapport fra Kommissionen til Rådet om gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3577/92 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaternes (cabotagesejlads) (1995-1996) og om de økonomiske og sociale virkninger af libe raliseringen af ø-cabotage. Operationer med fartøjer på under 650 BT betragtes som udelukkende værende af lokal vigtighed og kan derfor fortsat falde under værtsstatens bemandingsbestemmelser i henhold til forordning (EØF) nr. 3577/92. Dvs. , når den pågældende søtransport følger efter eller går forud for en søtransport til eller fra en anden medlemsstat. 4 Kommissionen mener, at der ikke er nogen økonomisk begrundelse for en ved varende undtagelse fra flagstatsbestemmelserne af de grunde, der er fremsat i ovennævnte rapport af 17. 6. 1997. Godscabotage udføres ofte af fartøjer, som i perioder skiftevis udfører international og indenlandsk handel. Bemandings- betingelserne for denne type cabotage bør derfor ikke adskille sig fra accepteret praksis for international handel, dvs. , at flagstaten udsteder certifikatet for sikker bemanding (i overensstemmelse med bestemmelserne i de relevante interna tionale konventioner) og afgør alle andre anliggender forbundet med bemanding. Enhver anden fremgangsmåde vil medføre, at sammensætningen af og/eller ar bejdsbetingelserne for besætningen på et fartøj, der opererer under en med lemsstats flag, skal ændres for at fartøjet kan deltage i ø-cabotage med gods. Dette betragtes som en uacceptabel og unødvendig hindring for gennemførelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser. Det foreslås derfor at fjerne denne hindring ved at anvende flagstatsbestemmelsen, som allerede godkendt for tilknyttet ø-cabotage og fastlandscabotage, således at den gælder for al godscabotage (med fartøjer på over 650 BT). 9. Markedet for fast passagersejlads forbundet med ø-cabotage adskiller sig fra godscabotagemarkedet på en række områder. Først og fremmest er der ingen økonomisk forbindelse med det internationale marked, som er sammenlignelig med godsmarkedet. Det er almindeligt, at passagerfærger, der betjener en be stemt ø-rute, forbliver på samme rute mange år ad gangen og meget ofte, så længe de fungerer som færger. Besætningen på disse skibe bor rent faktisk i det pågældende område og ansættes ofte lokalt. Alle medlemsstater i Sydeuropa kræver (i overensstemmelse med EF-ret) at 100% af besætningen på en sådan rute skal bestå af EF-statsborgere. Medlemsstaterne kan endvidere, i henhold til Rådets direktiv 94/5 8/EF8, kræve, at en vis procentdel af besætningen, navnlig de besætningsmedlemmer der i henhold til mønstringslisterne er udpeget til at assistere passagererne i nødsituationer, skal have kommunikationsfærdigheder, der svarer til formålet, og som bl. a. kan bestå i at tale det sprog eller de sprog, som tales af de nationaliteter, der hovedsagelig befordres på en særlig rute. Den omstændighed, at en stor del af besætningen skal være i stand til at tale det eller de lokale sprog underbygger argumentet om, at rutepassagersejlads adskiller sig fra godssejlads. 10. Fast passagersejlads er også generelt langt mere arbejdsintensivt end gods sejlads. Passagersejlads er derfor en vigtig beskæftigelseskilde for lokale sø mænd. Det fremgik af Kommissionens rapport KOM(97) 296 af 17. 6. 1997, at 70% af al beskæftigelse i ø-cabotage er forbundet med passagertransport. Den omstændighed, at denne form for sejlads er meget arbejdsintensiv indebærer også, at konkurrencebetingelserne mellem virksomheder med fartøjer, der fører andre medlemsstaters flag, påvirkes mere af forskelle i bemandingsbestem- melserne. Det kan navnlig betragtes som illoyalt, hvis virksomheder, der driver lokale passagerfærger, skal opfylde kravet om at 100% af besætningen skal bestå af EF-statsborgere samtidig med at de skal konkurrere med virksomheder fra andre medlemsstater, der kan bruge billig arbejdskraft fra tredjelande, fordi dette er tilladt i følge bemandingsbestemmelserne i deres flagstat. 8 EFT L 319 af 12. 12. 1994, s. 28. 11. 1 betragtning af det særlige forhold forbundet med markedet for fast passa gersejlads ved ø-cabotage, mener Kommissionen, at det er påkrævet med be stemte foranstaltninger for at sikre lige betingelser for operatører fra forskellige medlemsstater, der bruger fartøjer under forskellige flag. Det foreslås blandt andet at tillade værtsmedlemsstaterne at kræve, at al personale beskæftiget på førnævnte passagerfartøjer, som opererer på deres territorium, skal bestå af EF-statsborgere, selvfølgelig forudsat, at denne bestemmelse også gælde for fartøjer, der fører medlemsstatens flag. Den foreslåede fremgangsmåde bygger på princippet om, at tredjelandes sø mænd, som er beskæftiget ved fast passagersejlads skal modtage samme be handling som fast bosiddende i Fællesskabet. Dette princip vil også få positive virkninger for sikkerhed til søs i betragtning af den menneskelige faktors altovervældende betydning, når det drejer sig om sikkerhed. SÆRLIGE BETRAGTNINGER FORBUNDET MED VEDLAGTE FORSLAG TIL RÅDETS FORORDNING OM CABOTAGESEJLADS 12. Gennemførelse af kravet om 100% EF-statsborgerskab - som er almindelig praksis i alle de sydeuropæiske medlemsstater - giver betingelser, som gør det muligt fuldt ud at gennemføre princippet om fri udveksling af tjenesteydelser på det relevante marked. Man minder endvidere om, at bestemmelserne i direktiv 94/5 8/EF tillader værtsmedlemsstaterne at kræve, at et tilstrækkeligt antal af besætningen skal være i stand til at tale det eller de lokale sprog. Enhver yderligere afvigelse fra de sædvanlige bemandingsprincipper i flagstaten udgør en uretmæssig hindring for gennemførelse af princippet om fri udveksling af tje nesteydelser. Andre anliggender vedrørende bemanding forbliver under flag statens kompetence, det gælder f. eks. ansvaret for at udstede certifikatet om sikker bemanding i forbindelse med den påkrævede sammensætning af besæt ningen, som afhænger af skibets tekniske forhold og i henhold til de relevante internationale konventioner. 13. Beskæftigelsesbetingelserne (f. eks. lønninger, overtidsbetaling, maksimale ar bejdstid, antal årlige feriedage) for EF-sømænd, der arbejder på skibe under medlemsstaternes flag, fastlægges normalt ved kollektive overenskomster og/eller ved de gældende bestemmelser i flagstaten. Det kan fortolkes som væ rende i modstrid med princippet om fri udveksling af tjenesteydelser at kræve, at beskæftigelsesbestemmelserne for bemandingen skal ændres og bringes på linje med de tilsvarende bestemmelser i værtsmedlemsstaten, hvis et fartøj, der fører en medlemsstats flag, i nogle perioder anvendes til rutesejlads med passagerer i en anden medlemsstat (værtsstaten). For at undgå enhver risiko for social dumping fastsætter den reviderede tekst i artikel 3, stk. 3, se vedlagte forslag til forordning (EØF) nr. 3577/92 dog, at når værtsmedlemsstaten tillader beskæf tigelse af statsborgere fra tredjelande på fartøjer, der foretager fast passager sejlads, skal værtsmedlemsstaten kræve, at disse sømænd hvad angår arbejds betingelser og -forhold skal behandles som bosiddende i den medlemsstat, hvor det pågældende fartøj er registreret. Man minder i denne forbindelse om, at artikel 1 i forordning (EØF) nr. 3577/92 garanterer fri udveksling af tjeneste ydelser til Fællesskabets redere, hvis deres fartøjer er registreret i en medlems stat og fører medlemsstatens flag. 14. Den væsentlige forskel mellem gods- og passagersejlads, som berettiger sær behandling af passagersejlads er, som tidligere nævnt, for det første, at inden landsk fast passagersejlads næsten ikke er forbundet med det internationale mar ked og, for det andet, at passagersejlads er mere arbejdsintensivt og konkur rencebetingelserne påvirkes derfor mere af forskelle i arbejdsbetingelserne. Disse træk gælder i høj grad også de såkaldte faste krydstogter forbundet med cabotage (dvs. krydstogtfartøjer, som i en hel sæson sejler i henhold til et fast mønster mellem havnene i en eller i samme medlemsstat). Vedlagte cabotage- forslag inkluderer denne form for sejlads i samme kategori som fast passager- og færgesejlads. 3. FAST PASSAGER- OG FÆRGEFART MELLEM MEDLEMSSTATERNE 15. 1 modsætning til cabotage foreligger ingen flagningskrav for ydelse af søtransport mellem medlemsstaterne. Rådets forordning (EØF) nr. 4055/869 af 22. december 1986 fastsætter, at alle EF-virksomheder, der er etableret i med lemsstaterne10 kan yde sådanne tjenesteydelser uafhængigt af, om de opererer under et EF-flag eller tredjelands flag. Hvad angår det særlige marked for fast passager- og færgefart mellem medlemsstaterne er situationen imidlertid, at denne sejlads hovedsagelig udføres af skibe under medlemsstaternes flag, og overvejende er bemandet af statsborgere i disse stater. Disse former for sejlads er som tidligere nævnt en væsentlig beskæftigelseskilde for EF-sømænd. 16. Der har i de senere år været nogle få tilfælde, hvor virksomheder påbegyndte fast passager- og færgefart med tredjelandes arbejdskraft i direkte konkurrence med EF-bemandede færger. Disse forsøg medførte en kraftig reaktion fra fag foreningerne. Lignende situationer kan dog igen opstå. 17. Man har hørt om andre tilfælde, hvor EF-virksomheder delvis har erstattet EF-bemandingen med tredjelandes statsborgere i de seneste år. I henhold til Kommissionens oplysninger beskæftiges ca. 600-700 statsborgere fra tredje lande (ca. 3% af den relevante arbejdsstyrke) som besætningsmedlemmer på passagerfærgefart, som opererer mellem medlemsstaterne. De pågældende far tøjer opereres under fire forskellige medlemsstaters flag. Beskæftigelsesbetin gelserne for disse besætningsmedlemmer er forskellige. For eksempel kræver en af disse fire medlemsstater tilsyneladende, at tredjelandes statsborgere på dets intra-EF færger skal tilbydes samme beskæftigelsesbetingelser som dets egne statsborgere. Det er for de andre tre medlemsstater bekræftet, at besætning fra tredjelande beskæftiges på betingelser, der ikke er så gunstige som statsbor gernes betingelser. Der foreligger for øjeblikket ingen EF-bestemmelser, som kan skabe harmo nisering i tilfælde som de ovennævnte. 18. Konkurrenceforholdene på det arbejdskraftsintensive marked for rutesejlads med passagerer påvirkes, som tidligere nævnt, i høj grad af besætningens arbejds- 9 EFT L 368 af 31. 12. 1986, s. 1. 10 Inklusive statsborgere/rederier, der er etableret uden for EF, som er kontrolleret af statsborgere i en medlemsstat, hvis deres fartøjer er registreret i den medlemsstat i henhold til medlemsstatens lov givning. betingelser. Der foreligger eksterne faktorer (f. eks. ophævelse af toldfri handel, færdiggørelse af bestemte faste forbindelser) som giver anledning til at tro, at presset på operatørerne på dette marked hvad angår reduktion af omkostningerne bliver endnu større i de kommende år. Hvis nogle virksomheder kan reducere deres omkostninger ved at erstatte EF-besætningen med en besætning fra tredjelande, som beskæftiges på mindre gunstige vilkår, må deres konkurrenter formentlig følge trit. Der er fare for en gradvis nedbrydning af arbejdsforholdene for hele besætningen, som vil medføre betydeligt tab af arbejdspladser for EF-sømænd. En sådan udvikling er i modstrid med målsætningen for den fælles søfarts- politik. Kommissionen mener derfor, at der bør indføres nogle bestemmelser for at sikre, at det indre marked fungerer korrekt og for at undgå forstyrrelser på grund af social dumping. 19. Det forslag til Rådets direktiv, der er vedlagt denne meddelelse, beskæftiger sig med arbejdsbetingelserne for tredjelandes statsborgere, der er beskæftiget på skibe, der anvendes til fast passager- og færgefart mellem medlemsstaterne, og fastsætter princippet, at sådanne arbejdstagere bør have beskæftigelsesbetingel ser og -forhold, der er sammenlignelige med de bestemmelser og betingelser, der gælder for EF-borgere, der arbejder i branchen ved at definere et bestemt minimumsniveau. Det er vigtigt, at det søfarende personale på skibe, der ligger i fast passager- og færgefart mellem to havne i Fællesskabet reelt bor i Fællesskabet, da de for bliver inden for grænserne af det indre marked i hele deres kontraktperiode. Det søfarende personale på sådanne passagerfærger sover i de fleste tilfælde om bord i de uger, de er på arbejde, og er kun i deres fritid i land i en af medlemsstaterne. Det er derfor ikke overraskende, at i hvert fald en af medlemsstaterne på nuværende tidspunkt anvender en bestemmelse om, at ikke-EF-statsborgere skal behandles som bosiddende i landet, når vedkommende der beskæftiget på dets intra-færger. Det er almindelige praksis, at medlemsstaternes bestemmelser om forpligtelse til indkomstskat, sociale bidrag, minimumsløn, minimalt antal betalte fridage osv. gælder for alle fastboende i staten. Den bestemmelse, der foreslås i artikel 2, i vedlagte forslag til Rådets direktiv, ligger nært op ad dette princip. Der henvises i denne forbindelse også til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF11 af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser. Undersøgelsen af forslagets forenelig hed med Fællesskabets eller medlemsstaternes internationale forpligtelser, herunder særligt sådanne der er afledt fra FN's Havretskonvention, OECD og WTO, er blevet foretaget med særlig omhyggelighed. Fastsættelse af et arbejdsforholdsniveau for alle besætningsmedlemmer, der bygger på europæiske standarder, burde også påvirke sikkerheden til søs posi tivt, som nævnt i pkt. 11. 11 EFT L 18 af 21. 1. 1997, s. 1. 20. Man kan spørge, om det indeholdte forslags anvendelsesområde bør udvides til også at omfatte andre søfartstjenester, f. eks. rutesejlads med gods mellem EF-havne og krydstogter. Svaret må være negativt, da situationen ikke er sammenlignelig. Godssejlads er ikke særlig arbejdsintensiv, og godssejlads mellem EF-havne (f. eks. container feeder tjenester) er langt mere snævert forbundet med det globale søfartsnet end fast passager- og færgefart. Dette gælder også internationale krydstogter. Fartøjer til internationale krydstogter flytter normalt med sæsonerne til forskellige dele af verden. Besætningen på sådanne fartøjer kan ikke betragtes som reelt fastboende i EF. 21. Særlige bemærkninger til vedlagte forslag til Rådets direktiv Kommentarer til artiklerne: -Artikel 1: Stk. 2 dækker den såkaldte græske egenart, dvs. redere, der er etableret uden for • staten, men hvis fartøjer alligevel er registreret i staten og fører statens flag. Den foreslåede formulering svarer til den, der anvendes i Rådets forordning (EØF) nr. 4055/86, artikel 1, stk. 2. Stk. 3 specificerer, at arbejdsforholdene for medlemsstaternes sømænd ikke på virkes. - Artikel 2: Statsborgere fra tredjelande, der er beskæftiget på skibe, der fører medlems staternes flag, skal behandles på samme måde som bosiddende i medlems staterne, der er beskæftiget på disse skibe (flagstatsbetingelser). I tilfælde af færger, der fører tredjelandes flag, skal arbejdsbetingelserne for sådanne besæt ningsmedlemmer være på linje med gældende bestemmelser for bosiddende i den medlemsstat, som ruten er nærmest forbundet med (værtsstaten)12. Den måde, hvorpå ejeren af virksomheden har arrangeret en passagerrute mellem to medlemsstater definerer normalt, hvilken af værtsstaterne virksomheden er mest knyttet til. Følgende faktorer er vigtige: det sted, hvorfra operationen reelt for valtes og det sted, hvor ikke-EF-besætningsmedlemmer opholder sig når de ikke er i tjeneste. -Artikel 3: Stk. 1 giver mulighed for afvigelse fra princippet i artikel 2 vedrørende arbejdere fra tredjelande, som kun opholder sig en ganske kort periode i Fællesskabet. Stk. 2 giver mulighed for fleksibilitet, når det f. eks. drejer sig om en færge med besætning, der bliver chartret for at kompensere for en akut kapacitetsmangel på grund af uforudsete omstændigheder. En sådan situation kan f. eks. opstå, hvis en færge har været involveret i en alvorlig ulykke. De pågældende medlemsstater skal sikre, at situationen normaliseret inden for et rimeligt tidsrum. 12 Se Rom-konventionen af 1980, EFT C 27 af 26. 1. 1998. 9 -Artikel 4: Aktivt samarbejde mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder og Kom missionen er påkrævet for at sikre korrekt gennemførelse af dette direktivs be stemmelser. 22. Berettigelse for valg af Rådets direktiv 14. a) Hvilke formål har den påtænkte handling set i lyset af EF's for pligtelser og hvad er problemets EF-dimension (f. eks. hvor mange medlemsstater berøres heraf, og hvorledes er problemet hidtil ble vet behandlet)? Fællesskabets formål er at sikre loyale konkurrencebetingelser/lige betingelser for alle leverandører af fast passager- og færgefart mellem medlemsstaterne og at beskytte EF-sømænds beskæftigelse ved at garantere at alle arbejdsbetingelser og -forhold for søfarende personale i denne branche er på linje med den stan dard, der generelt anvendes i Fællesskabet. Forslaget bygger på artikel S4, stk. 2, i traktaten. Størstedelen af medlemsstaterne (13 ud af 15) har søhavne og er forbundet med andre medlemsstater ved hjælp af fast passager- og færgefart. Medlemsstaternes bestemmelser om arbejdsforhold for statsborgere fra tredje lande, der er beskæftiget på færger, der sejler mellem medlemsstaterne er for skellige. En fælles løsning, der gælder for alle virksomheder på markedet, kan kun opnås ved en EF-foranstaltning. 15. b) Hører den påtænkte handling under EF's enekompetence, eller er der tale om en kompetence, som EF deler med medlemsstaterne? Den påtænkte handling hører ikke under EF's enekompetence. 16. c) Kan problemet løses mest effektivt af EF eller af medlemsstaterne? I betragtning af den dimension passagertransport ad søvejen har i forhold til det indre marked er den mest effektive løsning at gennemføre fælles krav på EF-niveau for behandling af søfolk fra tredjelande på skibe, der udfører fast passager- og færgefart mellem medlemsstaterne. 17. d) Hvilke yderligere konkrete fordele er forbundet med den handling, EF påtænker, og hvad vil omkostningerne være ved at forholde sig passiv? Hvis man forholdt sig passiv, kan passagerfærgevirksomheder, der sejler mellem medlemsstaterne, erstatte EF-sømænd med billig arbejdskraft fra tredjelande. Dette vil medføre en konkurrenceforvridning mellem operatørerne i det rele vante marked. Det vil også medføre en konstant nedbrydning af arbejdsfor holdene for sømændene generelt og tab af arbejdspladser for EF-sømænd i det lange løb. De konkrete fordele består af forebyggelse af denne negative udvikling. 10 18. e) Hvilke handlingsmuligheder har EF (henstilling, finansiel støtte, retsforskrifter, gensidig anerkendelse)? En retsakt er den eneste handlingsmulighed, EF har, som kan få den ønskede virkning. 19. f) Er det nødvendigt med ensartede forskrifter, eller er det tilstræk keligt at opstille de generelle mål i et direktiv, der derefter gennem føres af medlemsstaterne? Et direktiv er tilstrækkeligt i henhold til proportionalitetsprincippet, da det fastsætter fælles krav for alle operatører på det relevante marked samtidig med at valget af praktiske og tekniske procedurer til gennemførelse heraf overlades til den enkelte medlemsstat. 11 98/0158 (SYN) Forslag til RÅDETS FORORDNING ÆF) om ændring af forordning (EØF) nr. 3577/92 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 84, stk. 2, under henvisning til forslag fra Kommissionen13, under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg14, og i henhold til proceduren i artikel 189 C i traktaten15 og i samarbejde med Europa-Par lamentet, og ud fra følgende betragtninger: Rådets forordning (EØF) nr. 3577/9216 fastsætter princippet om, at fri udveksling af tjenesteydelser ikke nødvendigvis anvendes ensartet for alle former for sejlads, idet der tages hensyn til specifikke tjenesteydelsers egenart; artikel 3 i forordningen fastsætter derfor forskellige bemandingsbestemmelser for fast lands- og ø-cabotage og forpligter Kommissionen til at forelægge Rådet et forslag på grundlag af en rapport om de økonomiske og sociale virkninger af liberaliseringen af ø-cabotage, der kan indeholde tilpasninger af de bemandingsbestemmelser med hensyn til nationalitet, der findes i artikel 3, således at den endelige ordning kan godkendes af Rådet inden den 1. januar 1999; ovennævnte rapport blev af Kommissionen forelagt Rådet den 17. juni 1997; det fremgår af den foretagne forskning, at den eksisterende bestemmelse, som for ø-cabotage fast sætter, at alle anliggender forbundet med bemanding henhører under værtsstaten, udgør en unødvendig hindring for det indre marked; godscabotagesektoren er nært forbundet med det internationale søfartsmarked, og der er ikke konstateret tvingende økonomiske grunde til at berettige en vedvarende afvigelse fra de sædvanlig flagstatsbetingelser, undtagen for tjenester, der kun er af lokal betydning; et af traktatens formål er fremme af beskæftigelse i Fællesskabet; 13 14 15 16 EFT L 364 af 12. 12. 1992, s. 7. 12 de særlige træk forbundet med fast passager- og færgefart berettiger særlige bestem melser for at modvirke en eventuel forstyrrelse af konkurrencevilkårene på grund af anvendelse af besætninger fra tredjelande, som betales i henhold til deres hjemlands løn ninger; samme argumenter gælder for faste cabotagekrydstogter; det er rimeligt at kræve, at tredjelandes statsborgere, der beskæftiges i ovennævnte sek torer, ikke behandles mindre gunstigt end bosiddende inden for EF; forordning (EF) nr. 3577/92 bør derfor ændres i overensstemmelse med det ovenfor anførte - UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 Artikel 3 i forordning (EØF) nr. 3577/92 affattes således: "Artikel 3 1. 2. 3. For fartøjer, der udfører anden cabotage end den i stk. 2 nævnte, skal alle an liggender vedrørende bemanding henhøre under den stat, hvori fartøjet er regi streret (flagstaten) undtagen for skibe under 650 BT, som kan underlægges de betingelser, der gælder i den stat, hvor fartøjet udfører sit arbejde (værtsstaten). For skibe, der udfører fast passager- og færgefart, herunder blandet passager/gods transport og fast krydstogtfart, finder de gældende bestemmelser om den påkræ vede andel af EF-statsborgere i besætningen (dvs. alt personale om bord) i værts- staten anvendelse. Alle andre anliggender vedrørende bemanding henhører under flagstaten. Hvis værtsstaten tillader, at tredjelandes statsborgere beskæftiges om bord på skibe, der udfører cabotage som nævnt i stk. 2, kræver de, at disse besætnings medlemmer behandles som bosiddende i den medlemsstat, der er flagstat, hvad angår arbejds- og ansættelsesvilkårene. Værtsstaten anvender sine egne arbejds- og ansættelsesvilkår på sømænd fra tredjelande om bord på statens egne fartøjer under udførelse af sådanne tjenesteydelser. 4. Medlemsstatens foranstaltninger til gennemførelse af bestemmelserne i denne ar tikel meddeles Kommissionen i overensstemmelse med artikel 9. " 13 Artikel 2 Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelse i De Europæiske Fællesskabets Tidende. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlems stat. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Formand 14 Forslag til RÅDETS DIREKTIV om bestemmelser vedrørende bemanding af fartøjer i fast passager- og færgefart mellem medlemsstaterne 98/0159 (SYN) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 84, stk. 2, under henvisning til forslag fra Kommissionen17, under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg18, i henhold til proceduren i artikel 189 C i traktaten og i samarbejde med Europa-Par lamentet19, og ud fra følgende betragtninger: Rådets forordning (EØF) nr. 4055/86 af 22. december 1986 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjensteydelser på søtransportområdet mellem medlemsstaterne og mellem medlemsstater og tredjelande20, ændret ved forordning (EØF) nr. 3573/9021, gjorde samtlige traktatens bestemmelser om fri udveksling af tjenesteydelser gældende for søtransport mellem medlemsstaterne; bestemmelserne om bemanding for tjenesteydelser ved fast passager- og færgefart mellem medlemsstaterne henhører normalt under fartøjets registreringsstat (flagstaten); Rom-konventionen om, hvilken lov der skal anvendes på kontraktlige forpligtelser22, giver mulighed for andre ordninger; der skal også tages hensyn til de interesser, der gør sig gældende hos Fællesskabet og de medlemsstater, mellem hvis territorier sådan sejlads foregår; princippet om, at søfartsvirksomheder, der er etableret uden for Fællesskabet ikke skal modtage gunstigere behandling end skibsfartsvirksomheder, der er etableret på en med lemsstats område, bør bevares; de særlige forhold forbundet med markedet for fast passager- og færgefart mellem medlemsstaterne kræver foranstaltninger til at sikre det indre markeds funktion ved at garantere, at arbejds- og ansættelsesvilkårene for sømænd er i overensstemmelse med den sociale standard, der generelt gælder i Fællesskabet; EFT L 378 af 31. 12. 1986, s. 1. 21 EFT L 353 af 17. 12. 1990, s. 16. 22 EFT L 266 af 9. 10. 1980, s. 1 ; konsolideret udgave i EFT C 27 af 26. 1. 1998, s. 34. 15 målene for de påtænkte foranstaltninger, fastsættelse af regler for arbejdsforholdene for tredjelandes statsborgere, der er beskæftiget på færger, der driver sejlads mellem med lemsstaterne, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne; de kan derfor i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 3 B, på grund af de påkrævede bestemmelsers omfang og virkninger bedre gennemføres på fællesskabsplan; i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, er dette direktiv begrænset til det minimum, der er påkrævet for at nå disse mål, og Fællesskabet handler ved direktivet kun i det omfang, det er nødvendigt med henblik herpå; det bør kræves, at tredjelandes statsborgere, som arbejder inden for ovennævnte sektorer; ikke behandles mindre gunstigt end arbejdstagere, der er bosat i Fællesskabet; medlemsstaterne bør kunne indrømme undtagelse fra forpligtelsen til at behandle tredje landes sømænd som EF-bosiddende på fast passager- og færgefart mellem medlemsstater, når det gælder arbejdskontrakter af meget kort varighed, eller når der er akut mangel på færgekapacitet på grund af uforudsete forhold; de kompetente organer i de forskellige medlemsstater bør samarbejde med hinanden i forbindelse med anvendelsen af dette direktiv; hver medlemsstat fastsætter de sanktioner, der skal pålægges i tilfælde af overtrædelse af de bestemmelser, der vedtages med henblik på gennemførelse af dette direktiv - UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: Artikel 1 1. 2. 3. 4. 1. Dette direktiv finder anvendelse på medlemsstaternes statsborgere og på søfarts- virksomheder, der er etableret i en medlemsstat og som driver fast passager- og færgefart, herunder blandet passager/godstransport mellem havne i forskellige medlemsstater. Bestemmelserne i dette direktiv finder også anvendelse på statsborgere i med lemsstater, der er etableret uden for Fællesskabet og på søfartsvirksomheder, der er etableret uden for Fællesskabet og kontrolleret af en medlemsstats statsborgere, hvis deres fartøjer er registreret i denne medlemsstat og fører dens flag i over ensstemmelse med dens lovgivning, og disse statsborgere og søfartsvirksomheder yder de tjenesteydelser, der er nævnt i stk. 1. Dette direktiv finder også anvendelse i den udstrækning, de i stk. 1 og 2 nævnte statsborgere og søfartsvirksomheder beskæftiger statsborgere fra tredjelande om bord på skibe, der anvendes til at udføre de i stk. 1 nævnte tjenesteydelser. Andre søfartsvirksomheder end de i stk. 2 nævnte, der er etableret uden for Fæl lesskabet, må ikke gives gunstigere behandling end de i stk. 1 og 2 nævnte stats borgere og søfartsvirksomheder. Artikel 2 Uanset hvilke retsregler, der finder anvendelse på arbejds- og ansættelsesvilkå rene, sikrer medlemsstaterne, at de i artikel 1, stk. 1 og 2, nævnte statsborgere og søfartsvirksomheder, som driver fast passager- og færgefart mellem medlems- 16 staterne, garanterer statsborgere fra tredjelande, der er beskæftigede på skibe, der udfører sådanne tjenesteydelser, de arbejds- og ansættelsesvilkår, der er fastsat: a) ved love og administrative bestemmelser og/eller b) ved kollektive aftaler eller ved voldgiftskendelser, som er blevet erklæret ge nerelt gældende for så vidt de vedrører de i artikel 1, stk. 1, nævnte aktivi teter, og som er gældende for bosiddende i skibets registreringsstat. 2. Hvis det pågældende skib ikke er registreret i en medlemsstat, skal de i stk. 1 om handlede arbejds- og ansættelsesvilkår være dem, der er gældende for bosiddende i en af de medlemsstater, mellem hvis havne sejladsen foregår, og hvormed tjenesteydelsen har den nærmeste forbindelse. Den nærmeste forbindelse afgøres på grundlag af det sted, hvorfra sejladsen reelt administreres og det sted, hvor de pågældende sømænd er bosiddende. 3. De i stk. 1 nævnte arbejds- og ansættelsesvilkår omfatter følgende: a) maksimal arbejdstid og minimal hviletid b) minimalt antal betalte fridage pr. år c) mindsteløn, herunder overtidsbetaling d) sikkerhed, sundhed og hygiejne på arbejdspladsen 4. 5. e) beskyttelsesforanstaltninger med hensyn til arbejds- og ansættelsesvilkår for gravide kvinder og kvinder, der lige har født, samt for børn og for unge f) g) ligebehandling af mænd og kvinder samt andre bestemmelser vedrørende ikke-forskelsbehandling foranstaltninger til hjemsendelse af sømænd og betaling af ikke-erlagt løn, samt sociale bidrag i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens. Stk. 1, 2 og 3 er ikke til hinder for anvendelse af arbejds- og ansættelsesvilkår, som er gunstigere for arbejdstagerne. Ved kollektive aftaler eller voldgiftskendelser, som er blevet erklæret generelt gældende, forstås kollektive aftaler eller voldgiftkendelser, der skal overholdes af alle de pågældende søfartsvirksomheder på nationalt niveau. Hvis der ikke findes et system til at erklære, at kollektive aftaler eller voldgifts kendelser er generelt gældende, baserer medlemsstaterne sig på: a) kollektive aftaler eller voldgiftkendelser, som finder generel anvendelse for alle søfartsvirksomheder som nævnt i artikel 1, stk. 1 og 2, og/eller b) kollektive aftaler, der er blevet indgået af de mest repræsentative arbejds giver- og arbejdstagerorganisationer på det relevante marked på nationalt ni veau. 17 Andet afsnit er betinget af, at anvendelsen af de pågældende aftaler og kendelser på de i artikel 1, stk. 1 og 2, nævnte søfartsvirksomheder sikrer ligebehandling hvad angår de anliggender, der er nævnt i stk. 3 i nærværende artikel, for alle de pågældende søfartsvirksomheder. Artikel 3 1. 2. 3. 1. 2. Medlemsstaterne kan, efter høring af arbejdsgivere og arbejdstagere i henhold til skik og brug i den enkelte medlemsstat, beslutte ikke at anvende bestemmelserne i artikel 2, stk. 3, litra b) og c), hvis den periode, hvori de pågældende tredjelands statsborgere er beskæftigede, ikke overstiger en måned inden for en tolvmåneders- periode. Medlemsstaterne kan indrømme undtagelse, for et tidsrum på to måneder, fra be stemmelserne i artikel 2, stk. 3, litra b) og c), til en leverandør af tjenesteydelser, som nævnt i artikel 1, stk. 1, for skibe, der er blevet chartret for at kompensere for akut kapacitetsmangel på en færgerute, som er opstået på grund af uforudsete omstændigheder. Undtagelser for perioder, der overstiger to måneder, kræver Kommissionens forudgående godkendelse. Medlemsstaten underretter straks Kommissionen om undtagelser i henhold til stk. 2 samt om de omstændigheder, der ligger til grund for undtagelserne. Artikel 4 Med henblik på gennemførelsen af dette direktiv udpeger medlemsstaterne i over ensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis et eller flere forbindel- seskontorer eller et eller flere kompetente nationale organer. Medlemsstaterne træffer foranstaltninger til samarbejde mellem de offentlige myndigheder, som i henhold til national lovgivning har ansvaret for at overvåge de i artikel 2 nævnte arbejds- og ansættelsesvilkår. Gensidig forvaltningsmæssig bistand ydes gratis. 3. Hver medlemsstat meddeler de andre medlemsstater og Kommissionen de i stk. 1 nævnte forbindelseskontorer og/eller kompetente organer. Artikel 5 Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der finder anvendelse i tilfælde af overtrædelse af de nationale foranstaltninger, der fastsættes på grundlag af dette direktiv, og træffer de fornødne foranstaltninger til at sikre gennemførelsen af disse bestemmelser. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virk ning. Medlemsstaterne meddeler disse bestemmelser til Kommissionen senest den i artikel 6 nævnte dato og meddeler eventuelle senere ændringer snarest muligt. Artikel 6 Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 30. juni 1999. De underretter straks Kommissionen herom. 18 De anvender disse love og administrative bestemmelser med virkning fra den 1. januar 2000. Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de inde holde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne. Artikel 7 Direktivet træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelse i De Europæiske Fælles skabers Tidende. Artikel 8 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Formand 19 ISSN 0254-1459 KOM(98) 251 endelig udg. DOKUMENTER DA 07 06 01 10 Katalognummer: CB-CO-98-287-DA-C ISBN 92-78-35503-8 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2986 Luxembourg 20


title: QUESTION ECRITE no 1312/98 de José GARCÍA-MARGALLO Y MARFIL à la Commission. EURO 1999

eurovoc_concepts:
Community budget
budget policy
coordination of EMU policies
currency adjustment
economic convergence
economic growth
economic stabilisation
public finance

formats: html pdf print

text: C 402/110 Journal officiel des CommunautØs europØennes FR 22. 12. 98 (98/C 402/142) QUESTION (cid:201)CRITE E-1312/98 posØe par JosØ Garc(cid:237)a-Margallo y Marfil (PPE) (cid:224) la Commission (29 avril 1998) Objet: EURO 1999 En vertu du Pacte de stabilitØ et de croissance qui a ØtØ adoptØ par le Conseil europØen d(cid:146)Amsterdam, en juin 1997, les (cid:201)tats membres se sont fixØ comme objectif budgØtaire (cid:224) moyen terme de parvenir (cid:224) une «situation proche de l(cid:146)Øquilibre ou excØdentaire». S(cid:146)ils poursuivent leurs efforts d(cid:146)ajustement budgØtaire au cours des annØes (cid:224) venir, la situation de leurs finances publiques leur permettra de faire face plus facilement aux consØquences budgØtaires d(cid:146)une Øventuelle Øvolution dØfavorable de l(cid:146)Øconomie. Quelle serait, de l(cid:146)avis de la Commission, la situation actuelle en Belgique si le Pacte de stabilitØ avait ØtØ appliquØ au cours de la pØriode 1992-1997? RØponse donnØe par M. de Silguy au nom de la Commission (2 juin 1998) Le Pacte de stabilitØ et de croissance est constituØ de la rØsolution du Conseil europØen du 17 juin 1997 (1), du rŁglement du Conseil (CE) 1466/97, du 7 juillet 1997, relatif au renforcement de la surveillance des positions budgØtaires ainsi que de la surveillance et de la coordination des politiques Øconomiques (2) et du rŁglement (CE) 1467/97 du Conseil, du 7 juillet 1997, visant (cid:224) accØlØrer et (cid:224) clarifier la mise en (cid:156)uvre de la procØdure concernant les dØficits excessifs2. Il vise (cid:224) Øtablir une discipline budgØtaire au sein de l(cid:146)union Øconomique et monØtaire (UEM), crØant ainsi les conditions de stabilitØ nØcessaires (cid:224) une croissance soutenue. Il comporte un puissant systŁme incitatif susceptible d(cid:146)amener les (cid:201)tats membres (cid:224) Øviter les dØficits excessifs et (cid:224) les corriger rapidement dŁs leur apparition. En 1992, le dØficit des administrations publiques de la Belgique reprØsentait 6,9 % du produit intØrieur brut (PIB). En 1993, il avait atteint 7,1 % du PIB. Cette situation a donnØ lieu (cid:224) une dØcision du Conseil du 26 septembre 1994 constatant l(cid:146)existence d(cid:146)un dØficit excessif en Belgique (article 104 C, paragraphe 6, du traitØ CE). Au cours de la pØriode de 1992 (cid:224) 1997, sur laquelle porte la question de l(cid:146)Honorable Parlementaire, la politique budgØtaire de la Belgique a ØtØ essentiellement axØe sur la convergence, c(cid:146)est-(cid:224)-dire qu(cid:146)elle visait (cid:224) corriger la situation de dØficit excessif et (cid:224) respecter ainsi les critŁres de convergence en matiŁre budgØtaire. Il convient par ailleurs de noter que les paragraphes 9 et 11 de l(cid:146)article 104 C, qui traitent des sanctions, ne s(cid:146)appliquaient pas pendant la deuxiŁme phase de l(cid:146)UEM. (1) (2) JO C 236 du 2. 8. 1997. JO L 209 du 2. 8. 1997. (98/C 402/143) QUESTION (cid:201)CRITE E-1322/98 posØe par Angela Sierra GonzÆlez (GUE/NGL) (cid:224) la Commission (29 avril 1998) Objet: Urbanisation du Barranco de Veneguera (Grande Canarie) DerniŁrement, le Parlement des (cid:238)les Canaries a adoptØ un texte lØgislatif dans le cadre de l(cid:146)autonomie autorisant l(cid:146)urbanisation du Barranco de Veneguera (Grande Canarie › (cid:238)les Canaries), coupant court (cid:224) une initiative lØgislative populaire ayant recueilli prŁs de 50 000 signatures qui demandait la sujØtion de la zone (cid:224) la loi sur les espaces naturels des Canaries, en tant qu(cid:146)espace naturel protØgØ. La demande d(cid:146)inclusion du Barranco de Veneguera dans le parc rural du Nublo Øtait motivØe par la grande importance zoologique et botanique de la zone. Veneguera est considØrØ par les scientifiques comme la plus importante rØserve naturelle du cactus Tabaiba de la Grande Canarie. (cid:192) cet Øgard, douze espŁces endØmiques ont ØtØ identifiØes sur la Grande Canarie et 34 dans l(cid:146)ensemble de l(cid:146)archipel canarien. Autant dire que la zone concernØe constitue un Øchantillon reprØsentatif des «fourrØs thermomØditerranØens et prØsteppiques» protØgØs par la directive 92/43/CEE (1) concernant la conservation des habitats naturels ainsi que de la faune et de la flore sauvages


title: PREGUNTA ESCRITA n. 1220/98 del Ernesto CACCAVALE a la Comisión. Presuntas irregularidades en la gestión de los fondos para la cooperación por parte del Cestas

eurovoc_concepts:
Angola
EU aid
Italy
emergency aid
financial aid
financial control
health aid
non-governmental organisation

formats: html print


title: PREGUNTA ESCRITA n. 1299/98 del Esko SEPPÄNEN a la Comisión. Fondo de Protección para el reactor 4 de Chernóbil

eurovoc_concepts:
EBRD
Ukraine
environmental protection
nuclear accident
nuclear power station
nuclear safety
radioactive pollution

text: C 354/88 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 19. 11. 98 El grupo aprobo· una serie de decisiones para mejorar el sistema de recogida e intercambio de informacio·n en torno al problema del comercio il(cid:14)·cito. Se decidio· que la Comisio·n se encargara de realizar un estudio sobre las existencia de CFC y halones y sus fuentes de abastecimiento en la Comunidad. Asimismo se acordo· elaborar una serie de orientaciones destinadas a aumentar el conocimiento y la sensibilizacio·n de los funcionarios de aduanas ante el problema del comercio de sustancias que agotan la capa de ozono, as(cid:14)· como para tenerlos al d(cid:14)·a sobre las medidas de control vigentes. El grupo solicito· a la Comisio·n que estudiara la posibilidad de celebrar un seminario europeo con vistas a la formacio·n de esos funcionarios. Se convino en elaborar una lista de puntos de contacto en cada Estado miembro para facilitar el intercambio de informacio·n, incluso de cara·cter confidencial, y en nombrar a algunos componentes del grupo responsables de mantener informada a la Comisio·n sobre las medidas de vigilancia de cada Estado miembro. El grupo volvera· a reunirse en la segunda mitad de 1998. (98/C 354/141) PREGUNTA ESCRITA E-1295/98 de James Nicholson (I-EDN) a la Comisio·n (29 de abril de 1998) Asunto: Publicacio·n › ¿Que· es exactamente Europa? ¿Es la Comisio·n la responsable de la pubblicacio·n «¿Que· es exactamente Europa?» destinada a las escuelas para nin(cid:152)os de 11 a 14 an(cid:152)os y, en caso afirmativo, ¿que· criterios se han empleado para determinar la distribucio·n de religiones entre los Estados miembros de la UE? Respuesta del Sr. Oreja en nombre de la Comisio·n (15 de junio de 1998) La publicacio·n «Que· es exactamente Europa» se edito· en la representacio·n de la Comisio·n en el Reino Unido. Su intencio·n era que se utilizara como «gu(cid:14)·a sobre la Unio·n Europea para escolares». La publicacio·n ha tenido mucho e·xito y los profesores la solicitan con frecuencia. Ya se ha realizado una segunda edicio·n y se proyecta una tercera. La informacio·n sobre la religio·n en los Estados miembros se tomo· de la obra de referencia «The Guinness European data book». E· ste era uno de los numerosos elementos ilustrativos seleccionados para acompan(cid:152)ar al texto de la publicacio·n de la Comisio·n. Sin embargo, para disipar cualquier duda al respecto, en la pro·xima edicio·n se incorpora el cuadro completo de la obra de referencia. (98/C 354/142) PREGUNTA ESCRITA E-1299/98 de Esko Seppa¤nen (GUE/NGL) a la Comisio·n (29 de abril de 1998) Asunto: Fondo de Proteccio·n para el reactor 4 de Cherno·bil La ayuda financiera de los pa(cid:14)·ses del G-7 y de la UE para la construccio·n de un dispositivo de proteccio·n en el reactor 4 de Chernobil resulta insuficiente para la realizacio·n del proyecto. La cantidad reunida supone tan so·lo la mitad de los 750 millones de do·lares necesarios. ¿Co·mo considera la Comisio·n que se podra·n obtener los fondos restantes y co·mo tiene previsto poner en pra·ctica la posicio·n del Parlamento, adoptada en el marco del informe Adam, segu·n la cual la financiacio·n del proyecto debe ser la adecuada y las dema·s partes interesadas deben pagar lo que les corresponde para la puesta en marcha del proyecto antes de que lo haga la UE?


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 1318/98 του Jose GARCIA-MARGALLO Y MARFIL προς την Επ τροπή. Μετάβαση στο Ευρώ το 1999

eurovoc_concepts:
Economic and Monetary Union
Luxembourg
budget policy
budgetary discipline (EU)
economic convergence
euro
profit
third stage of EMU

text: 19. 11. 98 EL Epi·shmh Efhmeri·da tvn Eyrvpai¤kv· n Koinoth·tvn C 354/91 (98/C 354/145) GRAPTH ERVTHSH E-1317/98 ypobolh· : Jose· Garc(cid:14)·a-Margallo y Marfil (PPE) prow thn Epitroph· (29 Aprili·oy 1998) Ue·ma: Meta·bash sto Eyrv· to 1999 Xa·riw sth symfvni·a stauero·thtaw kai ana·ptyjhw poy ene·krine ton Ioy·nio toy 1997 to Eyrvpai¤ko· Symboy·lio toy `msterntam ta kra·th me·lh ypoxreoy·ntai na ue·toyn vw mesopro·uesmo sto·xo toyw thn «epi·teyjh miaw sxedo·n isoskelisme·nhw h· pleonasmatikh·w dhmosionomikh·w kata·stashw». Ea·n synexi·soyn tiw dhmosionomike·w prosarmo- ge·w toyw kata· ta epo·mena e·th, ta kra·th me·lh ua diaue·toyn ple·on dhmo·sia oikonomika· poy ua toyw epitre·poyn na antimetvpi·zoyn poly· pio ey·kola tiw dhmosionomike·w syne·peiew endexome·nvn arnhtikv· n ejeli·jevn tvn oikonomikv· n toyw. Poia o·mvw ua h·tan, kata· thn Epitroph·, h shmerinh· kata·stash sthn Itali·a ea·n to proanaferue·n sy·mfvno stauero·thtaw ei·xe isxy·sei sthn peri·odo 1992-1997; Apa·nthsh toy k. de Silguy ej ono·matow thw Epitroph· w (2 Ioyni·oy 1998) To sy·mfvno stauero·thtaw kai ana·ptyjhw apotelei·tai apo· ch·fisma toy Eyrvpai¤koy· Symboyli·oy thw 7hw Ioyni·oy 1997 (1), ton kanonismo· toy Symboyli·oy (EK) ariu. 1466/97 thw 7hw Ioyli·oy 1997 gia thn eni·sxysh thw epoptei·aw thw dhmosionomikh·w kata·stashw kai thn epoptei·a kai ton syntonismo· tvn oikonomikv· n politikv· n (2), kai ton kanonismo· toy Symboyli·oy (EK) ariu. 1467 thw 7hw Ioyli·oy 1997 gia thn epita·xynsh kai th diasafh·nish thw efarmogh·w thw diadikasi·aw yperbolikoy· ellei·mmatow (2). Sto·xow toy symfv· noy ei·nai h dhmosionomikh· peiuarxi·a sthn oikonomikh· kai nomismatikh· e·nvsh (ONE) me thn opoi·a ua dhmioyrghuoy·n oi kata·llhlew proy¤poue·seiw stauero·thtaw gia diarkh· ana·ptyjh. Pare·xei e·na isxyro· sy·sthma kinh·trvn v· ste ta kra·th me·lh na mhn e·xoyn yperboliko· e·lleimma h· na to dioruv· noyn taxy·tata an paroysiastei· mia te·toia kata·stash. To 1992, to dhmosionomiko· e·lleimma thw Itali·aw anerxo·tan se 9,7% toy akaua·ristoy egxv· rioy proi¤o·ntow (AEP), kai to 1993 to e·lleimma h·tan 9,5% toy AEP. H kata·stash ayth· odh·ghse se apo·fash toy Symboyli·oy stiw 26 Septembri·oy 1994 peri· y·parjhw yperbolikoy· ellei·mmatow sthn Itali·a (a·ruro 104G, para·grafow 6, thw synuh·khw EK). Thn peri·odo poy kaly·ptetai apo· thn erv· thsh toy ajio·timoy me·loyw toy Koinoboyli·oy, dhladh· apo· to 1992 e·vw to 1997, h dhmosionomikh· politikh· thw Itali·aw h·tan prosanatolisme·nh sthn sy·gklish, dhladh· sth dio·ruvsh thw kata·stashw yperbolikoy· ellei·mmatow kai sthn th·rhsh tvn krithri·vn sy·gklishw sxetika· me th dhmosionomikh· kata·stash. Epiple·on, oi para·grafoi 9 kai 11 toy a·ruroy 104G, poy anafe·rontai stiw kyrv· seiw, den efarmo·sthkan kata· th dia·rkeia toy dey·teroy stadi·oy thw ONE. (1) EE C 236 thw 2. 8. 1997. (2) EE L 209 thw 2. 8. 1997 (98/C 354/146) GRAPTH ERVTHSH E-1318/98 ypobolh· : Jose· Garc(cid:14)·a-Margallo y Marfil (PPE) prow thn Epitroph· (29 Aprili·oy 1998) Ue·ma: Meta·bash sto Eyrv· to 1999 Xa·riw sth symfvni·a stauero·thtaw kai ana·ptyjhw poy ene·krine ton Ioy·nio toy 1997 to Eyrvpai¤ko· Symboy·lio toy `msterntam ta kra·th me·lh ypoxreoy·ntai na ue·toyn vw mesopro·uesmo sto·xo toyw thn «epi·teyjh miaw sxedo·n isoskelisme·nhw h· pleonasmatikh·w dhmosionomikh·w kata·stashw». Ea·n synexi·soyn tiw dhmosionomike·w prosarmo- ge·w toyw kata· ta epo·mena e·th, ta kra·th me·lh ua diaue·toyn ple·on dhmo·sia oikonomika· poy ua toyw epitre·poyn na antimetvpi·zoyn poly· pio ey·kola tiw dhmosionomike·w syne·peiew endexome·nvn arnhtikv· n ejeli·jevn tvn oikonomikv· n toyw. Poia o·mvw ua h·tan, kata· thn Epitroph·, h shmerinh· kata·stash sto Loyjemboy·rgo ea· n to proanaferue·n sy·mfvno stauero·thtaw ei·xe isxy·sei sthn peri·odo 1992-1997;


title: Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zu dem "Vorschlag für eine Entscheidung des Rates zur Festlegung eines Mehrjahres-Rahmenprogramms für Maßnahmen im Energiebereich (1998-2002) und damit verbundene Maßnahmen"

eurovoc_concepts:
EU financing
EU policy
action programme
energy policy
international cooperation

text: C 214/44 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 10. 7. 98 dienste insbesondere auf der Grundlage der Freeways für den transeuropäischen Schienengüterverkehr angefügt wird. 5. 4. Vom Rat verabschiedete Vorhaben Der Ausschuß vermerkt, daß in der Liste des 5. 4. 1. Anhangs III die Autobahn Lissabon-Valladolid durch die multimodale Verbindung Portugal-Spanien ersetzt wurde. Das entspricht dem Beschluß des Europäischen Rates vom Dezember 1996 in Dublin und begünstigt den Ausbau einer multimodalen Verbindung. 6. Schlußfolgerung Der Ausschuß würde die Vorlage eines baldigen 6. 1. U¨ berblicks über das gesamte transeuropäische Verkehrs- netz begrüßen. 6. 2. Daraufhin sollte eine Beurteilung erfolgen, die auf Zielsetzungen insbesondere für die intermodale Netzstruktur beruhen müßte. Der Wirtschafts- und Sozialausschuß wünscht, auch mit diesem Thema sowie mit den Berichten über die Umsetzung und Revision der Leitlinien, die die Kommission laut Artikel 18 und 21 zu liefern hat, befaßt zu werden. Brüssel, den 29. April 1998. Der Präsident des Wirtschafts- und Sozialausschusses Tom JENKINS Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zu dem „Vorschlag für eine Entschei- dung des Rates zur Festlegung eines Mehrjahres-Rahmenprogramms für Maßnahmen im Energiebereich (1998-2002) und damit verbundene Maßnahmen“ (98/C 214/12) Der Rat beschloß am 4. Februar 1998, den Wirtschafts- und Sozialausschuß gemäß Artikel 198 des EG-Vertrags um Stellungnahme zu dem vorgenannten Vorschlag zu ersuchen. Die mit der Vorbereitung der Arbeiten beauftragte Fachgruppe Energie, Atomfragen und Forschung nahm ihre Stellungnahme am 7. April 1998 an. Berichterstatter war Herr von der Decken. Der Wirtschafts- und Sozialausschuß verabschiedete auf seiner 354. Plenartagung am 29. und 30. April 1998 (Sitzung vom 29. April) mit 115 Ja-Stimmen bei 3 Stimmenthaltungen folgende Stellungnahme. 1. Einleitung Dieser Vorschlag für eine Entscheidung des Rates 1. 1. umfaßt eine Begründung und sieben Anhänge: — Anhang I beinhaltet den Vorschlag für eine Entschei- dung; — In Anhang II werden die finanziellen Aspekte des ersten Aktionsbereichs, der die horizontale Maßnah- me Vorausschauende Analyse, Prognose und Markt- beobachtung beinhaltet, erläutert; — Anhang III behandelt die finanziellen Aspekte des zweiten Aktionsbereichs, der die derzeit innerhalb des Synergy-Programms durchgeführte horizontale Maßnahme Förderung der internationalen Zusam- menarbeit im Energiebereich umfaßt; — Anhang IV beschreibt das thematische Programm Förderung der erneuerbaren Energieträger und des- sen finanzielle Aspekte. Bislang ist dieses thematische Programm Inhalt von ALTENER II; — Anhang V beinhaltet den Aktionsbereich Energieeffi- zienz und Verringerung der CO2-Emissionen und die damit verbundenen finanziellen Aspekte. Bislang ist dieses thematische Programm Inhalt von SAVE II; — Anhang VI behandelt das Programm CARNOT; — Anhang VII beschreibt die finanziellen Aspekte der Zusammenarbeit mit den Neuen Unabhängigen Staaten, auch in bezug auf den Transport radioakti- ven Materials und die Bekämpfung des illegalen Handels mit Kernmaterial. Ziel des Rahmenprogramms „Energie“ ist die 1. 2. Gewährleistung von Kohärenz und Effizienz der im 10. 7. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 214/45 Rahmen der Energiepolitik ergriffenen Maßnahmen. Die Programme müssen in ein besser integriertes, transparenteres und wirksameres Konzept eingebracht werden. Der logische Aufbau dieses auf fünf Jahre festgelegten Konzepts beruht auf der Verknüpfung horizontaler und thematischer Aktionen und Pro- gramme. 1. 3. Aufbau des Rahmenprogramms — Organe Um möglichst große Kohärenz zu erreichen, wird der Effizienz des Entscheidungsprozesses besondere Bedeu- tung beigemessen. Der Vorschlag der Kommission stützt sich zur Durchführung des Rahmenprogramms auf einen noch einzurichtenden einheitlichen Ausschuß mit beratender Funktion, der mit allen betroffenen Stellen zusammenarbeiten soll. 1. 4. Horizontale Aktionen Diese Aktionen gehen über den Rahmen eines spezifi- schen Programms hinaus und leisten einen globalen Beitrag zu den prioritären Zielen. Sie haben ihre eigene Zweckbestimmung, erlauben jedoch auch eine Koordi- nierung der im Rahmen der thematischen Programme durchgeführten Aktionen auf der Ebene des Rahmenpro- gramms und tragen somit dazu bei die Kohärenz mit anderen Politikbereichen der Gemeinschaft zu gewähr- leisten. 1. 4. 1. Oberstes Ziel des Programms Vorausschauen- de Analysen und Marktbeobachtung und der darin vorgeschlagenen Aktionen ist es, die auf einzelstaatlicher und gemeinschaftlicher Ebene im Energiebereich getrof- fenen Entscheidungen durch gemeinsame analytische Grundlagen zu untermauern. Das vorliegende Programm bezieht sich vor allem auf die Aktionsbereiche Klimaän- derungen, Liberalisierung der Energiemärkte und welt- weite Trends auf dem Energiemarkt. Die internationale Zusammenarbeit im Ener- 1. 4. 2. giebereich soll in folgenden Bereichen erfolgen: Beratung im Bereich der Energiepolitik, Entsendung von Sachver- ständigen zu Einrichtungen in Drittländern, energiepoli- tische Studien und Prognosen, Aus- und Weiterbildung, Koordinierung der einzelnen Gemeinschaftsinstrumen- te, durch die internationale Aktionen im Energiebereich eingeleitet werden, Verbreitung von Informationen und Informationsaustausch. 1. 5. Thematische Programme Diese Programme entsprechen vorrangigen energiepoli- tischen Themen der Union. 1. 5. 1. Förderung der erneuerbaren Energieträger und Durchführung einer Strategie und eines gemeinschaftli- chen Aktionsplans in diesem Bereich: Wie im Programm ALTENER II hervorgehoben, besteht das Ziel in der Förderung der erneuerbaren Energieträger durch Markt- durchdringung, Erweiterung der Infrastrukturen und Verbreitung der Kenntnisse. 1. 5. 2. Programm SAVE II. Die Förderung der Energieeffizienz umfaßt das 1. 5. 3. Die Förderung der sauberen und effizienten Nutzung fester Brennstoffe wird im CARNOT-Pro- gramm vorangetrieben. 1. 5. 4. Die Maßnahmen innerhalb der Zusammenar- beit im Kernenergiesektor im Bereich der Sicherheit haben zum Ziel, das System der Kernmaterialbuchfüh- rung und -kontrolle („safeguards“) sowie die EDV- gestützte Datenverarbeitung auf allen Ebenen zu verbes- sern. Industrielle Zusammenarbeit mit Rußland und den Neuen Unabhängigen Staaten, Zusammenarbeit bei der Beförderung radioaktiver Stoffe einschließlich der Bekämpfung des illegalen Handels mit radioaktiven Stoffen: Dieses Programm soll sechs Tätigkeitsfelder umfassen, die darauf abstellen, das Funktionieren des Binnenmarktes zu erleichtern, eventuelle Vorkommnisse bei der Beförderung zu bewerten und mit den MOEL und den NUS zusammenzuarbeiten, um die Sicherheit bei der Beförderung zu verbessern. 1. 6. Koordinierung mit energiepolitischen Komponen- ten anderer Gemeinschaftsprogramme und -poli- tiken 1. 6. 1. Unterstützung der technologischen Forschung und Entwicklung: Wie schon im vierten sind auch im fünften Rahmenprogramm Programme wie JOULE, THERMIE und ein FTE-Programm im Bereich der nuklearen Sicherheit und der kontrollierten thermo- nuklearen Fusion, das auf der Grundlage des EURA- TOM-Vertrags und unter Beteiligung der Gemeinsamen Forschungsstelle durchgeführt wird, enthalten. 1. 6. 2. Die Funktionsmodalitäten, Organe und Umset- zungsinstrumente im Bereich der Transeuropäischen Energienetze bleiben unverändert. 1. 6. 3. Die Koordinierung mit Programmen in anderen Politikbereichen wie z. B. den Außenbeziehungen (PHA- RE, TACIS und MEDA), den Strukturfonds oder der Investitionsförderung soll verbessert werden. 1. 6. 4. Es soll ein Netz der betroffenen Generaldirekto- ren errichtet werden, das gewährleisten soll, daß Leitli- nien mit energiepolitischer Dimension aufeinander ab- gestimmt und transparent sind. Es hat die Aufgabe, jährlich eine zusammenfassende U¨ bersicht über sämtli- che im Rahmen der Gemeinschaft durchgeführten ener- giepolitischen Aktionen zu erstellen. 1. 7. Allgemeine finanzielle Erwägungen In der nachstehenden Tabelle wird eine vorläufige Aufschlüsselung der Mittelverteilung (in Millionen ECU) vorgenommen. Die veranschlagten Haushaltsmittel sind im einzelnen in den in den Anhängen enthaltenen Finanzbögen aufgeführt. C 214/46 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 10. 7. 98 1998 1999 2000 2001 2002 Insgesamt Analysen und Beobachtung der Ener- giemärkte Internationale Zusammenarbeit Energiebereich Erneuerbare Energieträger Energieeffizienz Feste Brennstoffe Nukleare Sicherheit im Nukleare Sicherheit B7-535 Insgesamt 1,50 1,53 1,56 1,59 1,62 7,80 7,00 14,40 12,50 0,80 0,50 36,70 2,50 7,14 15,60 12,80 0,81 0,51 38,39 2,50 7,28 17,00 13,90 0,82 0,52 41,08 2,50 7,42 17,00 14,60 0,83 0,53 41,97 2,50 7,57 17,10 14,60 0,84 0,54 42,27 2,50 36,40 81,10 68,40 4,10 2,60 200,40 12,50 1. 8. Der Wirtschafts- und Sozialausschuß hat sich in zwei Stellungnahmen zu ALTENER II (1) und zu SAVE II (2) geäußert. 2. Allgemeine Bemerkungen 2. 1. Der Ausschuß begrüßt das Dokument der Kom- mission als ersten Schritt zu einem einheitlichen, kohä- renten, effizienten und auf Flexibilität und Transparenz bedachten Konzept für die energiepolitischen Maßnah- men. Die Notwendigkeit, sich diesem prioritären Bereich verstärkt zuzuwenden, wird erkannt, und es kann nunmehr mit einer zielgerichteten Koordinierung der vielfältigen dementsprechenden Anstrengungen begon- nen werden. Die Energiepolitik der Gemeinschaft steht in den 2. 2. nächsten Jahren vor großen Herausforderungen. Die energiepolitische Situation ist durch eine zunehmende Importabhängigkeit gekennzeichnet. Angesichts dieser zunehmenden Abhängigkeit und den sich ändernden geopolitischen Rahmenbedingungen kommt den Außen- beziehungen der Union besonders im Energiebereich eine zentrale Bedeutung zu. Die Politik der Union muß sich verstärkt einer gesicherten Energieversorgung widmen. Internationale Kooperation im Energiebereich soll eine Erhöhung der Versorgungssicherheit gewähr- leisten und ferner zu einem Kulturtransfer und einer weltweiten Verbesserung der Sicherheitsstandards bei- tragen. Aufgrund der zunehmenden Globalisierung wer- 2. 3. den die Märkte weiter zusammenrücken und die Unter- nehmen weltweit miteinander in Wettbewerb treten. Die Interessen Europas und seiner Bürger müssen berück- sichtigt und die Konkurrenzfähigkeit der europäischen Industrie verbessert werden, um in einem global stattfin- denden Wettbewerb bestehen zu können. 2. 4. Die Fortschritte bei der Liberalisierung der Märkte für Elektrizität (3) und Gas (Energierat vom (1) ABl. C 19 vom 21. 1. 1998. (2) ABl. C 82 vom 19. 3. 1996. (3) Richtlinie des Rates und des Europäischen Parlaments: ABl. L 27 vom 30. 1. 1997. 8. Dezember 1997) sind ein wichtiger Schritt im Hinblick auf die Verwirklichung des Binnenmarktes und die Verbesserung der internationalen Wettbewerbsfähigkeit der Gemeinschaft. 2. 5. Eine weitere Herausforderung besteht in der Verbindung dieser beiden Punkte mit der umweltpoliti- schen Dimension. Die Energiepolitik der Zukunft muß im Sinne einer nachhaltigen Entwicklung auch Umwelt- politik sein oder zumindest einen schonenden Umgang mit der Umwelt garantieren. Die Verbindung von Energie und Umwelt im 2. 6. Rahmenprogramm trägt den Notwendigkeiten einer stärkeren umweltpolitischen Rücksichtnahme Rech- nung. Im Hinblick auf die in Kyoto eingegangenen Verpflichtungen und die zu deren Erfüllung zu treffenden Maßnahmen wird deutlich, daß die gemeinschaftliche Energiepolitik mit den Zielen des Umweltschutzes in Einklang gebracht werden muß. Angesichts der aufgrund der zunehmenden Libe- 2. 7. ralisierung und Intensivierung des Wettbewerbs zu erwartenden niedrigeren Energiepreise könnte die Ge- fahr auftreten, daß die Erfolge der umweltpolitischen Bemühungen geschmälert werden. Umgekehrt könnte beispielsweise die Einführung einer Energiesteuer zur Internalisierung der externen Kosten einer Stärkung der Wettbewerbsposition der europäischen Industrie entgegenstehen. Es bedarf hier neben außerordentlich genauen Beobachtungen auch Rückmeldungen aus den Mitgliedsstaaten, um dem Wettbewerb, dem Umwelt- schutz und den Bürgerinteressen entgegenstehende Ent- wicklungen zu vermeiden. Vor diesem Hintergrund werden noch ausführliche Diskussionen über die verblei- benden Gegensätze und eine künftige Strategie, die sowohl die Umweltdimension im Sinne einer nachhalti- gen Entwicklung als auch die internationale Wettbe- werbsfähigkeit berücksichtigen muß und die zugleich die Importabhängigkeit verringert, notwendig sein. Die Erfahrungen der Mitgliedstaaten können Möglichkeiten aufzeigen, wie die teilweise widersprüchlichen Ziele in harmonischer Weise miteinander in Einklang gebracht werden können. Der Ausschuß begrüßt die Schwerpunktlegung 2. 8. der Kommission auf die drei vorrangigen Ziele: Ver- 10. 7. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 214/47 sorgungssicherheit, Wettbewerbsfähigkeit und Umwelt- schutz und die dementsprechende Ausrichtung ihrer Energiepolitik, die sich auf eine Bündelung der Maßnah- men zur Erreichung dieser Ziele, auf vermehrte Effizienz und Transparenz stützt. Ein erster, noch nicht ausrei- chender, Schritt auf dem Weg zu mehr Transparenz war die Mitteilung der Kommission: Globale Sicht der Energiepolitik und des energiepolitischen Handelns, zu der sich der Ausschuß auch in einer Stellungnahme geäußert hat (1). 3. Spezielle Bemerkungen Der Ausschuß ist in U¨ bereinstimmung mit der Kommis- sion der Meinung, daß die im Rahmen der Energiepolitik ergriffenen Maßnahmen zur Gewährleistung von Kohä- renz und Effizienz in ein besser integriertes, transparente- res und wirksameres Konzept eingebracht werden müs- sen. (KWK) und zum Abbau von Hindernissen, die ihrer Entwicklung im Wege stehen“ (2) und „Energie für die Zukunft: Erneuerbare Energiequellen — Weißbuch für eine Gemeinschaftsstrategie“ (3), zwei Themen zu denen der Ausschuß derzeit eine Stellungnahme vorbereitet, hat die Kommission verzichtet. Dem Ausschuß liegt sehr an der Verbindung aller dieser Maßnahmen zu einem konsistenten Programm, einem Aufzeigen ihrer Bezie- hungen zueinander und er fordert die Kommission auf, die Integrierung der energiepolitischen Maßnahmen weiter voranzutreiben. Darüber hinaus hält der Ausschuß eine die in 3. 1. 5. den Mitgliedsstaaten durchgeführten Aktionen beinhal- tende U¨ bersicht für ein hilfreiches Werkzeug, das dazu geeignet scheint, einen produktiven Erfahrungsaus- tausch, eine kohärente und effiziente gemeinschaftliche Energiepolitik und ein Ableiten ergänzender Maßnah- men zu ermöglichen. Der Grundsatz der Subsidiarität muß dabei stets beachtet werden. 3. 1. Allgemeiner logischer Aufbau 3. 2. Rechtsgrundlage 3. 1. 1. Das Energie-Rahmenprogramm, wie es die Kommission vorgelegt hat, ist nur ein erster Schritt auf dem Weg zu einem solchen einheitlichen Konzept. Es beinhaltet lediglich Programme mit finanzieller Auswir- kung in der Generaldirektion XVII. Auf dieses, für einen Außenstehenden nicht nachvollziehbares Auswahlkrite- rium, sollte im Dokument auch deutlich hingewiesen werden. 3. 1. 2. Man würde erwarten, daß das Rahmenpro- gramm einen Gesamtüberblick über die im Energiebe- reich angesiedelten Maßnahmen geben würde. Der Titel weckt jedenfalls diese Erwartung. Dementsprechend vermißt der Ausschuß im Dokument der Kommission wichtige energiepolitische Maßnahmen, beziehungswei- se Hinweise auf diese, und bedauert, daß das Energie- Rahmenprogramm nur die Programme der GD XVII beinhaltet. 3. 1. 3. Um die Kohärenz und Effizienz der Energiepoli- tik verbessern zu können, sollte, ungeachtet der Tatsa- che, daß die mangelnden rechtlichen Möglichkeiten der Europäischen Union keine umfassende Integrierung aller energiepolitischen Maßnahmen ermöglichen, im Rahmenprogramm doch eine vollständige U¨ bersicht über alle innerhalb und außerhalb des Programms angesiedelten Maßnahmen der Kommission enthalten sein. Dies wäre neben einer weniger formalistischen Darstellungsweise dazu geeignet, das Kommissionsdo- kument für die Allgemeinheit transparenter und ver- ständlicher zu machen, was gerade auf dem Energiesek- tor für den politischen Rückhalt bei den Bürgern Europas besonders wichtig wäre. 3. 1. 4. Auf das Zitieren der im Rahmenprogramm enthaltenen und anderen von der Kommission vorge- schlagenen Programme bzw. Aktionen mit getrennter Finanzierung, wie beispielsweise die „Gemeinschafts- strategie zur Förderung der Kraft-Wärme-Kopplung (1) ABl. C 19 vom 21. 1. 1998. 3. 2. 1. Die Bemühungen verschiedener Entschei- dungsträger, ein Energiekapitel in den Unionsvertrag aufzunehmen, führten bisher zu keinem Ergebnis. Die Kommission versucht nun sinnvollerweise, den ihr vorgegebenen rechtlichen Rahmen auszuschöpfen, in- dem sie über einen intensivierten Informationsfluß eine Koordinierung der verschiedenen energiepolitischen Maßnahmen innerhalb der Kommission anstrebt. 3. 2. 2. Der Kommissionsvorschlag schafft mit den bestehenden begrenzten rechtlichen Möglichkeiten, durch die Einsetzung des einheitlichen Ausschusses und die interne Einrichtung des Netzes der Generaldirektoren eine Zukunftsperspektive. Gelingt es der Kommission, die vorliegenden Vorschläge erfolgreich umzusetzen, eine Basis für eine zukünftige Vorgehensweise zu schaf- fen, dem Ministerrat somit ein positives Signal zu geben und zu zeigen, daß der mit dem einheitlichen Ausschuß und dem Netz der Generaldirektoren eingeschlagene Weg zu mehr Kohärenz und Koordination führt, wäre es wünschenswert zu gegebener Zeit über eine Erweiterung dieser Arbeitsmethode nachzudenken. 3. 2. 3. Der einheitliche Ausschuß müßte sich dann auch die Aufgabe stellen, die bestehenden Inkohärenzen auf Gemeinschafts- und Mitgliedstaatenebene zu beseiti- gen. In einem solchen Ausschuß würden auch die Mitgliedstaaten wesentliche Verantwortung überneh- men müssen, was die Rolle des Ausschusses von einer rein beratenden Funktion, wie von der Kommission vorgeschlagen, auf eine verwaltende und regelnde erwei- tern würde. 3. 3. Organe 3. 3. 1. Durch die starke Betonung der horizontalen und thematischen Programme geraten die wesentlichen Punkte, die die Organisationsstruktur betreffen und (2) KOM(97) 514 endg. ; Stellungnahme des WSA: ABl. C 157 vom 25. 5. 1998. (3) KOM(97) 599 endg. C 214/48 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 10. 7. 98 stärker betont werden sollten, ins Hintertreffen und laufen Gefahr, nicht entsprechend gewürdigt zu werden. Der von der Kommission vorgeschlagene ein- 3. 3. 2. heitliche Ausschuß ist ein neu zu errichtendes Organ, das für die innerhalb des Energie-Rahmenprogramms verwalteten Programme und die Koordinierung ihrer Aktionen zuständig sein soll. Er wird vorhandene Programmausschüsse ersetzen und deren Verantwortun- gen auf sich vereinen. U¨ ber den einheitlichen Ausschuß und die Ab- 3. 3. 3. grenzung seiner Aufgaben zu denen der anderen im Rahmenprogramm bestehenden Ausschüsse mit energie- politischer Kompetenz wird noch ausführlich diskutiert werden müssen. Eine U¨ berschneidung der Aufgaben oder ein Wettbewerb der Ausschüsse untereinander ist zu vermeiden. Der einheitliche Ausschuß muß einen zusätzlichen Wert im Vergleich zu den bestehenden Ausschüssen, die er ersetzen soll, schaffen und geeignet sein, deren Funktionen zu übernehmen. Im Dokument wird nicht genauer auf die 3. 3. 4. Zusammensetzung des einheitlichen Ausschusses, der auch aktiv zur Koordinierung zwischen den im Rahmen der verschiedenen Politikbereiche der Gemeinschaft durchgeführten energiepolitischen Maßnahmen beitra- gen soll, eingegangen. Er soll für Transparenz und Integration der verschiedenen energiepolitischen Maß- nahmen sorgen und die Einbeziehung des erforderlichen technologischen Expertenwissens garantieren. Weitere Spezifizierungen zur Zusammensetzung und Funktions- weise des einheitlichen Ausschusses sind notwendig. 3. 3. 5. Die Kommission hat einen „Vorschlag für einen Beschluß des Europäischen Parlaments und des Rates über das Fünfte Rahmenprogramm im Bereich der Forschung, technologischen Entwicklung und De- monstration (1998-2002)“ vorgelegt, zu dem der Aus- schuß auch Stellung genommen hat (1). Es ist zu prüfen, ob die Erfahrungen mit der „kollegial geprägten Koordi- nierungsstruktur“, der Beratungsstruktur des 5. Rah- menprogramms, angesichts der sehr unterschiedlichen rechtlichen Ausgangsposition auf den einheitlichen Aus- schuß des Energie-Rahmenprogramms genutzt werden können und Schlußfolgerungen zulassen. 3. 4. Verbesserung der Koordinierung der energiepoliti- schen Komponenten der einzelnen Politikbereiche der Gemeinschaft 3. 4. 1. Der Ausschuß stimmt mit der Kommission dahingehend überein, daß die Koordination zwischen den Generaldirektionen verstärkt und dazu jährlich eine zusammenfassende U¨ bersicht über sämtliche im Rahmen der einzelnen Politikbereiche der Gemeinschaft durch- geführten energiepolitischen Aktionen erstellt werden muß, um künftig Widersprüche zwischen einzelnen Maßnahmen zu vermeiden, und begrüßt das Vorhaben der Kommission, ein Netz der Generaldirektoren einzu- richten. 3. 4. 2. Der Ausschuß versteht dieses Netz der General- direktoren, das den Rahmen für alle, auch die im (1) ABl. C 355 vom 21. 11. 1997. Rahmenprogramm nicht enthaltenen energiepolitischen Maßnahmen, wie die Gemeinschaftsstrategie zur Förde- rung der Kraft-Wärme-Kopplung, das Weißbuch und den Aktionsplan für die erneuerbaren Energien und die Regionalpolitik, um nur einige zu nennen, bildet, als wesentlichen Punkt des Rahmenprogramms und unter- stützt eine dementsprechende Betonung dieses Punktes an zentraler einleitender Stelle. 3. 4. 3. Das Netz der Generaldirektoren bietet die Gelegenheit, die energiebezogenen Möglichkeiten aller Generaldirektionen zu bündeln, innerhalb der Kommis- sion breite Unterstützung für eine gemeinschaftliche Energiepolitik zu erhalten und somit auch die Nachteile eines fehlenden speziellen Energiekapitels im EU-Vertrag zu mindern. Gemeinsame, über die Verantwortung einer Generaldirektion hinausgehende Strategien, sind noch zu entwickeln. 3. 4. 4. Der Ausschuß hält es für wünschenswert, als erste vordringliche Maßnahme des Netzes der Generaldi- rektoren eine U¨ bersicht vorzulegen, die Aufschluß über die in Frage kommenden Maßnahmen und Bereiche gibt und die dann anschließend in jährlichen Berichten über die Koordination der energiepolitischen Maßnahmen und deren Auswirkungen fortgeführt wird. Ein grober U¨ berblick, wie er in der Mitteilung der Kommission „Globale Sicht der Energiepolitik und des energiepoliti- schen Handelns“ (2), zu der sich der Ausschuß in einer Stellungnahme geäußert hat (3), ist nicht ausreichend konkret und vollständig. Das Netz der Generaldirekto- ren sollte auch überprüfen, inwieweit die durchgeführten energiepolitischen Maßnahmen der Kommission zur Erreichung der gemeinschaftlichen Ziele beitragen. 3. 4. 5. Um die Vorteile und Chancen dieses Netzes der Generaldirektoren schnell effizient nützen zu können, ist es notwendig, dieses mittels politischer und operationel- ler Leitlinien zu institutionalisieren. Das Netz der Generaldirektoren und der einheitli- 3. 5. che Ausschuß sollen für die Koordinierung auf Gemein- schaftsebene, beziehungsweise Rahmenprogrammebene sorgen. Der Ausschuß befürwortet diesen Ansatz, wenn die zukünftige Energiepolitik mit diesen beiden neuen Institutionen bewußt neu gestaltet wird. 4. Die horizontalen und thematischen Programme 4. 1. Vorausschauende Analysen und Marktbeobach- tung (4) Ziel dieser Aktion ist es, in Zusammenarbeit 4. 1. 1. mit den Mitgliedstaaten ein Programm für die regelmäßi- ge Beobachtung der Energiemärkte und -trends zu erarbeiten, damit die energiepolitischen Entscheidungen auf der Grundlage einer gemeinsamen Analyse getroffen werden können. (2) KOM(97) 167 endg. (3) KOM(97) 514 endg. ; Stellungnahme des WSA: ABl. C 157 vom 25. 5. 1998. (4) Vgl. Anhang II KOM(97) 550 endg. 10. 7. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 214/49 4. 1. 2. Der Ausschuß hält es für sinnvoll, bei der Erstellung von Analysen andere Studien und Erfahrun- gen zu nützen und auf diesen aufzubauen. Innerhalb des Programms sollten nur ergänzende Betrachtungen unterstützt werden, was auch den für diese Aktion vorgesehenen geringen Mitteln entspricht, mit denen ausführliche Marktanalysen ohnehin nicht möglich sind. 4. 2. Internationale Zusammenarbeit bereich (1) im Energie- SYNERGY ist ein spezifisches Programm zur 4. 2. 1. Förderung der internationalen Zusammenarbeit im Energiebereich. Der im vorliegenden Rahmenprogramm enthaltene Anhang III ist lediglich eine Fortschreibung des bereits 1997 vom Rat für ein Jahr verabschiedeten SYNERGY-Programms (2) um fünf Jahre. 4. 2. 2. Der Ausschuß kann diesem Programm durch- aus zustimmen, bedauert aber trotz einer produktiven Zusammenarbeit bei Programmen wie ALTENER II und SAVE II, nicht zu SYNERGY befragt worden zu sein. 4. 3. Förderung der erneuerbaren Energieträger (3) 4. 3. 1. Die große Bedeutung, die den erneuerbaren Energieträgern beigemessen wird, entspricht den um- weltpolitischen Erfordernissen. Es sollte jedoch noch genauer erläutert werden, inwieweit vom bereits vorge- legten Programm ALTENER II, zu dem der Ausschuß auch Stellung genommen hat (4), abgewichen oder dieses identisch übernommen wird und welche Rollen ALTE- NER II und dem Weißbuch und dem damit verbundenen Aktionsplan für die erneuerbaren Energieträger — eine Stellungnahme des WSA wird in einer gesonderten Studiengruppe vorbereitet — innerhalb des Mehrjahres- programms zur Förderung der erneuerbaren Energieträ- ger in der Gemeinschaft zukommen. 4. 3. 2. Der Ausschuß fordert aufgrund seiner Außen- wirkung und seines Bekanntheitsgrades die Beibehaltung des Namens ALTENER, der mit den erneuerbaren Energieträgern untrennbar verbunden ist, und fordert die Kommission auf, ihn im Sinne einer bürgernäheren Gestaltung auch im Titel von Anhang IV zu führen. 4. 4. Förderung der Energieeffizienz (5) 4. 4. 1. Der Ausschuß stimmt hinsichtlich der Bedeu- tung einer effizienten Energienutzung mit der Kommis- sion überein und sieht hier die größten Möglichkeiten für eine Reduktion der CO2-Emissionen. Das Programm SAVE II war bereits Gegenstand einer Stellungnahme des Ausschusses (6). Aus haushaltsrechtlichen Gründen konnten bei der Beschlußfassung 1996 nur die für das erste Jahr der Laufzeit von SAVE II benötigten (1) Vgl. Anhang III KOM(97) 550 endg. (2) ABl. L 104 vom 22. 4. 1997. (3) Vgl. Anhang IV KOM(97) 550 endg. (4) ABl. C 19 vom 21. 1. 1998. (5) Vgl. Anhang V KOM(97) 550 endg. (6) ABl. C 82 vom 19. 3. 1996. finanziellen Mittel bereitgestellt werden. Für die folgen- den Jahre wurde auf das damals noch auszuarbeitende Energie-Rahmenprogramm verwiesen. SAVE II wird nunmehr in dieses eingebettet und seine Laufzeit bis 2002 verlängert. 4. 4. 2. Der Ausschuß begrüßt die gesicherte Finanzie- rung und die Verlängerung der Laufzeit von SAVE II im Einklang mit dem Energie-Rahmenprogramm. Die Kommission verzichtet im Dokument bedauerlicherwei- se auf eine Erläuterung, inwieweit vom bereits laufenden Programm SAVE II abgewichen, beziehungsweise dieses erweitert wird; die A¨ nderungen dürften jedoch allenfalls gering sein. 4. 4. 3. Die Gemeinschaftsstrategie zur Förderung der Kraft-Wärme-Kopplung (KWK) und zum Abbau von Hindernissen, die ihrer Entwicklung im Wege stehen (7), die ebenfalls von der Generaldirektion XVII verwaltet wird, sollte im Rahmen einer Strategie zur Förderung der Energieeffizienz als wichtiger Beitrag erwähnt werden, auch wenn es sich hierbei nicht um einen Bestandteil des Rahmenprogramms handelt. 4. 4. 4. Der Ausschuß fordert die Beibehaltung des Namens SAVE, der auch im Titel von Anhang V geführt werden soll. 4. 5. Förderung der sauberen und effizienten Nutzung fester Brennstoffe (8) 4. 5. 1. CARNOT ist ein Beitrag zur Umsetzung der Kenntnisse im Bereich der sauberen Energiegewinnung aus Kohle. Es scheint, daß dieser Bereich, der bisher von THERMIE II abgedeckt wurde, aus diesem herausgegrif- fen und gesondert behandelt werden soll. 4. 5. 2. Der Ausschuß kann dieses Programm unter- stützen, muß aber auf die Verantwortung der Kommis- sion hinweisen, auf die Komplementarität mit anderen nicht innerhalb des fünften Rahmenprogramms enthalte- nen Forschungsprogrammen wie denen der EGKS und THERMIE II zu achten und eventuelle Doppelarbeit, zu vermeiden. Zu THERMIE II hat sich der Ausschuß bereits 4. 5. 3. in einer Stellungnahme geäußert (9). Auch im vorliegen- den Dokument der Kommission unterbleibt eine Einord- nung der nicht forschungsbezogenen Aspekte von THERMIE in einen breiteren Rahmen. 4. 5. 4. In bezug auf eine Reduzierung der Energie- abhängigkeit ist, insbesondere angesichts der bevorste- henden Erweiterung der Union und der auf dem Staatsge- biet der Beitrittskandidaten liegenden Vorkommen, eine stärkere Verwendung der in Europa bestehenden Kohlereserven zu erwägen. Dies würde einen verstärkten Mitteleinsatz für die Erforschung von Technologien zur sauberen Energieerzeugung aus fossilen Brennstoffen erfordern. (7) KOM(97) 514 endg. ; Stellungnahme des WSA: ABl. C 157 vom 25. 5. 1998. (8) Vgl. Anhang VI KOM(97) 550 endg. (9) ABl. C 393 vom 31. 12. 1994. C 214/50 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 10. 7. 98 4. 6. Zusammenarbeit im Kernenergiesektor (1) 4. 6. 1. Dem Bereich der nuklearen Sicherheit wird im Energie-Rahmenprogramm auf den ersten Blick ein vergleichsweise geringer finanzieller Betrag gewidmet. Dies resultiert aus der für Außenstehende nicht nachvoll- ziehbaren Auswahl von kleinen einzelnen Aktionen aus dem großen Bereich der Nuklearsicherheit. Der Ausschuß weist nachdrücklich darauf hin, daß dieses Vorgehen nicht dazu geeignet ist, beim europäischen Bürger, der in bezug auf Kernenergie sehr sensibel ist, das Vertrauen in die Nuklearsicherheit zu erhöhen. Nur aufgrund von Transparenz und Vertrauen kann mit der erforderlichen breiten Unterstützung der Bevölkerung gerechnet werden. 4. 6. 2. Hierzu ist es notwendig, einen Gesamtüber- blick über alle im Bereich der Nuklearsicherheit angesie- delten Programme zu schaffen und dabei auf alle Aktionen auch in anderen Bereichen (TACIS, PHARE, 5. Forschungs-Rahmenprogramm, usw. ) hinzuweisen, zumal es sich hier ja um ein Rahmenprogramm handelt. Eine deutliche Darstellung der Zusammenhänge mit den anderen Programmen ist notwendig. 4. 6. 3. Der Ausschuß ist der Ansicht, daß es nicht sinnvoll ist, einen kleinen Teil des großen Bereichs der formalistischer Darstel- Nuklearsicherheit in derart (1) Vgl. Anhang VII KOM(97) 550 endg. Brüssel, den 29. April 1998. (Finanzbogen) lungsweise in ein Energierahmen- programm hereinzunehmen und somit den europäischen Bürger zu verunsichern. Es muß untersucht werden, ob dadurch ein Mehrwert geschaffen wird, oder ob es nicht vorzuziehen wäre, den Anhang VII aus dem Rahmenprogramm herauszunehmen und zusammen mit anderen Maßnahmen der Nuklearsicherheit zu behan- deln. 5. Schlußbemerkungen 5. 1. Der Ausschuß ist der Auffassung, daß insbeson- dere programmatische Dokumente wie das vorliegende nicht nur nach formalistischen Gesichtspunkten abge- faßt werden sollten, damit sie für einen größeren Personenkreis, die interessierte Allgemeinheit, verständ- lich sind. So ist für einen Außenstehenden nicht nachvoll- ziehbar, warum gerade diese wenigen Maßnahmen im Rahmenprogramm zusammengefaßt sind und nicht andere energiepolitisch wirksame Maßnahmen der GD XVII beziehungsweise der Kommission. 5. 2. Auch müßte verständlich werden, was in diesem Falle „Rahmen“ im Sinne eines Rahmenprogramms bedeutet. Der Ausschuß empfiehlt der Kommission dringend bei der Abfassung ihrer Dokumente stärker auf die Verständlichkeit und die Wirkung nach außen zu achten. Der Ausschuß ist sich sicher, daß dies für den politischen Rückhalt bei den Bürgern Europas außerordentlich wichtig ist. Der Präsident des Wirtschafts- und Sozialausschusses Tom JENKINS


title: WRITTEN QUESTION No. 1273/98 by Freddy BLAK to the Commission. Access to knowhow and information technology

eurovoc_concepts:
access to information
information technology
multinational enterprise
new technology
telecommunications

text: C 402/104 Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti FI 22. 12. 98 (98/C 402/133) KIRJALLINEN KYSYMYS E-1273/98 esitt(cid:228)j(cid:228)(t): Freddy Blak (PSE) komissiolle (29. huhtikuuta 1998) Aihe: Tiedon ja tietotekniikan saatavuus Siemens-Nixdorfin ja IBM:n kaltaiset suuret monikansalliset yritykset ovat kielt(cid:228)neet ty(cid:246)ntekij(cid:246)ilt(cid:228)(cid:228)n p(cid:228)(cid:228)syn internetiin huolimatta siit(cid:228), ett(cid:228) n(cid:228)m(cid:228) yritykset el(cid:228)v(cid:228)t tietotekniikan myynnist(cid:228). Eik(cid:246) komissio katso, ett(cid:228) on toteutettava EU-aloite, jolla varmistetaan, ett(cid:228) eurooppalaisten palkansaajien tietotekniikan k(cid:228)ytt(cid:246)(cid:228) ja tiedon saantia ei rajoiteta? Komission j(cid:228)senen Martin Bangemannin komission puolesta antama vastaus (18. kes(cid:228)kuuta 1998) Komissio on samaa mielt(cid:228) parlamentin j(cid:228)senen kanssa siit(cid:228), ett(cid:228) tietotekniikan ja taitotiedon saatavuus on v(cid:228)ltt(cid:228)m(cid:228)t(cid:246)nt(cid:228) kaikenkokoisille yrityksille ja organisaatioille ja niiden ty(cid:246)ntekij(cid:246)ille. Vaikka tarpeellinen verkkoinfrastruktuuri olisikin olemassa, yritys voi tiettyjen tekij(cid:246)iden vuoksi p(cid:228)(cid:228)tt(cid:228)(cid:228), ettei se halua kaikille ty(cid:246)ntekij(cid:246)illeen vapaata p(cid:228)(cid:228)sy(cid:228) Internetiin. Ensiksikin yrityksen on maksettava Internet-yhteyden vaatiman kaistanleveyden aiheuttamat kulut. Kiinteiden johtojen kulut ovat Euroopassa valitettavasti yh(cid:228) huomattavasti korkeammat kuin Yhdysvalloissa, vaikka tietoliikenteen vapauttamisen pit(cid:228)isi lis(cid:228)t(cid:228) hintojen laskuun kohdistuvaa painetta. Lis(cid:228)ksi on otettava huomioon Internet-yhteyden aiheuttama kuormitus yrityksen tietoliikenneverkkoihin. Yritykset voivat olla huolissaan my(cid:246)s tietokoneviruksiin liittyvist(cid:228) turvallisuusongelmista, pornografian tai luvattomien ohjelmien kopioimiseen liittyv(cid:228)st(cid:228) vastuusta ja mahdollisesta (cid:148)ajantuhlauksesta(cid:148), kun ty(cid:246)ntekij(cid:228)t k(cid:228)yv(cid:228)t ty(cid:246)ajalla sellaisilla Internet-sivuilla, jotka eiv(cid:228)t tarkasti ottaen liity heid(cid:228)n ty(cid:246)h(cid:246)ns(cid:228). T(cid:228)ss(cid:228) vaiheessa ei n(cid:228)yt(cid:228) aiheelliselta antaa yhteis(cid:246)n tasolla s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)j(cid:228) siit(cid:228), kuinka yritysten on l(cid:228)hestytt(cid:228)v(cid:228) n(cid:228)it(cid:228) kysymyksi(cid:228). Komissio suhtautuu kuitenkin my(cid:246)nteisesti samantapaisia ongelmia kohtaavien yritysten tekemiin aloitteisiin, joiden tarkoituksena on keskustella k(cid:228)yt(cid:228)nn(cid:246)n ratkaisuista muiden yritysten sek(cid:228) ty(cid:246)ntekij(cid:246)iden tai ty(cid:246)ntekij(cid:246)iden edustajien kanssa. (98/C 402/134) KIRJALLINEN KYSYMYS E-1278/98 esitt(cid:228)j(cid:228)(t): Gerhard Hager (NI) komissiolle (29. huhtikuuta 1998) Aihe: Euro-Jus -verkko Yhteis(cid:246)n Euro-Jus -hankkeessa paikalliset lakimiehet tekev(cid:228)t yhteisty(cid:246)t(cid:228) j(cid:228)senvaltioissa sijaitsevien komission yksikk(cid:246)jen kanssa ja antavat kansalaisille objektiivista ja ep(cid:228)virallista tietoa kansalaisille yhteis(cid:246)n m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)ysten mukaan kuuluvista oikeuksista sek(cid:228) siit(cid:228), miten he voivat k(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228) kyseisi(cid:228) oikeuksia hyv(cid:228)kseen. Hanke on saamieni tietojen mukaan otettu eritt(cid:228)in my(cid:246)nteisesti vastaan. Onko komissiolla tietoja, joista k(cid:228)y 1. ilmi, kuinka my(cid:246)nteisesti hanke on otettu vastaan? 2. Mist(cid:228) budjettikohdista hanke rahoitetaan ja kuinka paljon verkon yll(cid:228)pito maksaa? 3. Mink(cid:228) kriteerien mukaan (cid:148)paikalliset lakimiehet(cid:148) valitaan? 4. Ketk(cid:228) ovat It(cid:228)vallan (cid:148)Euro-Jus -hankkeen(cid:148) paikalliset lakimiehet?


title: WRITTEN QUESTION No. 1280/98 by Daniela RASCHHOFER to the Commission. Effects of Agenda 2000 on the existing Community of Fifteen

eurovoc_concepts:
Austria
Central and Eastern Europe
accession to the European Union
economic consequence
enlargement of the Union
frontier region
impact study
labour market
migratory movement

text: C 386/106 Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti FI 11. 12. 98 (98/C 386/145) KIRJALLINEN KYSYMYS E-1280/98 esitt(cid:228)j(cid:228)(t): Daniela Raschhofer (NI) komissiolle (29. huhtikuuta 1998) Aihe: Agenda 2000:n vaikutus olemassa olevalle viidentoista j(cid:228)senvaltion yhteis(cid:246)lle Kiitos 19. maaliskuuta 1998 p(cid:228)iv(cid:228)tyst(cid:228) vastauksesta kysymykseeni E-395/98 (1). Koska en saanut tarpeeksi tyhjent(cid:228)vi(cid:228) esitt(cid:228)miini kysymyksiin, on minun esitett(cid:228)v(cid:228) uudestaan komissiolle seuraavat kysymykset: Suoritettiinko tutkimuksia, joissa tarkasteltiin niit(cid:228) vaikutuksia, joita unionin laajentumisesta it(cid:228)(cid:228)n aiheutuu viidentoista j(cid:228)senvaltion yhteis(cid:246)n ty(cid:246)llisyystilanteeseen ja erityisesti It(cid:228)vallan rajan l(cid:228)heisyydess(cid:228) sijaitsevien alueiden ty(cid:246)llisyystilanteeseen ja jos suoritettiin, miss(cid:228) tuloksiin voi tutustua? Suoritettiinko tutkimuksia, joissa tarkasteltiin niit(cid:228) vaikutuksia, joita unionin laajentumisesta it(cid:228)(cid:228)n aiheutuu viidentoista j(cid:228)senvaltion muodostaman yhteis(cid:246)n palkkatasoon ja erityisesti It(cid:228)vallan rajan l(cid:228)heisyydess(cid:228) sijaitsevien alueiden palkkatasoon ja jos suoritettiin, miss(cid:228) tuloksiin voi tutustua? Suoritettiinko tutkimuksia siit(cid:228), mill(cid:228) tavoin unionin laajentuminen it(cid:228)(cid:228)n tulee vaikuttamaan muuttoliikkeeseen, joka suuntautuu 15 j(cid:228)senvaltion yhteis(cid:246)(cid:246)n ja jos suoritettiin, miss(cid:228) tuloksiin voi tutustua? Suoritettiinko tutkimuksia siit(cid:228), kuinka suuri osa uusien j(cid:228)senvaltioiden kansalaisista aikoo etsi(cid:228) ty(cid:246)t(cid:228) viiden- toista j(cid:228)senvaltion alueelta ja erityisesti It(cid:228)vallan rajan l(cid:228)heisyydess(cid:228) sijaitsevilta alueilta ja kuinka moni n(cid:228)ist(cid:228) henkil(cid:246)ist(cid:228) haluaa asettua pysyv(cid:228)sti ty(cid:246)paikkansa l(cid:228)heisyyteen ja jos suoritettiin, miss(cid:228) tuloksiin voi tutustua? Suoritettiinko tutkimuksia siit(cid:228), mill(cid:228) tavoin unionin laajentuminen it(cid:228)(cid:228)n tulee vaikuttamaan viidentoista j(cid:228)senvaltion yhteis(cid:246)n ja erityisesti It(cid:228)vallan rajan l(cid:228)heisyydess(cid:228) sijaitsevien alueiden eri elinkeinoaloihin ja jos suoritettiin, miss(cid:228) tuloksiin voi tutustua? Suoritettiinko tutkimuksia, joista k(cid:228)y ilmi, mill(cid:228) tavoin unionin it(cid:228)(cid:228)n laajentuminen tulee vaikuttamaan yhteis(cid:246)n ja It(cid:228)vallan sis(cid:228)iseen turvallisuuteen ja jos suoritettiin, miss(cid:228) tuloksiin voi tutustua? Jos edell(cid:228) mainittuja aiheita ei tutkittu, miksi tutkimustoimeksiantoja ei annettu? (1) EYVL C 304, 2. 10. 1998, s. 91. Komission j(cid:228)senen Hans van den Broekin Komission puolesta antama vastaus (9. kes(cid:228)kuuta 1998) Komissio viittasi vastauksessaan parlamentin j(cid:228)senen kirjalliseen kysymykseen E-395/98 (1) laajentumisen vaikutuksesta yhteis(cid:246)n taloudelliseen kehitykseen, josta aiheesta on tehty (cid:148)vaikutuksia koskeva tutkimus(cid:148) osana Agenda 2000:een (2) kuuluvia asiakirjoja, jotka annettiin parlamentin k(cid:228)ytett(cid:228)v(cid:228)ksi heti, kun komissio oli hyv(cid:228)ksynyt Agenda 2000:n. Laajentumisen vaikutuksista yhteis(cid:246)n nykyisen it(cid:228)rajan l(cid:228)hialueisiin › eli Stettinist(cid:228) Triesteen ulottuva raja-alue sek(cid:228) koillis-Kreikan alue Bulgarian liitytty(cid:228) unioniin › komissio ei ole tehnyt kysymyksess(cid:228) tarkoitettua yksityiskohtaista tutkimusta. Olisi hyvin vaikeaa ennustaa varmasti uusissa j(cid:228)senvaltioissa vallitsevista palkka- tasoista (koska liittymisajankohdastakaan ei ole mit(cid:228)(cid:228)n varmuutta) tai raja-alueilla tapahtuvista muuttoliikkeist(cid:228) (ty(cid:246)llisyystilannetta koskevia ennusteita on vaikea tehd(cid:228) kyseisen ep(cid:228)varman ajanjakson suhteen ja liittymisso- pimuksissa voidaan m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)t(cid:228) pitkist(cid:228) siirtym(cid:228)ajoista, jotka rajoittavat ty(cid:246)ntekij(cid:246)iden vapaata liikkuvuutta). My(cid:246)sk(cid:228)(cid:228)n pyydettyj(cid:228) rikollista toimintaa koskevia ennusteita ei voi tehd(cid:228) riitt(cid:228)v(cid:228)n tarkasti. EYVL C 217, 17. 7. 1997. (1) (2) KOM(97) 2000 lopullinen