title: Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella tullihallintojen keskinäisestä avunannosta ja yhteistyöstä tehdyn yleissopimuksen selitysmuistio (Neuvoston hyväksymä 28 päivänä toukokuuta 1998)

eurovoc_concepts:
aid policy
customs cooperation
customs regulations

formats: html pdf print

text: 17. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 189/1 (Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoa soveltamalla annetut säädökset) EUROOPAN UNIONISTA TEHDYN SOPIMUKSEN K. 3 ARTIKLAN PERUSTEELLA TULLIHALLINTOJEN KESKINÄISESTÄ AVUNANNOSTA JA YHTEISTYÖSTÄ TEHDYN YLEISSOPIMUKSEN SELITYSMUISTIO (Neuvoston hyväksymä 28 päivänä toukokuuta 1998) (98/C 189/01) I JOHDANTO iv. i. ii. iii. tehdyn sopimuksen, Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K. 3 ar- tiklan perusteella tullihallintojen keskinäisestä avunannosta jäljempänä ’yleissopimus’ (EYVL C 24, 23. 1. 1198, s. 1) tarkoituksena on parantaa EU:n jäsenvaltioiden tullihallintojen välistä yhteistyötä tullilainsäädän- töön kohdistuvien rikkomusten estämisessä ja tutkimisessa sekä niihin liittyvissä syytetoimissa. Euroopan unionin neuvosto laati yleissopimuk- sen Brysselissä 18. joulukuuta 1997, ja se allekir- joitettiin samana päivänä. Sen pohjana on aikai- sempi tulliyhteistyöstä tehty yleissopimus — tul- lihallintojen keskinäistä avunantoa koskeva Eu- roopan talousyhteisön jäsenvaltioiden välinen yleissopimus — joka allekirjoitettiin Roomassa 7. syyskuuta 1997 (’vuoden 1967 Napolin yleis- sopimus’). Historiallinen tausta Tehokas tullihallintojen välinen yhteistyö on aina ollut tärkeä painopistealue. Vuoden 1967 Napolien yleissopimus on tulok- sena sen tosiasian tunnustamisesta, että tullihal- lintojen välisellä yhteistyöllä voitaisiin paremmin varmistaa tullien ja muiden tuonti- ja vientimak- sujen kantamisen tarkkuus sekä tehostaa tulli- lainsäädäntöön kohdistuvien rikkomusten estä- mistä, tutkimista ja niihin liittyviä syytetoimia. Sittemmin kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot Ruotsia, Suomea ja Itävaltaa lukuun ottamatta ovat liittyneet siihen (1). (1) Vuoden 1967 Napolin yleissopimuksen ratifiointi on parhail- laan käynnissä Itävallassa. Tulliyhteistyö on Maastrichtin sopimuksen voi- maantulosta lähtien ollut Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston ensisijaisia aloja. On todettu tarve laatia uusi yleissopimus vuoden 1967 Napolin yleissopimuksen ajanmukaistami- seksi yhtenäismarkkinoita ja rutiinitullitarkastus- ten poistoa sisärajoilta ajatellen. Yleissopimus oli myös ensisijaisena toimena 14 päivänä lokakuuta 1996 annetussa päätöslauselmassa, jolla vahvis- tetaan oikeus- ja sisäasioiden yhteistyön ensisijai- set alat 1. heinäkuuta 1996 ja 30. kesäkuuta 1998 (EYVL C 319, 29. 10. 1996, s. 1). väliselle kaudelle v. sisälsivät Keskustelut uudesta yleissopimuksesta olivat alkaneet vuonna 1990. Ensimmäiset yleissopi- musehdotukset tullitietojärjestelmää (TTJ) koskevia ehdotuksia, jotka sittemmin pois- tettiin niistä ja joita käsiteltiin erillisessä yleisso- pimuksessa. Yleissopimus tietotekniikan käytöstä tullialalla (’TTJ-yleissopimus’ — EYVL C 316, 27. 11. 1995, s. 33) tehtiin vuonna 1995. TTJ- yleissopimuksesta saavutetun yhteisymmärryksen jälkeen aloitettiin uudelleen neuvottelut tullihal- lintojen keskinäistä avunantoa ja yhteistyötä kos- kevasta yleissopimuksesta. Korkean tason tuki tullihallintojen keskinäistä avunantoa ja yhteistyötä koskevalle yleissopi- mukselle vi. Viime aikoina yleissopimuksen tekeminen on saanut useaan otteeseen tukea korkealta tasolta. Tunnustaen sen tärkeän tehtävän, joka tullihal- linnoilla on järjestäytyneen rikollisuuden torjun- nassa, neuvosto esimerkiksi suositteli Amsterda- C 189/2 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 17. 6. 98 min Euroopaa-neuvostossa kesäkuussa 1997 hy- väksytyssä järjestäytynyttä rikollisuutta koske- vassa toimintasuunnitelmassaan, että neuvottelut yleissopimuksesta olisi saatava päätökseen vuo- den 1997 loppuun mennessä (EYVL C 251, 15. 8. 1997, s. 1). Kyseinen toimintasuunnitelma sisälsi myös yleissuosituksen siitä, että ratifiointi- menettelyt otettaisiin pikaisesti käsiteltäviksi jä- senvaltioiden kansanedustuslaitoksissa. vii. Myös komission tiedonannossa Euroopan parla- mentille ja neuvostolle (Passitusta Euroopassa koskeva toimintasuunnitelma — Uusi tullipoli- tiikka), joka on jatkoa Euroopan parlamentin passitusta koskevia petoksia käsittelevän väliai- kaisen tutkintavaliokunnan työlle, suositellaan (kohdassa 4. 3. 4): ’Petosten ehkäisemisen lisäksi on tarpeen kehit- tää petosten havaitsemista ja torjuntaa koskevaa politiikkaa, erityisesti silloin, kun petokset ovat osa laajaa järjestäytynyttä rahoitus- ja talousri- kollisuutta. Tällainen politiikka tulisi toteuttaa toisaalta jo olemassa olevan osittain uuden lain- säädännön tehokkaalla täytäntöönpanolla ja toi- saalta kehittämällä sopivia välineitä ja rakenteita rikollisuuden vastustamiseksi entistä tiukemmin keinoin. ’ Yleissopimusta olisi pidettävä tärkeänä edistysas- keleena tämän tavoitteen saavuttamisessa. Tulliyhteistyön nykyinen oikeusperusta viii. Jäsenvaltioiden tullihallintojen välillä tarvitaan tehokasta yhteistyötä sekä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston mukaisesti. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen puit- teissa tapahtuvassa tulliyhteistyössä on kysymys tulli- ja maatalousasioita koskevan yhteisön lain- säädännön oikeasta soveltamisesta. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston puit- teissa tapahtuvassa tulliyhteistyössä käsitellään lain täytäntöönpanoa tullirikkomusten yhtey- dessä, toisin sanoen kansallisiin tullisäännöksiin kohdistuvien rikkomusten paljastamista, tutkin- taa ja niitä koskevia syytetoimia sekä yhteisön tullisäännöksiin kohdistuvien rikkomusten ran- kaisemista ja syytetoimia. Nämä käsitteet määri- tellään yleissopimuksessa, ja niitä selvennetään jäljempänä tässä selitysmuistiossa. Voimassa oleva vuoden 1967 Napolin yleissopimus kumo- taan tämän yleissopimuksen tullessa voimaan sen ix. x. xi. jälkeen, kun kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet sen. Yhteisön puitteissa säädetään neuvoston asetuk- sessa (EY) N:o 515/97 (EYVL L 82, 22. 3. 1997, s. 1. ) jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keski- näisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden hallin- toviranomaisten ja komission yhteistyöstä tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi. Pyynnöstä annettavaa apua ja oma-aloitteista apua koskevat asetuksen säännökset ja yleissopi- muksen määräykset ovat samankaltaisia. Tämän selitysmuistion liitteessä A on esitetty rinnakkais- määräykset. Kun asetuksessa (EY) N:o 515/97 säädetään yhteistyöstä ja avunannosta yhteisön tullisäännöksiin kohdistuvien rikkomusten pal- jastamisessa ja tutkinnassa, tässä yleissopimuk- sessa määrätään tarvittavista yhteistyömuodoista näiden rikkomusten syytetoimissa ja rankaisemi- sessa varsinkin rikosoikeudenkäynneissä. Asetuksen (EY) N:o 515/97 säännökset korvaa- vat soveltuvin osin vuoden 1967 Napolin yleis- sopimuksen vastaavat määräykset. Vuoden 1967 Napolin yleissopimuksessa määrätään kuitenkin edelleen tulliyhteistyöstä rikosasioissa. Siihen saakka kun jäsenvaltiot ovat hyväksyneet yleisso- pimuksen, vuoden 1967 Napolin yleissopimus on edelleen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston puitteissa tapatuvan tulliasiain yhteis- työn perusta. Vuoden 1967 Napolin yleissopi- mus muodostaa oikeudellisen perustan tullihal- lintojen väliselle tietojenvaihdolle. Kun yleissopi- mus tulee voimaan, se täydentää TTJ-yleissopi- muksen mukaista tietojenvaihdon oikeudellista perustaa. Voimaantulo Yleissopimus tulee voimaan yhdeksänkymmenen päivän kuluttua siitä, kun viimeinen jäsenvaltio on saattanut päätökseen valtiosääntönsä asetta- mien vaatimusten mukaiset menettelyt yleissopi- muksen osalta. Jäsenvaltiot voivat yleissopimuk- sen voimaantuloon saakka antaa julistuksen, jonka mukaan ne soveltavat yleissopimusta mui- den saman julistuksen antaneiden jäsenvaltioiden kanssa. Tämä tarkoittaa, ettei jäsenvaltioiden tarvitse odottaa, että viimeinenkin jäsenvaltio saattaa päätökseen valtiosääntönsä asettamien vaatimusten mukaiset menettelyt, ennen kuin ne voivat soveltaa yleissopimuksen määräyksiä. xii. Vuoden 1967 Napolin yleissopimusta sovelletaan niiden yleissopimuksen allekirjoittaneiden jäsen- valtioiden väliseen yhteistyöhön, jotka eivät ole 17. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 189/3 xiii. xiv. saattaneet päätökseen valtiosääntöjensä mukaisia menettelyjä yleissopimuksen hyväksymiseksi, tai ovat saattaneet menettelyt päätökseen, mutta eivät ole antaneet edellisessä kohdassa mainittua julistusta. Vuoden 1967 Napolin yleissopimus lakkaa olemasta voimassa, kun uusi yleissopimus tulee voimaan. ja yhteistyötä koskevat pyynnöt Avunantoa toteutetaan kansallisen lainsäädännön mukai- sesti. Kun yleissopimus on tullut voimaan, jäsen- valtioiden on noudatettava sen määräyksiä. Ainoat poikkeukset ovat yleissopimuksen 19 artiklan 3 ja 4 kohdassa ja 28 artiklassa, joissa määrätään poikkeuksista avunantovelvollisuu- teen, ja yleissopimuksen 30 artiklassa, joka mah- dollistaa varaumat niiden valinnaisten määräys- ten suhteen, jotka koskevat välitöntä takaa-ajoa, rajojen yli tapahtuvaa valvontaa ja peitetutkin- taa. Suhde muihin yhteistyötä rikosasioissa koskeviin säännöksiin ja olemassa olevien kahden- Yleissopimuksen 1 artiklassa selvitetään yleisso- pimuksen suhdetta oikeusviranomaisten välistä keskinäistä oikeusapua rikosasioissa koskeviin säännöksiin ja monenvälisten sopimusten määräyksiin. Yleis- sopimuksen mukaan tullihallintojen välinen kes- kinäinen avunanto on erotettava rikosasioissa tapahtuvasta keskinäisestä oikeusavusta; edelli- nen koskee kansallisia ja yhteisön tullisäännök- siä, joihin liittyy rikosoikeudellisia näkökohtia, ja jälkimmäinen koskee ainoastaan rikosoikeudelli- sia säännöksiä. Jäsenvaltioita ei estetä liittymästä olemassa oleviin järjestelyihin tai käyttämästä niitä, jos ne ovat suotuisampia kuin yleissopi- muksen määräykset. muksen (Schengenin yleissopimus) suotuisampiin määräyksiin eikä salli jäsenvaltioiden, jotka ovat myös Schengenin jäseniä, jättää täyttämättä vel- voitteita, joihin ne ovat sitoutuneet liittyessään Schengeniin. Tarkempia yksityiskohtia näiden kahden yleissopimuksen rinnakkaismääräyksistä on jäljempänä tässä selitysmuistiossa. Rinnak- kaismääräykset esitetään myös liitteen A taulu- kossa. Lyhyt kuvaus tullihallintojen keskinäisestä avunannosta ja yhteistyöstä tehdyn yleissopimuk- sen määräyksistä xvii. Yleissopimuksessa määrätään pyynnöstä annetta- vasta avusta ja oma-aloitteisesta avusta tullihal- lintojen välillä. Määräykset ovat suurelta osin samoja kuin vuoden 1967 Napolin yleissopimuk- sessa. Tämän selitysmuistion liitteessä A on tau- lukko toisiaan vastaavista määräyksistä. xviii. Yleissopimus on monessa suhteessa laajempi kuin vuoden 1967 Napolin yleissopimus. Siinä määrätään tullihallintojen välisistä ’yhteistyön erityismuodoista’. Niitä ovat välitön takaa-ajo, rajojen yli tapahtuva valvonta, valvottu läpi- lasku, peitetutkinta ja yhteiset erityistutkimus- ryhmät. Jäsenvaltiot voivat 20 artiklan 8 koh- dan, 21 artiklan 5 kohdan ja 23 artiklan 5 kohdan nojalla julistaa, että kaikki tai osa joi- liittyvistä denkin yhteistyön erityismuotoihin määräyksistä eivät sido niitä. Julistukset voidaan peruuttaa milloin tahansa. Muut lainvalvontavi- ranomaiset kuin tulliviranomaiset voivat tietyissä tapauksissa vedota yleissopimuksen sellaisiin määräyksiin, joita ei ollut vuoden 1967 Napolin yleissopimuksessa. xv. Yleissopimuksen 3 artiklassa määrätään, että rikostutkintaa suorittava tai johtava oikeusviran- omainen valitsee, käyttääkö se yleissopimusta vai määräyksiä, jotka koskevat keskinäistä oikeus- apua rikosasioissa. Se, onko oikeusviranomainen mukana tutkinnassa, ja oikeusviranomaisen pää- tös siitä, mitä säännöksiä käytetään, riippuu kansallisesta lainsäädännöstä ja erityisesti kuhun- kin tapaukseen liittyvistä erityisistä olosuhteista. xix. Yleissopimuksessa on tietojen suojaamista koske- via määräyksiä, jotka koskevat tullitietojärjestel- män ulkopuolella vaihdettuja tietoja. Tämä on suurelta osin muiden kuin atk-pohjaisten tietojen vaihtoa. TTJ-yleissopimus sisältää omat tietosuo- jaa koskevat järjestelyt. xvi. Yleissopimuksen 30 artiklassa esitetään yleissopi- muksen ja Schengenin järjestelyjen välinen suhde. Yleissopimus ei vaikuta Schengenin sopimuksen soveltamisesta vuonna 1990 tehdyn yleissopi- xx. Yleissopimuksen 26 artiklassa määrätään myös Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen toimival- lasta tulkita yleissopimusta. C 189/4 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 17. 6. 98 II ARTIKLOITA KOSKEVAT HUOMAUTUKSET kansallisen lainsäädännön mukaisesti kuuluvaan toimivaltaan. I LUKU Yleiset määräykset 1 artikla: 1. 1 1. 2 1. 3 1. 4 1. 5 Tässä artiklassa määrätään, että yleissopimusta sovelletaan jäsenvaltioihin, jotka antavat toisil- leen keskinäistä apua kansallisiin tullilainsäädän- töihin kohdistuvien rikkomusten estämiseksi ja tutkimiseksi sekä syyte- ja rankaisutoimiin ryhty- miseksi yhteisön ja kansallisiin tullilainsäädäntöi- hin kohdistuvissa rikkomuksissa. Tässä yhteydessä on pantava merkille, että yhteisön tullilainsäädäntöön kohdistuvien rikko- musten estämistä ja tutkimista koskee asetus (EY) N:o 515/97; rikkomuksiin liittyvä täytän- töönpano (s. o. syyte- ja rankaisutoimet) kuuluu kuitenkin Euroopan unionista tehdyn sopimuk- sen VI osaston piiriin ja sitä koskee tämä yleisso- pimus. ’Yhteisön tullilainsäädäntö’ ja ’kansalli- nen lainsäädäntö’ määritellään yleissopimuksen 4 artiklassa. Artiklassa määrätään myös, että yleissopimus ei vaikuta säännöksiin, joita sovelletaan oikeusvi- ranomaisten väliseen keskinäiseen oikeusapuun rikosasioissa, eikä jo voimassa oleviin kahden- tai monivälisten sopimusten suotuisampiin mää- räyksiin. Jäsenvaltioita ei estetä liittymästä ole- massa oleviin keskinäistä oikeusapua koskeviin järjestelyihin tai keskinäistä avunantoa koskeviin kahden- tai monenvälisiin sopimuksiin tai käyt- tämästä niitä sillä edellytyksellä, että ne ovat suotuisampia. Vuoden 1967 Napolin yleissopi- muksen 23 artiklassa on samankaltainen mää- räys. Se, mitä vaihtoehtoa keskinäisen avun antami- seen käytetään, määräytyy tapauskohtaisesti. Tanska ja Suomi ovat antaneet julistuksen siitä, kuinka ne tulkitsevat yleissopimuksen 1 artiklan 2 kohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa olevan käsitteen ’oikeusviranomaiset’. Julistukset ovat kokonaisuudessaan tämän selitysmuistion liit- teessä B. 2 artikla: 2. 1 Tässä artiklassa määrätään selvästi, että tullihal- linnot voivat soveltaa yleissopimusta vain kansal- lisen lainsäädännön mukaisen toimivaltansa ra- joissa, eikä yleissopimus vaikuta tullihallinnoille 2. 2 2. 3 Yleissopimuksen mukainen tullihallinnon käsite määritellään yleissopimuksen 4 artiklan 7 koh- dassa. Tämän yleissopimuksen yhteydessä on syytä ottaa huomioon, että eri jäsenvaltioiden tullihal- lintojen toimivallassa on suuria eroja. 3 artikla: 3. 1 3. 2 3. 3 3. 4 Tässä artiklassa määrätään, että yleissopimus koskee kansalliseen ja yhteisön tullilainsäädän- töön kohdistuvia rikoksia koskevan tutkinnan yhteydessä annettavaa keskinäistä apua ja yhteis- työtä. Siinä määrätään, että rikostutkintaa suo- rittava tai johtava oikeusviranomainen voi valita, käyttäkö se tämän yleissopimuksen määräyksiä vai määräyksiä, jotka koskevat keskinäistä oikeusapua rikosasioissa. Päätös tehdään tapauskohtaisesti ja pyynnön esittäneen jäsenvaltion rikosoikeudellisten menet- telyjen periaatteiden mukaisesti. Jäsenvaltiot soveltavat yleissopimusta kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti. Kansallisesta lain- säädännöstä riippuu, osallistuuko oikeusviran- omainen tämän yleissopimuksen soveltamiseen. Tanska ja Suomi ovat antaneet julistuksen siitä, kuinka ne tulkitsevat yleissopimuksen 1 artiklan 2 kohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa olevan käsitteen ’oikeusviranomaiset’. Julistukset ovat kokonaisuudessaan tämän selitysmuistion liit- teessä B. 4 artikla: Tämä artikla sisältää yleissopimuksessa käyte- tyt määritelmät. 4. 1 ’Kansallisella tullilainsäädännöllä’ tarkoitetaan kaikkia jäsenvaltion lakeja, asetuksia ja hallin- nollisia määräyksiä, joiden soveltaminen kuuluu kokonaisuudessaan tai osittain kyseisen jäsenval- tion tullihallinnon toimivaltaan ja jotka koskevat sellaisten tavaroiden liikkuvuutta rajojen yli, joi- hin kohdistuu kieltoja tai rajoituksia, tai yhden- mukaistamattomia valmisteveroja. On tärkeää huomata tähän määritelmään sisältyvät sanat ’kokonaisuudessaan tai osittain’, sillä eri jäsen- 17. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 189/5 valtioiden tullihallintojen toimivallassa on suuria eroja. Yleissopimuksen 4 artiklan 7 kohdassa määritellään ’tullihallinto’ ja määrätään, että muut oikeusviranomaiset voivat soveltaa yleisso- pimuksen määräyksiä, jos ne ovat toimivaltaisia soveltamaan kansallista tullilainsäädäntöä. muksilla saadun rahan pesu’. Julistukset sisälty- vät kokonaisuudessaan tämän selitysmuistion liitteeseen B. 4. 4 ’Keskinäinen avunanto’ on tulliviranomaisten toisilleen antamaa apua. Esimerkkinä kansallisesta tullilainsäädännöstä mainittakoon lait, joilla kielletään psykotroop- pisten aineiden ja huumausaineiden tai pedofiili- sen materiaalin vienti ja tuonti, lait, joilla rajoite- taan tiettyjen aseiden maahantuonnin edellytyk- siä, tai lait, joilla sallitaan yksityishenkilön tuo- van maahan alkoholi- ja tupakkatuotteita vain henkilökohtaiseen käyttöön. Tämä luettelo on pelkkä esimerkki. Kansallinen tullilainsäädäntö on erilainen eri jäsenvaltioissa. 4. 2 ’Yhteisön tullilainsäädännöllä’ tarkoitetaan yh- teisön säännöksiä ja niiden soveltamista koskevia säännöksiä, jotka koskevat jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisessä kaupassa sekä jäsenvaltioiden välisessä kaupassa liikkuvien ta- varoiden tuontia, vientiä, kauttakulkua ja alu- eella oloa, kun on kyse tavaroista, joilla ei ole yhteisöasemaa tai joiden yhteisöaseman vahvista- miseksi tarvitaan lisätarkastuksia tai -tutkimuk- sia. Tähän määritelmään sisältyvät myös yhteisen maatalouspolitiikan yhteydessä annetut yhteisön säännökset jotka koskevat maataloustuotteiden jalostamisessa tuotettuja ta- varoita. Lisäksi siihen sisältyvät tuonnin yhtey- dessä suoritettavia valmisteveroja ja arvonlisäve- roja koskevat yhteisön säännökset ja niitä koske- vat kansalliset soveltamissäännökset. Huomau- tettakoon, että yhteisön tullilainsäädäntö kuuluu yleensä kokonaan kansallisen tullihallinnon toi- mivaltaan. Kansallinen tullilainsäädäntö voi sen sijaan kuulua osittain muiden oikeusviranomais- ten toimivaltaan. ja erityissäännöt, 4. 5 4. 6 4. 7 4. 8 4. 9 ’Pyynnön esittänyt viranomainen’ on sen jäsen- valtion toimivaltainen viranomainen, joka esittää avunpyynnön. ’Pyynnön vastaanottanut viranomainen’ on sen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, jolle avunpyyntö esitetään. ’Tullihallintoihin’ määritellään kuuluviksi jäsen- valtion tulliviranomaiset ja muut viranomaiset, jotka ovat toimivaltaisia panemaan täytäntöön yleissopimuksen määräyksiä. Eri jäsenvaltioiden tullihallintojen toimivallassa on suuria eroja, ja tässä määritelmässä annetaan myös muille oikeusviranomaisille (esimerkiksi poliisille) mah- dollisuus soveltaa tämän yleissopimuksen mää- räyksiä, jos yleissopimuksen 4 artiklan 1 ja 2 kohdassa määriteltyjen tullirikkomuksen käsit- tely kuuluu niiden toimivaltaan. ’Henkilötiedoilla’ tarkoitetaan kaikkia tietoja, jotka liittyvät tunnistettuun tai tunnistettavissa olevaan luonnolliseen henkilöön. Määritelmä liit- tyy yleissopimuksen 25 artiklan tietosuojamää- räyksiin. ’Rajojen yli ulottuvalla yhteistyöllä’ tarkoitetaan rajat ylittävää yhteistyötä jäsenvaltioiden tullihal- lintojen välillä. Tällaisesta yhteistyöstä määrä- tään yleissopimuksen IV luvussa. 5 artikla: 4. 3 ’Rikkomuksiin’ määritellään kuuluviksi osalli- suus kansallisen tai yhteisön tullilainsäädännön vastaiseen rikkomukseen tai tällaisen rikkomuk- sen yritys, osallistuminen tällaisia rikkomuksia tekevän rikollisjärjestön toimintaan ja rikkomuk- silla saadun rahan pesu yleissopimuksen 4 artik- lan 3 kohdan mukaisesti. 5. 1 Tanska on antanut 4 artiklan 3 kohtaa koskevan julistuksen, jossa esitetään Tanskan tulkinta ilmauksista ’osallistuminen tällaisia rikkomuksia tekevän rikollisjärjestön toimintaan’ ja ’rikko- Tässä artiklassa määrätään, että keskusyksikkö koordinoi yleissopimuksen mukaista avunantoa koskevat pyynnöt ja että jäsenvaltiot nimeävät tulliviranomaisistaan tätä varten keskusyksikön. Siinä lisätään kuitenkin, että jäsenvaltioiden tulli- hallintojen muiden yksiköiden välistä suoraa yhteistyötä ei estetä varsinkaan kiireellisissä tapauksissa. Näiden määräysten tarkoituksena on pyrkiä varmistamaan keskinäistä avunantoa koskevien toimien asianmukainen valvonta ja koordinointi, käytettävissä olevien voimavarojen mahdollisimman tehokas hyödyntäminen ja käyt- töön otettujen järjestelyjen toimivuus ja tehok- kuus kussakin tapauksessa. C 189/6 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 17. 6. 98 5. 2 Jos avunantopyyntö ei kuulu tulliviranomaisen toimivaltaan, keskusyksikön on toimitettava se edelleen toimivaltaiselle viranomaiselle. Tässä määräyksessä otetaan huomioon se, että eri jäsenvaltioissa eri laitoksilla ja viranomaisilla on erilaiset vastuualueet ja toimivaltuudet. Mää- räyksellä pyritään varmistamaan se, ettei yhteis- työ esty siksi, ettei avunantoa pyytävä jäsenvaltio tiedä toimivaltuuksien tarkkaa jakaantumista toi- sessa jäsenvaltiossa. 5. 3 Jos pyyntöihin ei voida vastata, kielteiseen pää- tökseen on liitettävä perustelut. 6 artikla: 6. 1 6. 2 Tässä artiklassa annetaan mahdollisuus sijoittaa yhden jäsenvaltion yhteyshenkilöitä toiseen jä- senvaltioon keskinäisesti sovittujen edellytysten mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat sopia esimerkiksi, että yhteyshenkilöt eivät saa olla aseistettuja. Artiklassa ilmoitetaan selvästi, ettei näillä yhteys- henkilöillä ole väliintulo-oikeutta, vaan heidän tehtävänsä on yksinomaan helpottaa yhteistyötä. Yhteyshenkilöiden tehtäviin saattaa kuulua jä- senvaltioiden välisen tietojenvaihdon helpottami- nen ja nopeuttaminen, tutkinnassa avustaminen sekä avunantopyyntöjen käsittelyssä avustami- nen, vastaanottajavaltion neuvominen ja avusta- minen rajojen yli ulottuvan tutkinnan valmiste- lussa ja toteuttamisessa. Neuvosto hyväksyi 14 päivänä lokakuuta 1996 yhteisen toiminnan 96/602/JHA (EYVL L 268, 19. 10. 1996, tekemien yhteyshenkilöitä koskevien aloitteiden yhteisistä suuntaviivoista. jäsenvaltioiden s. 2) 7 artikla: II LUKU Pyynnöstä annettava apu TII. 1 Yleissopimuksen II luvussa määrätään, kuinka avunantopyynnöt olisi tehtävä ja miten jäsenval- tion on toimittava saadessaan tämän yleissopi- muksen mukaisen avunantopyynnön. Luvussa määrätään tietoja koskevien kirjallisten pyyntö- jen muodosta ja sisällöstä, jäsenvaltioiden velvol- lisuudesta antaa kaikki pyyntöön liittyvät tiedot, jäsenvaltioiden velvollisuudesta toteuttaa mah- dollisuuksiensa mukaan valvontatoimia toisen jäsenvaltion pyynnöstä ja sen puolesta, jäsenval- tioiden velvollisuudesta tehdä tutkimuksia toisen jäsenvaltion pyynnöstä ja sen puolesta sekä näin saadun tiedon käyttämisestä todisteena. Avunan- nosta voidaan kieltäytyä vain yleissopimuksen 28 artiklassa täsmennetyistä syistä (uhka kyseisen jäsenvaltion yleiselle järjestykselle tai muille olen- naisille eduille, tai jos pyydettyjen toimien laa- juus on ilmeisessä epäsuhteessa oletettujen rikko- musten vakavuuden kanssa). TII. 2 Tämän luvun keskeisenä periaatteena on, että jäsenvaltion olisi vastattava toisen jäsenvaltion avunantopyyntöihin. Allekirjoittaessaan yleisso- pimuksen määräykset jäsenvaltiot sitoutuvat pyy- dettäessä toimittamaan tietoja ja antamaan apua muille jäsenvaltioille aina kun se on mahdollista lainsäädännön rajoissa. Tätä ja kansallisen yleistä avunantovelvollisuutta koskevasta poik- keuksista määrätään 28 artiklassa. TII. 3 Tässä luvussa usein käytetyt käsitteet ’pyynnön vastaanottanut viranomainen’ ja ’pyynnön esittä- nyt viranomainen’ on määritelty tämän yleissopi- muksen 4 artiklassa. TII. 4 Tässä luvussa on samanlaisia säännöksiä kuin vuoden 1967 Napolin yleissopimuksessa. Ase- tuksessa (EY) N:o 515/97 on myös samanlaisia säännöksiä, jotka koskevat pyynnöstä annettavaa apua yhteisön tulliasioissa, ja niitä on myös useimmissa yhteisön ja sen jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisissä keskinäistä avunan- toa koskevissa sopimuksissa (esim. ns. Eu- rooppa-sopimuksissa). Tässä artiklassa määrätään, että toisessa jäsenvaltiossa tämän yleissopimuksen mukaisesti olevien virkamiesten on voitava pyydettäessä esittää kirjallinen valtuutus, josta käyvät ilmi heidän henkilöllisyytensä ja virkatehtävänsä. Tämän tarkoituksena on estää se, että muille virkamie- hille tai kansalaisille syntyy väärinkäsityksiä. Määräyk- seen on lisätty ilmaisu ’jollei tässä yleissopimuksessa toisin määrätä’. Ilmaisu viittaa peitetutkintaa koskevaan 23 artiklaan, jonka mukaan virkamies voi toimia toisen jäsenvaltion alueella väärän henkilöllisyyden turvin. 8 artikla: Tässä artiklassa määrätään keskinäistä avunantoa koske- vista yleisistä periaatteista. Ne tarkoittavat sitä, että pyynnön vastaanottaneen viranomaisen on meneteltävä samalla tavoin kuin toimiessaan omaan lukuunsa ja käy- tettävä kaikkia sille kansallisen lainsäädännön mukaisesti kuuluvia laillisia toimivaltuuksia. Lisäksi se velvoitetaan 17. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 189/7 antamaan apua kaikissa kyseiseen rikkomukseen liitty- vissä tilanteissa, joilla vaikuttaa olevan yhteyttä sen vas- taanottamaan pyyntöön. 11. 4 Tämä perustuu vuoden 1967 Napolin yleissopi- muksen 6 artiklaan. 9 artikla: 12 artikla: 9. 1 9. 2 9. 3 Tässä artiklassa määrätään avunantopyyntöjen muodosta ja sisällöstä. Pyynnöt on aina tehtävä kirjallisesti joko jollakin pyynnön vastaanottaneen viranomaisen edusta- man jäsenvaltion virallisista kielistä tai jollakin tämän viranomaisen hyväksymällä kielellä. 12. 1 12. 2 Suulliset pyynnöt hyväksytään kiireellisissä ta- pauksissa, mutta ne on jälkeenpäin vahvistettava kirjallisesti. 9. 4 Avunantopyynnöissä on esitettävä tarkat tiedot niiden täyttämisen helpottamiseksi. Tämä artikla koskee tutkimuspyyntöjä. Pyynnön vastaanottanut viranomainen tekee aiheelliset tutkimukset toimista, jotka ovat rikkomuksia tai pyynnön esittäneen viranomaisen mielestä näyt- tävät olevan rikkomuksia. Pyynnön esittäneen viranomaisen edustajat voi- vat saada luvan olla läsnä tällaisia tutkimuksia tehtäessä. Yleissopimuksessa määrätään, että pyynnön vastaanottaneen viranomaisen toimival- taiset virkamiehet voivat antaa heille luvan osal- listua tarkastus- ja tutkimustoimiin. Heidän teh- tävänsä on ainoastaan neuvoa-antava: pyynnön vastaanottaneen viranomaisen virkamiehet huo- lehtivat koko ajan tutkimusten tekemisestä. 10 artikla: 10. 1 10. 2 Tässä artiklassa käsitellään tietojen pyytämistä. Siinä määrätään, että pyynnön vastaanottanut joiden viranomainen toimittaa kaikki tiedot, avulla pyynnön esittänyt viranomainen voi estää sekä tutkia rikkomuksia sekä ryhtyä niitä koske- viin syytetoimiin. Keskinäisestä sopimuksesta jäsenvaltion virka- miehet voivat saada toisen jäsenvaltion viras- toissa olevissa asiakirjoissa olevia tietoja. He jäljennöksiä näistä asiakirjoista. voivat ottaa Tämä perustuu vuoden 1967 Napolin yleissopi- muksen 11 artiklaan. 11 artikla: 11. 1 Tässä artiklassa käsitellään sellaista erityistä val- vontaa koskevia pyyntöjä, jota jäsenvaltio suorit- taa toisen jäsenvaltion puolesta. Siinä määrätään, että pyynnön vastaanottanut viranomainen mah- dollisuuksien mukaan valvoo erityisesti henkilöi- tä, joiden voidaan perustellusti uskoa olevan osallisina rikkomuksissa. 11. 2 Pyydettäessä jäsenvaltio valvoo myös paikkoja, kuljetusvälineitä ja tavaroita. 12. 3 Vuoden 1967 Napolin yleissopimuksen 13 ja 14 artiklassa on samanlaisia määräyksiä. 13 artikla: 13. 1 Tässä artiklassa määrätään, että pyynnön vas- taanottanut viranomainen ilmoittaa vastaanotta- jalle pyynnön esittäneen jäsenvaltion toimival- taisten viranomaisten määräyksistä ja päätök- sistä, jotka koskevat tämän yleissopimuksen soveltamista. Tiedoksiantopyyntöihin olisi liitet- tävä pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion viral- liselle kielelle tehty käännös. 13. 2 Tämä perustuu vuoden 1967 Napolin yleissopi- muksen 17 artiklaan. 14 artikla: 14. 1 Tässä artiklassa määrätään, että sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa pyynnön esittä- neen viranomaisen toimipaikka sijaitsee, voivat käyttää pyynnön vastaanottaneen viranomaisen virkamiesten kautta näiden kansallisen lainsää- dännön mukaisesti hankittuja lausuntoja, tietoja ja asiakirjoja todisteina yleissopimuksen 10, 11 ja 12 artiklassa tarkoitetuissa avunantotapauk- sissa. 11. 3 Jäsenvaltion tullihallinto suorittaa tässä artik- lassa tarkoitettua erityistä valvontaa oman jäsen- valtionsa alueella. 14. 2 Tämä perustuu vuoden 1967 Napolin yleissopi- muksen 15 artiklaan. C 189/8 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 17. 6. 98 III LUKU Oma-aloitteinen avunanto 17. 2 Tämä perustuu vuoden 1967 Napolin yleissopi- muksen 8 ja 9 artiklaan. TIII. 1 Tämän luvun määräykset käsittävät järjestelyt, jotka koskevat tulliviranomaisten avunantoa toi- sille jäsenvaltioille ilman näiden esittämää pyyn- töä. Tämän luvun kantavana periaatteena on, että jäsenvaltioiden olisi ilman eri pyyntöä suori- tettava asianmukaisia tutkimustoimia ja ilmoitet- tava löytämistään todisteista ja tiedoista muille jäsenvaltioille, jos ne voivat olla hyödyksi näiden selvittäessä ja tutkiessa tullirikkomuksia tai ryh- tyessä niitä koskeviin syytetoimiin. TIII. 2 Tässä luvussa esiintyy samanlaisia säännöksiä kuin vuoden 1967 Napolin yleissopimuksessa. Asetuksessa (EY)N:o 515/97 on myös samanlai- sia säännöksiä, jotka koskevat pyynnöstä annet- tavaa apua yhteisön tulliasioissa, ja niitä on myös useimmissa yhteisön ja sen jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisissä keskinäistä avunantoa koskevissa sopimuksissa (esim. ns. Eurooppa-sopimukset). 15 artikla: Tässä artiklassa esitetään yleinen periaate, jonka mukaan kukin jäsenvaltio antaa apua 16 ja 17 artiklassa kuva- tuissa tapauksissa ilman ennalta esitettyä pyyntöä, jollei tälle aseteta rajoituksia kansallisessa lainsäädännössä. 16 artikla: 16. 1 Tässä artiklassa määrätään, että jäsenvaltiot hoi- tavat henkilöitä tai tavaroita koskevan erityisen valvonnan ja että ne toimittavat toiselle jäsenval- tiolle kaikki hallussaan olevat tiedot, jotka kos- kevat suunniteltuun tai tehtyyn rikkomukseen liittyvää toimintaa silloin, kun sen avulla este- tään ja tukitaan rikkomuksia tai ryhdytään niitä koskeviin syytetoimiin kyseisessä jäsenvaltiossa. 16. 2 Tämä perustuu vuoden 1967 Napolin yleissopi- muksen 6 artiklaan. 17 artikla: 17. 1 Tässä artiklassa määrätään, että kunkin jäsenval- tion toimivaltaiset viranomaiset ovat velvollisia toimittamaan viipymättä toisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille kaikki tarvittavat suunniteltuja tai tehtyjä rikkomuksia koskevat tiedot, erityisesti tiedot rikkomuksiin liittyvistä tavaroista ja rikkomusten suorittamisessa käytet- tävistä uusista välineistä ja menetelmistä. 18 artikla: 18. 1 Tässä artiklassa määrätään, että tiedot vastaan- ottaneen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti käyttää todisteena tämän luvun mukaisesti han- kittuja valvontaraportteja ja tietoja. 18. 2 Tämä liittyy vuoden 1967 Napolin yleissopimuk- sen 15 artiklaan. IV LUKU Yhteistyön erityismuodot TIV. 1 Tässä luvussa määritellään yhteistyön erityis- muodot, joiden avulla paljastetaan, tutkitaan tul- lirikkomuksia ja ryhdytään niitä koskeviin syyte- toimiin. Tähän lukuun sisältyvät yhteistyön eri- tyismuodot ovat rajojen yli ulottuva välitön takaa-ajo, rajojen yli tapahtuva valvonta, val- vottu läpilasku, peitetutkinta ja yhteisten erityis- tutkimusryhmien käyttö. TIV. 2 Joihinkin tässä luvussa esitettyihin yhteistyömuo- toihin kuuluu toisen jäsenvaltion viranomaisten edustajien mahdollinen läsnäolo tai toimiminen toisen jäsenvaltion alueella 19 artiklan 2 koh- dassa määriteltyjen rajojen yli ulottuvien tullirik- komusten tutkimiseksi. TIV. 3 Vuoden 1967 Napolin yleissopimus ei sisältänyt rajojen yli ulottuvaa tutkimusta koskevia mää- räyksiä, jotka ovat yksi uuden yleissopimuksen tärkeimmistä parannuksista. TIV. 4 Tallettaessaan yleissopimuksen hyväksymisasia- kirjansa jäsenvaltiot voivat ilmoittaa, etteivät ne sitoudu noudattamaan jotain tai kaikkia tämän luvun tietyissä artikloissa olevia määräyksiä, eri- tyisesti välitöntä takaa-ajoa koskevan 20 artik- lan, rajojen yli tapahtuvaa valvontaa koskevan 21 artiklan ja peitetutkintaa koskevan 23 artik- lan määräyksiä. Jäsenvaltiot voivat milloin tahansa peruuttaa näitä määräyksiä koskevat ilmoituksensa. 19 artikla: 19. 1 Tässä artiklassa määrätään yhteistyön erityis- muotoja koskevista yleisistä periaatteista. Siinä 17. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 189/9 tehdään selväksi, että tässä luvussa kuvatut rajo- jen yli ulottuvat yhteistyön erityismuodot ovat mahdollisia vain, kun on kyse rikkomuksista, jotka koskevat: a) laitonta huumausaineiden ja eräiden muiden kiellettyjen tavaroiden kauppaa, b) lähtöaineiden (eli huumausaineiden laitto- maan valmistamiseen tarkoitettujen aineiden) kauppaa, c) rajojen yli tapahtuvaa verollisten tavaroiden laitonta kauppaa, jolla pyritään kiertämään veroja tai saamaan perusteettomasti maksuja julkisista varoista, kun Euroopan yhteisön tai jäsenvaltioiden talousarvioon kohdistuva ta- loudellinen rasitus on huomattava, tai d) muuta yhteisön tai kansallisissa tullisäädän- nöissä kiellettyjen tavaroiden kauppaa. 19. 2 Siinä määrätään, että jäsenvaltio voi kieltäytyä toisen jäsenvaltion esittämästä pyynnöstä, jos tutkintamuoto on sen oman kansallisen lainsää- dännön vastainen tai siitä ei ole säädetty kansal- lisessa lainsäädännössä. 19. 3 Mikäli tarvitaan oikeusviranomaisten hyväk- syntä, sitä on pyydettävä ja se on saatava ja asetettuja ehtoja on noudatettava. 19. 4 19. 5 19. 6 Jos jäsenvaltion virkamiehet aiheuttavat vahin- koa oleskellessaan toisen jäsenvaltion alueella, jälkimmäinen korvaa vahingon. Sen jäsenvaltion, jonka virkamiehet ovat aiheuttaneet vahingon, on korvattava vahingosta kolmansille osapuolille maksettu summa. Artiklassa määrätään, että tiedon saaneen jäsen- valtion toimivaltaiset viranomaiset voivat kansal- lisen lainsäädännön mukaisesti käyttää todisteina tässä luvussa tarkoitetun rajojen yli ulottuvan yhteistyön puitteissa saatuja tietoja. Artiklassa määrätään myös, että IV luvussa tar- koitettujen rajojen yli ulottuvien toimien aikana toisen jäsenvaltion alueelle lähetetyt virkamiehet rinnastetaan kyseisen jäsenvaltion virkamiehiin niiden rikkomusten osalta, joita he mahdollisesti tekevät tai jotka mahdollisesti kohdistuvat hei- hin. 20 artikla: jatkaa toisen jäsenvaltion alueella sellaisen henki- lön takaa-ajoa, joka on tavattu itse teossa suorit- tamassa yleissopimuksen 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua, rikoksen johdosta tapahtuvan luo- vuttamisen mahdollistavaa rikkomusta tai osal- listumassa siihen. Takaa-ajo sallitaan ilman ennalta annettua lupaa, jos asiasta on ollut mah- dotonta ilmoittaa etukäteen sen erityisen kiireel- lisyyden vuoksi tai jos toisen jäsenvaltion toimi- valtaiset viranomaiset eivät ole voineet saapua ajoissa paikalle jatkaakseen takaa-ajoa. Takaa- ajavien viranomaisten on viimeistään rajaa ylittä- essään otettava yhteyttä sen jäsenvaltion toimi- valtaisiin viranomaisiin, jonka alueella takaa-ajo tapahtuu, jälkimmäisen jäsenvaltion pyynnöstä keskeyttää milloin ta- hansa. Takaa-ajavilla viranomaisilla ei ole kiinni- otto-oikeutta, mutta jos pyyntöä takaa-ajon kes- keyttämisestä ei esitetä, ne voivat tarvittaessa ottaa henkilön kiinni luovuttaakseen hänet sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jonka alueella takaa-ajo tapahtui. Tällaisessa tilanteessa hänelle voidaan suorittaa turvatarkastus ja käyt- tää käsirautoja. ja takaa-ajo voidaan 20. 2 Täsmällisistä olosuhteista, joiden vallitessa väli- töntä takaa-ajoa voidaan suorittaa, määrätään kuitenkin tässä artiklassa ja jäsenvaltioiden yleis- sopimuksen 20 artiklan 6 kohdan mukaisesti jäsenvaltio, ilmoituksissa. Jokainen antamissa joka on päättänyt noudattaa välitöntä takaa-ajoa koskevia määräyksiä, on yleissopimuksen allekir- joittaessaan antanut ilmoituksen, jossa se määrit- telee, kuinka takaa-ajossa menetellään sen alu- eella. Ilmoitukset sisältävät sallitun takaa-ajon alueelliset tai ajalliset rajoitukset sekä määräyk- sen oikeudesta kantaa virka-asetta. Nämä ilmoi- tukset voidaan korvata toisilla ilmoituksilla, jol- leivät nämä rajoita ensiksi mainittujen sovelta- misalaa. Tanska on antanut julistuksen, jossa määritel- lään olosuhteet, joissa välitön takaa-ajo voidaan sallia Tanskan alueella. Julistus on kokonaisuu- dessaan tämän selitysmuistion liitteessä B. 20. 3 Tämä artikla sisältää luettelon yleisistä edellytyk- sistä, jotka on täytettävä ennen takaa-ajoa, sen aikana ja sen jälkeen. 20. 1 Tämä artikla koskee välitöntä takaa-ajoa. Siinä määrätään, että jäsenvaltion virkamiehet saavat 20. 4 Takaa-ajo voi ulottua kaikentyyppisten rajojen yli. Pääsy asuntoihin ja yleisöltä suljettuihin C 189/10 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 17. 6. 98 paikkoihin on kielletty, ja takaa-ajavien virka- miesten on aina oltava helposti tunnistettavissa. 20. 5 Takaa-ajavat virkamiehet saavat kantaa virka- asettaan paitsi jos jäsenvaltio, jonka alueelle he haluavat tulla, on ilmoittanut, että se on kiellet- tyä. Tallettaessaan yleissopimuksen hyväksymisasia- kirjan jäsenvaltiot voivat ilmoittaa, etteivät ne sitoudu noudattamaan tätä artiklaa tai osaa siitä. Nämä ilmoitukset voidaan peruuttaa milloin tahansa. 21. 2 20. 6 20. 7 liittää ehtoja. Mikäli asian kiireellisyys sitä edel- lyttää, raja voidaan ylittää ilman ennalta pyydet- tyä lupaa sillä edellytyksellä, että sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jonka alueella ilmoitetaan välittömästi tarkkailua tarkkailun aikana rajan ylittämisestä ja lupa- pyyntö esitetään viipymättä. jatketaan, Rajan yli tapahtuvaa valvontaa voidaan suorittaa seuraavin edellytyksin. Tarkkailevien virkamies- ten on noudatettava sen jäsenvaltion lainsäädän- töä, jonka alueella he toimivat, ja heidän on noudatettava kyseisen jäsenvaltion toimivaltais- ten viranomaisten määräyksiä; heidän on pystyt- tävä osoittamaan henkilöllisyytensä ja toimimi- sensa virkatehtävissä, eikä heillä ole pääsyä asun- toihin ja/tai yleisöltä suljettuihin paikkoihin. Näillä virkamiehillä ei ole väliintulo-oikeutta; he eivät voi pysäyttää tai pidättää tarkkailtavaa henkilöä. Virkamiehet voivat kantaa virka-aset- taan, jollei jäsenvaltio, jonka alueelle he haluavat tulla, ole ilmoittanut tämän olevan kiellettyä. Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 41 artikla sisältää samankaltai- sen välitöntä takaa-ajoa koskevan määräyksen. Pääasialliset erot ovat seuraavat: Schengenin yleissopimuksen määräys on pakottava, kun taas yleissopimuksen allekirjoittajat voivat jättää nou- dattamatta artiklaa tai osaa siitä, jos tällaiset varaumat eivät vaikuta niiden Schengenin yleis- sopimuksesta johtuviin velvoitteisiin (1); Schenge- nin yleissopimuksen määräyksen mukaan kukin sopimuspuoli voi valita, salliiko se alueelleen ulottuvan välittömän takaa-ajon kaikissa luovut- tamisen mahdollistavissa rikoksissa tai tietyissä vakavissa rikoksissa, kun taas yleissopimuksessa käsitellään ainoastaan sen 19 artiklan 2 koh- dassa määrittelyä, luovuttamisen mahdollistavia tullirikkomuksia; Schengenin yleissopimuksen määräys koskee ainoastaan maarajoja, kun taas yleissopimuksen määräys koskee kaikkia rajoja; Schengenin yleissopimuksen määräyksessä salli- taan poikkeuksetta virka-aseen kanto, kun taas yleissopimuksen määräyksen mukaisesti kukin jäsenvaltio voi antaa yleisen julistuksen siitä, että sen alueelle ei saa koskaan tuoda aseita, tai päättää yksittäisissä tapauksissa, että aseita ei saa kantaa. 21. 3 Kaikista rajan yli tapahtuvista valvontatoimista on toimitettava selvitys sen jäsenvaltion viran- omaisille, joiden alueella kyseiset toimet tapahtu- vat. Tässä yhteydessä voidaan valvontaa suoritta- neita virkamiehiä pyytää tulemaan henkilökoh- taisesti paikalle. 21. 4 Tallettaessaan tämän yleissopimuksen hyväksy- misasiakirjan jäsenvaltiot voivat ilmoittaa, ettei- vät ne sitoudu noudattamaan tätä artiklaa tai osaa siitä. Nämä ilmoitukset voidaan peruuttaa milloin tahansa. 21. 5 Tanska on antanut julistuksen, jossa se ilmoittaa, missä olosuhteissa se hyväksyy 21 artiklan mää- räykset. Julistus on kokonaisuudessaan tämän selitysmuistion liitteessä B. 21 artikla: 21. 1 Tämä artikla koskee rajojen yli tapahtuvaa val- vontaa. Siinä määrätään, että jäsenvaltion viran- omaiset voivat saada luvan jatkaa toisessa jäsen- valtioissa sellaisten henkilöiden tarkkailua, joi- den voidaan perustelluista syistä otaksua olevan osallisena 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin rikkomuksiin, jos viimeksi mainittu jäsenvaltio antaa ennakolta tähän luvan. Lupaan voidaan (1) Katso myös tässä selitysmuistiossa olevaa keskinäisestä avunannosta ja yhteistyöstä tehdyn yleissopimuksen 30 artik- lan kuvausta. 21. 6 Myös Schengenin sopimuksen 40 artiklassa mää- rätään rajan yli tapahtuvasta valvonnasta. Mo- lempien yleissopimusten määräykset ovat saman- kaltaisia: rajan yli tapahtuvaa valvontaa varten on hankittava lupa ennakolta, ja kiireellisissä tapauksissa valvonta voi tapahtua ilman ennalta myönnettyä lupaa. Tärkeimmät sopimusten väli- set erot ovat seuraavat: Schengenin sopimuksen asiaa koskeva määräys on pakottava, kun taas yleissopimuksen allekirjoittajat voivat ilmoittaa, etteivät ne sitoudu noudattamaan rajan yli 17. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 189/11 tapahtuvaa valvontaa koskevaa määräystä koko- naisuudessaan tai osaa siitä, jos tällaiset varau- mat eivät vaikuta niiden Schengenin yleissopi- muksesta johtuviin velvoitteisiin (1); Schengenin yleissopimuksen määräys koskee kaikkia luovut- tamisen mahdollistavia rikoksia, joita voidaan valvoa hankkimalla ennakolta lupa, ja suurta joukkoa vakavia rikoksia, joita voidaan valvoa ilman ennakkolupaa, kun taas yleissopimuksen määräys koskee vain tullirikkomuksia sellaisina, kuin ne on määritelty yleissopimuksen 4 artiklan 3 kohdassa ja 19 artiklan 2 kohdassa; Schenge- nin yleissopimuksen määräyksessä sallitaan virka-aseiden kanto lukuun ottamatta tapauksia, joissa pyynnön vastaanottanut osapuoli on nimenomaan päättänyt toisin, kun taas yleissopi- muksen mukaan kukin jäsenvaltio voi ilmoittaa yleisesti, ettei aseita saa koskaan tuoda sen alu- eelle, tai se voi päättää yksittäisessä tapauksessa, että aseen kanto sen alueella on kielletty. Yleisso- pimuksessa sallitaan rikkomukseen suoraan syyl- listyneiden lisäksi myös siinä mukana olleiden henkilöiden tarkkailu. 22. 3. Tämä artikla perustuu huumausaineiden ja psy- kotrooppisten aineiden laitonta kauppaa vastaan vuonna 1988 tehdyn YK:n yleissopimuksen (Wienin yleissopimus) 11 artiklaan, jossa roh- kaistaan käyttämään kansainvälisiä valvottuja läpilaskuja laittoman huumausainekaupan yhtey- dessä. 22. 4 Myös Schengenin yleissopimuksen 73 artiklassa määrätään valvotuista läpilaskuista. Molempien sopimusten määräykset ovat samantapaisia. So- pimusten keskeisinä eroina ovat, että yleissopi- mus sisältää velvoitteen valvoa valvottua läpilas- kua ja sen mukaan lähetykset voidaan pysäyttää ja niiden kuljetuksen voidaan antaa jatkua joko sellaisenaan tai sen jälkeen, kun niiden alkuperäi- nen sisältö on poistettu tai korvattu, kun taas Schengenin yleissopimuksessa ei mainita näitä asioita. Schengenin yleissopimuksessa määrätään huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden valvotuista läpilaskuista, kun taas yleissopimuk- sessa määrätään valvotuista läpilaskuista, jotka liittyvät ”luovuttamisen perusteeksi käypiin ran- gaistaviin tekoihin”. 22 artikla: 23 artikla: 22. 1 22. 2 Tämä artikla koskee valvottua läpilaskua. Val- vottu läpilasku on tutkintatekniikka, jossa epäi- lyttäviä tai laittomia tavaralähetyksiä ei takavari- koida rajalla, vaan niitä valvotaan, kunnes ne saapuvat määränpäähänsä. Tämä tekniikka mah- dollistaa sen, että tulliviranomaiset voivat paljas- taa laitonta kauppaa harjoittavat järjestöt, ja asettaa syytteeseen näissä järjestöissä toimivat keskeiset henkilöt sen sijaan, että ne vain takava- rikoisivat tavarat rajalla ja/tai asettaisivat syyt- teeseen tavaroita kuljettaneet henkilöt. Artiklassa määrätään, että jäsenvaltiot sitoutuvat varmistamaan valvottujen läpilaskujen sallimisen alueellaan, kun ne liittyvät luovuttamisen perus- teeksi käypiä rangaistavia tekoja koskevaan rikostutkintaan. Pyynnön vastaanottaneen jäsen- valtion toimivaltaiset viranomaiset tekevät val- vottujen läpilaskujen sallimista koskevan päätök- sen tämän jäsenvaltion lainsäädännön mukai- sesti. Valvotut läpilaskut tehdään sen jäsenval- tion toimivaltaisten viranomaisten johdolla, jossa läpilasku tapahtuu. Lähetykset voidaan pysäyttää ja niiden sisältö voidaan jättää ennalleen, poistaa tai korvata kokonaan tai osittain muilla tuot- teilla. (1) Katso myös tässä selitysmuistiossa olevaa keskinäisestä avunannosta ja yhteistyöstä tehdyn yleissopimuksen 30 artik- lan kuvausta. 23. 1 Tässä artiklassa käsitellään peitetutkintaa. Tä- män artiklan mukainen peitetutkinta tarkoittaa, että jäsenvaltion tullihallinnon virkamiehelle (tai tämän hallinnon puolesta toimivalle edustajalle) annetaan lupa toimia toisen jäsenvaltion alueella väärän henkilöllisyyden turvin. Jäsenvaltiot so- veltavat tätä artiklaa kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti. 23. 2 Peitetutkintaa koskeva pyyntö voidaan esittää vain, jos tapausta olisi muutoin erittäin vaikea selvittää. 23. 3 23. 4 23. 5 Peitetutkinnan aikana viranomaisilla on valtuu- det vain tietojen hankkimiseen ja yhteyksien ottamiseen epäiltyihin tai muihin näiden lähipii- rissä oleviin henkilöihin. Peitetutkinta on tehtävä sen jäsenvaltion kansal- lisen lainsäädännön edellytysten mukaisesti, jossa se tapahtuu, ja se saa kestää vain rajoitetun ajan. Pyynnön vastaanottaneen viranomaisen on an- nettava tarpeelliset henkilöresurssit ja tekninen tuki. Tallettaessaan tämän yleissopimuksen hyväksy- misasiakirjan jäsenvaltiot voivat ilmoittaa, ettei- vät ne sitoudu noudattamaan tätä artiklaa tai sen osaa. Nämä ilmoitukset voidaan peruuttaa mil- loin tahansa. C 189/12 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 17. 6. 98 24 artikla: 24. 1 Tämä artikla koskee yhteisiä erityistutkimusryh- miä, joita jäsenvaltiot voivat perustaa yhteisestä sopimuksesta. Niiden tarkoituksena on suorittaa vaikeita ja vaativia tutkimuksia, jotka edellyttä- vät samanaikaista ja yhteensovitettua toimintaa, ja koordinoida yhteisiä toimia tietynlaisten tulli- rikkomusten estämiseksi ja selvittämiseksi. 24. 2 Näitä ryhmiä voidaan perustaa ainoastaan tiettyä tarkoitusta varten ja määräajaksi. Ryhmää joh- taa sen jäsenvaltion virkamies, jossa ryhmä toi- mii, ja kyseinen jäsenvaltio vastaa ryhmän toi- minnan vaatimista järjestelyistä. Ryhmän on noudatettava kyseisen jäsenvaltion lainsäädän- töä. 24. 3 Ryhmän jäsenyys ei anna siihen kuuluville virka- miehille oikeutta toimia jonkin muun jäsenval- tion alueella. V LUKU Tietosuoja 25 artikla: 25. 1 25. 2 Tässä artiklassa käsitellään tietosuoja-asioita, jotka liittyvät yleissopimuksen määräysten mu- kaiseen tullihallintojen väliseen henkilötietojen vaihtoon. Artiklassa velvoitetaan jäsenvaltiot noudatta- maan yksilöiden suojelusta henkilötietojen auto- maattisessa tietojenkäsittelyssä vuonna 1981 teh- dyn Euroopan neuvoston yleissopimuksen asiaa koskevia määräyksiä. 25. 3 Siinä annetaan jäsenvaltiolle mahdollisuus aset- taa henkilötietojen käsittelyä koskevia ehtoja, kun ne toimittavat tietoja toiseen jäsenvaltioon. 25. 4 Tässä artiklassa määrätään, että tiedot vastaan- ottanut viranomainen voi käsitellä henkilötietoja vain yleissopimuksen 1 artiklan 1 kohdassa mää- rätyssä tarkoituksessa. Tämän yleissopimuksen mukaisesti tiedot vastaanottanut viranomainen voi toimittaa ne tullihallinnolleen sekä tutkinta- ja oikeusviranomaisilleen ilman tiedot toimitta- neen jäsenvaltion suostumusta, jotta ne voisivat tarkoitetuista asettaa syytteeseen ja rangaista 4 artiklan 3 koh- dassa rikkomuksista. Kaikkea muuta tiedonsiirtoa varten tarvitaan tiedot toi- mittaneen jäsenvaltion suostumus. Tiedot toimittaneen jäsenvaltion on varmistet- tava, että tiedot pidetään ajan tasalla, virheelliset tiedot oikaistaan ja laittomasti toimitetut tiedot poistetaan. Tiedot vastaanottaneen jäsenvaltion on myös tehtävä tarpeelliset korjaukset, kun ne on saatettu sen tietoon. Jos tiedot vastaanotta- valla jäsenvaltiolla on aihetta epäillä, että toimi- tetut tiedot ovat virheellisiä tai että ne olisi poistettava, sen olisi ilmoitettava asiasta tiedot toimittaneelle jäsenvaltiolle. Asianomaisella henkilöllä on oikeus korjata tie- dot, ja hän voi tiedustella, mitä tietoja hänestä on toimitettu ja mitä tarkoitusta varten (jollei yleinen etu edellytä poikkeusta). Henkilön oikeus saada näitä tietoja määräytyy sen jäsenvaltion kansallisten ja menettelyjen nojalla, jonka alueella tietoja pyydetään. Tiedot toimittaneelle viranomaiselle on kuitenkin annet- tava mahdollisuus esittää kantansa ennen kuin tietojen antamista koskeva päätös tehdään. lakien, asetusten Toimitetut tiedot on säilytettävä vain niiden käyttötarkoituksen edellyttämän ajan. Tiedoille on myös annettava samantasoinen suoja kuin jäsenvaltiossa kansallisista lähteistä toimitetuille samantyyppisille tiedoille. Jäsenvaltiot ovat vastuussa omien lakiensa, ase- tustensa ja menettelyjensä mukaisesti vahingosta, joka henkilölle on aiheutunut tämän yleissopi- muksen nojalla toimitettujen henkilötietojen kä- sittelystä. 25. 5 25. 6 25. 7 25. 8 25. 9 Jäsenvaltiot voivat antaa valvontatehtävän niille kansallisille tietosuojaviranomaisille, jotka suorit- tavat tätä tehtävää tullitietojärjestelmästä tehdyn yleissopimuksen osalta. 25. 10 Tämä artikla ei rajoita tullitietojärjestelmästä tehdyn yleissopimuksen soveltamista. Mainittu yleissopimus sisältää omat määräyksensä tullitie- tojärjestelmää käyttäen vaihdettujen henkilötie- tojen suojelusta. 25. 11 Käsitteellä ’henkilötietojen käsittely’ on tässä yleissopimuksessa merkitys, joka määritellään direktiivissä 95/46/EY. ’Henkilötiedot’ ja ’hen- kilötietojen käsittely’ määritellään kyseisen di- 17. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 189/13 rektiivin 2 artiklan a ja b alakohdassa seuraa- vasti: b) kyseisen jäsenvaltion tuomioistuin voi pyytää tuomioistuinta antamaan ennakkoratkaisun. a) ’henkilötiedoilla’ kaikenlaisia tunnistettua tai tunnistettavissa olevaa luonnollista henkilöä (’rekisteröity’) koskevia tietoja; tunnistetta- vissa olevana pidetään henkilöä, joka voi- daan suoraan tai epäsuorasti tunnistaa, erityi- sesti henkilönumeron taikka yhden tai use- amman hänelle tunnusomaisen fyysisen, fysi- ologisen, psyykkisen, taloudellisen, kulttuuril- lisen tai sosiaalisen tekijän perusteella, b) ’henkilötietojen käsittelyllä’ (’käsittely’) kai- kenlaisia sellaisia toimintoja tai toimintojen kokonaisuuksia, joita kohdistetaan henkilö- tietoihin joko automaattisen tietojenkäsitte- lyn avulla tai manuaalisesti, kuten tietojen kerääminen, tallentaminen, järjestäminen, säi- lyttäminen, muokkaaminen tai muuttaminen, tiedon haku, kysely, käyttö, luovuttaminen siirtämällä, levittämällä tai asettamatta muu- toin saataville, yhteensovittaminen tai yhdis- täminen sekä suojaaminen, poistaminen tai tuhoaminen. VI LUKU Yleissopimuksen tulkitseminen 26 artikla: 26. 1 Tässä artiklassa käsitellään Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen, jäljempänä ’tuomioistuin’, teh- tävää yleissopimuksen osalta. 26. 2 Tuomioistuimella on toimivalta ratkaista tämän yleissopimuksen tulkintaa tai soveltamista koske- vat jäsenvaltioiden väliset riidat, jos riitaa ei ole voitu sopia neuvostossa kuuden kuukauden kuluessa. Tuomioistuimella on myös toimivalta ratkaista yleissopimuksen tulkintaa ja sovelta- mista koskevat jäsenvaltioiden ja komission väli- set riidat. Tuomioistuimella on myös toimivalta antaa ennakkoratkaisuja yleissopimuksen tulkin- nasta, mutta ainoastaan niille jäsenvaltiolle, jotka ovat antaneet julistuksen siitä, että ne hyväksyvät tuomioistuimella olevan tämä tehtävä. Tällaisen julistuksen antava jäsenvaltio voi mainita, että joko a) kyseisen jäsenvaltion jonka päätöksiin ei kansallisen lainsäädännön mu- kaan saa hakea muutosta, tai tuomioistuin, Myös ne jäsenvaltiot, jotka eivät hyväksy tuomioistuimella olevan tätä tehtävää, voivat tästä huolimatta toimittaa kirjelmiä tai kirjal- lisia huomautuksia, jotka koskevat sen käsi- teltäväksi saatettuja asioita. 26. 3 Tuomioistuin ei ole toimivaltainen tutkimaan toimivaltaisen rikosten torjunnasta vastaavan viranomaisen toteuttamien toimien pätevyyttä tai oikeasuhteisuutta tai niiden velvollisuuksien täyt- tämistä, joita jäsenvaltioilla on yleisen järjestyk- sen ylläpitämiseksi sekä sisäisen turvallisuuden suojaamiseksi. VII LUKU Soveltaminen ja loppumääräykset 27 artikla: Tässä artiklassa velvoitetaan tullihallinnot ottamaan huo- mioon tutkintasalaisuuden vaatimukset vaihtaessaan tie- toja. Tämän vuoksi jäsenvaltiot voivat määrätä toiselle valtiolle antamiensa tietojen käytölle ehtoja, kun tutkinta- salaisuuden vaatimukset sitä edellyttävät. 28 artikla: Tässä artiklassa määrätään, ettei jäsenvaltioita velvoiteta avun antamiseen, jos se voi vahingoittaa kyseisen valtion yleistä järjestystä tai muita olennaisia etuja erityisesti tietosuojan alalla. Pyynnöistä voidaan myös kieltäytyä, jos pyydetyn toiminnan laajuus, erityisesti IV luvun mukaisten erityisten yhteistyömuotojen yhteydessä, on ilmeisessä epäsuhteessa oletetun rikkomuksen vakavuu- den kanssa. Kieltäytyminen avunannosta on perustel- tava. 29 artikla: Tässä artiklassa määrätään, että jäsenvaltiot luopuvat pääsääntöisesti kaikista tämän yleissopimuksen soveltami- sesta johtuvien kulujen korvaamista koskevista vaatimuk- sista, lukuun ottamatta asiantuntijoille korvattavia ku- luja. Jos kulut ovat merkittäviä tai tavallisuudesta poik- keavia, kyseessä olevat tulliviranomaiset päättävät keske- nään neuvottelemalla kustannusten jakotavasta. C 189/14 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 17. 6. 98 30 artikla: 30. 1. Tämä artikla koskee yleissopimukseen tehtäviä varaumia ja siinä määrätään, että mahdollisia ovat ainoastaan 20 artiklan 8 kohdan, 21 artik- lan 5 kohdan ja 23 artiklan 5 kohdan mukaiset varaumat, jotka antavat jäsenvaltioille mahdolli- suuden ilmoittaa, etteivät ne sitoudu noudatta- maan kaikkia tai osaa niistä määräyksistä, jotka koskevat välitöntä takaa-ajoa, rajojen yli tapah- tuvaa valvontaa ja peitetutkimusta. 30. 2 30. 3 Siinä todetaan myös, ettei tämä yleissopimus vaikuta muista sopimuksista, erityisesti Schenge- nin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopi- muksen tehostettua yhteistyötä koskevista mää- räyksistä johtuviin velvoitteisiin. Tämä tarkoitta, että Schengenin sopimuksen osapuolina olevat jäsenvaltiot eivät voi vapautua Schengenin yleis- sopimuksesta johtuvista sitovammista velvoit- teista sitoutumalla yleissopimuksesta johtuviin vähemmän sitoviin velvoitteisiin. Esimerkiksi Schengenin yleissopimuksen määräys maarajat ylittävästä välittömästä takaa-ajosta on pakottava. Tullihallintojen keskinäisestä avunan- nosta ja yhteistyöstä tehdyssä yleissopimuksessa määrätään kaikentyyppiset rajat ylittävästä välit- takaa-ajosta, mutta yleissopimuksen tömästä määräys on vapaaehtoinen. Schengenin jäsenet eivät kuitenkaan voi päättää olla noudattamatta tullihallintojen keskinäisestä avunannosta ja yh- teistyöstä tehdyn yleissopimuksen välitöntä ta- kaa-ajoa koskevaa määräystä, kun kysymys on maarajoista. 31. 2. Neuvosto voi yksimielisellä päätöksellä Euroo- pan unionista tehdyn sopimuksen VI osastossa määrättyä menettelyä noudattaen mukauttaa 1 kohtaa siinä viitattuihin yhteisön säädöksiin teh- tyjen muutosten mukaisesti. 32 artikla: Tässä artiklassa määrätään, että yleissopimus tulee voi- maan yhdeksänkymmenen päivän kuluttua siitä päivästä, kun viimeinen jäsenvaltio ilmoittaa, että se on saattanut päätökseen valtiosääntönsä asettamien vaatimusten mu- kaiset menettelyt yleissopimuksen hyväksymiseksi. Tällä välin ne jäsenvaltiot, jotka ovat saattaneet päätökseen nämä menetellyt, voivat kuitenkin antaa julistuksen, jonka mukaan yleissopimusta (lukuun ottamatta 26 ar- tiklaa) sovelletaan niiden suhteissa muihin jäsenvaltioihin, jotka ovat antaneet saman julistuksen. Vuoden 1967 Napolin yleissopimus kumotaan tämän yleissopimuksen voimaantulopäivänä. 33 artikla: Tässä artiklassa määrätään, että yleissopimukseen voi liittyä jokainen valtio, joka tulevaisuudessa liittyy Euroo- pan unioniin. Artiklassa määrätään myös niistä menette- lyistä, joita uusien jäsenvaltioiden on noudatettava, kun ne haluavat liittyä yleissopimukseen. 34 artikla: Tämä artikla koskee yleissopimukseen tulevaisuudessa tehtäviä muutoksia ja siinä määrätään, että yleissopimuk- seen liittynyt jäsenvaltiot voi ehdottaa muutoksia, joista neuvosto päättää. 31 artikla: 35 artikla: 31. 1. Tällä artiklalla rajoitetaan yleissopimuksen alu- eellinen soveltaminen yhteisön tullialueeseen. Yh- teisön tullialue on määritelty kokonaisuudessaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (tulli- koodeksi) 3 artiklassa. Tässä artiklassa määrätään, että neuvoston pääsihteeri on yleissopimuksen tallettaja; tässä ominaisuudessa hän jul- kaisee virallisessa lehdessä tilannetiedot, jotka koskevat yleissopimuksen hyväksymisiä ja siihen liittymisiä, sen soveltamista, sitä koskevia julistuksia ja varaumia sekä muita ilmoituksia. 17. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 189/15 LIITE A Taulukko vuoden 1967 Napolin yleissopimuksen ja asetuksen (EY) N:o 515/97 artikloista, jotka koskevat samankaltaisia aiheita kuin tullihallintojen keskinäisestä avunannosta ja yhteistyöstä tehty yleissopimus (yleissopimus) Yleissopimus Vuoden 1967 Napolin yleissopimus Asetus (EY) N:o 515/97 Aihe 1 artiklan 1 kohta 1 artiklan 1 kohta 1 artikla Soveltamisala 1 artiklan 2 kohta ja 30 artikla 23 artikla 1 artikla Suhde muihin keskinäistä avunantoa koskeviin järjeste- lyihin 2 artiklan 3 artikla Toimivalta 3 artikla 51 artikla Suhde oikeusviranomaisten antamaan keskinäiseen avunantoon 4 artikla 2 artikla 2 artikla Määritelmät 4 artiklan 7 kohta 1 artiklan 2 kohta 2 artiklan 2 kohta Muut viranomaiset, joiden on tarvittaessa katsottava kuuluvan tullihallinnon käsitteen alaisuuteen / Toimi- valtaiset viranomaiset 5 artikla 10 artikla ja 22 artiklan 1 kohta 46 artiklan b kohta Koordinoinnin keskusyksiköt / suora yhteistyö 6 artikla 14 artikla 11 artikla Yhteyshenkilöt / Yhteyshenkilöiden läsnäolo toisessa jäsenvaltiossa 7 artikla 16 artikla 11 artikla Henkilöllisyydentodistamisvelvollisuus 8 artikla 9 artikla 10 artikla 5 artikla 6 artikla 7 artikla 8 artikla 9 artikla 8 artikla 11 artikla 4 artikla Pyynnöstä annettavan avun periaattet Avunpyyntöjen muoto ja sisältö Tietojen pyytäminen 5 artikla 8 artikla 10 artikla 11 artikla 6 artikla 7 artikla Valvontapyynnöt 12 artikla 13 ja 14 artikla 9 artikla Tutkimuspyynnöt 13 artikla 17 artikla 6 artikla Tiedoksianto 14 artikla 15 artikla 12 artikla Käyttäminen todisteena 15 artikla 5 artikla 6 artikla 8 artikla 9 artikla 13 artikla Oma-aloitteisen avunannon periaate C 189/16 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 17. 6. 98 Yleissopimus Vuoden 1967 Napolin yleissopimus Asetus (EY) N:o 515/97 Aihe 16 artikla 6 artikla 14 artikla Valvonta 17 artikla 8 artikla 9 artikla 15 artikla Tietojen toimittaminen oma-aloitteisesti 18 artikla 15 artikla 16 artikla Todisteena käyttäminen 19 artikla 20 artikla 21 artikla 22 artikla 23 artikla 24 artikla 25 artikla 20 artikla 34—41 artiklat (suhteessa TTJ:hin) 42 artikla Yhteistyön erityismuotoja koskevat periaatteet Välitön takaa-ajo Rajan yli tapahtuva valvonta Valvottu läpilasku Peitetutkinta Yhteiset erityistutkimusryhmät Tietojen suojaaminen tietoja vaihdettaessa 26 artikla Euroopan yhteisöjen tuomioistuin 27 artikla 20 artikla 45 artikla 51 artikla Salassapito 28 artikla 19 artikla 48 artikla Poikkeukset avunantovelvollisuudesta 29 artikla 18 artikla 50 artikla Kulut 30 artikla Varaumat 31 artikla 23 artikla 2 kohta Alueellinen soveltaminen 32 artikla 24 artiklan 1 ja 2 kohta 53 artikla Voimaantulo 33 artikla 24 artiklan 3 kohta 34 artikla 35 artikla 24 artiklan 1 kothta ja 25 artiklan 3 kohta Liittyminen Muutokset Tallettaja 17. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 189/17 LIITE B YLEISSOPIMUKSEEN LIITETTÄVÄT JA EUROOPAN YHTEISÖJEN VIRALLISESSA LEHDESSÄ JULKAISTAVAT JULISTUKSET 1—8 (EYVL C 24, 23. 1. 1998, s. 20) 1. 1 artiklan 1 kohdan ja 28 artiklan osalta Italia julistaa viitaten yleissopimuksen 28 artiklassa määrättyihin keskinäistä avunantovelvollisuutta koskeviin poikkeuksiin, että avunantopyyntöjen täyttäminen yleissopimuksen perusteella sellaisten rikko- musten osalta, jotka Italian lainsäädännön mukaan eivät ole kansallisten tai yhteisön tullimääräysten rikkomuksia, voi — syistä, jotka liittyvät kansallisten viranomaisten toimivallan jakoon rikosten torjunnan ja rikoksista syyttämisen alalla — haitata yleistä järjestystä tai muita olennaisia kansallisia etuja. 2. 1 artiklan 2 kohdan ja 3 artiklan 2 kohdan osalta Tanska ja Suomi julistavat, että ne tulkitsevat yleissopimuksen 1 artiklan 2 kohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa olevan käsitteen ”oikeusviranomaiset” tai ”oikeusviranomainen” Strasbourgissa 20 päivänä huhtikuuta 1959 allekirjoitetusta, keskinäistä oikeusapua rikosasioissa koskevan eurooppalaisen yleisso- pimuksen mukaan antamiensa lausumien mukaisesti. 3. 4 artiklan 3 kohdan toisen luetelmakohdan osalta Tanska julistaa omalta osaltaan, että 4 artiklan 3 kohdan toista luetelmakohtaa sovelletaan ainoastaan toimintaan, jossa henkilö osallistuu ryhmään, jonka yhteisenä tarkoituksena on kyseisen rikkomuksen tai kyseisten rikkomusten tekeminen, mukaan lukien tilanteet, joissa asianomainen henkilö ei osallistu kyseisen rikkomuksen tai kyseisten rikkomusten tekemiseen; osallistumisen on perustuttava ryhmän tarkoituksen ja yleisen rikollisen toiminnan tuntemiseen tai tietoihin ryhmän aikeesta tehdä kyseinen rikkomus tai kyseisiä rikkomuksia. 4. 4 artiklan 3 kohdan kolmannen luetelmakohdan osalta Tanska julistaa omalta osaltaan, että 4 artiklan 3 kohdan kolmatta luetelmakohtaa sovelletaan ainoastaan sellaisiin rikkomuksiin, joiden yhteydessä varastetun tavaran kätkeminen on Tanskan lain mukaan aina rangaistava teko mukaan lukien Tanskan rikoslain 191 pykälä varastettujen huumausainei- den kätkemisestä ja 284 pykälä tavaran kätkemisestä erityisen törkeän salakuljetuksen yhteydessä. 5. 6 artiklan 4 kohdan osalta Tanska, Suomi ja Ruotsi julistavat, että 6 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut yhteyshenkilöt voivat edustaa myös Norjan ja Islannin etuja tai päinvastoin. Viisi Pohjoismaata ovat vuodesta 1982 lukien sopineet järjestelystä, jonka mukaan yhden asianosaisen valtion asemapaikkaan lähetetyt yhteyshenkilöt edustavat myös muita Pohjoismaita. Tällä järjestelyllä on vahvistettu huumeiden salakuljetuksen vastaista työtä ja helpotettu yksittäisille valtioille yhteyshenkilöiden asemapaikkaan lähettämisestä aiheutuvaa taloudellista taakkaa. Tanska, Suomi ja Ruotsi pitävät erittäin tärkeänä sitä, että tätä hyvin toimivaa järjestelyä jatketaan. 6. 20 artiklan 8 kohdan osalta Tanska julistaa hyväksyvänsä 20 artiklan määräykset seuraavin edellytyksin: Jos jonkin muun jäsenvaltion tulliviranomaiset harjoittavat välitöntä takaa-ajoa merellä tai ilmassa, kyseinen takaa-ajo voidaan ulottaa Tanskan alueelle mukaan lukien Tanskan aluevedet ja Tanskan alueen ja aluevesien yläpuolinen ilmatila ainoastaan jos Tanskan toimivaltaisille viranomaisille on ilmoitettu asiasta etukäteen. 7. 21 artiklan 5 kohdan osalta Tanska julistaa hyväksyvänsä 21 artiklan määräykset seuraavin edellytyksin: Rajat ylittävää valvontaa, johon ei ole ennalta myönnettyä lupaa, voidaan harjoittaa 21 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti ainoastaan, jos voidaan vakaasti uskoa, että tarkkailtavat henkilöt ovat syyllistyneet johonkin 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun rangaistavaan tekoon, josta voidaan luovuttaa. C 189/18 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 17. 6. 98 8. 25 artiklan 2 kohdan i alakohdan osalta Jäsenvaltiot sitoutuvat ilmoittamaan toisilleen neuvostossa toimenpiteistä, joita on toteutettu sen varmistamiseksi, että i alakohdassa tarkoitettuja sitoumuksia noudatetaan


title: Verordnung (EG) Nr. 1094/98 der Kommission vom 28. Mai 1998 zur Festsetzung der Ausfuhrerstattungen für Getreide- und Reisverarbeitungserzeugnisse

eurovoc_concepts:
cereal product
export refund
rice

formats: pdf print

text: L 155/38 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 29. 5. 98 VERORDNUNG (EG) Nr. 1094/98 DER KOMMISSION vom 28. Mai 1998 zur Festsetzung der Ausfuhrerstattungen für Getreide- und Reisverarbeitungserzeugnisse DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN (cid:190) nung der Erstattung für diese Erzeugnisse zu berücksich- tigen sind. gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates vom 30. Juni 1992 über die gemeinsame Marktorgani- sation für Getreide (1), zuletzt geändert durch die Verord- nung (EG) Nr. 923/96 der Kommission (2), insbesondere auf Artikel 13 Absatz 3, gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 3072/95 des Rates vom 22. Dezember 1995 über die gemeinsame Markt- organisation für Reis (3), geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 192/98 (4), insbesondere auf Artikel 13 Absatz 3, in Erwägung nachstehender Gründe: Artikel 13 der Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 und Artikel 13 der Verordnung (EG) Nr. 3072/95 bestimmen, daß der Unterschied zwischen den Notierungen oder den Preisen auf dem Weltmarkt für die in Artikel 1 dieser Verordnungen genannten Erzeugnisse und den Preisen für die Erzeugnisse in der Gemeinschaft durch eine Erstattung bei der Ausfuhr ausgeglichen werden kann. Gemäß Artikel 13 der Verordnung (EG) Nr. 3072/95 sind die Erstattungen unter Berücksichtigung der jeweiligen Lage und der voraussichtlichen Entwicklung einerseits des verfügbaren Getreides und des Reises und Bruchreises und ihrer Preise in der Gemeinschaft und andererseits der Preise für Getreide, Reis, Bruchreis und Getreideerzeu- gnisse auf dem Weltmarkt festzusetzen. Nach denselben Artikeln ist auf den Getreide- und Reismärkten für eine ausgeglichene Lage und für eine natürliche Preis- und Handelsentwicklung zu sorgen. Ferner ist den wirtschaft- lichen Aspekten der geplanten Ausfuhren sowie der Notwendigkeit Rechnung zu tragen, Marktstörungen in der Gemeinschaft zu vermeiden. Die Verordnung (EG) Nr. 1518/95 der Kommission (5), geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 2993/95 (6), über die Regelung für die Einfuhr und die Ausfuhr von Getreide- und Reisverarbeitungserzeugnissen bestimmt in Artikel 4 die besonderen Kriterien, die bei der Berech- (1) ABl. L 181 vom 1. 7. 1992, S. 21. (2) ABl. L 126 vom 24. 5. 1996, S. 37. (3) ABl. L 329 vom 30. 12. 1995, S. 18. (4) ABl. L 20 vom 27. 1. 1998, S. 16. (5) ABl. L 147 vom 30. 6. 1995, S. 55. (6) ABl. L 312 vom 23. 12. 1995, S. 25. Infolgedessen sind die für die einzelnen Erzeugnisse zu gewährenden Erstattungen zu staffeln, und zwar, je nach Erzeugnis, aufgrund des Gehaltes an Rohfasern, Asche, Spelzen, Proteinen, Fetten oder Stärke, wobei dieser Gehalt jeweils besonders charakteristisch für die tatsäch- lich in dem Verarbeitungserzeugnis enthaltene Menge des Grunderzeugnisses ist. Bei Maniokwurzeln, anderen Wurzeln und Knollen von tropischen Früchten sowie deren Mehlen machen wirt- schaftliche Gesichtspunkte etwaiger Ausfuhren angesichts der Art und der Herkunft dieser Erzeugnisse zur Zeit eine Festsetzung von Ausfuhrerstattungen nicht erforderlich. Für einige Verarbeitungserzeugnisse aus Getreide ist es aufgrund der schwachen Beteiligung der Gemeinschaft am Welthandel gegenwärtig nicht notwendig, eine Ausfuhrerstattung festzusetzen. Die Lage auf dem Weltmarkt oder besondere Erforder- nisse bestimmter Märkte können eine Differenzierung bei Erstattungen für bestimmte Erzeugnisse je nach ihrer Bestimmung notwendig machen. Die Erstattung muß einmal monatlich festgesetzt werden; sie kann zwischenzeitlich geändert werden. Bestimmte Maiserzeugnisse können so wärmebehandelt werden, daß für sie eine Erstattung gewährt werden könnte, die ihrer Qualität nicht gerecht wird. Für Erzeug- nisse, die eine erste Gelbildung oder Gelierung aufweisen, sollte deshalb keine Ausfuhrerstattung gewährt werden. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses für Getreide (cid:190) HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Die Ausfuhrerstattungen für die in Artikel 1 Absatz 1 Buchstabe d) der Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 und in Artikel 1 Absatz 1 Buchstabe c) der Verordnung (EG) Nr. 3072/95 genannten und der Verordnung (EG) Nr. 1518/ 95 unterliegenden Erzeugnisse werden wie im Anhang dieser Verordnung angegeben festgesetzt. 29. 5. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 155/39 Diese Verordnung tritt am 29. Mai 1998 in Kraft. Artikel 2 Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Brüssel, den 28. Mai 1998 Für die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission zur Verordnung der Kommission vom 28. Mai 1998 zur Festsetzung der Ausfuhrerstattungen für Getreide- und Reisverarbeitungserzeugnisse ANHANG Erzeugniscode Erstattungsbetrag Erzeugniscode Erstattungsbetrag (ECU/Tonne) (ECU/Tonne) 1102 20 10 9200 (1) 1102 20 10 9400 (1) 1102 20 90 9200 (1) 1102 90 10 9100 1102 90 10 9900 1102 90 30 9100 1103 12 00 9100 1103 13 10 9100 (1) 1103 13 10 9300 (1) 1103 13 10 9500 (1) 1103 13 90 9100 (1) 1103 19 10 9000 1103 19 30 9100 1103 21 00 9000 1103 29 20 9000 1104 11 90 9100 1104 12 90 9100 1104 12 90 9300 1104 19 10 9000 1104 19 50 9110 1104 19 50 9130 1104 21 10 9100 1104 21 30 9100 1104 21 50 9100 1104 21 50 9300 1104 22 20 9100 1104 22 30 9100 50,29 43,10 43,10 71,75 48,79 32,22 32,22 64,66 50,29 43,10 43,10 44,17 74,14 20,18 48,79 71,75 35,80 28,64 20,18 57,47 46,70 71,75 71,75 95,66 76,53 28,64 30,43 1104 23 10 9100 1104 23 10 9300 1104 29 11 9000 1104 29 51 9000 1104 29 55 9000 1104 30 10 9000 1104 30 90 9000 1107 10 11 9000 1107 10 91 9000 1108 11 00 9200 1108 11 00 9300 1108 12 00 9200 1108 12 00 9300 1108 13 00 9200 1108 13 00 9300 1108 19 10 9200 1108 19 10 9300 1109 00 00 9100 1702 30 51 9000 (2) 1702 30 59 9000 (2) 1702 30 91 9000 1702 30 99 9000 1702 40 90 9000 1702 90 50 9100 1702 90 50 9900 1702 90 75 9000 1702 90 79 9000 2106 90 55 9000 53,88 41,31 20,18 19,78 19,78 4,95 8,98 35,21 85,14 39,56 39,56 57,47 57,47 57,47 57,47 41,04 41,04 0,00 66,64 51,02 66,64 51,02 51,02 66,64 51,02 69,83 48,47 51,02 (1) Für Erzeugnisse, die einer Wärmebehandlung bis zur ersten Gelbildung unterzogen wurden, wird keine Erstattung gewährt. (2) Es gelten die Erstattungen gemäß der geänderten Verordnung (EWG) Nr. 2730/75 des Rates (ABl. L 281 vom 1. 11. 1975, S. 20). NB: Die die Erzeugnisse betreffenden Codes sowie die Verweisungen und Fußnoten sind durch die geänderte Verordnung (EWG) Nr. 3846/87 der Kommission (ABl. L 366 vom 24. 12. 1987, S. 1) bestimmt


title: Έκθεση της Επιτροπής προς το Συμβούλιο σχετικά με το καθεστώς δημόσιας αποθεματοποίησης του αποκορυφωμένου γάλακτος σε σκόνη

eurovoc_concepts:
intervention buying
intervention stock
milk protein
public stock
skimmed milk powder

text: ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ Βρυξέλλες, 28. 05. 1998 COM(1998) 341 τελικό ΕΚΘΕΣΗ ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ ΠΡΟΣ ΤΟ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟ σχετικά με το καθεστώς δημόσιας αποθεματοποίησης του αποκορυφωμένου γάλακτος σε σκόνη Ι. ΕΙΣΑΓΩΓΗ Στο πλαίοιο TOD συμβιβασμού για τις τιμές που εγκρίθηκε στις 22 Ιουνίου 1995, το Συμβούλιο έδωσε την συγκατάθεση του για μία τροποποίηση του καθεστώτος παρέμβασης για το αποκορυφωμένο γάλα σε σκόνη. Η τροποποίηση αυτή περιλαμβάνεται στον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1538/95 που τροποποιεί τον κανονισμό (ΕΟΚ) αριθ. 804/68 περί κοινής οργανώσε(υς αγοράς στον τομέα του γάλακτος και των γαλακτοκομικών προϊόντων. Η έγκριση αυτού του κανονισμού συνοδευόταν από μία δήλωση, η οποία είχε ως εξής: 'Το Συμβούλιο ζητά από την Επιτροπή να του υποβάλει, μέσα σε προθεσμία δύο ετών, έκθεση για την εφαρμογή αυτού του κανονισμού και τις επιπτώσεις του στα χαρακτηριστικά του γάλακτος σε σκόνη που αγοράζεται στην παρέμβαση. Η έκθεση αυτή θα συνοδεύεται, ενδεχομένως, από κατάλληλες προτάσεις που αφορούν κυρίως την αναθεώρηση του κατωτάτου ορίου του 31,4% ενόψει της κατάστασης της έγκρισης ενός προτύπου Codex Alimentarius για το αποκορυφωμένο γάλα σε σκόνη καθώς και την ενδεχόμενη καθιέρωση μιας μείωσης της τιμής αγοράς του αποκορυφωμένου γάλακτος σε σκόνη περιεκτικότητας σε πρωτεΐνες που υπερβαίνει το 37,7%. " Σκοπός του παρόντος εγγράφου είναι να απαντήσει σε αυτό το αίτημα για εξέταση. Η. ΥΠΕΝΘΥΜΙΣΗ ΤΗΣ ΝΟΜΟΘΕΣΙΑΣ Το άρθρο 7 του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 804/68 προβλέπει, ιδίως, ότι οι οργανισμοί παρέμβασης αγοράζουν σε τιμή παρέμβασης το αποκορυς)ωμένο γάλα σε σκόνη το οποίο τηρεί ελάχιστη περιεκτικότητα κατά βάρος σε πρωτεϊνικές ουσίες 35,6% επί του στερεού και χ(ορίς λιπαρά υπολείμματα. Εντούτοις, το αποκορυφωμένο γάλα σε σκόνη, του οποίου η περιεκτικότητα σε πρωτεϊνικές ουσίες επί του στερεού και χωρίς λιπαρά υπολείμματα είναι χαμηλότερη από 35,6% αλλά τουλάχιστον 31,4%, αγοράζεται επίσης· στην περίπτωση αυτή, η τιμή αγοράς είναι ίση προς την τιμή παρέμβασης μειωμένη κατά 1,75% ανά δεκαδικό ποσοστού κάτω από την περιεκτικότητα τον 35,6%. Οι λεπτομέρειες εφαρμογής της δημόσιας αποθεματοποίησης τον αποκορυφωμένου γάλακτος σε σκόνη προβλέπονται στον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 322/96. Τέλος, πρέπει να DπεvθDμιστεί ότι οι διατάξεις τον άρθρoD 7 τον κανονισμού (ΕΟΚ) της περιεκτικότητας σε πρωτεΐνες για το aπoκoρDφωμέvo γάλα σε σκόνη πoD παραδίδεται στη δημόσια παρέμβαση. διαφοροποίηση aπaγoρεύoDV οποιαδήποτε 804/68 αριθ. ΠΙ. Η ΠΕΙΡΑ ΠΟΥ ΑΠΟΚΤΗΘΗΚΕ ΑΠΟ ΤΗΝ ΕΦΑΡΜΟΓΗ ΤΟΥ ΚΑΘΕΣΤΩΤΟΣ ΤΟ 1996 ΚΑΙ 1997 Το τροποποιημένο καθεστώς παρέμβασης εφαρμόζεται από την 1η Μαρτίου 1996 και τα δύο πρώτα έτη εφαρμογής χαρακτηρίστηκαν από αγορές λιγότερο ή περισσότερο σημαντικές. Έτσι, οι ποσότητες που παραδόθηκαν έφθασαν στους 2/5 123. 586 τόνους το 1996 και οτονς 35. 060 το 1997, δηλαδή σε 158. 647 τόνους συνολικά. Η κατανομή αυτής της ποσότητας ανάλογα με την περιεκτικότητα σε πρωτεϊνικές ουσίες παρουσιάζεται στον ακόλουθο πίνακα. Πίνακας: κατανομή των ποσοτήτων αποκορυφωμένου γάλακτος σε σκόνη που παραδόθηκαν στη δημόσια παρέμβαση το 1996 και 1997 ανάλογα με την περιεκτικότητα σε πρωτεΐνες. B D F IRL S UK EU XiyiVtego (Uto 31,4% ojt6 31,4 60)5 35,5% an. 6 35,6 6(05 37,5% «3T6 37,6 eo)5 38,5% JlE()lO«6TE()0 ax6 38,5% 0 0 1361 2829 402 0 0 4316 8512 8847 100 4407 14173 4452 1376 0 40 20187 25762 10706 0 0 621 750 1527 0 0 4431 12978 30869 100 4447 45089 55284 53727 4592 21675 24508 56695 2898 48279 158647 Τα στοιχεία αυτά οδηγούν στις εξής διαπιστοκιεις: - η ποσότητα η οποία δεν έγινε αποδεκτή λόγω περιεκτικότητας σε πρωτεΐνες χαμηλότερη από το ελάχιστο όριο του 31,4% είναι αμελητέα (0,06% της συνολικής παραδοθείσας ποσότητας)· - η ποσότητα σκόνης για την οποία εφαρμόστηκε μείωση της τιμής αγοράς είναι πολύ περιορισμένη (2,8% της συνολικής παραδοθείσας ποσότητας)· - δύο τρίτα της σκόνης που παραδόθηκε έχει περιεκτικότητα σε πρωτεΐνες μεγαλύτερη από 37,5%. Εξάλλου, πρέπει να σημειο>0εί ότι τα στοιχεία που περιλαμβάνονται στον πίνακα αντικατοπτρίζουν καλά τις μέσες αξίες που διαπιστώθηκαν για την περιεκτικότητα σε πρωτεΐνες του μη επεξεργασμένου γάλακτος στα σχετικά κράτη μέλη. Τέλος, τα στοιχεία που ανακοινώθηκαν (χπό τα κράτη μέλη επιτρέπουν να εκτιμηθούν οι όημοσιονομικές επιπτώσεις των διατάξεων που αφορούν το ποσοστό των πρωτεϊνικών ουσιών του αποκορυφωμένου γάλακτος σε σκόνη που παραδόθηκε στην παρέμβαση. Η συνολική αξία του αποκορυφωμένου γάλακτος σε σκόνη που αγοράστηκε το 1996 και 1997 ανέρχεται σε 250 εκατ. ECU περίπου (123. 486 τόνοι αγοράστηκαν στην τιμή των 2055,2 ECU/τόνο). Η μείωση που εφαρμόζεται επί της τιμής παρέμβασης για τους 4447 τόνους, των οποίων η περιεκτικότητα σε πρωτεΐνες ήταν χαμηλότερη από 35,6%, ανέρχεται σε 110. 000 ECU περίπου, δηλαδή 0,4% της συνολικής αξίας. Αν, αντίθετα, είχε προβλεφθεί συμπληρωματική πληρωμή για τη σκόνη περιεκτικότητας σε πρωτεΐνες μεγαλύτερης από 36,6%, θα είχε προκύψει συμπληρωματική δαπάνη περίπου 9, 5 3/5 εκατ. ECU. lut μείωση πέραν του 37,5%, η συμπληρωματική δαπάνη θα ανήρχετο σι: 8,2 εκατ. ECU περίπου. Τέλος, η Επιτροπή διαπιστώνει ότι η εφαρμογή του νέου καθεστο'πος παρέμβασης για το αποκορυφωμένο γάλα σε σκόνη δεν προκάλεσε αξιοσημείωτες δυσκολίες ή αρνητικές επιπτώσεις στην αγορά. ΚΑΤΑΣΤΑΣΗ ΤΩΝ ΕΡΓΑΣΙΩΝ ΟΣΟΝ ΑΦΟΡΑ ΤΟ CODEX IV. ALIMENTARIUS Κατά τη συνεδρίαση της Επιτροπής του Codex Alimentarius τον Ιούλιο του 1997, δεν μπόρεσε να σημειωθεί καμία πρόοδος, όσον α(()ορά την έγκριση ενός νέου προτύπου για το αποκορυφωμένο γάλα σε σκόνη. Η προσεχής συνεδρίαση αυτή της Επιτροπής θα πραγματοποιηθεί τον Ιούνιο του 1999 και, ως εκ τούτου, η έγκριση του νέου προτύπου αποκλείεται να πραγματοποιηθεί πριν απ'αυτή την ημερομηνία. Πρέπει να Dπεv()Dμιστεί ότι το νέο προτεινόμενο πρότυπο εισάγει την αρχή της τυποποίησης σε πρωτεΐνες τον γάλακτος σε σκόνη, καθορίζοντας ως ελάχιστη περιεκτικότητα ένα ποσοστό 34% m/m (εκφραζόμενο επί ξηρού χωρίς λιπαρά Dπoλείμματα). Το ποσοστό TOD 34%, το οποίο πρέπει να ερμηνευτεί ως κριτήριο αποκλεισμού, πρέπει να σDγκριθεί με το ελάχιστο ποσοστό TOD 31,4% πQD καθορίζεται για την αγορά στην παρέμβαση τον aπoκoρDφωμέvoD γάλακχος σε σκόνη. Σε aDxo χο ίδιο πλαίσιο, πρέπει να σημειωθεί όχι χο ΣDμβoύλιo ενέκρινε, σχις 18 Δεκεμβρίου 1997, χον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 2597/97 περί σDμπληρωμaxικώv κανόνων χης κοινής οργάνωσης αγοράς σχον χομέα XOD γάλακχος και χων γαλακτοκομικοί προϊόντοιν όσον αφορά χο γάλα καχανάλωσης. Με χον κανονισμό αυτό, το Συμβούλιο επιβεβαίωσε ιούος την αρχή της απαγόρευσης της τυποποίησης όσον αφορά τις πρωτεΐνες του γάλακτος κατανάλωσης. Εντούτοις, η Επιτροπή ανέλαβε την υποχρέωση να εξετάσει τις επιπτώσεις που αφορούν τα εγκριθέντα πρότυπα για τα γαλακτοκομικά προϊόντα στο πλαίσιο του Codex Alimentarius. V. ΣΥΜΠΕΡΑΣΜΑΤΑ Λαμβανομένων υπόψη των ανωτέρω, η Επιτροπή εκτιμά ότι δεν υπάρχει λόγος να τροποποιηθεί το καθεστώς δημόσιας παρέμβασης για το αποκορυφωμένο γάλα σε σκόνη, όπως εφαρμόζεται από την 1η Μαρτίου 1996. Ειδικότερα, • όσον αφορά το πρότυπο του Codex Alimentarius, διαπιστώνεται ότι δεν έχει πραγματοποιηθεί καμία πρόοδος μέχρι σήμερα και ότι δεν θα καταστεί δυνατό να υπάρξει απόφαση πριν από τον Ιούνιο του 1999· • όσον αφορά το ενδεχόμενο μείωσης της τιμής αγοράς του αποκορυφωμένου γάλακτος σε σκόνη περιεκτικότητας σε πρωτεΐνες που υπερβαίνει το 37,5%, πρέπει να υπογραμμιστούν οι συμπληρωματικές δαπάνες που θα προκαλούσε μία τέτοια διάταξη και η συνεπαγόμενη προτροπή για αυξανόμενη προσφυγή στη δημόσια παρέμβαση. Ως εκ τούτου, η Επιτροπή θεωρεί ότι σε περίπτωση που θα έπρεπε να αποφασιστεί ένα τέτοιο μέτρο, θα έπρεπε να συνοδεύεται από 4/5 άλλοι μέχρα για να εξουδετερωθούν οι επιπχοκιεις, κυρίως σχο επίπεδο του προϋπολογισμού. 5/5 ISSN 0254-1483 COM(98) 341 τελικό ΕΓΓΡΑΦΑ GR 03 10 15 17 Αριθ. καταλόγου : CB-CO-98-350-GR-C ISBN 92-78-36805-9 Υπηρεσία Επισήμων Εκδόσεων των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L-2985 Λουξεμβούργο £


title: Σύσταση του Συμβουλίου, της 28ης Μαΐου 1998 για τον εφοδιασμό των λιμένων εισόδου της Ευρωπαϊκής Ένωσης με εξοπλισμό ανίχνευσης των πλαστογραφιών

eurovoc_concepts:
border control
customs document
customs fraud
external border of the EU
in-service training

text: 17. 6. 98 EL Ε(cid:240)(cid:221)(cid:243)ηµη Ε(cid:230)ηµ(cid:229)ρ(cid:221)(cid:228)Æ (cid:244)ων Ευρω(cid:240)Æϊκω(cid:139) ν Κ(cid:239)Øν(cid:239)(cid:244)η(cid:139) (cid:244)ων C 189/19 ΣΥΣΤΑΣΗ ΤˆΥ ΣΥΜΒˆΥΛΙˆΥ (cid:244)ης 28ης ΜÆØ(cid:239)υ 1998 γØÆ (cid:244)(cid:239)ν (cid:229)(cid:230)(cid:239)(cid:228)ØÆ(cid:243)µ(cid:222) (cid:244)ων λØµ(cid:229)(cid:139)νων (cid:229)Ø(cid:243)(cid:222)(cid:228)(cid:239)υ (cid:244)ης Ευρω(cid:240)Æϊκη(cid:139) ς ˛νω(cid:243)ης µ(cid:229) (cid:229)Œ(cid:239)(cid:240)λØ(cid:243)µ(cid:222) Æν(cid:221)łν(cid:229)υ(cid:243)ης (cid:244)ων (cid:240)λÆ(cid:243)(cid:244)(cid:239)γρÆ(cid:230)Øω(cid:139) ν (98/C 189/02) Τˆ ΣΥΜΒˆΥΛΙˆ ΤΗΣ ΕΥΡΩΠΑÏΚΗΣ ΕΝΩΣΗΣ, ΥλØκ(cid:222) ÆνÆ(cid:230)(cid:239)ρ(cid:192)ς ˛ł(cid:239)ν(cid:244)Æς υ(cid:240)(cid:222)ψη: (cid:244)η (cid:243)υνθη(cid:139) κη γØÆ (cid:244)ην (cid:221)(cid:228)ρυ(cid:243)η (cid:244)ης Ευρω(cid:240)Æϊκη(cid:139) ς ˛νω(cid:243)ης, κÆØ Ø(cid:228)(cid:221)ως (cid:244)(cid:239) (cid:192)ρθρ(cid:239) Κ. 3 (cid:240)Æρ(cid:192)γρÆ(cid:230)(cid:239)ς 2 (cid:243)(cid:244)(cid:239)Øł(cid:229)(cid:221)(cid:239) Æ), (cid:244)ην (cid:240)ρω(cid:244)(cid:239)(cid:226)(cid:239)υλ(cid:221)Æ (cid:240)(cid:239)υ (cid:240)Æρ(cid:239)υ(cid:243)(cid:221)Æ(cid:243)(cid:229) (cid:244)(cid:239) Ηνωµ(cid:229)(cid:139) ν(cid:239) ΒÆ(cid:243)(cid:221)λ(cid:229)Ø(cid:239), Εκ(cid:244)Øµω(cid:139) ν(cid:244)Æς (cid:244)η (cid:243)ηµÆ(cid:243)(cid:221)Æ (cid:244)ης υ(cid:139) (cid:240)ÆρŒης (cid:239)µ(cid:239)Ø(cid:222)µ(cid:239)ρ(cid:230)(cid:239)υ (cid:229)(cid:240)Ø(cid:240)(cid:229)(cid:139) - (cid:228)(cid:239)υ γνω(cid:139) (cid:243)(cid:229)ων κÆØ (cid:229)Œ(cid:239)(cid:240)λØ(cid:243)µ(cid:239)υ(cid:139) Æν(cid:221)łν(cid:229)υ(cid:243)ης (cid:240)λÆ(cid:243)(cid:244)(cid:239)γρÆ(cid:230)ηµ(cid:229)(cid:139) - νων (cid:229)γγρ(cid:192)(cid:230)ων (cid:243)(cid:244)Æ (cid:243)ηµ(cid:229)(cid:221)Æ (cid:229)Ø(cid:243)(cid:222)(cid:228)(cid:239)υ (cid:244)ης Ευρω(cid:240)Æϊκη(cid:139) ς ˛νω- (cid:243)ης, ΣΥΝΙΣΤΑ ΣΤΙΣ ΚΥΒΕΡΝΗΣΕΙΣ ΤΩΝ ΚΡΑΤΩΝ ΜΕΛΩΝ: νÆ λ(cid:192)(cid:226)(cid:239)υν (cid:244)Æ Æκ(cid:222)λ(cid:239)υθÆ µ(cid:229)(cid:139) (cid:244)ρÆ γØÆ νÆ (cid:229)ŒÆ(cid:243)(cid:230)Æλ(cid:221)(cid:243)(cid:239)υν (cid:239)µ(cid:239)Ø- (cid:222)µ(cid:239)ρ(cid:230)(cid:239) (cid:229)(cid:240)(cid:221)(cid:240)(cid:229)(cid:228)(cid:239) (cid:229)Œ(cid:239)(cid:240)λØ(cid:243)µ(cid:239)υ(cid:139) (cid:243)(cid:244)Æ (cid:243)ηµ(cid:229)(cid:221)Æ (cid:229)Ø(cid:243)(cid:222)(cid:228)(cid:239)υ: 1. ΚÆθ(cid:239)ρØ(cid:243)(cid:244)Øκ(cid:239)(cid:221) (cid:240)Æρ(cid:192)γ(cid:239)ν(cid:244)(cid:229)ς ˆ (cid:229)Œ(cid:239)(cid:240)λØ(cid:243)µ(cid:222)ς µ(cid:229) (cid:244)(cid:239)ν (cid:239)(cid:240)(cid:239)(cid:221)(cid:222) θÆ (cid:229)Œ(cid:239)(cid:240)λØ(cid:243)(cid:244)(cid:239)υ(cid:139) ν (cid:239)Ø λØµ(cid:229)(cid:139) ν(cid:229)ς (cid:229)Ø(cid:243)(cid:222)(cid:228)(cid:239)υ θÆ (cid:240)ρ(cid:229)(cid:139) (cid:240)(cid:229)Ø νÆ κÆθ(cid:239)ρØ(cid:243)θ(cid:229)(cid:221) µ(cid:229) (cid:226)(cid:192)(cid:243)η (cid:244)(cid:239)υς Æκ(cid:222)- λ(cid:239)υθ(cid:239)υς (cid:240)Æρ(cid:192)γ(cid:239)ν(cid:244)(cid:229)ς: — µ(cid:229)(cid:139) γ(cid:229)θ(cid:239)ς (cid:244)ης κ(cid:221)νη(cid:243)ης (cid:229)(cid:240)Ø(cid:226)Æ(cid:244)ω(cid:139) ν, — (cid:243)ηµ(cid:229)ρØν(cid:222) (cid:229)(cid:240)(cid:221)(cid:240)(cid:229)(cid:228)(cid:239) (cid:240)ÆρÆ(cid:226)(cid:192)(cid:243)(cid:229)ων, — (cid:228)ØÆθ(cid:229)(cid:243)Øµ(cid:222)(cid:244)η(cid:244)Æ υλØκ(cid:239)υ(cid:139) ÆνÆ(cid:230)(cid:239)ρ(cid:192)ς, — (cid:240)Æρ(cid:239)υ(cid:243)(cid:221)Æ υ(cid:240)Æλλη(cid:139) λων (cid:229)λ(cid:229)(cid:139) γł(cid:239)υ κÆØ (cid:240)ρ(cid:222)(cid:244)υ(cid:240)Æ (cid:244)ης (cid:240)Æρ(cid:229)ł(cid:239)µ(cid:229)(cid:139) νης (cid:229)κ(cid:240)Æ(cid:221)(cid:228)(cid:229)υ(cid:243)ης. — Εγł(cid:229)Øρ(cid:221)(cid:228)Ø(cid:239) γνη(cid:243)(cid:221)ων (cid:229)γγρ(cid:192)(cid:230)ων ΕΕ — Ευρω(cid:240)Æϊκ(cid:222) (cid:228)(cid:229)λ(cid:244)(cid:221)(cid:239) (cid:240)λÆ(cid:243)(cid:244)ω(cid:139) ν κÆØ (cid:240)ÆρÆ(cid:240)(cid:239)Øηµ(cid:229)(cid:139) - νων (cid:229)γγρ(cid:192)(cid:230)ων (cid:226)) ΕΝ∆ΙΑΜΕΣˆ (cid:229)(cid:240)(cid:221)(cid:240)(cid:229)(cid:228)(cid:239): µØκρ(cid:192) (cid:229)(cid:139) ως µ(cid:229)(cid:243)Æ(cid:221)Æ (cid:243)ηµ(cid:229)(cid:221)Æ (cid:229)Ø(cid:243)(cid:222)(cid:228)(cid:239)υ (cid:244)Æ (cid:239)(cid:240)(cid:239)(cid:221)Æ (cid:229)(cid:221)νÆØ µ(cid:239)ν(cid:221)µως (cid:229)(cid:240)Æν(cid:228)ρωµ(cid:229)(cid:139) νÆ Æ(cid:240)(cid:222) (cid:240)ρ(cid:239)(cid:243)ω(cid:240)Øκ(cid:222), (cid:240)(cid:239)υ (cid:229)(cid:139) ł(cid:229)Ø υ(cid:240)(cid:239)(cid:243)(cid:244)(cid:229)(cid:221) (cid:226)Æ(cid:243)Øκη(cid:139) (cid:229)κ(cid:240)Æ(cid:221)(cid:228)(cid:229)υ(cid:243)η κÆØ (cid:222)(cid:240)(cid:239)υ (cid:229)(cid:240)Ø(cid:240)ρ(cid:239)(cid:243)θ(cid:229)(cid:139) (cid:244)ως (cid:229)(cid:221)νÆØ (cid:240)Æρω(cid:139) ν (cid:228)ØÆθ(cid:229)(cid:139) (cid:243)Øµ(cid:239)ς (cid:229)Ø(cid:228)Øκ(cid:222)ς (cid:229)(cid:240)(cid:221) (cid:244)ων (cid:229)γγρ(cid:192)(cid:230)ων, (cid:239) (cid:239)(cid:240)(cid:239)(cid:221)(cid:239)ς (cid:229)(cid:139) ł(cid:229)Ø υ(cid:240)(cid:239)(cid:243)(cid:244)(cid:229)(cid:221) (cid:229)κ(cid:240)Æ(cid:221)(cid:228)(cid:229)υ(cid:243)η (cid:229)ν(cid:228)ØÆµ(cid:229)(cid:139) (cid:243)(cid:239)υ (cid:229)(cid:240)Ø(cid:240)(cid:229)(cid:139) (cid:228)(cid:239)υ. Α(cid:240)ÆØ(cid:244)(cid:239)υ(cid:139) µ(cid:229)ν(cid:239)ς (cid:229)Œ(cid:239)(cid:240)λØ(cid:243)µ(cid:222)ς: Πηγη(cid:139) υ(cid:240)(cid:229)ρØω(cid:139) (cid:228)(cid:239)υς (cid:230)ω(cid:244)(cid:222)ς — Σ(cid:244)Æθ(cid:229)ρη(cid:139) , (cid:243)(cid:229) κ(cid:192)θ(cid:229) θ(cid:229)(cid:139) (cid:243)η (cid:229)λ(cid:229)(cid:139) γł(cid:239)υ κÆØ γØÆ łρη(cid:139) (cid:243)η γρÆ(cid:230)(cid:229)(cid:221)(cid:239)υ — Φ(cid:239)ρη(cid:244)η(cid:139) , γØÆ κØνη(cid:244)η(cid:139) łρη(cid:139) (cid:243)η, (cid:240). ł. (cid:243)(cid:229) (cid:244)ρ(cid:229)(cid:139) νÆ, λ(cid:229)ω- (cid:230)(cid:239)ρ(cid:229)(cid:221)Æ κ. λ(cid:240). Μ(cid:229)γ(cid:229)(cid:139) θυν(cid:243)η — Σ(cid:244)(cid:229)ρ(cid:229)(cid:239)(cid:243)κ(cid:239)(cid:240)Øκ(cid:222) µØκρ(cid:239)(cid:243)κ(cid:222)(cid:240)Ø(cid:239) œ(cid:239)υµ (µ(cid:229)(cid:244)Æ(cid:226)λη(cid:244)η(cid:139) ς (cid:229)(cid:243)(cid:244)ØÆκη(cid:139) ς Æ(cid:240)(cid:222)(cid:243)(cid:244)Æ(cid:243)ης) łÆµηλη(cid:139) ς µ(cid:229)γ(cid:229)(cid:139) θυν(cid:243)ης — Φω(cid:244)(cid:229)Øνη(cid:139) (cid:240)ηγη(cid:139) µ(cid:229) (cid:229)υ(cid:139) κÆµ(cid:240)(cid:244)(cid:239) (cid:239)(cid:228)ηγ(cid:222) (cid:230)ω(cid:244)(cid:222)ς (cid:239)(cid:240)(cid:244)Ø- κω(cid:139) ν Øνω(cid:139) ν — Φω(cid:244)(cid:239)(cid:244)ρ(cid:192)(cid:240)(cid:229)œÆ ΥλØκ(cid:222) ÆνÆ(cid:230)(cid:239)ρ(cid:192)ς 2. ΣυνØ(cid:243)(cid:244)ω(cid:139) µ(cid:229)νÆ (cid:229)(cid:240)(cid:221)(cid:240)(cid:229)(cid:228)Æ (cid:229)(cid:230)(cid:239)(cid:228)ØÆ(cid:243)µ(cid:239)υ(cid:139) — Εγł(cid:229)Øρ(cid:221)(cid:228)Ø(cid:239) γνη(cid:243)(cid:221)ων (cid:229)γγρ(cid:192)(cid:230)ων ΕΕ Æ) ΕΛΑ(cid:204)ΙΣΤˆ (cid:229)(cid:240)(cid:221)(cid:240)(cid:229)(cid:228)(cid:239): µØκρ(cid:192) (cid:243)ηµ(cid:229)(cid:221)Æ (cid:229)λ(cid:229)(cid:139) γł(cid:239)υ, η(cid:139) (cid:229)κ(cid:229)(cid:221)- νÆ (cid:240)(cid:239)υ (cid:228)(cid:229)ν (cid:229)(cid:221)νÆØ µ(cid:239)ν(cid:221)µως (cid:229)(cid:240)Æν(cid:228)ρωµ(cid:229)(cid:139) νÆ, (cid:243)(cid:244)Æ (cid:239)(cid:240)(cid:239)(cid:221)Æ (cid:244)(cid:239) (cid:240)ρ(cid:239)(cid:243)ω(cid:240)Øκ(cid:222) (cid:229)(cid:139) ł(cid:229)Ø υ(cid:240)(cid:239)(cid:243)(cid:244)(cid:229)(cid:221) µ(cid:222)ν(cid:239) (cid:226)Æ(cid:243)Øκη(cid:139) (cid:229)κ(cid:240)Æ(cid:221)(cid:228)(cid:229)υ- (cid:243)η. Α(cid:240)ÆØ(cid:244)(cid:239)υ(cid:139) µ(cid:229)ν(cid:239)ς (cid:229)Œ(cid:239)(cid:240)λØ(cid:243)µ(cid:222)ς: Πηγη(cid:139) υ(cid:240)(cid:229)ρØω(cid:139) (cid:228)(cid:239)υς (cid:230)ω(cid:244)(cid:222)ς — Σ(cid:244)Æθ(cid:229)ρη(cid:139) , γØÆ łρη(cid:139) (cid:243)η γρÆ(cid:230)(cid:229)(cid:221)(cid:239)υ — Φ(cid:239)ρη(cid:244)η(cid:139) , γØÆ κØνη(cid:244)η(cid:139) łρη(cid:139) (cid:243)η, (cid:240). ł. (cid:243)(cid:229) (cid:244)ρ(cid:229)(cid:139) νÆ, λ(cid:229)ω- (cid:230)(cid:239)ρ(cid:229)(cid:221)Æ κ. λ(cid:240). Μ(cid:229)γ(cid:229)(cid:139) θυν(cid:243)η — Μ(cid:229)γ(cid:229)θυν(cid:244)Øκ(cid:239)(cid:221) (cid:230)Æκ(cid:239)(cid:221) ł(cid:229)Øρ(cid:222)ς — Ευρω(cid:240)Æϊκ(cid:222) (cid:228)(cid:229)λ(cid:244)(cid:221)(cid:239) (cid:240)λÆ(cid:243)(cid:244)ω(cid:139) ν κÆØ (cid:240)ÆρÆ(cid:240)(cid:239)Øηµ(cid:229)(cid:139) - νων (cid:229)γγρ(cid:192)(cid:230)ων γ) ΑΝΩΤΕΡˆ (cid:229)(cid:240)(cid:221)(cid:240)(cid:229)(cid:228)(cid:239): µ(cid:239)ν(cid:221)µως (cid:229)(cid:240)Æν(cid:228)ρωµ(cid:229)(cid:139) νÆ (cid:243)ηµ(cid:229)(cid:221)Æ (cid:229)Ø(cid:243)(cid:222)(cid:228)(cid:239)υ (cid:222)(cid:240)(cid:239)υ Æ(cid:240)Æν(cid:244)ω(cid:139) ν(cid:244)ÆØ υψηλ(cid:192) (cid:229)(cid:240)(cid:221)(cid:240)(cid:229)(cid:228)Æ (cid:240)ÆρÆ(cid:226)(cid:192)- (cid:243)(cid:229)ων (cid:243)ł(cid:229)(cid:244)Øκ(cid:192) µ(cid:229) (cid:244)Æ (cid:229)(cid:139) γγρÆ(cid:230)Æﬂ η (cid:229)(cid:240)(cid:192)ν(cid:228)ρω(cid:243)η Æ(cid:240)(cid:239)(cid:244)(cid:229)- λ(cid:229)(cid:221)(cid:244)ÆØ Æ(cid:240)(cid:222) (cid:240)(cid:239)ØκØλ(cid:221)Æ (cid:229)κ(cid:240)ÆØ(cid:228)(cid:229)υµ(cid:229)(cid:139) ν(cid:239)υ (cid:240)ρ(cid:239)(cid:243)ω(cid:240)Øκ(cid:239)υ(cid:139) κÆØ (cid:229)Ø(cid:228)Øκ(cid:239)υ(cid:139) ς (cid:229)(cid:240)(cid:221) (cid:244)ων (cid:229)γγρ(cid:192)(cid:230)ων. Α(cid:240)ÆØ(cid:244)(cid:239)υ(cid:139) µ(cid:229)ν(cid:239)ς (cid:229)Œ(cid:239)(cid:240)λØ(cid:243)µ(cid:222)ς: Πηγη(cid:139) υ(cid:240)(cid:229)ρØω(cid:139) (cid:228)(cid:239)υς (cid:230)ω(cid:244)(cid:222)ς — Σ(cid:244)Æθ(cid:229)ρη(cid:139) , (cid:243)(cid:229) κ(cid:192)θ(cid:229) θ(cid:229)(cid:139) (cid:243)η (cid:229)λ(cid:229)(cid:139) γł(cid:239)υ κÆØ γØÆ łρη(cid:139) (cid:243)η γρÆ(cid:230)(cid:229)(cid:221)(cid:239)υ — Μ(cid:229)γ(cid:192)λ(cid:239)Ø (cid:229)(cid:240)Ø(cid:244)ρÆ(cid:240)(cid:229)(cid:139) œØ(cid:239)Ø µ(cid:229)γ(cid:229)θυν(cid:244)Øκ(cid:239)(cid:221) (cid:230)Æκ(cid:239)(cid:221) µ(cid:229) — Φ(cid:239)ρη(cid:244)η(cid:139) , γØÆ κØνη(cid:244)η(cid:139) łρη(cid:139) (cid:243)η, (cid:240). ł. (cid:243)(cid:229) (cid:244)ρ(cid:229)(cid:139) νÆ, λ(cid:229)ω- (cid:230)ω(cid:244)Ø(cid:243)(cid:244)Øκη(cid:139) (cid:240)ηγη(cid:139) (cid:230)(cid:239)ρ(cid:229)(cid:221)Æ κ. λ(cid:240). C 189/20 EL Ε(cid:240)(cid:221)(cid:243)ηµη Ε(cid:230)ηµ(cid:229)ρ(cid:221)(cid:228)Æ (cid:244)ων Ευρω(cid:240)Æϊκω(cid:139) ν Κ(cid:239)Øν(cid:239)(cid:244)η(cid:139) (cid:244)ων 17. 6. 98 Μ(cid:229)γ(cid:229)(cid:139) θυν(cid:243)η — Σ(cid:244)(cid:229)ρ(cid:229)(cid:239)(cid:243)κ(cid:239)(cid:240)Øκ(cid:222) µØκρ(cid:239)(cid:243)κ(cid:222)(cid:240)Ø(cid:239) œ(cid:239)υµ (µ(cid:229)(cid:244)Æ(cid:226)λη(cid:244)η(cid:139) ς (cid:229)(cid:243)(cid:244)ØÆκη(cid:139) ς Æ(cid:240)(cid:222)(cid:243)(cid:244)Æ(cid:243)ης) łÆµηλη(cid:139) ς µ(cid:229)γ(cid:229)(cid:139) θυν(cid:243)ης — Φω(cid:244)(cid:229)Øνη(cid:139) (cid:240)ηγη(cid:139) µ(cid:229) (cid:229)υ(cid:139) κÆµ(cid:240)(cid:244)(cid:239) (cid:239)(cid:228)ηγ(cid:222) (cid:230)ω(cid:244)(cid:222)ς (cid:239)(cid:240)(cid:244)Ø- κω(cid:139) ν Øνω(cid:139) ν — Φω(cid:244)(cid:239)(cid:244)ρ(cid:192)(cid:240)(cid:229)œÆ Υ(cid:240)(cid:229)(cid:139) ρυθρ(cid:239)ς (cid:229)Œ(cid:239)(cid:240)λØ(cid:243)µ(cid:222)ς (cid:243)(cid:192)ρω(cid:243)ης — Συ(cid:243)κ(cid:229)υη(cid:139) (cid:229)Œ(cid:229)(cid:139) (cid:244)Æ(cid:243)ης (cid:244)ων (cid:229)γγρ(cid:192)(cid:230)ων µ(cid:229) υ(cid:240)(cid:229)(cid:139) ρυθρ(cid:229)ς Æκ(cid:244)(cid:221)ν(cid:229)ς ΥλØκ(cid:222) ÆνÆ(cid:230)(cid:239)ρ(cid:192)ς — Εγł(cid:229)Øρ(cid:221)(cid:228)Ø(cid:239) γνη(cid:243)(cid:221)ων (cid:229)γγρ(cid:192)(cid:230)ων ΕΕ — Ευρω(cid:240)Æϊκ(cid:222) (cid:228)(cid:229)λ(cid:244)(cid:221)(cid:239) (cid:240)λÆ(cid:243)(cid:244)ω(cid:139) ν κÆØ (cid:240)ÆρÆ(cid:240)(cid:239)Øηµ(cid:229)(cid:139) - νων (cid:229)γγρ(cid:192)(cid:230)ων ΒρυŒ(cid:229)(cid:139) λλ(cid:229)ς, 28 ΜÆØ(cid:239)υ 1998. ΓØÆ (cid:244)(cid:239) Συµ(cid:226)(cid:239)υ(cid:139) λØ(cid:239) ˆ Πρ(cid:222)(cid:229)(cid:228)ρ(cid:239)ς J. STRAW


title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 1091/98 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 28ης Μαΐου 1998 για καθορισμό της μέγιστης επιστροφής κατά την εξαγωγή κριθής στο πλαίσιο του διαγωνισμού που προβλέπεται στον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1337/97

eurovoc_concepts:
award of contract
barley
export refund

text: 29. 5. 98 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym L 155/35 JAMOMISLOS (EJ) aqih. 1091/98 TGS EPITQOPGS tgr 28gr La(cid:155)ou 1998 cia jahoqisl(cid:149) tgr l(cid:146)cistgr epistqov(cid:147)r jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) jqih(cid:147)r sto pka(cid:148)sio tou diacymislo(cid:151) pou pqobk(cid:146)petai stom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 1337/97 G EPITQOPG TYM EUQYPA(cid:136)JYM JOIMOTGTYM, (cid:130)womtar up(cid:149)xg: tg sumh(cid:147)jg cia tgm (cid:148)dqusg tgr Euqypa(cid:152)j(cid:147)r Joim(cid:149)tgtar, tom jamomisl(cid:149) (EOJ) aqih. 1766/92 tou Sulbouk(cid:148)ou, tgr 30(cid:147)r Ioum(cid:148)ou 1992, peq(cid:148) dgliouqc(cid:148)ar joim(cid:147)r oqcam(cid:150)seyr acoq(cid:145)r stom tol(cid:146)a tym sitgq(cid:150)m (1), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeuta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 923/96 (2), tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 1501/95 tgr Epitqop(cid:147)r, tgr 29gr Ioum(cid:148)ou 1995, peq(cid:148) hesp(cid:148)seyr oqisl(cid:146)mym keptoleq(cid:150)m jam(cid:149)mym evaqloc(cid:147)r tou jamomislo(cid:151) (EOJ) aqih. 1766/92 tou Sulbouk(cid:148)ou, (cid:149)som avoq(cid:145) tg woq(cid:147)cgsg epistqov(cid:150)m jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147), jah(cid:150)r jai ta l(cid:146)tqa ta opo(cid:148)a pq(cid:146)pei ma kalb(cid:145)momtai se peq(cid:148)ptysg diataqaw(cid:147)r tgr acoq(cid:145)r stom tol(cid:146)a tym sitgq(cid:150)m (3), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeuta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 2052/97 (4), jai id(cid:148)yr to (cid:145)qhqo 7, Ejtil(cid:150)mtar: (cid:149)ti, le tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 1337/97 tgr Epitqop(cid:147)r (5), pqojgq(cid:151)whgje diacymisl(cid:149)r cia tom jahoqisl(cid:149) tgr epi- stqov(cid:147)r (cid:147)/jai tou v(cid:149)qou jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) jqih(cid:147)r pqor (cid:149)ker tir tq(cid:148)ter w(cid:150)qer· (cid:149)ti to (cid:145)qhqo 7 tou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 1501/95, pqobk(cid:146)- pei (cid:149)ti, le b(cid:145)sg tir amajoimyhe(cid:148)ser pqosvoq(cid:146)r, g Epitqop(cid:147) d(cid:151)matai, s(cid:151)lvyma le tg diadijas(cid:148)a pou pqobk(cid:146)petai sto (cid:145)qhqo 23 tou jamomislo(cid:151) (EOJ) aqih. 1766/92, ma apova- s(cid:148)sei ma jahoq(cid:148)sei lia l(cid:146)cistg epistqov(cid:147) jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147), kalb(cid:145)momtar up(cid:149)xg ta jqit(cid:147)qia pou amav(cid:146)qomtai sto (cid:145)qhqo 1 tou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 1501/95· (cid:149)ti stgm peq(cid:148)ptysg aut(cid:147), o diacymisl(cid:149)r jatajuq(cid:150)metai s’ eje(cid:148)mom (cid:147) s’ eje(cid:148)mour ej tym pqosveq(cid:149)mtym tym opo(cid:148)ym g pqosvoq(cid:145) e(cid:148)mai lijq(cid:149)teqg (cid:147) (cid:148)sg ap(cid:149) tg l(cid:146)cistg epistqov(cid:147) jah(cid:150)r jai se eje(cid:148)mom (cid:147) se eje(cid:148)mour tym upobakk(cid:149)mtym tym opo(cid:148)ym g pqosvoq(cid:145) avoq(cid:145) v(cid:149)qo jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147)· (cid:149)ti g evaqloc(cid:147) tym amyt(cid:146)qy jqitgq(cid:148)ym stgm paqo(cid:151)sa jat(cid:145)stasg tgr acoq(cid:145)r tou em k(cid:149)cy sitgqo(cid:151) odgce(cid:148) stom jahoqisl(cid:149) tgr l(cid:146)cistgr epistqov(cid:147)r jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) sto pos(cid:149) pou amav(cid:146)qetai sto (cid:145)qhqo 1· (cid:149)ti ta l(cid:146)tqa pou pqobk(cid:146)pomtai stom paq(cid:149)mta jamomisl(cid:149) e(cid:148)mai s(cid:151)lvyma le tg cm(cid:150)lg tgr epitqop(cid:147)r diawe(cid:148)qisgr sitgq(cid:150)m, ENEDYSE TOM PAQOMTA JAMOMISLO: (cid:129)qhqo 1 Cia tir pqosvoq(cid:146)r pou amajoim(cid:150)momtai sto pka(cid:148)sio tou diacymislo(cid:151) pou pqobk(cid:146)petai stom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 1337/97 ap(cid:149) tir 22 (cid:146)yr tir 28 La(cid:155)ou 1998, g l(cid:146)cistg epistqov(cid:147) jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) jqih(cid:147)r jahoq(cid:148)fetai se 53,00 Ecu am(cid:145) t(cid:149)mo. (cid:129)qhqo 2 O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r aqw(cid:148)fei ma isw(cid:151)ei stir 29 La(cid:155)ou 1998. O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r e(cid:148)mai desleutij(cid:149)r yr pqor (cid:149)ka ta l(cid:146)qg tou jai isw(cid:151)ei (cid:145)lesa se j(cid:145)he jq(cid:145)tor l(cid:146)kor. Bqun(cid:146)kker, 28 La(cid:155)ou 1998. Cia tgm Epitqop(cid:147) Franz FISCHLER L(cid:146)kor tgr Epitqop(cid:147)r (1) EE L 181 tgr 1. 7. 1992, s. 21. (2) EE L 126 tgr 24. 5. 1996, s. 37. (3) EE L 147 tgr 30. 6. 1995, s. 7. (4) EE L 287 tgr 21. 10. 1997, s. 14. (5) EE L 184 tgr 12. 7. 1997, s. 1