title: Forklarende rapport til konventionen, udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union, om gensidig bistand og samarbejde mellem toldmyndighederne (Godkendt af Rådet den 28. maj 1998)

eurovoc_concepts:
aid policy
customs cooperation
customs regulations

text: 17. 6. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 189/1 (Retsakter vedtaget i henhold til afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union) FORKLARENDE RAPPORT TIL KONVENTIONEN, UDARBEJDET PÅ GRUNDLAG AF ARTIKEL K. 3 I TRAKTATEN OM DEN EUROPÆISKE UNION, OM GENSIDIG BISTAND OG SAMARBEJDE MELLEM TOLDMYNDIGHEDERNE (Godkendt af Rådet den 28. maj 1998) (98/C 189/01) I. INDLEDNING iv. i. ii. iii. Konventionen, udarbejdet på grundlag af artikel K. 3 i traktaten om Den Europæiske Union, om gensidig bistand og samarbejde mellem toldmyn- dighederne (»konventionen«) (EFT C 24 af 23. 1. 1998, s. 1) tager sigte på at forbedre samar- bejdet mellem EU-medlemsstaternes toldmyndig- heder om at forebygge, efterforske og forfølge overtrædelser af toldbestemmelserne. Konventio- nen blev udarbejdet af Rådet for Den Europæi- ske Union den 18. december 1997 i Bruxelles og undertegnet samme dag. Den bygger på en tidli- gere toldsamarbejdskonvention — Det Europæ- iske Økonomiske Fællesskabs medlemsstaters konvention om gensidig bistand mellem toldfor- valtningerne — der blev undertegnet i Rom den 7. september 1967 (»Napoli-konventionen af 1967«). Historisk baggrund Et effektivt samarbejde mellem toldmyndighe- derne har altid været et højt prioriteret mål. Napoli-konventionen af 1967 blev udarbejdet i erkendelse af, at samarbejde mellem toldmyndig- hederne ville medvirke til at sikre en mere strin- gent opkrævning af toldafgifter og andre import- og eksportafgifter og forbedre effektiviteten af forebyggelse, efterforskning og retsforfølgning af overtrædelser af toldbestemmelserne. Alle EU- medlemsstaterne undtagen Sverige, Finland og Østrig har siden tiltrådt denne konventionen (1). (1) Østrig er i færd med at ratificere Napoli-konventionen af 1967. Siden Maastricht-traktatens ikrafttræden har toldsamarbejdet i medfør af afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union været højt priorite- ret. Det blev erkendt, at det var nødvendigt at udarbejde en ny konvention for at ajourføre Napoli-konventionen af 1967 på baggrund af det indre marked og afskaffelsen af den rutinemæs- sige toldkontrol ved de indre grænser. Arbejdet med udkastet til konventionen var blandt de prioriterede aktiviteter i Rådets resolution af 14. oktober 1996 om fastsættelse af prioriteter for samarbejdet om retlige og indre anliggender for perioden 1. juli 1996—30. juni 1998 (EFT C 319 af 26. 10. 1996, s. 1). v. Drøftelserne om en ny konvention indledtes i 1990. De første konventionsudkast indeholdt forslag til oprettelse af et toldinformationssystem (CIS), som senere blev taget ud af udkastet og viderebehandlet som en særskilt konvention. Konventionen om brug af informationsteknologi på toldområdet (»CIS-konventionen« — EFT C 316 af 27. 11. 1995, s. 33) blev vedtaget i 1995. Efter vedtagelsen af CIS-konventionen blev for- handlingerne om konventionen om gensidig bi- stand og samarbejde mellem toldmyndighederne genoptaget. Støtte på højt plan til konventionen om gensidig bistand og samarbejde mellem toldmyndighe- derne vi. Senere er der flere gange på højt plan givet udtryk for støtte til indgåelse af konventionen. I erkendelse af toldmyndighedernes centrale rolle i bekæmpelsen af organiseret kriminalitet henstil- lede Rådet f. eks. i sin handlingsplan om organi- C 189/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 6. 98 seret kriminalitet, som blev godkendt af Det Europæiske Råd i Amsterdam i juni 1997, at arbejdet med konventionen skulle afsluttes inden udgangen af 1997 (EFT C 251 af 15. 8. 1997, s. 1). Handlingsplanen indeholdt endvidere en generel henstilling om, at de nødvendige ratifice- ringsprocedurer straks sættes på de nationale parlamenters dagsorden. vii. I Kommissionens meddelelse til Europa-Parla- mentet og Rådet (En handlingsplan for forsen- delse i Europa — en ny toldpolitik), som er en opfølgning af udtalelsen fra Europa-Parlamentets midlertidige undersøgelseskommission vedrø- rende svig i forbindelse med fællesskabsforsen- delse, henstilles følgende (i punkt 4. 3. 4): »ud over bedrageriforebyggelsen er det nødven- digt at udforme en politik for afsløring og bekæmpelse af bedrageri, især når bedrageriet begås som led i den store finansielle og økonomi- ske kriminalitet. Dette kan dels ske ved hjælp af en effektiv anvendelse af de eksisterende instru- menter, dels ved udvikling af tidssvarende instru- menter og ordninger som led i en øget straffe- retspolitisk indsats«. Indgåelsen af konventionen skal ses som et vig- tigt bidrag til at nå dette mål. Det nuværende retsgrundlag for toldsamarbej- det viii. told- og Der er behov for et effektivt samarbejde mellem medlemsstaternes toldmyndigheder både i hen- hold til traktaten om oprettelse af Det Europæ- iske Fællesskab og afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union. Toldsamarbejdet inden for rammerne af traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab vedrører den rette anven- delse af landbrugsbestemmelserne. Toldsamarbejdet i medfør af afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union vedrører retshåndhæ- velse i forbindelse med overtrædelser af toldbe- stemmelserne, dvs. afsløring, efterforskning og retsforfølgning af overtrædelser af nationale told- bestemmelser og retsforfølgning og straf i forbin- delse med overtrædelser af EF-toldbestemmelser. Disse begreber er defineret i konventionen og uddybes senere i denne forklarende rapport. Napoli-konventionen af 1967 ophæves, når ix. x. xi. denne konvention er blevet ratificeret i alle med- lemsstaterne og træder i kraft. for Fællesskabets rammer indeholder Inden Rådets forordning (EF) nr. 515/97 bestemmelser om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af told- og land- brugsbestemmelserne (EFT L 82 af 22. 3. 1997, s. 1). Forordningens bestemmelser om bistand efter anmodning og bistand uden anmodning svarer til bestemmelserne om disse spørgsmål i konventionen. Bilag A til denne forklarende rap- port indeholder en oversigt over de bestemmel- ser, der er parallelle. Hvor forordning (EF) nr. 515/97 omhandler bistand og samarbejde om afsløring og efterforskning af overtrædelser af EF’s toldbestemmelser, indeholder denne kon- vention bestemmelser om de nødvendige former for samarbejde i forbindelse med det senere stadium, som udgøres af retsforfølgning og straf for disse overtrædelser, især gennem strafferetlig forfølgning. Bestemmelserne i forordning (EF) nr. 515/97 træder, hvor de finder anvendelse, i stedet for de tilsvarende bestemmelser i Napoli-konventionen af 1967. Nævnte konvention omhandler dog fortsat toldsamarbejde om strafferetlig forfølg- ning. Indtil medlemsstaterne har vedtaget den nye konvention, forbliver Napoli-konventionen af 1967 grundlaget for toldsamarbejdet under afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union. Napoli-konventionen af 1967 udgør retsgrundla- get for informationsudvekslingen mellem told- myndighederne. Når konventionen i kraft, vil den supplere retsgrundlaget for infor- mationsudvekslingen i henhold til CIS-konven- tionen. træder Ikrafttræden Konventionen træder i kraft 90 dage efter, at den sidste medlemsstat har afsluttet sine forfat- ningsmæssige procedurer i forbindelse med kon- ventionen. Indtil konventionen træder i kraft, kan enhver medlemsstat erklære, at den vil anvende konventionen i sine forbindelser med de medlemsstater, der har afgivet samme erklæring. Dette betyder, at medlemsstaterne ikke behøver at vente på, at den sidste medlemsstat afslutter sine forfatningsmæssige procedurer, for at kunne anvende konventionens bestemmelser. xii. Napoli-konventionen af 1967 fortsat anvendelse på samarbejde, der involverer signa- tarmedlemsstater, som endnu ikke har afsluttet finder 17. 6. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 189/3 deres forfatningsmæssige procedurer i forbin- delse med vedtagelsen af konventionen, eller som har afsluttet disse procedurer, men som ikke har afgivet den i nr. xi nævnte erklæring. Napoli- konventionen af 1967 ophører med at finde anvendelse, når konventionen træder i kraft. xiii. Anmodninger om bistand og samarbejde efter- kommes i overensstemmelse med national ret. Når konventionen træder i kraft, har medlems- staterne pligt til at anvende dens bestemmelser. De eneste undtagelser er dem, der er nævnt i konventionens artikel 19, stk. 3 og 4, og artikel 28 (undtagelser fra pligten til at yde bistand) og artikel 30 (mulighed for forbehold i forbindelse med de valgfrie bestemmelser om forfølgelse over grænserne, observation over grænserne og diskrete undersøgelser). Forholdet til andre bestemmelser om samarbejde i straffesager xiv. xv. Artikel 1 i konventionen omhandler forholdet mellem konventionen og bestemmelserne om gensidig retshjælp mellem retlige myndigheder samt eksisterende bilaterale og multilaterale afta- ler. Der skal i forbindelse med konventionen skelnes mellem gensidig bistand mellem toldmyn- dighederne og gensidig retshjælp i straffesager; hvor førstnævnte vedrører nationale og EF-told- bestemmelser, der involverer strafferetlige aspek- ter, vedrører sidstnævnte udelukkende strafferet- lige bestemmelser. Intet er til hinder for, at tilslutter sig eller anvender medlemsstaterne eksisterende ordninger, forudsat at de er mere fordelagtige end bestemmelserne i konventionen. I henhold til artikel 3 i konventionen gælder det, at hvis en strafferetlig undersøgelse foretages af eller under ledelse af en retlig myndighed, vælger denne myndighed, om den vil anvende konven- tionens bestemmelser om gensidig retshjælp i straffesager. Det afhænger af national ret og de særlige omstændigheder i den enkelte sag, om en retlig myndighed skal inddrages, ligesom den retlige myndigheds afgørelse om, hvilke bestem- melser der skal anvendes, afhænger heraf. tionen fra 1990 (Schengen-konventionen), og gør det ikke muligt for medlemsstater, som også er medlemmer af Schengen, at unddrage sig forplig- telser, som de måtte have indgået under Schen- gen-konventionen. Der gives nærmere oplysnin- ger om de parallelle bestemmelser i de to kon- ventioner senere i denne forklarende rapport. De parallelle bestemmelser vises også i oversigten i bilag A. Kort oversigt over bestemmelserne i konventio- nen xvii. Konventionen omhandler bistand efter anmod- ning og bistand uden anmodning mellem told- myndighederne. Disse bestemmelser er stort set en gentagelse af bestemmelserne i Napoli-kon- ventionen af 1967. Bilag A til denne forklarende rapport indeholder en oversigt over, hvilke bestemmelser der svarer til hinanden. xviii. Konventionen går på flere måder videre end Napoli-konventionen af 1967. F. eks. indeholder den bestemmelser om »særlige former for samar- bejde« mellem toldmyndighederne. Disse særlige former for samarbejde omfatter forfølgelse over grænserne, observation over grænserne, kontrol- lerede leverancer, diskrete undersøgelser samt fælles særlige efterforskningshold. I henhold til artikel 20, stk. 8, artikel 21, stk. 5, og artikel 23, stk. 5, kan medlemsstaterne erklære, at de ikke er bundet af alle eller en del af bestemmelserne vedrørende samarbejde. Sådanne erklæringer kan til enhver tid trækkes tilbage. Andre retshåndhævende myndigheder end toldmyndighederne kan under visse omstæn- digheder anvende bestemmelser i konventionen, som ikke findes i Napoli-konventionen af 1967. særlige former for xix. Konventionen indeholder bestemmelser om data- beskyttelse, der omfatter udveksling af oplysnin- ger uden for rammerne af CIS. Det drejer sig især om ikke-automatiseret udveksling af oplys- ninger. CIS-konventionen indeholder sin egen databeskyttelsesordning. xvi. Artikel 30 i konventionen omhandler forholdet mellem konventionen og Schengen-bestemmel- serne. Konventionen berører ikke gunstigere bestemmelser i Schengen-gennemførelseskonven- xx. Konventionen i artikel 26 indeholder også bestemmelser om EF-Domstolens rolle med hen- syn til fortolkning af konventionen. C 189/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 6. 98 II. BEMÆRKNINGER TIL DE ENKELTE ARTIKLER konventionen ikke berører toldmyndighedernes nationale kompetence. AFSNIT I Almindelige bestemmelser Artikel 1: 1. 1. 1. 2. 1. 3. 1. 4. 1. 5. I denne artikel fastslås det, at formålet med denne konventionen er, at medlemsstaterne skal yde hinanden gensidig bistand med henblik på at forebygge og efterforske overtrædelser af natio- nale toldbestemmelser og at forfølge og straffe overtrædelser af EF-toldbestemmelser og natio- nale toldbestemmelser. I den forbindelse bemærkes det, at forebyggelse og efterforskning af overtrædelser af Fællesska- bets toldbestemmelser er omfattet af forordning (EF) nr. 515/97; imidlertid henhører håndhævel- sen (dvs. tiltale og straf) i forbindelse med sådanne overtrædelser under afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union og er genstand for denne konvention. »EF-toldbestemmelser« og »nationale toldbestemmelser« er defineret i kon- ventionens artikel 4. Det fastsættes også i artiklen, at konventionen ikke berører gældende bestemmelser om gensidig retshjælp i straffesager mellem retlige myndighe- der og mere fordelagtige bestemmelser i gæl- dende bilaterale eller multilaterale aftaler, der allerede er indgået. Det betyder, at der intet er til hinder for, at medlemsstaterne tilslutter sig eller anvender eksisterende aftaler om gensidig rets- hjælp eller bilaterale eller multilaterale aftaler om gensidig bistand, forudsat de er mere fordelag- tige. Denne bestemmelse svarer til en lignende bestemmelse i artikel 23 i Napoli-konventionen af 1967. Valget af den fremgangsmåde, der skal benyttes i forbindelse med gensidig bistand, vil afhænge af de særlige omstændigheder i den enkelte sag. Danmark og Finland har afgivet erklæringer om deres fortolkning af ordene »retlige myndighe- der« i konventionens artikel 1, stk. 2, og artikel 3, stk. 2. Den fulde tekst til erklæringerne findes i bilag B til denne forklarende rapport. Artikel 2: 2. 1. Denne artikel gør det klart, at toldmyndighe- derne kun kan anvende konventionen inden for rammerne af deres nationale kompetence, og at 2. 2. 2. 3. I forbindelse med denne konvention defineres toldmyndigheder i konventionens artikel 4, nr. 7. I forbindelse med denne konvention er det nyt- tigt at gøre sig klart, at toldmyndighedernes beføjelser varierer betydeligt fra den ene med- lemsstat til den anden. Artikel 3: 3. 1. Det fastslås i denne artikel, at konventionen vedrører gensidig bistand og samarbejde som led i strafferetlige undersøgelser af overtrædelser af nationale toldbestemmelser og EF-toldbestem- melser. Det fastsættes, at en retlig myndighed, der foretager eller leder en strafferetlig undersø- gelse, kan vælge, om den vil anvende denne konventions bestemmelser eller bestemmelserne vedrørende gensidig retshjælp i straffesager. 3. 2. Afgørelsen vil afhænge af de særlige omstændig- heder i den enkelte sag og af principperne i den bistandssøgende medlemsstats strafferetspleje. 3. 3. Medlemsstaterne anvender konventionen inden for rammerne af deres nationale ret. Det afhæn- ger af bestemmelserne i den nationale ret, om en retlig myndighed inddrages i anvendelsen af denne konventions bestemmelser. 3. 4. Danmark og Finland har afgivet erklæringer om deres fortolkninger af ordene »retlige myndighe- der« i konventionens artikel 1, stk. 2, og artikel 3, stk. 2. Den fulde tekst til erklæringerne findes i bilag B til denne forklarende rapport. Artikel 4: Denne artikel indeholder en række definitio- ner af udtryk, der er anvendt i konventio- nen. 4. 1. »Nationale toldbestemmelser« omfatter alle love og administrative bestemmelser i en medlemsstat, for så vidt angår grænseoverskridende varefor- sendelser, der er underlagt forbud eller restriktio- ner, samt ikke-harmoniserede punktafgifter, for hvis anvendelse toldmyndighederne i denne med- lemsstat er helt eller delvis ansvarlige. Det er vigtigt at bemærke »helt eller delvis«-aspektet af denne definition, eftersom toldmyndighedernes 17. 6. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 189/5 beføjelser varierer betydeligt fra den ene med- lemsstat til den anden. I konventionens artikel 4, nr. 7, defineres toldmyndigheder, og det fastsæt- tes, at andre retshåndhævende myndigheder kan anvende konventionens bestemmelser, når de har kompetence med hensyn til nationale toldbestem- melser. hidrører fra overtrædelser«. Den fulde tekst til erklæringerne findes i bilag B til denne forkla- rende rapport. 4. 4. »Gensidig bistand« er bistand mellem toldmyn- digheder. 4. 2. Som eksempler på nationale toldbestemmelser kan nævnes love, der forbyder import og eksport af psykotrope stoffer og narkotika eller pædofilt materiale; love, der begrænser importen af visse skydevåben; og love, der begrænser privatperso- ners indførsel af alkohol og tobaksvarer til eget forbrug. Disse eksempler gives blot til illustra- tion. De nationale toldbestemmelser varierer fra den ene medlemsstat til den anden. »EF-toldbestemmelser« omfatter fællesskabsbe- stemmelser og bestemmelser, der er vedtaget til gennemførelse af fællesskabsbestemmelserne ved- rørende indførsel, udførsel, forsendelse samt opbevaring af varer, der indgår i samhandelen mellem medlemsstaterne og tredjelande, samt mellem medlemsstaterne indbyrdes for så vidt angår varer, der ikke har status som fælles- skabsvarer, eller som skal kontrolleres eller undersøges yderligere for at påvise deres EF- status. Bestemmelser, der er vedtaget på fælles- skabsplan i henhold til den fælles landbrugspoli- tik, og specifikke bestemmelser, der er truffet vedrørende varer, der er frembragt ved forar- bejdning af landbrugsprodukter, er omfattet af denne definition. Fællesskabsbestemmelser ved- rørende harmoniserede punktafgifter og mervær- diafgift på import samt nationale gennemførel- sesbestemmelser hertil er også omfattet. Det bemærkes, at EF’s toldbestemmelser generelt hører helt og holdent under de nationale told- myndigheders kompetence. Når det derimod gæl- der nationale toldbestemmelser, kan andre rets- håndhævende myndigheder have delvis kompe- tence. 4. 3. »Overtrædelser« er defineret således, at de omfatter deltagelse i eller forsøg på at begå overtrædelser af nationale eller EF-toldbestem- melser, deltagelse i en kriminel organisation, der begår sådanne overtrædelser, samt hvidvaskning af penge, som hidrører fra overtrædelser som omhandlet i konventionens artikel 4, nr. 3. Danmark har afgivet erklæringer vedrørende artikel 4, nr. 3, om sin fortolkning af »deltagelse i en kriminel organisation, der begår sådanne overtrædelser« og »hvidvaskning af penge, som 4. 5. 4. 6. 4. 7. 4. 8. 4. 9. Den »bistandssøgende myndighed« er den kom- petente myndighed i den medlemsstat, som frem- sætter anmodning om bistand. Den »bistandssøgte myndighed« er den kompe- tente myndighed i den medlemsstat, til hvilken der rettes anmodning om bistand. »Toldmyndigheder« defineres som medlemssta- ternes toldmyndigheder samt andre myndigheder, der har beføjelse til at gennemføre denne kon- ventions bestemmelser. Toldmyndighedernes be- føjelser varierer betydeligt fra den ene medlems- stat til den anden, og denne definition åbner op for, at andre retshåndhævende myndigheder (f. eks. politiet) kan anvende denne konventions bestemmelser, hvis de har kompetence med hen- syn til overtrædelser af toldbestemmelserne som defineret i konventionens artikel 4, nr. 1 og 2. Ved »personoplysninger« forstås alle oplysninger om enhver identificeret eller identificerbar fysisk person. Denne definition skal ses i sammenhæng med bestemmelserne om databeskyttelse i kon- ventionens artikel 25. Ved »grænseoverskridende samarbejde« forstås samarbejde mellem toldmyndighederne på tværs af den enkelte medlemsstats grænser. Denne type samarbejde er nærmere beskrevet i konventio- nens afsnit IV. Artikel 5: 5. 1. Det fastslås i denne artikel, at anmodninger om bistand i henhold til konventionen skal koordi- neres af en central tjeneste, og at der inden for hver af medlemsstaternes toldmyndigheder skal udpeges en central tjeneste med henblik herpå. Det tilføjes dog, at direkte samarbejde mellem andre tjenester under medlemsstaternes toldmyn- digheder ikke er udelukket, især ikke i hastetil- fælde. Formålet med disse bestemmelser er at sikre passende kontrol og samordning af foran- staltninger i forbindelse med gensidig bistand og optimal brug af de ressourcer, der er til rådighed; det er ligeledes vigtigt at sikre, at de eksisterende ordninger virker og er effektive i hvert enkelt tilfælde. C 189/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 6. 98 5. 2. Hvis en anmodning om bistand falder uden for en toldmyndigheds kompetenceområde, skal den centrale koordinationsenhed fremsende anmod- ningen til den kompetente myndighed. Med denne bestemmelse tages der højde for, at de forskellige myndigheder og forvaltninger i de enkelte medlemsstater har forskellige ansvarsom- råder og beføjelser. Bestemmelsen tager sigte på at sikre, at samarbejdet ikke hæmmes, fordi den bistandssøgende medlemsstat ikke har kendskab til den nøjagtige kompetencefordeling i en anden medlemsstat. 5. 3. Hvis anmodninger ikke kan imødekommes, skal der vedlægges en begrundelse for afslaget. Artikel 6: 6. 1. for, artikel åbner mulighed Denne at forbindelsesofficerer fra en medlemsstat kan udstationeres i en anden medlemsstat på betin- gelser, som er aftalt indbyrdes. Medlemsstaterne kan f. eks. aftale, at forbindelsesofficererne ikke må være bevæbnede. Det præciseres, at forbin- delsesofficererne ikke har nogen udøvende befø- jelser, men blot skal medvirke til at fremme samarbejdet. Forbindelsesofficerernes rolle kan være at fremme og fremskynde udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne; at yde assistance ved undersøgelser; at yde bistand ved behandlingen af bistandsanmodninger; at rådgive og hjælpe værtslandet i forbindelse med forbere- delse og gennemførelse af efterforskning på tværs af grænserne. 6. 2. Rådet vedtog den fælles aktion 96/602/RIA den 14. oktober 1996 (EFT L 268 af 19. 10. 1996, s. 2). I denne fastlægges der en fælles ramme for medlemsstaternes initiativer med hensyn til for- bindelsesofficerer. Artikel 7: Det fastslås i denne artikel, at embedsmænd, der ophol- der sig i en anden medlemsstat i medfør af denne konvention, til enhver tid skal kunne forevise en skriftlig fuldmagt med angivelse af deres identitet og officielle status. Dette er for at undgå misforståelser i forholdet til andre embedsmænd eller borgerne. Dette krav relativise- res ved udsagnet »medmindre andet er bestemt i denne konvention«. Denne begrænsning henviser til, at det i henhold til artikel 23, der vedrører diskrete undersøgel- ser, er muligt for en embedsmand at operere på en anden medlemsstats område under falsk identitet. II. 1. II. 2. II. 3. II. 4. AFSNIT II Bistand efter anmodning Bestemmelserne i afsnit II vedrører fremgangsmå- den i forbindelse med fremsættelse af anmodnin- ger om bistand og de foranstaltninger, som skal træffes af en medlemsstat, når den modtager en anmodning om bistand i henhold til bestemmel- serne i denne konvention. I dette afsnit fastsættes form og indhold af skriftlige anmodninger om oplysninger; det fastsættes, at medlemsstaterne fuldt ud bør imødekomme sådanne anmodnin- ger; at medlemsstater så vidt muligt bør foretage overvågning på en anden medlemsstats vegne; at der efter anmodning bør foretages undersøgelser på en anden medlemsstats vegne; og endelig fastsættes det, at oplysninger, der er indhentet på denne måde, kan anvendes som bevismidler. Anmodninger om bistand må kun afslås af de grunde, der er nævnt i konventionens artikel 28 (hvis denne stats offentlige orden eller andre væsentlige interesser er truet, eller hvis det er helt klart, at omfanget af den aktion, der anmodes om, står i misforhold til grovheden af den for- modede overtrædelse). Princippet bag dette afsnit er, at medlemsstaterne skal efterkomme anmodninger om bistand, der fremsættes af andre medlemsstater. Ved at til- træde konventionens bestemmelser påtager med- lemsstaterne sig en forpligtelse til at videregive oplysninger og yde bistand efter anmodning fra andre medlemsstater, i det omfang det er muligt og inden for rammerne af gældende national ret. Artikel 28 omhandler undtagelserne fra denne generelle forpligtelse til at yde bistand. Udtrykkene »bistandssøgt myndighed« og »bi- standssøgende myndighed«, som anvendes hyp- pigt i dette afsnit, er defineret i artikel 4 i konventionen. I dette afsnit gentages tilsvarende bestemmelser i Napoli-konventionen af 1967. Forordning (EF) nr. 515/97 indeholder tilsvarende bestemmelser om bistand efter anmodning i forbindelse med EF-toldspørgsmål, hvilket gælder de fleste af de aftaler om gensidig bistand, der er indgået mel- lem Fællesskabet og dets medlemsstater og tred- jelande (f. eks. de såkaldte Europaaftaler). Artikel 8: I denne artikel fastlægges de generelle principper for ydelse af gensidig bistand. I henhold til disse principper skal den bistandssøgte myndighed optræde på samme måde, som hvis den handlede på egne vegne, og udnytte alle de retlige beføjelser, den råder over inden for ram- merne af sin nationale ret. Endvidere skal den lade 17. 6. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 189/7 bistanden omfatte alle omstændigheder ved overtrædel- sen, som forekommer at være relevante for den fremsatte anmodning. 11. 4. Denne bestemmelse er udarbejdet på grundlag af artikel 6 i Napoli-konventionen af 1967. Artikel 9: Artikel 12: 9. 1. 9. 2. 9. 3. 9. 4. Denne artikel omhandler bistandsanmodninger- nes form og indhold. Anmodningerne skal altid fremsættes skriftligt og altid på et officielt sprog i den bistandssøgte myndigheds medlemsstat eller på et for denne myndighed acceptabelt sprog. Anmodningerne kan fremsættes mundtligt, når en hastende situation kræver det, men skal efter- følgende bekræftes skriftligt. Anmodninger om bistand skal ledsages af speci- fikke oplysninger, der gør det lettere at efter- komme dem. Artikel 10: 10. 1. Denne artikel vedrører anmodninger om oplys- ninger. Det fastsættes heri, at en bistandssøgt myndighed skal meddele alle de oplysninger, som gør det muligt for den bistandssøgende myndig- hed at forebygge, efterforske og straffe overtræ- delser. Denne bestemmelse er udarbejdet på grundlag af artikel 4 i Napoli-konventionen af 1967. 10. 2. Efter aftale kan embedsmænd fra en medlemsstat indhente oplysninger fra dokumenter, der befin- der sig i en anden medlemsstats kontorer. De kan tage kopier af en sådan dokumentation. Denne bestemmelse er udarbejdet på grundlag af artikel 11 i Napoli-konventionen af 1967. Artikel 11: 11. 1. Denne artikel vedrører anmodninger om særlig overvågning, som skal foretages af en medlems- stat på en anden medlemsstats vegne. Det fastslås heri, at en bistandssøgt myndighed så vidt muligt skal foretage en særlig overvågning af personer, såfremt der er alvorlig grund til at antage, at de er involveret i overtrædelser. 11. 2. Såfremt den anmodes herom, overvåger med- lemsstaten ligeledes steder, transportmidler og varer. 12. 1. Denne artikel omhandler anmodninger om undersøgelser, der ønskes foretaget. En bistands- søgt myndighed skal foretage passende undersø- gelser af transaktioner, der udgør overtrædelser, eller som efter den bistandssøgende myndigheds mening udgør overtrædelser. 12. 2. Embedsmænd fra den bistandssøgende myndig- hed kan være til stede, mens sådanne undersøgel- ser finder sted. De har ifølge konventionen mulighed for at få bemyndigelse af de kompe- tente embedsmænd fra den bistandssøgte myn- dighed til at overvære kontrolforanstaltninger og undersøgelser. Deres rolle er udelukkende rådgi- vende. Undersøgelser skal altid foretages af embedsmænd fra den bistandsansøgte myndig- hed. 12. 3. Tilsvarende bestemmelser findes i artikel 13 og 14 i Napoli-konventionen af 1967. Artikel 13: 13. 1. I denne artikel hedder det, at den bistandssøgte myndighed på anmodning skal forkynde alle dokumenter og afgørelser, der hidrører fra den bistandssøgende medlemsstats kompetente myn- digheder, og som vedrører anvendelsen af denne konvention, for adressaten. Anmodninger om forkyndelse skal ledsages af en oversættelse til det eller et af den bistandssøgte medlemsstats officielle sprog. 13. 2. Denne bestemmelse er udarbejdet på grundlag af artikel 17 i Napoli-konventionen af 1967. Artikel 14: 14. 1. I denne artikel står, at alle konstateringer, oplys- ninger og dokumenter, som embedsmænd fra den bistandssøgte myndighed fremskaffer i hen- hold til deres nationale lovgivning i forbindelse med bistand, der ydes efter konventionens artikel 10–12, i henhold til national lovgivning kan anvendes som bevismidler af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor den bi- standssøgende myndighed er hjemmehørende. 11. 3. Den særlige overvågning, der er nævnt i denne artikel, foretages af en medlemsstats toldmyndig- heder på denne medlemsstats eget område. 14. 2. Denne bestemmelse er udarbejdet på grundlag af artikel 15 i Napoli-konventionen af 1967. C 189/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 6. 98 AFSNIT III 17. 2. Denne bestemmelse bygger på artikel 8 og 9 i Bistand uden forudgående anmodning Napoli-konventionen af 1967. III. 1. Bestemmelserne i dette afsnit vedrører de vilkår, hvorpå toldmyndighederne yder andre medlems- stater bistand uden forudgående anmodning. I henhold til det generelle princip, der ligger til grund for dette afsnit, skal medlemsstaterne — uden at være blevet anmodet herom — foretage den fornødne efterforskning og stille alle bevis- midler eller oplysninger til rådighed, som de kommer i besiddelse af, og som kan være rele- vante for andre medlemsstater i forbindelse med afsløring, efterforskning eller retsforfølgning af lovovertrædelser på toldområdet. III. 2. I dette afsnit gentages tilsvarende bestemmelser fra Napoli-konventionen af 1967. Forordning (EF) nr. 515/97 indeholder tilsvarende bestem- melser i forbindelse med EF-toldspørgsmål, hvil- ket gælder de fleste af de aftaler om gensidig bistand, der er indgået mellem Fællesskabet og dets medlemsstater og tredjelande (f. eks. de såkaldte Europaaftaler). Artikel 15: I denne artikel fastsættes princippet om, at den enkelte medlemsstat under iagttagelse af begrænsninger i den nationale lovgivning yder bistand i de i artikel 16 og 17 omhandlede tilfælde uden på forhånd at være blevet anmodet herom. Artikel 16: 16. 1. I denne artikel fastslås det, at medlemsstaterne foretager særlig overvågning af personer og varer og meddeler alle oplysninger, som de er i besid- delse af vedrørende transaktioner, der har sam- menhæng med en planlagt eller begået overtræ- delse, til den berørte medlemsstat, såfremt dette kan tjene til at forebygge, efterforske eller straffe overtrædelser i en anden medlemsstat. 16. 2. Denne bestemmelse bygger på artikel 6 i Napoli-konventionen af 1967. Artikel 17: 17. 1. I denne artikel fastlås det, at den enkelte med- lemsstats kompetente myndigheder straks skal meddele de kompetente myndigheder i andre medlemsstater alle relevante oplysninger om planlagte eller begåede overtrædelser, herunder navnlig oplysninger om varer, der er involveret, og nye midler og metoder til at begå sådanne overtrædelser. Artikel 18: 18. 1. I denne artikel fastlås det, at overvågningsrap- porter og oplysninger, som tilvejebringes i hen- hold til dette afsnit, kan anvendes som bevismid- ler af den medlemsstat, der modtager oplysnin- gerne, i overensstemmelse med dens nationale lovgivning. 18. 2. Denne bestemmelse skal ses i sammenhæng med artikel 15 i Napoli-konventionen af 1967. AFSNIT IV Særlige former for samarbejde IV. 1. Dette afsnit omhandler særlige former for samar- bejde med henblik på afsløring, efterforskning og forfølgning af lovovertrædelser på toldområdet. for samarbejde, der er De særlige omhandlet i dette afsnit, er forfølgelse over grænserne, observation over grænserne, kontrol- lerede leverancer, diskrete undersøgelser og anvendelse af særlige fælles efterforskningshold. former IV. 2. En række af de samarbejdsformer, der er omhandlet i dette afsnit, gør det muligt, at embedsmænd fra en medlemsstat kan være til stede eller udføre opgaver på en anden medlems- stats område i forbindelse med efterforskning af grænseoverskridende overtrædelser af toldlovgiv- ningen, som defineret i artikel 19, stk. 2. IV. 3. Napoli-konventionen af 1967 indeholder ikke udtrykkeligt bestemmelser om grænseoverskri- dende efterforskning, og disse bestemmelser er en af de væsentligste nyskabelser i den nye konven- tion. IV. 4. Medlemsstaterne kan samtidig med deponeringen af deres vedtagelsesinstrumenter erklære, at de ikke er bundet af visse eller samtlige bestemmel- ser i visse nærmere angivne artikler i dette afsnit, nemlig artikel 20 om forfølgelse over grænserne, artikel 21 om observation over grænserne og artikel 23 om diskrete undersøgelser. Medlems- staterne kan til enhver tid trække deres erklærin- ger vedrørende disse bestemmelser tilbage. Artikel 19: 19. 1. Denne artikel omhandler de generelle bestemmel- ser vedrørende de særlige former for samarbejde. 17. 6. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 189/9 Det præciseres heri, at de særlige former for grænseoverskridende samarbejde, som er om- handlet i dette afsnit, kun er tilladt i forbindelse med overtrædelser såsom: a) ulovlig handel med narkotika og visse andre forbudte varer b) handel med prækursorer (dvs. stoffer bereg- net til ulovlig narkotikafremstilling) c) ulovlig grænseoverskridende handel med af- giftspligtige varer for at unddrage sig afgifts- pligten eller for uretmæssigt at opnå en offentlig økonomisk ydelse, for så vidt som der er fare for, at handelen medfører betyde- lige budgetudgifter for EF eller for en med- lemsstat, eller d) al anden handel med varer, der er forbudt i henhold til EF-toldbestemmelser eller natio- nale toldbestemmelser. 19. 2. Det fastslås i artiklen, at en medlemsstat kan afvise en anmodning fra en anden medlemsstat, hvis den form for undersøgelse, der anmodes om, er i strid med eller ikke er omfattet af dens nationale lovgivning. 19. 3. Såfremt en tilladelse fra de retlige myndigheder er påkrævet, skal denne indhentes, og alle stillede betingelser skal overholdes. 19. 4. 19. 5. 19. 6. Såfremt embedsmænd fra en medlemsstat forvol- der skade, mens de opholder sig på en anden medlemsstats område, skal sidstnævnte erstatte den forvoldte skade. Beløb, der er udbetalt som skadeserstatning til tredjemand, skal godtgøres af den medlemsstat, hvis embedsmænd forvoldte skaden. Ifølge artiklen kan oplysninger, som er indhentet i medfør af det grænseoverskridende samarbejde, der er fastsat i dette afsnit, i overensstemmelse med national lovgivning anvendes som bevismid- del af de kompetente myndigheder i den med- lemsstat, der har modtaget oplysningerne. Endvidere hedder det i artiklen, at udsendte embedsmænd under udførelsen af de grænse- overskridende aktioner, der er omhandlet i afsnit IV, skal sidestilles med værtslandets embeds- mænd for så vidt angår overtrædelser, som de selv begår eller bliver ofre for. Artikel 20: fra en medlemsstat kan fortsætte forfølgelsen af en person, der er antruffet på fersk gerning i færd med at begå en af de i konventionens artikel 19, stk. 2, nævnte overtrædelser, som kan medføre udvisning, eller medvirke hertil, ind i en anden medlemsstat. Denne forfølgelse kan finde sted uden forudgående tilladelse hertil, såfremt det som følge af situationens hastende karakter ikke er muligt at give forudgående underretning herom, eller hvis de kompetente myndigheder i den anden medlemsstat ikke har kunnet nå frem i tide til at overtage forfølgelsen. Senest ved grænsepassagen skal de forfølgende embeds- mænd tage kontakt med de kompetente myndig- heder i den medlemsstat, på hvis område forføl- gelsen fortsættes, og sidstnævnte medlemsstat kan på et hvilket som helst tidspunkt kræve, at forfølgelsen indstilles. De forfølgende embeds- mænd har ikke ret til at standse den forfulgte, men kan dog, hvis der ikke er fremsat krav om indstilling af forfølgelsen, standse vedkommende med henblik på at overdrage ham til de kompe- tente myndigheder i den medlemsstat, på hvis område forfølgelsen fandt sted. I så fald kan han underkastes en sikkerhedsmæssig kropsvisitering, og der kan anvendes håndjern. 20. 2. De nøjagtige omstændigheder, under hvilke for- følgelse over grænserne kan foregå, er imidlertid beskrevet i denne artikel samt i de erklæringer, som medlemsstaterne afgiver i medfør af konven- tionens artikel 20, stk. 6. Hver medlemsstat, der vælger at deltage i bestemmelserne om forfølgelse over grænserne, skal ved undertegnelsen af kon- ventionen afgive en erklæring, hvori den fastlæg- ger betingelserne for forfølgelse på sit område. Sådanne erklæringer indeholder en angivelse af geografisk eller tildsmæssig begrænsning af for- følgelsen samt af, hvorvidt tjenestevåben er til- ladt. Disse erklæringer kan afløses af andre er- klæringer, forudsat at disse ikke indskrænker de oprindelige erklæringer. Danmark har afgivet en erklæring, hvori det angives, under hvilke omstændigheder forfølgelse over grænserne kan tillades på dansk område. Den fulde tekst til erklæringen findes i bilag B til denne forklarende rapport. 20. 3. Denne artikel opregner de almindelige betingel- ser, som skal være opfyldt før, under og efter forfølgelsen. 20. 1. Denne artikel omhandler forfølgelse over græn- serne. Det fastsættes heri, at toldembedsmænd 20. 4. Forfølgelsen kan finde sted over alle slags græn- ser. Der kan ikke gives adgang til private boliger og steder, der ikke er tilgængelige for offentlighe- C 189/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 6. 98 den, og de forfølgende embedsmænd skal altid let kunne identificeres. 20. 5. Forfølgende embedsmænd kan medføre deres tje- nestevåben, medmindre den medlemsstat, hvis område de ønsker adgang til, udtrykkeligt har modsat sig dette. 20. 6. Medlemsstaterne kan ved deponeringen af deres vedtagelsesinstrumenter afgive en erklæring om, at de ikke er bundet af en del af eller hele denne artikel. Sådanne erklæringer kan til enhver tid trækkes tilbage. 21. 2. 20. 7. Artikel 41 i Schengen-konventionen indeholder tilsvarende bestemmelser om forfølgelse over grænserne. De vigtigste forskelle er: Schengen- konventionens bestemmelser er bindende, hvor- imod de kontraherende parter i konventionen kan fravælge hele eller en del af artiklen, forud- sat at sådanne forbehold ikke berører deres forpligtelser i henhold til Schengen-konventio- nen (1); Schengen-konventionens bestemmelser giver de kontraherende parter mulighed for at vælge, om de vil tillade forfølgelse over græn- serne på deres område i forbindelse med alle strafbare handlinger, der kan medføre udleve- ring, eller i forbindelse med en række nærmere angivne alvorlige strafbare handlinger, mens konventionen kun omhandler overtrædelser af toldlovgivningen som defineret i artikel 19, stk. 2, i konventionen, og som kan medføre udleve- ring; Schengen-konventionens bestemmelser hen- viser kun til landegrænser, mens bestemmelserne i konventionen henviser til alle grænser; Schen- gen-konventionen tillader, at der bæres tjeneste- våben uden undtagelse, mens bestemmelserne i konventionen giver medlemsstaterne mulighed for at afgive en generel erklæring om, at der aldrig må bringes våben ind på deres område, eller for at beslutte, at der i nærmere definerede tilfælde ikke må medbringes våben. Artikel 21: 21. 1. Denne artikel omhandler observation over græn- serne. Det fastslås heri, at toldembedsmænd fra en medlemsstat kan fortsætte observationen af en person, om hvem der er alvorlig grund til at antage, at vedkommende er impliceret i en af de i artikel 19, stk. 2, omhandlede overtrædelser, på en anden medlemsstats område, såfremt denne forinden giver tilladelse hertil. Der kan knyttes (1) Jf. også beskrivelsen i denne forklarende rapport om artikel 30 i konventionen om gensidig bistand og samarbejde mel- lem toldmyndighederne. betingelser til denne tilladelse. I særligt hastende tilfælde kan de passere grænsen uden at have indhentet forudgående tilladelse hertil, forudsat at de kompetente myndigheder i den medlems- stat, på hvis område observationen skal fortsæt- tes, omgående, mens observationen finder sted, underrettes om, at grænsen vil blive passeret, og at der straks indgives anmodning om tilladelse hertil. For at kunne foretage observation over græn- følgende betingelser være serne skal bl. a. opfyldt: De observerende embedsmænd skal overholde lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område de opererer, og de skal efterkomme påbud fra de kompetente myndigheder i denne medlemsstat; de skal let kunne identificeres og skal kunne legitimere sig som embedsmænd; de har ikke adgang til private boliger og steder, der ikke er tilgængelige for offentligheden. De pågæl- dende embedsmænd har ingen udøvende beføjel- ser, dvs. de må hverken standse eller anholde den observerede person. Embedsmændene kan med- føre deres tjenestevåben, medmindre den med- lemsstat, hvis område de ønsker adgang til, udtrykkeligt har modsat sig dette. 21. 3. For enhver operation, der indebærer observation over grænserne, indgives der rapport til myndig- hederne i den medlemsstat, på hvis område ope- rationen fandt sted; der kan kræves personligt fremmøde af de pågældende embedsmænd. 21. 4. Medlemsstaterne kan ved deponeringen af deres vedtagelsesinstrumenter afgive en erklæring om, at de ikke er bundet af denne artikel eller en del heraf. Sådanne erklæringer kan til enhver tid trækkes tilbage. 21. 5. Danmark har afgivet en erklæring, hvori det angives, under hvilke omstændigheder det kan acceptere bestemmelserne i artikel 21. Den fulde tekst til erklæringen findes i bilag B til denne forklarende rapport. 21. 6. Schengen-konventionens artikel 40 åbner ligele- des mulighed for at foretage observation over grænserne. Der er flere lighedspunkter mellem bestemmelserne i de to konventioner: Begge åbner mulighed for at foretage observation over grænserne efter forinden at have indhentet tilla- delse hertil og — i særligt hastende tilfælde — uden forudgående tilladelse hertil. De vigtigste forskelle er: Schengen-bestemmelserne er af bin- dende karakter, hvorimod de kontraherende par- 17. 6. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 189/11 ter i konventionen kan vælge ikke at være bun- det af bestemmelsen om observation over græn- serne eller af en del heraf, forudsat at sådanne forbehold ikke berører deres forpligtelser i hen- hold til Schengen-konventionen (1); Schengen- konventionens bestemmelser omhandler alle for- mer for strafbare handlinger, som kan medføre udlevering, samt en lang række alvorlige straf- bare handlinger, i forbindelse med hvilke der kan foretages observation over grænserne uden forudgående tilladelse, mens bestemmelsen i kon- ventionen alene omhandler overtrædelser af told- bestemmelserne som defineret i artikel 4, nr. 3, og artikel 19, stk. 2, i konventionen; i henhold til Schengen-konventionens bestemmelse er det muligt at medføre tjenestevåben, medmindre den bistandssøgte part udtrykkeligt har modsat sig dette, hvorimod bestemmelsen i konventionen giver de enkelte medlemsstater ret til at frem- sætte en generel erklæring om, at der aldrig må bringes våben ind på deres område, eller i bestemte tilfælde at beslutte, at der ikke må medbringes våben. I henhold til konventionen er det ikke kun personer, der direkte begår en overtrædelse, men også personer, der er implice- ret i en overtrædelse, som kan observeres. Artikel 22: 22. 1. Denne artikel vedrører kontrollerede leverancer. Kontrollerede leverancer er en efterforsknings- teknik, der indebærer, at forsendelser af mistæn- kelige eller ulovlige varer ikke beslaglægges ved grænsen, med holdes under observation, indtil de når frem til bestemmelsesstedet. Denne teknik gør det muligt for toldmyndighederne at identifi- cere organisationer, der har gjort sig skyldige i ulovlig handel, og at retsforfølge hovedperso- nerne i disse organisationer frem for blot at beslaglægge varerne ved grænsen og/eller retsfor- følge varetransportørerne. 22. 2. I artiklen fastslås det, at medlemsstaterne forplig- ter sig til at tillade kontrollerede leverancer på deres område i forbindelse med strafferetlig efter- forskning af overtrædelser, som kan medføre udlevering. Beslutning om anvendelse af kontrol- lerede leverancer træffes af de kompetente myn- digheder i den bistandssøgte medlemsstat under hensyn til dens nationale ret. Gennemførelsen af kontrollerede leverancer foregår under ledelse af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor leverancen finder sted. Forsendelser kan standses, og det er muligt at lade deres indhold forblive intakt, fjerne det eller helt eller delvis erstatte det med andre varer. (1) Jf. også beskrivelsen i denne forklarende rapport om artikel 30 i konventionen om gensidig bistand og samarbejde mel- lem toldmyndighederne. 22. 3. Denne artikel er afledt af artikel 11 i FN- konventionen af 1988 imod ulovlig handel med narkotika og psykotrope stoffer (Wienerkonven- tionen), som slår til lyd for princippet om inter- nationale kontrollerede leverancer i forbindelse med ulovlig narkotikahandel. 22. 4. Schengen-konventionens artikel 73 åbner ligele- des mulighed for at gennemføre kontrollerede leveraner. Bestemmelserne i de to konventioner ligner hinanden. De væsentligste forskelle er, at konventionen indebærer en forpligtelse til at holde den kontrollerede leverance under observa- tion og åbner mulighed for, at forsendelserne standses og får lov til at fortsætte med det oprindelige intakt eller fjernet eller erstattet med andre varer, hvorimod denne mulighed ikke omtales i Schengen-konventionen. Schengen-konventionen giver mulighed for kon- trollerede leverancer af narkotika og psykotrope stoffer, medens konventionen giver mulighed for kontrollerede leverancer i forbindelse med »over- trædelser, som kan medføre udlevering«. indhold Artikel 23: 23. 1. Denne artikel vedrører diskrete undersøgelser. Diskrete undersøgelser, som omhandlet i denne artikel, indebærer, at en embedsmand fra told- (eller en myndighederne embedsmand, der handler på disse myndigheders vegne) får tilladelse til at operere på en anden medlemsstats område under falsk identitet. Det vil afhænge af bestemmelserne i medlemsstater- nes egen lovgivning, hvordan de anvender denne artikel. i en medlemsstat 23. 2. Der må kun anmodes om diskrete undersøgelser, hvis det ville være yderst vanskeligt at opklare sagen på anden måde. 23. 3. I forbindelse med diskrete undersøgelser har embedsmændene kun beføjelse til at indsamle oplysninger og etablere kontakter til mistænkte eller andre personer i deres omgangskreds. 23. 4. Diskrete undersøgelser skal gennemføres på de betingelser, der er fastsat i den nationale lovgiv- ning i den medlemsstat, hvor de finder sted, og skal være af begrænset varighed. Den bistands- søgte myndighed er forpligtet til at yde den nødvendige personalemæssige og tekniske støtte. 23. 5. Medlemsstaterne kan ved deponeringen af deres vedtagelsesinstrumenter afgive erklæring om, at de ikke er bundet af denne artikel eller en del heraf. Sådanne erklæringer kan til enhver tid trækkes tilbage. C 189/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 6. 98 Artikel 24: 24. 1. Denne artikel vedrører fælles særlige efter- forskningshold og giver medlemsstaterne mulig- hed for at nedsætte sådanne efterforskningshold efter fælles overenskomst. De har til formål at gennemføre vanskelige og krævende undersøgel- ser, som nødvendiggør en samtidig, koordineret indsats, og at koordinere denne med henblik på at forebygge og afsløre bestemte former for over- trædelser af toldbestemmelserne. 24. 2. Efterforskningsholdene må kun nedsættes med henblik på et bestemt formål og for et begrænset tidsrum. En embedsmand fra den medlemsstat, hvor efterforskningsholdet befinder sig, forestår ledelsen af holdet, og den pågældende medlems- stat skaber de nødvendige organisatoriske forud- sætninger for operationen. Efterforskningsholdet skal under operationen overholde lovgivningen i den pågældende medlemsstat. 24. 3. Deltagelse i et efterforskningshold giver ikke de pågældende udøvende beføjelser på en anden medlemsstats område. AFSNIT V Databeskyttelse Artikel 25: 25. 1. Denne artikel omhandler spørgsmål om databe- skyttelse i forbindelse med udveksling af person- oplysninger mellem toldmyndighederne i henhold til bestemmelserne i denne konvention. 25. 2. I henhold til artiklen er medlemsstaterne forplig- tet til at overholde de relevante bestemmelser i Europarådets konvention fra 1981 om beskyt- telse af det enkelte menneske i forbindelse med elektronisk databehandling af personoplysnin- ger. 25. 3. Ifølge artiklen kan medlemsstaterne stille betin- gelser med hensyn til behandlingen af data i forbindelse med videregivelsen af oplysninger til en anden medlemsstat. 25. 4. Det fastlægges i denne artikel, at den modta- gende myndighed kun må behandle personoplys- ninger med henblik på de formål, som er anført i konventionens artikel 1, stk. 1. Den myndighed, der modtager oplysninger i henhold til denne konvention, kan videregive disse til toldmyndig- heder, retsforfølgende myndigheder og retsin- stanser uden forudgående samtykke fra den med- lemsstat, der har fremsendt dem, for at sætte dem i stand til at forfølge og straffe overtrædel- ser som omhandlet i artikel 4, nr. 3. I alle andre tilfælde er det nødvendigt at indhente samtykke fra den medlemsstat, der har givet oplysnin- gerne. 25. 5. Den videregivende medlemsstat har pligt til at sikre, at oplysningerne ajourføres og rettes, hvis de er ukorrekte, og at oplysninger, der ikke burde være videregivet, tilintetgøres. Tilsvarende skal den modtagende medlemsstat foretage de fornødne rettelser, når den er blevet gjort opmærksom herpå. Hvis den modtagende med- lemsstat har grund til at tro, at de videregivne oplysninger er ukorrekte eller bør tilintetgøres, bør den underrette den videregivende medlems- stat herom. 25. 6. Den berørte person har ret til at få oplysningerne rettet og kan anmode om at blive underrettet om, hvilke oplysninger vedrørende ham der er blevet videregivet, og med hvilket formål (med- mindre dette strider mod hensynet til offentlighe- dens interesse). Den pågældendes ret til at mod- tage oplysninger herom er underlagt den natio- nale lovgivning og praksis i den medlemsstat, på hvis område der anmodes om oplysninger. Inden det bestemmes, om der skal gives oplysninger, skal den videregivende myndighed dog have lej- lighed til at udtale sig. 25. 7. De videregivne oplysninger må ikke opbevares længere end nødvendigt af hensyn til formålet med videregivelsen. Endvidere skal oplysningerne nyde mindst samme beskyttelse som den, modta- gerlandet giver oplysninger af lignende art. 25. 8. Medlemsstaterne er i henhold til deres nationale lovgivning og praksis ansvarlige for enhver skade, der tilføjes personer som følge af behand- lingen af de personoplysninger, der er videregivet i forbindelse med denne konvention. 25. 9. Medlemsstaterne kan med henblik herpå over- drage tilsynsfunktionen til den nationale tilsyns- myndighed, der fører tilsyn med overholdelsen af de tilsvarende bestemmelser i CIS-konventionen. 25. 10. Artiklen berører ikke CIS-konventionen, som har sine egne bestemmelser om beskyttelse af person- oplysninger, der udveksles i medfør af CIS- konventionen. 25. 11. Udtrykket »behandling af personoplysninger« i denne konvention defineres på samme måde som i direktiv 95/46/EF. »Personoplysninger« og »be- handling af personoplysninger« defineres i artikel 17. 6. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 189/13 2, litra a) og b), i det nævnte direktiv. Definitio- nerne lyder således: b) alle retter. a) ved »personoplysninger« forstås enhver form for information om en identificeret eller iden- tificerbar fysisk person (»den registrerede«); ved identificerbar person forstås en person, der direkte eller indirekte kan identificeres, bl. a. ved et identifikationsnummer eller et eller flere elementer, der er særlige for denne persons fysiske, fysiologiske, psykiske, øko- nomiske, kulturelle eller sociale identitet b) ved »behandling af personoplysninger« (»be- handling«) forstås enhver operation eller række af operationer — med eller uden brug af elektronisk databehandling — som per- sonoplysninger gøres til genstand for, f. eks. indsamling, registrering, systematisering, op- bevaring, tilpasning eller ændring, selektion, søgning, brug, videregivelse ved transmission, formidling eller enhver anden form for over- ladelse, sammenstilling eller samkøring samt blokering, slettelse eller tilintetgørelse. AFSNIT VI Fortolkning af konventionen Artikel 26: 26. 1. Denne artikel omhandler den rolle, som De Eu- ropæiske Fællesskabers Domstol (i det følgende kaldet »Domstolen«) spiller i forbindelse med konventionen. 26. 2. Domstolen har kompetence til at afgøre tvister mellem medlemsstaterne vedrørende fortolknin- gen eller anvendelsen af konventionen, hvis Rådet ikke har kunnet bilægge striden inden for seks måneder. Domstolen har ligeledes kompe- tence til at afgøre tvister mellem medlemsstaterne og Kommissionen vedrørende fortolkningen og anvendelsen af konventionen. Endvidere har Domstolen kompetence til at afgøre præjudicielle spørgsmål om fortolkningen af konventionen, omend kun for så vidt angår de medlemsstater, der har fremsat en erklæring om, at de godken- der, at Domstolen får en sådan kompetence. En medlemsstat, som fremsætter en sådan erklæring, kan præcisere, hvilke af dens retter der kan anmode Domstolen om en præjudiciel afgørelse: a) enten de retter, hvis afgørelser ikke kan appelleres, eller Dog vil også medlemsstater, der ikke har god- kendt, at Domstolen får en sådan kompetence, kunne indgive indlæg eller andre skriftlige udta- lelser til Domstolen i sager, som er forelagt den. 26. 3. Domstolen har ikke kompetence til at prøve gyldigheden eller proportionaliteten af operatio- ner, der udføres af de kompetente retshåndhæ- vende myndigheder, eller til at udtale sig om medlemsstaternes udøvelse af deres beføjelser med hensyn til opretholdelse af lov og orden og beskyttelse af den indre sikkerhed. AFSNIT VII Gennemførelsesbestemmelser og afsluttende bestemmelser Artikel 27: I henhold til denne artikel er toldmyndighederne forplig- tet til at tage hensyn til behovet for hemmeligholdelse af forundersøgelsen, når de udveksler oplysninger. Med- lemsstaterne kan i den forbindelse stille betingelser for anvendelsen af oplysninger, som de videregiver til en anden medlemsstat, når det er nødvendigt af hensyn til behovet for hemmeligholdelse af forundersøgelsen. Artikel 28: Ifølge denne artikel er medlemsstaterne ikke forpligtet til at yde bistand, såfremt dette ville være til skade for den pågældende stats offentlige orden eller andre væsentlige interesser, især med hensyn til databeskyttelse. Anmod- ning kan endvidere afvises, hvis omfanget af den aktion, der anmodes om, især i forbindelse med de særlige former for samarbejde i henhold til afsnit IV, helt klart står i misforhold til grovheden af den formodede overtræ- delse. Afslag på anmodninger om bistand skal begrun- des. Artikel 29: Ifølge denne artikel skal medlemsstaterne normalt give afkald på alle krav om godtgørelse af udgifter, som er påløbet under gennemførelsen af denne konvention, und- tagen udgifter til aflønning af eksperter. Hvis udgifterne er væsentlige eller ekstraordinære, skal de pågældende toldmyndigheder konsultere hinanden for at afgøre, hvor- ledes udgifterne skal afholdes. C 189/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 6. 98 Artikel 30: 30. 1. I denne artikel, der vedrører forbehold med hensyn til denne konvention, fastslås det, at de eneste mulige forbehold er de forbehold, der er omhandlet i artikel 20, stk. 8, artikel 21, stk. 5, og artikel 23, stk. 5, hvorefter medlemsstaterne kan vælge ikke at være bundet af bestemmel- serne om forfølgelse over grænserne, observation over grænserne og diskrete undersøgelser eller dele deraf. 30. 2. Det anføres endvidere, at forpligtelser i henhold til andre aftaler, herunder navnlig de bestemmel- ser i Schengen-konventionen, der omhandler tæt- tere samarbejde, ikke berøres af denne konven- tion. Dette betyder, at medlemsstater, som er kontraherende parter i Schengen-ordningerne, ikke kan fritages for mere bindende forpligtelser i henhold til Schengen-konventionen ved at indgå mindre bindende forpligtelser i henhold til kon- ventionen. 30. 3. F. eks. er Schengen-konventionens bestemmelse om forfølgelse over landegrænser bindende. Kon- ventionen om gensidig bistand og samarbejde mellem toldmyndighederne omhandler forføl- gelse over alle typer grænser, men bestemmelsen er fakultativ. Schengen-medlemmer kan imidler- tid ikke fravælge bestemmelsen om forfølgelse over grænserne i konventionen om gensidig bi- stand og samarbejde mellem toldmyndighederne, hvor der er tale om landegrænser. 31. 2. Rådet, der træffer afgørelse med enstemmighed efter proceduren i afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union, kan tilpasse stk. 1 til enhver ændring af de heri omhandlede bestemmelser i EF-retten. Artikel 32: Det fastsættes i denne artikel, at konventionen træder i kraft halvfems dage efter, at den sidste medlemsstat har afgivet notifikation om, at den har afsluttet procedurerne for vedtagelse af konventionen i overensstemmelse med sine forfatningsmæssige bestemmelser. I den mellemlig- gende periode kan medlemsstater, der har afsluttet disse procedurer, imidlertid erklære, at konventionen (med undtagelse af artikel 26) finder anvendelse i deres forbin- delser med andre medlemsstater, der har afgivet samme erklæring. Napoli-konventionen af 1967 ophæves på dagen for denne konventions ikrafttræden. Artikel 33: Det fastsættes i denne artikel, at konventionen er åben for tiltrædelse af stater, der i fremtiden bliver medlem af Den Europæiske Union. Endvidere fastlægges de procedu- rer, som skal følges af nye medlemsstater, der ønsker at tiltræde konventionen. Artikel 34: Denne artikel vedrører fremtidige ændringer af konven- tionen; det fremgår heraf, at enhver medlemsstat, der har tiltrådt konventionen, kan foreslå ændringer til konven- tionen, som fastlægges af Rådet. Artikel 31: Artikel 35: 31. 1. I denne artikel afgrænses den geografiske anven- delse af konventionen til Fællesskabets toldom- råde. Fællesskabets toldområde er defineret udførligt i artikel 3 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 (toldkodeksen). Det fastslås i denne artikel, at generalsekretæren for Rådet er depositar for konventionen; i denne egenskab sørger han for, at oplysninger om, hvor langt man er kommet med hensyn til vedtagelse, tiltrædelse og iværk- sættelse af konventionen, tillige med erklæringer og for- behold og alle andre meddelelser vedrørende konventio- nen offentliggøres i Tidende. 17. 6. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 189/15 BILAG A Oversigt over de artikler i Napoli-konventionen fra 1967 og forordning (EF) nr. 515/97, der omhandler samme emner som konventionen om gensidig bistand og samarbejde mellem toldmyndighederne (konventionen) Konventionen Napoli-konvention fra 1967 Forordning (EF) nr. 515/97 Emne Artikel 1, stk. 1 Artikel 1, stk. 1 Artikel 1 Anvendelsesområde Artikel 1, stk. 2, og artikel 30 Artikel 23 Artikel 1 Forholdet til andre bestemmelser vedrørende gensidig bistand Artikel 2 Artikel 3 Kompetence Artikel 3 Artikel 51 Forholdet til gensidig retshjælp mellem retlige myndig- heder Artikel 4 Artikel 2 Artikel 2 Definitioner Artikel 4, nr. 7 Artikel 1, stk. 2 Artikel 2, stk. 2 Andre myndigheder, der eventuelt skal medtages i de- finitionen af toldmyndigheder/kompetente myndigheder Artikel 5 Artikel 10 og artikel 22, stk. 1 Artikel 46, litra b) Centrale koordineringstjenester/direkte samarbejde Artikel 6 Artikel 14 Artikel 11 Forbindelsesofficerer/disses tilstedeværelse i en anden medlemsstat Artikel 7 Artikel 16 Artikel 11 Legitimationspligt Artikel 8 Artikel 9 Artikel 10 Artikel 5 Artikel 6 Artikel 7 Artikel 8 Artikel 9 Artikel 8 Artikel 11 Artikel 4 Principper for bistand efter anmodning Bistandsanmodningers form og indhold Anmodning om oplysninger Artikel 5 Artikel 8 Artikel 10 Artikel 11 Artikel 6 Artikel 7 Anmodning om overvågning Artikel 12 Artikel 13 Artikel 14 Artikel 9 Anmodning om undersøgelser Artikel 13 Artikel 17 Artikel 6 Forkyndelse Artikel 14 Artikel 15 Artikel 12 Anvendelse som bevismidler Artikel 15 Artikel 5 Artikel 6 Artikel 8 Artikel 9 Artikel 13 Princippet for bistand uden forudgående anmodning C 189/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 6. 98 Konventionen Napoli-konvention fra 1967 Forordning (EF) nr. 515/97 Emne Artikel 16 Artikel 6 Artikel 14 Overvågning Artikel 17 Artikel 8 Artikel 9 Artikel 15 Meddelelser uden forudgående anmodning Artikel 18 Artikel 15 Artikel 16 Anvendelse som bevismidler Artikel 19 Artikel 20 Artikel 21 Artikel 22 Artikel 23 Artikel 24 Artikel 25 Artikel 20 Artikel 34-41 (vedrørende CIS) Artikel 42 Principper for særlige former for samarbejde Forfølgelse over grænserne Observation over grænserne Kontrollerede leverancer Diskrete undersøgelser Fælles særlige efterforskningshold Databeskyttelse ved dataudveksling Artikel 26 Artikel 27 Artikel 20 Artikel 45 Artikel 51 Domstolen Fortrolighed Artikel 28 Artikel 19 Tillægsprotokollen Artikel 48 Undtagelser fra pligten til at yde bistand Artikel 29 Artikel 18 Artikel 50 Udgifter Artikel 30 Forbehold Artikel 31 Artikel 23, stk. 2 Geografisk anvendelse Artikel 32 Artikel 24, stk. 1, og artikel 24, stk. 2 Artikel 53 Ikrafttræden Artikel 33 Artikel 24, stk. 3 Artikel 34 Artikel 35 Artikel 24, stk. 1, og artikel 25, stk. 3 Tiltrædelse Ændringer Depositar 17. 6. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 189/17 BILAG B ERKLÆRING 1–8, SOM SKAL KNYTTES TIL KONVENTIONEN OG OFFENTLIGGØRES I DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS TIDENDE (EFT C 24 af 23. 1. 1998, s. 20) 1. Ad artikel 1, stk. 1, og artikel 28 Under henvisning til undtagelserne fra pligten til at yde bistand som omhandlet i artikel 28 i denne konvention erklærer Italien, at imødekommelsen af anmodninger om gensidig bistand i henhold til denne konvention vedrørende overtrædelser, som ifølge italiensk ret ikke udgør overtrædelser af nationale toldbestemmelser eller EF-toldbestemmelser — af grunde, der skyldes kompetencefordelingen mellem de nationale myndigheder vedrørende forebyggelse og forfølgning af forbrydelser — vil kunne være til skade for den offentlige orden eller andre væsentlige nationale interesser. 2. Ad artikel 1, stk. 2, og artikel 3, stk. 2 Danmark og Finland erklærer, at de fortolker ordene »retlige myndigheder« eller »retlig myndighed« i konventionens artikel 1, stk. 2, og artikel 3, stk. 2, som anført i de erklæringer, de har fremsat i medfør af artikel 24 i den europæiske konvention om gensidig retshjælp i straffesager, undertegnet den 20. april 1959 i Strasbourg. 3. Ad artikel 4, stk. 3, andet led Danmark erklærer, at for dets vedkommende dækker artikel 4, stk. 3, andet led, kun handlinger, hvorved en person deltager i en eller flere af de overtrædelser, der begås af en gruppe personer, der handler med et fælles formål, herunder situationer, hvor den pågældende person ikke deltager i selve udførelsen af den eller de pågældende overtrædelser; en sådan deltagelse skal være baseret på kendskab til gruppens formål og generelle kriminelle virksomhed eller på kendskab til, at gruppen har til hensigt at begå de(n) pågældende overtrædelse(r). 4. Ad artikel 4, stk. 3, tredje led Danmark erklærer, at for dets vedkommende finder artikel 4, stk. 3, tredje led, kun anvendelse på prædikatforbrydelser, i forbindelse med hvilke hæleri til enhver tid er strafbart i henhold til dansk lovgivning, herunder § 191a i straffeloven om narkotikahæleri og § 284 i straffeloven om hæleri i forbindelse med indsmugling af særlig grov karakter. 5. Ad artikel 6, stk. 4 Danmark, Finland og Sverige erklærer, at de forbindelsesofficerer, der er omhandlet i artikel 6, stk. 4, også kan repræsentere Norges og Islands interesser og omvendt. De fem nordiske lande indgik i 1982 en ordning, hvorefter udstationerede forbindelsesofficerer fra et af de berørte lande også repræsenterer de andre nordiske lande. Denne ordning blev indført for at styrke bekæmpelsen af den ulovlige narkotika- handel og begrænse de enkelte landes økonomiske byrde ved udstationering af forbindelsesofficerer. Danmark, Finland og Sverige tillægger det stor betydning, at denne meget velfungerende ordning kan fortsætte. 6. Ad artikel 20, stk. 8 Danmark erklærer, at det kan acceptere bestemmelserne i artikel 20 på følgende betingelser: Når en anden medlemsstats toldmyndigheder foretager en forfølgelse over grænserne til vands eller i luften, kan en sådan forfølgelse kun fortsættes ind på dansk område, herunder dansk søterritorium og luftrummet over dansk område og søterritorium, hvis de kompetente danske myndigheder på forhånd har fået meddelelse herom. 7. Ad artikel 21, stk. 5 Danmark erklærer, at det kan acceptere bestemmelserne i artikel 21 på følgende betingelser: Observation over grænserne uden forudgående tilladelse må kun finde sted i henhold til artikel 21, stk. 2 og 3, hvis der er tungtvejende grunde til at antage, at de observerede personer er involveret i en af de i artikel 19, stk. 2, omhandlede overtrædelser, som kan medføre udlevering. C 189/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 6. 98 8. Ad artikel 25, stk. 2, litra i) Medlemsstaterne forpligter sig til at underrette hinanden i Rådet om de foranstaltninger, der træffes for at sikre, at de i litra i) omhandlede forpligtelser opfyldes


title: Wetgevingsresolutie houdende advies van het Europees Parlement inzake het voorstel voor een richtlijn van de Raad inzake de kentekenbewijzen van motorvoertuigen en aanhangwagens daarvan(COM(97)0248 C4-0423/97 97/0150(SYN)) (Samenwerkingsprocedure: eerste lezing)

eurovoc_concepts:
harmonisation of standards
motor vehicle
police checks
right of establishment
vehicle registration

formats: html print


title: Yhteisöaloiteopas 1994-1999.

eurovoc_concepts:
EU initiative
EU regional policy
European cooperation
Structural Funds
regional development


title: Entschließung zu den Problemen der Inselregionen der Europäischen Union

eurovoc_concepts:
European Region
Panama
exchange parity
island region
less-favoured region
social development


title: Decisión relativa a la posición común aprobada por el Consejo con vistas a la adopción de una propuesta de recomendación del Consejo relativa la cooperación europea en materia de garantía de la calidad en la enseñanza superior (C4-0191/98 97/0121(SYN))(Procedimiento de cooperación: segunda lectura)

eurovoc_concepts:
EU programme
European cooperation
education policy
higher education
information network
project evaluation
quality control circle
retail price
teaching curriculum


title: Rapport de la Commission au Conseil concernant le régime de stockage public du lait écrémé en poudre

eurovoc_concepts:
intervention buying
intervention stock
milk protein
public stock
skimmed milk powder

text: COMMISSION DES COMMUNAUTES EUROPEENNES Bruxelles, le 28. 05. 1998 COM(1998) 341 final RAPPORT DE LA COMMISSION AU CONSEIL concernant le régime de stockage public du lait écrémé en poudre 1. INTRODUCTION. Dans le cadre du compromis "prix" adopté le 22 juin 1995, le Conseil a donné son accord sur une modification du régime d'intervention pour le lait écrémé en poudre. Cette modification est contenue dans le règlement (CE) n° 1538/95 modifiant le règlement (CEE) n° 804/68, portant organisation commune des marchés dans le secteur du lait et des produits laitiers. L'adoption de ce règlement était accompagnée d'une déclaration se lisant comme suit: " Le Conseil demande à la Commission de lui présenter, dans un délai de deux ans, un rapport sur l'application de ce règlement et ses conséquences sur les caractéristiques de la poudre de lait achetée à l'intervention. Ce rapport sera assorti, le cas échéant, de propositions appropriées portant notamment sur une révision de la limite inférieure de 31,4%, au vu de l'état d'adoption d'une norme Codex Alimentarius pour la poudre de lait écrémé, et sur l'introduction éventuelle d'une bonification du prix d'achat de la poudre de lait écrémé d'une teneur protéique excédant 37,7%. " Le présent document a pour objectif de répondre à cette demande d'examen. II. RAPPEL DE LA LEGISLATION. L'article 7 du règlement (CEE) n° 804/68 prévoit, notamment, que les organismes d'intervention achètent au prix d'intervention le lait écrémé en poudre qui respecte une teneur minimale en poids de matière protéique de 35,6% sur l'extrait sec non gras. Toutefois, le lait écrémé en poudre dont la teneur en matière protéique de l'extrait sec non gras est inférieure à 35,6% mais d'au moins 31,4% est également acheté; dans ce cas, le prix d'achat est égal au prix d'intervention diminué de 1,75% par point de pourcentage en dessous de la teneur de 35,6%. Les modalités d'application du stockage public du lait écrémé en poudre sont prévues par le règlement (CE) n° 322/96. Enfin, il y a lieu de rappeler que les dispositions de l'article 7 du règlement (CEE) n° 804/68 interdisent toute manipulation de la teneur en protéines pour le lait écrémé en poudre offert à l'intervention publique. III. L'EXPERIENCE DU REGIME EN 1996 ET 1997. Le régime d'intervention modifié est appliqué depuis le 1er mars 1996, et les deux premières années d'application ont été caractérisées par des achats plus ou moins importants. Ainsi, les quantités offertes ont atteint 123. 586 tonnes en 1996 et 35. 060 tonnes en 1997, soit 158647 tonnes au total. La répartition de cette quantité selon la teneur en matière protéique est indiquée dans le tableau suivant. Tableau: répartition des quantités de lait écrémé en poudre offertes à l'intervention publique en 1996 et 1997 selon la teneur en protéines. B D F IRL S UK EU moins que 31,4% de 31,4 a 35,5% de 35,6 a 37,5% de 37,6 a 38,5% plus que 38,5% 0 0 1361 2829 402 0 0 4316 8512 8847 100 4407 14173 4452 1376 0 40 20187 25762 10706 0 0 621 750 1527 0 0 4431 12978 30869 100 4447 45089 55284 53727 4592 21675 24508 56695 2898 48279 158647 Ces données permettent de constater que: - la quantité refusée à cause d'une teneur en protéines inférieure au minimum de 31,4% est négligeable (0,06% de la quantité totale offerte); - la quantité de poudre pour laquelle une réduction du prix d'achat a été appliquée est très limitée (2,8% de la quantité totale offerte); - deux tiers de la poudre offerte a une teneur en protéines supérieure à 37,5%. Par ailleurs, il y a lieu de noter que les données reprises dans le tableau reflètent bien les valeurs moyennes constatées pour la teneur en protéines du lait cru dans les États membres concernés. Enfin, les données communiquées par les États membres permettent d'évaluer l'impact budgétaire des dispositions concernant le taux protéique du lait écrémé en poudre offert à l'intervention. La valeur totale du lait écrémé en poudre acheté en 1996 et 1997 s'élève à environ 250 mécu (123. 486 tonnes achetées à un prix de 2055,2 écu/t). La réduction appliquée sur le prix d'intervention pour les 4447 tonnes dont la teneur en protéines était inférieure à 35,6% se chiffre à environ 110. 000 écu, soit 0,4% de la valeur totale. Si, par contre, le paiement d'un supplément avait été prévu pour la poudre d'une teneur en protéines supérieure à 36,6%, une dépense supplémentaire d'environ 9,5 mécu en aurait résulté. Pour une bonification au-delà de 37,5 %, la dépense supplémentaire se serait élevée à environ 8,2 mécu. En définitive, la Commission constate que l'application du nouveau régime d'intervention pour le lait écrémé en poudre n'a pas engendré de difficultés notables ou d'effets négatifs sur le marché. IV. ETAT DES TRAVAUX DU CODEX ALIMENTARIUS. Lors de la réunion de la Commission du Codex Alimentarius en juillet 1997, aucun progrès n'a pu être réalisé dans l'adoption d'une nouvelle norme pour les laits en poudre. La prochaine réunion de cette Commission se tiendra en juin 1999, et dès lors l'adoption de la nouvelle norme est exclue avant cette date. Il y a lieu de rappeler que la nouvelle norme proposée introduit le principe de la standardisation en protéines des poudres de lait, en fixant comme teneur minimale un taux de 34% m/m (exprimé sur l'extrait sec non gras). Ce taux de 34%, qui doit s'interpréter comme un critère d'exclusion, est à comparer au taux minimum de 31,4% fixé pour l'achat à l'intervention du lait écrémé en poudre. Dans ce même contexte, il y a lieu de noter que le Conseil a adopté le 18 décembre 1997 le règlement (CE) n° 2597/97 établissant les règles complémentaires de l'organisation commune des marchés dans le secteur du lait et des produits laitiers en ce qui concerne le lait de consommation. Par ce règlement, le Conseil a confirmé, notamment, le principe de l'interdiction de la standardisation en protéines du lait de consommation. La Commission s'est, toutefois, engagée à examiner les conséquences relatives aux normes adoptées pour les produits laitiers dans le cadre du Codex Alimentarius. V. CONCLUSIONS. Compte tenu des éléments qui précèdent, la Commission estime qu'il n'y a pas lieu d'apporter des modifications au régime d'intervention publique pour le lait écrémé en poudre tel qu'il est appliqué depuis le 1er mars 1996. En particulier, • en ce qui concerne la norme du Codex Alimentarius, on doit constater qu'aucun progrès n'a été réalisé jusqu'ici et qu'une décision ne pourra pas intervenir avant juin 1999; • en ce qui concerne l'éventualité d'une bonification du prix d'achat du lait écrémé en poudre d'une teneur protéique excédant 37,5%, il y a lieu de souligner les dépenses supplémentaires qu'occasionnerait une telle disposition et l'incitation à un recours accru à l'intervention publique qui en résulterait. Dès lors, la Commission estime que si une telle mesure devait être décidée, elle devrait s'accompagner d'autres mesures pour en neutraliser les effets, sur le plan budgétaire notamment. ISSN 0254-149 COM(98) 341 final DOCUMENTS FR 03 10 15 17 N° de catalogue : CB-CO-98-350-FR-C ISBN 92-78-36807-5 OITicc des publications officielles des Communautés européennes L-2985 Luxembourg


title: Résolution sur l'Afrique du Sud

eurovoc_concepts:
South Africa
negotiation of an agreement (EU)


title: Règlement (CE) n° 1091/98 de la Commission du 28 mai 1998 fixant la restitution maximale à l'exportation d'orge dans le cadre de l'adjudication visée au règlement (CE) n° 1337/97

eurovoc_concepts:
award of contract
barley
export refund

formats: pdf print

text: 29. 5. 98 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes L 155/35 R(cid:221)GLEMENT (CE) No 1091/98 DE LA COMMISSION du 28 mai 1998 fixant la restitution maximale (cid:133) l’exportation d’orge dans le cadre de l’adjudica- tion vis(cid:130)e au r(cid:138)glement (CE) no 1337/97 LA COMMISSION DES COMMUNAUT(cid:144)S EUROP(cid:144)ENNES, vu le trait(cid:130) instituant la Communaut(cid:130) europ(cid:130)enne, vu le r(cid:138)glement (CEE) no 1766/92 du Conseil, du 30 juin 1992, portant organisation commune des march(cid:130)s dans le secteur des c(cid:130)r(cid:130)ales (1), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)glement (CE) no 923/96 de la Commission (2), vu le r(cid:138)glement (CE) no 1501/95 de la Commission, du 29 juin 1995, (cid:130)tablissant certaines modalit(cid:130)s d’application du (CEE) no 1766/92 du Conseil en ce qui r(cid:138)glement concerne l’octroi des restitutions (cid:133) l’exportation ainsi que les mesures (cid:133) prendre, en cas de perturbation, dans le secteur des c(cid:130)r(cid:130)ales (3), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)glement (CE) no 2052/97 (4), et notamment son article 7, consid(cid:130)rant qu’une adjudication de la restitution et/ou de la taxe (cid:133) l’exportation d’orge vers tous les pays tiers a (cid:130)t(cid:130) ouverte par le r(cid:138)glement (CE) no 1337/97 de la Commis- sion (5); consid(cid:130)rant que l’article 7 du r(cid:138)glement (CE) no 1501/95 pr(cid:130)voit que, sur la base des offres communiqu(cid:130)es, la Commission peut, selon la proc(cid:130)dure pr(cid:130)vue (cid:133) l’article 23 du r(cid:138)glement (CEE) no 1766/92, d(cid:130)cider de fixer une restitution maximale (cid:133) l’exportation, en tenant compte des crit(cid:138)res vis(cid:130)s (cid:133) l’article 1er du r(cid:138)glement (CE) no 1501/ 95; que, dans ce cas, l’adjudication est attribu(cid:130)e (cid:133) celui ou ceux des soumissionnaires dont l’offre se situe (cid:133) un niveau (cid:130)gal ou inf(cid:130)rieur (cid:133) la restitution maximale, ainsi qu’(cid:133) celui ou ceux des soumissionnaires dont l’offre porte sur une taxe (cid:133) l’exportation; consid(cid:130)rant que l’application des crit(cid:138)res vis(cid:130)s ci-dessus (cid:133) la situation actuelle des march(cid:130)s de la c(cid:130)r(cid:130)ale en cause conduit (cid:133) fixer la restitution maximale (cid:133) l’exportation au montant repris (cid:133) l’article 1er; consid(cid:130)rant que les mesures pr(cid:130)vues au pr(cid:130)sent r(cid:138)glement sont conformes (cid:133) l’avis du comit(cid:130) de gestion des c(cid:130)r(cid:130)ales, A ARR(cid:219)T(cid:144) LE PR(cid:144)SENT R(cid:221)GLEMENT: Article premier Pour les offres communiqu(cid:130)es du 22 au 28 mai 1998, dans le cadre de l’adjudication vis(cid:130)e au r(cid:138)glement (CE) no 1337/97, la restitution maximale (cid:133) l’exportation d’orge est fix(cid:130)e (cid:133) 53,00 (cid:130)cus par tonne. Article 2 Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement entre en vigueur le 29 mai 1998. Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement est obligatoire dans tous ses (cid:130)l(cid:130)ments et directement applicable dans tout (cid:144)tat membre. Fait (cid:133) Bruxelles, le 28 mai 1998. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission (1) JO L 181 du 1. 7. 1992, p. 21. (2) JO L 126 du 24. 5. 1996, p. 37. (3) JO L 147 du 30. 6. 1995, p. 7. (4) JO L 287 du 21. 10. 1997, p. 14. (5) JO L 184 du 12. 7. 1997, p. 1


title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 1086/98 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 28ης Μαΐου 1998 σχετικά με την έκδοση πιστοποιητικών εξαγωγής του συστήματος Β στον τομέα των οπωροκηπευτικών

eurovoc_concepts:
citrus fruit
export licence
fruit vegetable
nut
pip fruit

text: L 155/18 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym 29. 5. 98 JAMOMISLOS (EJ) aqih. 1086/98 TGS EPITQOPGS tgr 28gr La(cid:155)ou 1998 swetij(cid:145) le tgm (cid:146)jdosg pistopoigtij(cid:150)m enacyc(cid:147)r tou sust(cid:147)lator B stom tol(cid:146)a tym opy- qojgpeutij(cid:150)m G EPITQOPG TYM EUQYPA(cid:136)JYM JOIMOTGTYM, (cid:130)womtar up(cid:149)xg: tg sumh(cid:147)jg cia tgm (cid:148)dqusg tgr Euqypa(cid:152)j(cid:147)r Joim(cid:149)tgtar, tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 2190/96 tgr Epitqop(cid:147)r, tgr 14gr Moelbq(cid:148)ou 1996, cia tir keptol(cid:146)qeier evaqloc(cid:147)r tou jamo- mislo(cid:151) (EOJ) aqih. 1035/72 tou Sulbouk(cid:148)ou swetij(cid:145) le tir epistqov(cid:146)r jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) stom tol(cid:146)a tym opyqojgpeu- tij(cid:150)m (1), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeuta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomi- sl(cid:149) (EJ) aqih. 213/98 (2), jai id(cid:148)yr to (cid:145)qhqo 5 paq(cid:145)cqavor 6, Ejtil(cid:150)mtar: (cid:149)ti o jamomisl(cid:149)r (EJ) aqih. 520/98 tgr Epitqop(cid:147)r (3), (cid:146)wei jahoq(cid:148)sei tir emdeijtij(cid:146)r pos(cid:149)tgter pou pqobk(cid:146)pomtai cia tgm (cid:146)jdosg tym pistopoigtij(cid:150)m enacyc(cid:147)r, ejt(cid:149)r tym posot(cid:147)tym pou fgt(cid:147)hgjam sto pka(cid:148)sio tgr episitistij(cid:147)r bo(cid:147)heiar· (cid:149)ti, kalbamol(cid:146)mym up(cid:149)xg tym stoiwe(cid:148)ym pou diah(cid:146)tei g Epitqop(cid:147) l(cid:146)wqi s(cid:147)leqa, paqatgqe(cid:148)tai up(cid:146)qbasg tym em k(cid:149)cy emdeijtij(cid:150)m posot(cid:147)tym cia tir tol(cid:145)ter, ta al(cid:151)cdaka wyq(cid:148)r j(cid:146)kuvor, ta kel(cid:149)mia jai ta l(cid:147)ka pou pqooq(cid:148)fomtai cia tg ceycqavij(cid:147) ol(cid:145)da U· (cid:149)ti sumep(cid:150)r, cia ta pistopoigtij(cid:145) tou sust(cid:147)lator B pou fgto(cid:151)mtai letan(cid:151) 18 Laqt(cid:148)ou 1998 jai 19 La(cid:155)ou 1998, cia tir tol(cid:145)ter, ta al(cid:151)cdaka wyq(cid:148)r j(cid:146)kuvor, ta kel(cid:149)mia jai ta l(cid:147)ka pou pqooq(cid:148)fomtai cia tg ceycqavij(cid:147) ol(cid:145)da U, pq(cid:146)pei ma jahoqishe(cid:148) evaqlof(cid:149)lemg epistqov(cid:147) walgk(cid:149)teqg ap(cid:149) tgm emdeijtij(cid:147) til(cid:147), ENEDYSE TOM PAQOMTA JAMOMISLO: (cid:129)qhqo 1 Cia ta pistopoigtij(cid:145) enacyc(cid:147)r tou sust(cid:147)lator B pou amav(cid:146)qomtai sto (cid:145)qhqo 5 tou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 2190/ 96, pou fgto(cid:151)mtai letan(cid:151) 18 Laqt(cid:148)ou 1998 jai 19 La(cid:155)ou 1998, ta posost(cid:145) ejd(cid:149)seyr le ta opo(cid:148)a pq(cid:146)pei ma pokka- pkasiasto(cid:151)m oi fgto(cid:151)lemer pos(cid:149)tgter, jah(cid:150)r jai oi evaq- lof(cid:149)lemer epistqov(cid:146)r, jahoq(cid:148)fomtai sto paq(cid:145)qtgla tou paq(cid:149)mtor jamomislo(cid:151). To pqogco(cid:151)lemo ed(cid:145)vio dem evaql(cid:149)fetai sta pistopoig- tij(cid:145) pou fgto(cid:151)mtai sto pka(cid:148)sio tgr episitistij(cid:147)r bo(cid:147)heiar pou pqobk(cid:146)petai sto (cid:145)qhqo 10 paq(cid:145)cqavor 4 tgr sulvy- m(cid:148)ar ep(cid:148) tgr ceyqc(cid:148)ar pou (cid:146)wei sumavhe(cid:148) sto pka(cid:148)sio tym pokuleq(cid:150)m elpoqij(cid:150)m diapqaclate(cid:151)seym tou C(cid:151)qou tgr Ouqoucou(cid:145)gr. (cid:129)qhqo 2 O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r aqw(cid:148)fei ma isw(cid:151)ei stir 29 La(cid:155)ou 1998. O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r e(cid:148)mai desleutij(cid:149)r yr pqor (cid:149)ka ta l(cid:146)qg tou jai isw(cid:151)ei (cid:145)lesa se j(cid:145)he jq(cid:145)tor l(cid:146)kor. Bqun(cid:146)kker, 28 La(cid:155)ou 1998. Cia tgm Epitqop(cid:147) Franz FISCHLER L(cid:146)kor tgr Epitqop(cid:147)r (1) EE L 292 tgr 15. 11. 1996, s. 12. (2) EE L 22 tgr 29. 1. 1998, s. 8. (3) EE L 66 tgr 6. 3. 1998, s. 8. 29. 5. 98 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym L 155/19 PAQAQTGLA Posost(cid:145) ejd(cid:149)seyr tym fgtoul(cid:146)mym posot(cid:147)tym jai epistqov(cid:146)r pou evaql(cid:149)fomtai sta pistopoigtij(cid:145) tou sust(cid:147)lator B pou fgt(cid:147)hgjam letan(cid:151) 18gr Laqt(cid:148)ou 1998 jai 19gr La(cid:155)ou 1998 Pqo(cid:152)(cid:149)m Pqooqisl(cid:149)r (cid:147) ol(cid:145)da pqooqisl(cid:150)m Posost(cid:149) ejd(cid:149)seyr tym fgtoul(cid:146)mym posot(cid:147)tym Epistqov(cid:147) (se Ecu am(cid:145) t(cid:149)mo jahaqo(cid:151) b(cid:145)qour) Tol(cid:145)ter Al(cid:151)cdaka wyq(cid:148)r j(cid:146)kuvor Voumto(cid:151)jia le j(cid:146)kuvor Voumto(cid:151)jia wyq(cid:148)r j(cid:146)kuvor Poqtoj(cid:145)kia Kel(cid:149)mia L(cid:147)ka F F F F XYC F X Y 100 % 100 % (cid:190) 100 % 100 % 100 % 100 % 100 % 11,0 33,5 (cid:190) 114,0 40,0 19,8 24,0 6,0


title: Resolution on the role the Union in the world: implementation of the common foreign and security policy for 1997

eurovoc_concepts:
European Parliament
advisory power
common foreign and security policy
diplomatic representation
general budget (EU)
interinstitutional agreement
narcotic
settlement of disputes
the EU's international role


title: Padomes un Komisijas Lēmums (1998. gada 28. maijs) par Partnerības un sadarbības līguma noslēgšanu starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Moldovas Republiku, no otras puses

eurovoc_concepts:
EAEC Treaty
ECSC Treaty
Moldova
agreement (EU)
cooperation agreement (EU)

formats: html pdf print

text: 32 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/29. sēj. 31998D0401 24. 6. 1998. EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS L 181/1 PADOMES UN KOMISIJAS LĒMUMS (1998. gada 28. maijs) par Partnerības un sadarbības līguma noslēgšanu starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Moldovas Republiku, no otras puses (1) (98/401/EK, EOTK, Euratom) EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 54. panta 2. punktu, 57. panta 2. punkta pēdējo teikumu, 66. pantu, 73. c panta 2. punktu, 75. pantu, 84. panta 2. punktu, 99. , 100. , 113. un 235. pantu saistībā ar 228. panta 2. punkta otro teikumu un 228. panta 3. punkta otro daļu, (1) Šo Partnerības un sadarbības nolīgumu Eiropas Kopienas un divpad- smit tā laika dalībvalstis parakstīja 1994. gada 28. novembrī Moldo- vas Republikā. Pēc paplašināšanās 1997. gada 15. maijā ar Moldovas Republiku tika parakstīts Papildprotokols, lai Austrija, Somija un Zviedrija varētu kļūt par nolīguma loceklēm kopā ar pārējām divpad- smit dalībvalstīm un zviedru un somu valodas varianti varētu kļūt par oficiāliem nolīguma variantiem. Pēc vajadzīgo procedūru pabeigšanas Kopienas un to dalībvalstis tur- klāt nolēma, noslēdzot šo Partnerības nolīgumu, piemērot iepriekš- minēto papildprotokolu uz laiku līdz dienai, kad tas stājas spēkā, saskaņā ar tā 4. pantu. Attiecīgi Partnerības nolīguma tekstu, kas ir ietverts “Oficiālā Vēstneša” somu un zviedru valodas izdevumos, ar papildprotokolu padara par oficiālu Partnerības un sadarbības nolīgums, kas noslēgts ar Moldovas Repub- liku, stāsies spēkā 1998. gada 1. jūlijā, ja 1998. gada 29. maijā Puses ir veikušas paziņojumus par Nolīguma 105. panta otrajā daļā pare- dzēto procedūru pabeigšanu. ņemot vērā Eiropas Ogļu un tērauda kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 95. pantu, ņemot vērā Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 101. panta otro punktu, ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu (2), pēc apspriešanās ar EOTK Padomdevēju komiteju un ar Padomes piekrišanu, ņemot vērā Padomes apstiprinājumu, kas sniegts saskaņā ar Eiro- pas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līguma 101. pantu, tā kā 1994. gada 28. jūnijā Briselē parakstītā Partnerības un sadar- bības nolīguma starp Eiropas Kopienām un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Moldovas Republiku, no otras puses, noslēgšana veicinās Eiropas Kopienu mērķu sasniegšanu; tā kā minētā nolīguma mērķis ir stiprināt sakarus, jo īpaši tos, kas izveidoti ar Nolīgumu starp Eiropas Ekonomikas kopienu un (2) OV C 339, 18. 12. 1995. , 48. lpp. 11/29. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 33 Eiropas Atomenerģijas kopienu un Padomju Sociālistisko Repub- liku Savienību par tirdzniecību un tirdzniecisko un ekonomisko sadarbību, kurš parakstīts 1989. gada 18. decembrī un apstipri- nāts ar Lēmumu 90/116/EEK (1); deklarācijām un vēstuļu apmaiņu, tiek apstiprināts Partnerības un sadarbības nolīgums starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Moldovas Republiku, no otras puses. Teksti ir pievienoti šim lēmumam. tā kā dažas saistības, ko Partnerības un sadarbības nolīgums paredz ārpus Kopienas tirdzniecības politikas jomas, skar vai varētu skart kārtību, kas noteikta Kopienu tiesību aktos attiecībā uz tiesībām veikt uzņēmējdarbību, kā arī transportu un uzņē- mumu vadību; tā kā minētais nolīgums uzliek Eiropas Kopienai noteiktas saistī- bas attiecībā uz kapitāla plūsmu un maksājumiem starp Kopienu un Moldovas Republiku; tā kā turklāt, ciktāl minētais nolīgums attiecas uz Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvu 90/434/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro dažādu dalībvalstu uzņēmējsabiedrību apvie- nošanai, sadalīšanai, to aktīvu pārvešanai un akciju maiņai (2), un Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvu 90/435/EEK par kopēju nodokļu piemēro mātessabiedrībām un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (3), kuras ir pamatotas uz Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 100. pantu, minētais pants ir jāizmanto par juridisko pamatu; sistēmu, ko tā kā daži minētā nolīguma noteikumi uzliek Kopienai saistības tādu pakalpojumu sniegšanas jomā, kas nav ietverti pārrobežu jomā; tā kā Eiropas Kopienas dibināšanas līgums neparedz īpašas piln- varas attiecībā uz konkrētiem minētā nolīguma noteikumiem, kas īstenojami Kopienai; tā kā tādēļ ir jāizmanto Līguma 235. pants, 2. pants 1. Padome pēc Komisijas priekšlikuma vai, attiecīgā gadījumā, Komisija nosaka nostāju, kas Kopienai jāpieņem Sadarbības padomē un Sadarbības komitejā, katrā gadījumā atbilstoši attiecī- gajiem noteikumiem Eiropas Kopienas, Eiropas Ogļu un tērauda kopienas un Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumā. 2. Saskaņā ar Partnerības un sadarbības nolīguma 83. pantu, Padomes priekšsēdētājs vada Sadarbības padomi un pārstāv Kopienas nostāju. Komisijas pārstāvis vada Sadarbības komiteju atbilstoši tās reglamentam un pārstāv Kopienas nostāju. Lēmumu par Sadarbības padomes un Sadarbības komitejas ietei- kumu publicēšanu Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī katrā konkrē- tajā gadījumā pieņem Padome un Komisija. 3. pants Padomes priekšsēdētājs Eiropas Kopienas vārdā sniedz Nolīguma 105. pantā paredzēto paziņojumu. Komisijas priekšsēdētājs šādu paziņojumu sniedz Eiropas Ogļu un tērauda kopienas un Eiropas Atomenerģijas kopienas vārdā. IR PIEŅĒMUŠAS ŠO LĒMUMU. Briselē, 1998. gada 28. maijā 1. pants Komisijas vārdā — Padomes vārdā — Ar šo Eiropas Kopienas, Eiropas Ogļu un tērauda kopienas un Eiropas Atomenerģijas kopienas vārdā kopā ar protokolu, priekšsēdētājs J. SANTER priekšsēdētājs M. FISHER (1) OV L 68, 15. 3. 1990. , 1. lpp. (2) OV L 225, 20. 8. 1990. , 1. lpp. (3) OV L 225, 20. 8. 1990. , 6. lpp


title: Απόφαση σχετικά με την κοινή θέση που καθόρισε το Συμβούλιο για την έκδοση σύστασης του Συμβουλίου που αφορά την ευρωπαϊκή συνεργασία στον τομέα της διασφάλισης της ποιότητας στην τριτοβάθμια εκπαίδευση (C4-0191/98 97/0121 (SYN))(Διαδικασία συνεργασίας: δεύτερη ανάγνωση)