title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 1054/98 της Επιτροπής της 20ής Μαΐου 1998 για την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1223/94 περί των ειδικών λεπτομερών κανόνων εφαρμογής του καθεστώτος πιστοποιητικών προκαθορισμού για ορισμένα γεωργικά προϊόντα εξαγόμενα υπό μορφή εμπορευμάτων μη υπαγομένων στο παράρτημα ΙΙ της συνθήκης, και για την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1222/94, περί θεσπίσεως κοινών λεπτομερών κανόνων εφαρμογής του συστήματος επιστροφών κατά την εξαγωγή και των κριτηρίων καθορισμού του ύψους των, για ορισμένα γεωργικά προϊόντα εξαγόμενα υπό μορφή εμπορευμάτων μη υπαγομένων στο παράρτημα ΙΙ της συνθήκης

eurovoc_concepts:
agricultural product
export licence
export refund

text: 21. 5. 98 ‹ EL ‹ Ep˜isglg Evgleq˜ida tym Euqypaˇij ˜ym Joimot ˜gtym L 151/19 JAMOMISLOS (EJ) aqih. 1054/98 TGS EPITQOPGS tgr 20 ˜gr Lai¨ou 1998 cia tgm tqopopo˜igsg tou jamomislo ˜u (EJ) aqih. 1223/94 peq˜i tym eidij ˜ym keptoleq ˜ym jam ˜omym evaqloc ˜gr tou jahest ˜ytor pistopoigtij ˜ym pqojahoqislo ˜u cia oqisl ˜ema ceyqcij ˜a pqoiˇ ˜omta enac ˜olema up ˜o loqv ˜g elpoqeul ˜atym lg upacol ˜emym sto paq ˜aqtgla II tgr sumh ˜gjgr, jai cia tgm tqopopo˜igsg tou jamomislo ˜u (EJ) aqih. 1222/94, peq˜i hesp˜iseyr joim ˜ym keptoleq ˜ym jam ˜omym evaqloc ˜gr tou sust ˜glator epistqov ˜ym jat ˜a tgm enacyc ˜g jai tym jqitgq˜iym jahoqislo ˜u tou ˜uxour tym, cia oqisl ˜ema ceyqcij ˜a pqoiˇ ˜omta enac ˜olema up ˜o loqv ˜g elpoqeul ˜atym lg upacol ˜emym sto paq ˜aqtgla II tgr sumh ˜gjgr G EPITQOPG TYM EUQYPA˘IJYM JOIMOTGTYM, ˜Ewomtar up ˜oxg: tg sumh ˜gjg cia tgm ˜idqusg tgr Euqypaˇij ˜gr Joim ˜otgtar, tom jamomisl ˜o (EJ) aqih. 3448/93 tou Sulbouk˜iou, tgr 6gr Dejelbq˜iou 1993, cia tom jahoqisl ˜o tou jahest ˜ytor sumakkac ˜ym pou evaql ˜ofetai cia oqisl ˜ema elpoqe ˜ulata pou pqo ˜eqwomtai ap ˜o tg letapo˜igsg ceyqcij ˜ym pqoˇi ˜o- mtym (1), jai id˜iyr to ˜aqhqo 8 paq ˜acqavor 3 pq ˜yto ed ˜avio jai to ˜aqhqo 20, Ejtil ˜ymtar: ˜oti o jamomisl ˜or (EJ) aqih. 1222/94 tgr Epitqop ˜gr (2), ˜opyr tqopopoi ˜ghgje tekeuta˜ia ap ˜o tom jamomisl ˜o (EJ) aqih. ˜oti cia ta auc ˜a pou en ˜acomtai up ˜o 1909/97 (3), pqobk ˜epei loqv ˜g ˜akkg ap ˜o tgm yoakboul ˜emg, to posost ˜o tgr epistqov ˜gr dem e˜imai dumat ˜om ma pqojahoqiste˜i· ˜oti g woq ˜gcgsg epistqov ˜gr cia tgm enacyc ˜g auc ˜ym yr ˜ewoum pqoˇupoh ˜etei tgm ˜ejdosg pistopoigtijo ˜u enacyc ˜gr pou ma ˜oti e˜imai peqikalb ˜amei pqojahoqisl ˜o tgr epistqov ˜gr· sumep ˜yr sj ˜opilo ma epitqape˜i o pqojahoqisl ˜or tym epistqov ˜ym aut ˜ym jai cia ta auc ˜a pou wqgsilopoio ˜umtai se elpoqe ˜ulata lg upac ˜olema sto paq ˜aqtgla II tgr sumh ˜gjgr cia to ˜idio ajqib ˜yr wqomij ˜o di ˜astgla le eje˜imo pou isw ˜uei cia ta em k ˜ocy pqoˇi ˜omta ˜otam en ˜acomtai yr ˜ewoum· ˜oti o jamomisl ˜or (EJ) aqih. 1223/94 tgr Epitqop ˜gr, tgr 30 ˜gr Lai¨ou 1994, peq˜i tym eidij ˜ym keptoleq ˜ym jam ˜omym evaqloc ˜gr tou jahest ˜ytor pistopoigtij ˜ym pqojahoqislo ˜u cia oqisl ˜ema ceyqcij ˜a pqoˇi ˜omta pou en ˜acomtai up ˜o loqv ˜g elpoqeul ˜atym lg upacol ˜emym sto paq ˜aqtgla II tgr sumh ˜g- ˜opyr tqopopoi ˜ghgje tekeuta˜ia ap ˜o tom jamomisl ˜o jgr (4), (EJ) aqih. 2340/96 (5), pqobk ˜epei ˜oti jat ˜a tg di ˜aqjeia tgr pqohesl˜iar pou pqobk ˜epetai sto ˜aqhqo 3 paq ˜acqavor 3 lpoqo ˜um ma hespisto ˜um di ˜avoqa eidij ˜a l ˜etqa pou amav ˜e- qomtai sto de ˜uteqo ed ˜avio· ˜oti jq˜ihgje amacja˜io ma ˜oti pqobkevhe˜i yr l ˜omo l ˜etqo g ap ˜oqqixg tym ait ˜gseym· ekke˜ixei t ˜etoiou l ˜etqou, evaql ˜osilou to aqc ˜oteqo ap ˜o tgm gl ˜eqa pou e˜imai dumat ˜g g ˜ejdosg tym pistopoigtij ˜ym, aut ˜a (1) EE L 318 tgr 20. 12. 1993, s. 18. (2) EE L 136 tgr 31. 5. 1994, s. 5. (3) EE L 268 tgr 1. 10. 1997, s. 20. (4) EE L 136 tgr 31. 5. 1994, s. 33. (5) EE L 318 tgr 7. 12. 1996, s. 9. e˜imai sj ˜opilo ma ejdoho ˜um cia tgm pos ˜otgta jai to poso- st ˜o pou amav ˜eqomtai stir ait ˜gseir· ˜oti, pqojeil ˜emou ma bektiyhe˜i g diawe˜iqisg tgr ˜ejdosgr ˜g lg tym pistopoigtij ˜ym pqojahoqislo ˜u, apaite˜itai akkac ˜g tym gleq ˜ym joimopo˜igsgr tym swetij ˜ym le ta pistopoig- ˜oti pq ˜epei ep˜isgr ma jataste˜i dumat ˜g g tij ˜a ait ˜gseym· ep˜ispeusg tgr ˜otam aut ˜o ˜ejdosgr tym pistopoigtij ˜ym, e˜imai evijt ˜o, wyq˜ir ma h˜icetai g dienacyc ˜g tym amacja˜iym ek ˜ecwym pou enasvak˜ifoum tgm em k ˜ocy diawe˜iqisg· ˜oti g isw ˜uousa jat ˜astasg stir enacyc ˜er cakajtojolij ˜ym pqoˇi ˜omtym up ˜o loqv ˜g elpoqeul ˜atym lg upacol ˜emym sto paq ˜aqtgla II tgr sumh ˜gjgr apaite˜i idia˜iteqa stem ˜g paqa- joko ˜uhgsg tou pqojahoqislo ˜u tym epistqov ˜ym· ˜oti, s ˜gleqa, ta pistopoigtij ˜a cia ta cakajtojolij ˜a pqoˇi ˜omta pou en ˜acomtai up ˜o loqv ˜g elpoqeul ˜atym lg upacol ˜emym sto paq ˜aqtgla II tgr sumh ˜gjgr isw ˜uoum tqeir l ˜gmer p ˜eqam tou lgm ˜or jat ˜a tom opo˜io upob ˜akketai g a˜itgsg cia to ˜eni l ˜gmer p ˜eqam tou lgm ˜or jat ˜a tom opo˜io bo ˜utuqo jai upob ˜akketai g a˜itgsg cia to c ˜aka se sj ˜omg· ˜oti ta pisto- poigtij ˜a cia ta cakajtojolij ˜a pqoˇi ˜omta pou en ˜acomtai yr ˜ewoum isw ˜uoum t ˜esseqir l ˜gmer p ˜eqam tou lgm ˜or jat ˜a tom opo˜io upob ˜akketai g a˜itgsg· ˜oti g lecak ˜uteqg di ˜aqjeia isw ˜uor dgliouqce˜i aungl ˜emg abebai ˜otgta yr pqor ta amakgvh ˜emta pos ˜a cia ta opo˜ia ˜olyr dem ˜ewei jatabkghe˜i g epistqov ˜g le apot ˜ekesla ma dusweqa˜imei tg dglosiomo- lij ˜g paqajoko ˜uhgsg· ˜oti, yr ej to ˜utou, g di ˜aqjeia isw ˜uor tym pistopoigtij ˜ym cia ta cakajtojolij ˜a pqoˇi ˜omta pou en ˜acomtai up ˜o loqv ˜g elpoqeul ˜atym pq ˜epei ma e˜imai g ˜idia le eje˜img pou evaql ˜ofetai sta cakajtojolij ˜a pqoˇi ˜omta ta opo˜ia en ˜acomtai yr ˜ewoum· ˜oti ta l ˜etqa pou pqobk ˜epomtai stom paq ˜omta jamomisl ˜o e˜imai s ˜ulvyma le tg cm ˜ylg tgr epitqop ˜gr diawe˜iqisgr oqifomt˜iym hel ˜atym swetij ˜ym le ta letapoigl ˜ema pqoˇi ˜omta pou dem up ˜acomtai sto paq ˜aqtgla II, ENEDYSE TOM PAQOMTA JAMOMISLO: ˜Aqhqo 1 Sto ˜aqhqo 5 paq ˜acqavor 2 tou jamomislo ˜u (EJ) aqih. 1222/94, to pq ˜yto ed ˜avio amtijah˜istatai ap ˜o to aj ˜okouho je˜ilemo: «Yst ˜oso, cia ta pqoˇi ˜omta b ˜aseyr evaql ˜ofetai jahe- st ˜yr pqojahoqislo ˜u tou pososto ˜u epistqov ˜gr. » L 151/20 ‹ EL ‹ Ep˜isglg Evgleq˜ida tym Euqypaˇij ˜ym Joimot ˜gtym 21. 5. 98 ˜Aqhqo 2 O jamomisl ˜or (EJ) aqih. 1223/94 tqopopoie˜itai yr en ˜gr: 1. Sto ˜aqhqo 3, g paq ˜acqavor 3 amtijah˜istatai ap ˜o to aj ˜okouho je˜ilemo: «3. Oi ait ˜gseir woqgc ˜gseyr pistopoigtijo ˜u cia ta pqoˇi ˜omta b ˜aseyr lpoqo ˜um ma upoob ˜akkomtai opoiad ˜g- pote eqc ˜asilg gl ˜eqa. G ˜ejdosg tym pistopoigtij ˜ym ap ˜o tgm aql ˜odia aqw ˜g up ˜ojeitai stour aj ˜okouhour ˜oqour: i) ta pistopoigtij ˜a pou apoteko ˜um amtije˜ilemo ait ˜g- seym pou upob ˜akkomtai ap ˜o Deut ˜eqa l ˜ewqi Tet ˜aqtg ejd˜idomtai tgm ep ˜olemg Deut ˜eqa, ii) ta pistopoigtij ˜a pou apoteko ˜um amtije˜ilemo ait ˜g- seym pou upob ˜akkomtai P ˜elptg ˜g Paqasjeu ˜g ejd˜i- domtai ap ˜o tgm ep ˜olemg Tet ˜aqtg. Dem ejd˜idomtai pistopoigtij ˜a ˜otam sto di ˜astgla letan ˜u tgr Deut ˜eqar jai tgr Paqasjeu ˜gr (cia tir ait ˜gseir pou upob ˜akkomtai ap ˜o Deut ˜eqa l ˜ewqi Tet ˜aqtg) ˜g sto di ˜astgla letan ˜u tgr P ˜elptgr jai tgr ep ˜olemgr Tq˜itgr (cia tir ait ˜gseir pou upob ˜akkomtai P ˜elptg ˜g Paqa- sjeu ˜g) g Epitqop ˜g apovas˜ifei ma lg d ˜ysei sum ˜eweia stir ait ˜gseir. » 2. Sto ˜aqhqo 4, g paq ˜acqavor 1 amtijah˜istatai ap ˜o to aj ˜okouho je˜ilemo: «To pistopoigtij ˜o isw ˜uei ap ˜o tgm gleqolgm˜ia ˜ejdos ˜gr tou: — l ˜ewqi to t ˜ekor tou p ˜elptou l ˜gma pou ˜epetai tou l ˜gma tgr a˜itgsgr ˜ejdos ˜gr tou, cia ta pqoˇi ˜omta pou up ˜acomtai stgm joim ˜g oqc ˜amysg tym acoq ˜ym stour tole˜ir tgr f ˜awaqgr, tym sitgq ˜ym jai tou qufio ˜u, — l ˜ewqi to t ˜ekor tou t ˜etaqtou l ˜gma pou ˜epetai tou l ˜gma tgr a˜itgsgr ˜ejdos ˜gr tou, cia ta pqoˇi ˜omta pou up ˜acomtai stgm joim ˜g oqc ˜amysg tym acoq ˜ym stour tym cakajtojolij ˜ym tole˜ir pqoˇi ˜omtym, tou c ˜akajtor jai — l ˜ewqi to t ˜ekor tou tq˜itou l ˜gma pou ˜epetai tou l ˜gma tgr a˜itgsgr ˜ejdos ˜gr tou, cia ta pqoˇi ˜omta pou up ˜acomtai stgm joim ˜g oqc ˜amysg tym acoq ˜ym stom tol ˜ea tym auc ˜ym. enacyc ˜gr elpoqeul ˜atym b ˜asei Jat ˜a paq ˜ejjkisg tou pqogcoul ˜emou edav˜iou, se peqi- pt ˜yseir epid˜ijasgr s ˜ulvyma le to ˜aqhqo 44 tou jamomislo ˜u (EOJ) aqih. 3719/88, amoiwt ˜gr se tq˜itg w ˜yqa eisacyc ˜o, to pistopoi- gtij ˜o isw ˜uei ap ˜o tgm gleqolgm˜ia ˜ejdos ˜gr tou jai l ˜ewqi tgm gleqolgm˜ia upowqeytij ˜gr ejpk ˜gqysgr tym upowqe ˜y- seym pou apoqq ˜eoum ap ˜o tgm am ˜ahesg, d˜iwyr, emto ˜utoir, ma e˜imai dumat ˜o to em k ˜ocy pistopoigtij ˜o ma paqale˜imei em isw ˜u cia wqomij ˜g peq˜iodo pou ha upeqba˜imei tour ojt ˜y l ˜gmer ap ˜o tgm gleqolgm˜ia ˜ejdos ˜gr tou. » 3. Sto ˜aqhqo 4 paq ˜acqavor 2 to stoiwe˜io b) jataqce˜itai. 4. Sto ˜aqhqo 8 g sgle˜io 1, g vq ˜asg «J ˜ahe Tq˜itg jai Paqa- sjeu ˜g» amtijah˜istatai ap ˜o tg vq ˜asg «J ˜ahe Deut ˜eqa jai P ˜elptg pqim ap ˜o tir 12. 00 ( ˜yqa Bqunekk ˜ym)». 5. Pqost˜ihetai to aj ˜okouho ˜aqhqo 9a: «˜Aqhqo 9a Se peq˜iptysg pou g gl ˜eqa tgr cmystopo˜igsgr tym pqobkep ˜olemym ap ˜o to ˜aqhqo 8 ait ˜gseym ˜ejdosgr pisto- poigtij ˜ym sulp˜iptei le ep˜isglg aqc˜ia tym upgqesi ˜ym tgr Epitqop ˜gr stir Bqun ˜ekker, g pqohesl˜ia cia tgm ˜ejdosg tym pistopoigtij ˜ym paqate˜imetai jat ˜a l˜ia gl ˜eqa amen ˜aqtgta ap ˜o to jat ˜a p ˜oso g gl ˜eqa aut ˜g tgr cmystopo˜igsgr apoteke˜i ˜g ˜owi aqc˜ia sto jq ˜ator l ˜ekor sto opo˜io ˜ewei upobkghe˜i g a˜itgsg. » ˜Aqhqo 3 O paq ˜ym jamomisl ˜or aqw˜ifei ma isw ˜uei tgm tq˜itg gl ˜eqa ap ˜o tg dglos˜ieus ˜g tou stgm Ep˜isglgEvgleq˜idatymEuqypaˇi- j˜ym Joimot˜gtym. Evaql ˜ofetai stir ait ˜gseir upob ˜akkomtai ap ˜o 1gr Ioum˜iou 1998. ˜ejdosgr pistopoigtij ˜ym pou O paq ˜ym jamomisl ˜or e˜imai desleutij ˜or yr pqor ˜oka ta l ˜eqg tou jai isw ˜uei ˜alesa se j ˜ahe jq ˜ator l ˜ekor. Bqun ˜ekker, 20 Lai¨ou 1998. Cia tgm Epitqop˜g Martin BANGEMANN L˜ekor tgr Epitqop˜gr


title: PREGUNTA ESCRITA n. 1570/98 del Nel van DIJK a la Comisión. Preguntas no contestadas

eurovoc_concepts:
European Parliament
written question

formats: html pdf print

text: 19. 11. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 354/113 (98/C 354/181) PREGUNTA ESCRITA E-1570/98 de Nel van Dijk (V) a la Comisio·n (20 de mayo de 1998) Asunto: Preguntas no contestadas En relacio·n con las preguntas que se enumeran a continuacio·n, ha expirado ampliamente el plazo previsto por el Reglamento del Parlamento Europeo para su contestacio·n. Esto obstaculiza mi trabajo como diputada, dado que la falta de respuesta impide que intervenga ra·pidamente en asuntos que han llegado a ser actuales para muchos ciudadanos. Sin embargo, au·n espero recibir ra·pidamente una respuesta a las preguntas ya formuladas de conformidad con el art(cid:14)·culo 42 del Reglamento sobre las cuestiones siguientes: › igualdad de oportunidades en el mercado interior de la electricidad y el gas (E-0341/98); › escuchas por parte de MI6 y Echelon (E-1039/98 y E-1040/98); › espionaje econo·mico y ayudas estatales (E-1038/98); › posible fraude en relacio·n con las exportaciones neerlandesas de carne de bovino (P-1084/98). Respuesta dado por el Sr. Santer en nombre de la Comisio·n (29 de mayo de 1998) La Comisio·n hace todo lo que puede para respetar los plazos de respuesta establecidos unilateralmente por el Parlamento en su procedimiento: 3 semanas (preguntas prioritarias) y 6 semanas (otras preguntas). Aunque, en general, no puede respetar el plazo de 3 semanas de las preguntas prioritarias (13 % de las de 1997), s(cid:14)· responde a la media de las otras (es decir, el 87 % de las preguntas en 1997) dentro de alrededor de las 6 semanas (media: 6 semanas y 1 d(cid:14)·a, en 1997; 5 semanas y 6 d(cid:14)·as, en 1996). En lo que se refiere a las cinco preguntas citadas por Su Sen(cid:152)or(cid:14)·a, han recibido respuesta el 5 de mayo de 1998 (pregunta E-341/98), el 15 de mayo de 1998 (las tres preguntas consecutivas) y el 8 de mayo de 1998 (la pregunta prioritaria). La Comisio·n subraya que ha respondido a 3 de las 5 preguntas en los plazos deseados por el Parlamento. (98/C 354/182) PREGUNTA ESCRITA E-1573/98 de Francisco Lucas Pires (PPE) y Carlos Costa Neves (PPE) al Consejo (25 de mayo de 1998) Asunto: Acuerdo en las Naciones Unidas entre la Presidencia inglesa e Indonesia para evitar la condena de este pa(cid:14)·s por la violacio·n de los derechos fundamentales en Timor Los per(cid:14)·odicos del 23 de abril de 1998 informaron sobre un acuerdo alcanzado entre la Presidencia brita·nica de la Unio·n Europea e Indonesia, en el marco de las Naciones Unidas en Ginebra, que evito· la votacio·n en la Comisio·n de Derechos Humanos de las Naciones Unidas de una propuesta de resolucio·n apoyada por 34 Estados, en la que se condenaba ene·rgicamente al Gobierno de Yakarta. ¿Cua·l es el contenido exacto de dicho acuerdo? ¿Cua·les son su justificacio·n y sus garant(cid:14)·as? ¿En que· medida este retroceso en la condena de la actuacio·n de Indonesia en Timor es compatible con la obligacio·n reiterada en Amsterdam de salvaguardar la defensa de los derechos fundamentales como objetivo de la pol(cid:14)·tica exterior de la Unio·n? Respuesta (20 de julio de 1998) En el 54o per(cid:14)·odo de sesiones de la Comisio·n de Derechos Humanos de las Naciones Unidas (Ginebra, del 16 de marzo al 26 de abril de 1998) se llego· a un acuerdo sobre una declaracio·n que habr(cid:14)·a de leer el Presidente de la Comisio·n de Derechos Humanos, el Embajador Selebi, acerca de la situacio·n de los derechos humanos en Timor oriental. La Unio·n Europea hizo una contribucio·n directa a la redaccio·n de esta declaracio·n del Presidente, que refleja el punto de vista consensuado de la CDH


title: Voorstel voor een verordening (EGKS, EG, Euratom) van de Raad tot wijziging van Verordening nr. 122/66 van de Raden betreffende de vaststelling van een vervoervergoeding

eurovoc_concepts:
allowances and expenses
euro
regulations for civil servants

text: C 192/10 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 19. 6. 98 Voorstel voor een verordening (EGKS, EG, Euratom) van de Raad tot wijziging van Verorde(cid:220) ning nr. 122/66/EEG van de Raden betreffende de vaststelling van een vervoervergoeding (98/C 192/08) COM(1998) 324 def. - 98/0190(CNS) (Door de Commissie ingediend op 20 mei 1998 overeenkomstig de procedure bedoeld in artikel 65, lid 3, van het Statuut) DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE, Gelet op het Verdrag tot instelling van ~~n Raad en ~~n Commissie, welke de Europese Gemeenschappen gemeen hebben, Overwegende dat het tot de bevoegdheden van de Raad behoort om volgens de procedure van artikel 65, lid 3, van het Statuut de lijst van de plaatsen vast te stellen waar een huisvestigingsvergoeding kan worden toege(cid:220) kend, alsmede het maximumbedrag van deze vergoeding en de wijze van toekenning, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, lid 4, derde zin, en artikel 235, inzonderheid op artikel 109(cid:216)L, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Gelet op Verordening (EG) nr. 1103/97 van de Raad van 17 juni 1997 over enkele bepalingen betreffende de invoering van de euro(cid:216)(˛), Gelet op Verordening (EG) nr. (cid:216). (cid:216). /98(cid:216)(ˇ) betreffende de invoering van de euro, Gezien het voorstel van de Commissie, Overwegende dat het, gelet op Verordening nr. (cid:216). (cid:216). /98 van de Raad tot wijziging van Verordening (EEG, Eura(cid:220) tom, EGKS) nr. 259/68(cid:216)(—) tot vaststelling van het Sta(cid:220) tuut van de ambtenaren van de Europese Gemeenschap(cid:220) pen en de Regeling welke van toepassing is op de andere personeelsleden van deze Gemeenschappen, en van de andere verordeningen van toepassing op deze ambtena(cid:220) ren en personeelsleden, met betrekking tot de vaststelling in euro van de bezoldigingen, de pensioenen en de an(cid:220) dere geldelijke rechten, aangewezen is Verordening nr. 122/66/EEG van de Raden(cid:216)((cid:209)) betreffende de vaststelling van een vervoervergoeding, dienovereenkomstig te wijzi(cid:220) gen; Artikel 1 In deze verordening worden de woorden ,,Belgische frank(en)’’ vervangen door het woord ,,euro’’ en worden de in Belgische franken uitgedrukte bedragen vervangen door de tegenwaarde daarvan in euro(cid:220)eenheid, berekend volgens de geldende omrekeningskoers. De voorschriften betreffende de afronding van geldsom(cid:220) men, welke zijn bepaald bij Verordening (EG) nr. 1103/97, zijn van toepassing. Artikel 2 Op 1 januari 1999 gaat de Commissie, overeenkomstig deze verordening over tot de omrekening in euro van de in Belgische franken uitgedrukte bedragen welke voor(cid:220) komen in Verordening nr. 122/66/EEG; de aldus ver(cid:220) kregen nieuwe bedragen worden in de loop van de maand januari 1999 bekendgemaakt in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen. Artikel 3 Deze verordening treedt in werking op. (cid:216). (cid:216). (˛)(cid:217)PB L 162 van 19. 6. 1997, blz. 1. (ˇ)(cid:217)Resolutie van de Raad van 7 juli 1997 (PB C 236 van Zij is van toepassing met ingang van 1 januari 1999. 2. 8. 1997, blz. 7). (—)(cid:217)PB L 56 van 4. 3. 1968, blz. 1. ((cid:209))(cid:217)PB 150 van 12. 8. 1966, blz. 2751/66. Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat


title: WRITTEN QUESTION No. 1564/98 by Marie-Noëlle LIENEMANN to the Commission. Crédit Lyonnais

eurovoc_concepts:
European Commission
France
State aid
aid for restructuring
private bank
privatisation
public bank
restriction on competition

text: C 402/142 Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti FI 22. 12. 98 (98/C 402/188) KIRJALLINEN KYSYMYS P-1550/98 esitt(cid:228)j(cid:228)(t): Marie-Noºlle Lienemann (PSE) komissiolle (8. toukokuuta 1998) Aihe: CrØdit Lyonnais Kuinka komissio on voinut esitt(cid:228)(cid:228) julkisesti kannanottoja, jotka ovat vahingoittaneet vakavasti suurta euroop- palaista pankkia, CrØdit Lyonnaisia, ja saattaneet uhanalaiseen asemaan pankin ja sen pyrkimykset l(cid:246)yt(cid:228)(cid:228) ongelmiinsa toiminnan jatkuvuuden ja ty(cid:246)paikkojen s(cid:228)ilymisen takaava ratkaisu? Olen ihmeiss(cid:228)ni komission kriittisest(cid:228) asenteesta julkisen tuen (jonka m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)st(cid:228) on esitetty erilaisia tulkintoja) korottamiseen, koska tasapainottavat tekij(cid:228)t, jotka tavallisesti vaaditaan investointeihin sovellettavien kilpailu- s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)jen noudattamisen varmistamiseksi, ovat yli kaksinkertaiset verrattuna alkuper(cid:228)iseen suunnitelmaan. Ranskan hallituksen ja CrØdit Lyonnaisin ehdottamat summat riitt(cid:228)v(cid:228)t siten aivan mainiosti vastapainoksi julkiselle tuelle, jopa siin(cid:228)kin tapauksessa, ett(cid:228) hyv(cid:228)ksytt(cid:228)isiin komission niist(cid:228) esitt(cid:228)m(cid:228)t korkeimmat arviot (joita tullaan todenn(cid:228)k(cid:246)isesti vastustamaan). (98/C 402/189) KIRJALLINEN KYSYMYS E-1564/98 esitt(cid:228)j(cid:228)(t): Marie-Noºlle Lienemann (PSE) komissiolle (20. toukokuuta 1998) Aihe: CrØdit Lyonnais Eik(cid:246) komissio ylit(cid:228) toimivaltansa kyseenalaistaessaan Ranskan hallituksen ja CrØdit Lyonnais(cid:146)n p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)kset toteuttaa valtion tuen hyvitykset, jotka ovat tarpeen kilpailus(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)jen noudattamisen varmistamiseksi? Komission teht(cid:228)v(cid:228) on valvoa korvausten m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)(cid:228) ja niiden tosiasiallista suorittamista, mutta sill(cid:228) ei ole niiden toteuttamismenetelm(cid:228)(cid:228) koskevaa p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)svaltaa. On h(cid:228)mm(cid:228)stytt(cid:228)v(cid:228)(cid:228), ett(cid:228) komissio vaatii CrØdit Lyonnais(cid:146)t(cid:228) luopumaan Euroopan pankkiverkostaan, mik(cid:228) k(cid:228)yt(cid:228)nn(cid:246)ss(cid:228) tarkoittaa pankin toiminnan p(cid:228)(cid:228)ttymiseen johtavaa rakenteen pirstomista, kun komission pit(cid:228)isi p(cid:228)invastoin pyrki(cid:228) s(cid:228)ilytt(cid:228)m(cid:228)(cid:228)n t(cid:228)m(cid:228) rakenne. T(cid:228)m(cid:228) on paitsi vakiintunut oikeusk(cid:228)yt(cid:228)nt(cid:246) asiassa, my(cid:246)s keskeisen t(cid:228)rke(cid:228)(cid:228) ty(cid:246)paikkojen s(cid:228)ilytt(cid:228)miseksi. Eik(cid:246) komissio toimi vastoin yht(cid:228) Euroopan unionin p(cid:228)(cid:228)periaatteista vaatiessaan yrityksen yksityist(cid:228)mist(cid:228) ja pyrkiess(cid:228)(cid:228)n jopa sanelemaan, miten se olisi toteutettava, vaikka EY:n perustamissopimuksessa sanotaan selv(cid:228)sti, ett(cid:228) yritysten p(cid:228)(cid:228)oma voi olla julkista tai yksityist(cid:228) ja ett(cid:228) yhteis(cid:246)n toimielimill(cid:228) ei ole p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)svaltaa asiassa? Komission j(cid:228)senen Karel Van Miertin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin P-1550/98 ja E-1564/98 (8. kes(cid:228)kuuta 1998) Euroopan yhteis(cid:246)n perustamissopimuksen 92 artiklan nojalla yhteismarkkinoille soveltuvana voidaan pit(cid:228)(cid:228) tukea tietyn taloudellisen toiminnan kehityksen edist(cid:228)miseen, jos tuki ei muuta kaupank(cid:228)ynnin edellytyksi(cid:228) yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen my(cid:246)n- nett(cid:228)v(cid:228)(cid:228) valtiontukea koskevissa suuntaviivoissa (1) komissio t(cid:228)smensi perusteet, joiden mukaisesti se voi katsoa vaikeuksissa oleville yrityksille my(cid:246)nnetyn tuen soveltuvan yhteismarkkinoille (kuten Ranskan CrØdit Lyon- nais(cid:146)lle my(cid:246)nt(cid:228)m(cid:228) tuki). Suuntaviivojen mukaan on my(cid:246)s t(cid:228)rke(cid:228)(cid:228), ett(cid:228) tukien kilpailijoille aiheuttamia ep(cid:228)- edullisia vaikutuksia pyrit(cid:228)(cid:228)n lievent(cid:228)m(cid:228)(cid:228)n mahdollisimman paljon. Lis(cid:228)ksi m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)t(cid:228)(cid:228)n, ett(cid:228) komissio voi asettaa tarpeelliseksi katsomansa ehdot ja velvoitteet esimerkiksi m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)(cid:228)m(cid:228)ll(cid:228) tuensaajayrityksen supistamaan liiketoi- mintaansa. EY:n perustamissopimuksen 155 artiklan nojalla komission, eik(cid:228) tukea my(cid:246)nt(cid:228)v(cid:228)n j(cid:228)senvaltion teht(cid:228)v(cid:228)n(cid:228) on perustamissopimuksen 92 artiklan m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)ysten noudattamisen valvonta ja t(cid:228)ss(cid:228) tapauksessa sellaisten vastikkeiden luonteen ja m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)n arviointi, joiden perusteella voidaan katsoa yhteisen edun olevan turvattu. Tarkasteltavana olevassa tapauksessa CrØdit Lyonnais on saanut ainutlaatuisen paljon tukea verrattuna muihin yhteis(cid:246)ss(cid:228) my(cid:246)nnettyihin tukiin, tukea on my(cid:246)nnetty huomattavasti lis(cid:228)(cid:228) komission vuonna 1995 ja 1996 hyv(cid:228)ksymiin tukim(cid:228)(cid:228)riin n(cid:228)hden ja tuen v(cid:228)(cid:228)rist(cid:228)v(cid:228)t vaikutukset pankkisektorilla ovat merkitt(cid:228)v(cid:228)t. Komissio


title: Proposal for a European Parliament and Council Directive on speedometers for two- or three-wheel motor vehicles and amending Council Directive 92/61/EEC on the type- approval of two- or three-wheel motor vehicles

eurovoc_concepts:
approval
motor vehicle
speed control
technical regulations
two-wheeled vehicle

text: r ; :: ^ ~~j COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES £ I I tfr # I * tf i ! J Brussels, 20. 05. 1998 COM(1998) 285 final 98/0163 (COD) Proposal for a EUROPEAN PARLIAMENT AND COUNCIL DIRECTIVE on speedometers for two- or three-wheel motor vehicles and amending Council Directive 92/61/EEC on the type-approval of two- or three-wheel motor vehicles (presented by the Commission) EXPLANATORY MEMORANDUM This proposal for a Directive concerns speedometers for two- or three-wheel motor vehicles within the context of the type-approval procedure for such vehicles set out in the (framework) Council Directive 92/61/EEC of 30 June 1992 (on the type-approval of two- or three-wheel motor vehicles). It takes the form of an amendment to that Directive. The technical requirements contained in this proposal relate to the design of speedometers to be fitted in two- or three-wheel motor vehicles, specifications which must - along with those for other parts and characteristics provided for in Annex I to the framework Directive - be complied with for vehicles to be type-approved and put on the Community market. By this proposal, the Commission is responding to a request from the Benelux countries for the obligatory fitting of speedometers on all two- or three-wheel motor vehicles (except those with a maximum design speed of 25 km/h or less) - in the interests of road safety and environmental protection. The said countries stressed the need for drivers of two- or three-wheel motor vehicles to be in a position to comply at all times with speed restrictions in force in the Member States - without being able to invoke the fact of speedometers being non-obligatory to elude prosecution in the event of infringements. Whence the need for installation of speedometers in such vehicles. The Commission considers, however, that the motivations cited by the Benelux (road safety and environmental protection) for making speedometers obligatory for vehicles with maximum design speeds of over 25 km/h can be extended to all motor vehicles subject to the type-approval procedure. Indeed, given that even low-performance mopeds (within the meaning of the note to Annex I to Directive 92/61/EEC) can, in certain circumstances, attain speeds well above their maximum design speed (25 km/h), it seems unwise to exempt these from the scope of this proposal. Moreover, it has been ascertained that the majority of mopeds (even bottom-of-the-line models) marketed in the European Union are already today equipped with speedometers at construction, without this adding significantly to their price. In preparing this proposal, the Commission has based itself extensively on the requirements adopted by the United Nation's Economic Commission for Europe in its Regulation No 39, believing that achievement of equivalence between this proposal's requirements and those of that Regulation is all the more desirable in that this will facilitate access to the markets of third countries. Proposal for a EUROPEAN PARLIAMENT AND COUNCIL DIRECTIVE on speedometers for two- or three-wheel motor vehicles and amending Council Directive 92/61/EEC on the type-approval of two- or three-wheel motor vehicles THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION, Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Article 100a thereof, Having regard to the proposal from the Commission1, Having regard to the opinion of the Economic and Social Committee2, Acting in accordance with the procedure laid down in Articlel89b of the Treaty, ( 1 ) Whereas, in every Member State, two- or three-wheel motor vehicles must, as regards speedometers, display certain technical characteristics laid down as compulsory requirements that vary from Member State to Member State; whereas such variation constitutes an obstacle to intra-Community trade; (2) Whereas such obstacles to the functioning of the internal market can by eliminated by the adoption of the same requirements by all the Member States in lieu of their existing rules and regulations; (3) Whereas this Directive is to be added to the separate Directives that must be complied with under Article 4 of Council Directive 92/61/EEC of 30 June 1992 relating to the type-approval of two- or three-wheel motor vehicles3, as amended by the Act of Accession of Austria, Finland and Sweden; (4) Whereas the introduction of harmonized requirements for speedometers in two- or three-wheel motor vehicles is necessary in Order to permit implementation, for each type of those vehicles, of the type-approval and approval procedures laid down by Directive 92/61/EEC; (5) Whereas, in accordance with the principles of subsidiarity and proportionality as set out in Article 3b of the Treaty, the objective of the action envisaged, namely Community type-approval by type of vehicle, cannot be sufficiently achieved by the Member States and can therefore, in view of the scale and the impact of the action proposed, be better achieved at the Community level; whereas this Directive limits itself to the minimum required for the attainment of that objective and does not go beyond what is necessary for that purpose; OJC OJC 3 OJL 225, 10. 8. 1992, p. 72. (6) Whereas, to facilitate access to the markets of third countries, it is clearly necessary to establish equivalence between the requirements of this Directive and those of Regulation No 39 of the Economic Commission for Europe of the United Nations; (7) Whereas Directive 92/61 /EEC should therefore be amended accordingly, HAVE ADOPTED THE FOLLOWING DIRECTIVE: Article 1 1. This Directive shall apply to the speedometer of each type of vehicle described in Article 1 of Directive 92/61/EEC. 2. Any vehicle falling within the scope of Directive 92/61/EEC shall be fitted with a speedometer complying with the Annex to this Directive. Article 2 The procedures for the granting of component type-approval in respect of the speedometer of a type of two- or three-wheel motor vehicle and the conditions governing the free movement of such vehicles shall be as laid down in, respectively, Chapters II and III of Directive 92/61/EEC. Article 3 In accordance with Article 11 of Directive 92/61/EEC, the equivalence between the requirements laid down in this Directive and those laid down in the United Nations' ECE Regulation No 39 is hereby acknowledged. (document E/ECE/TRANS/505/Rev. l/Add. 38/Amend. l) The authorities of the Member States which grant type-approval shall accept approvals, and type-approval marks, granted in accordance with the requirements of Regulation No 39 referred to in the first paragraph, as an alternative to the corresponding approvals and type-approval marks granted in accordance with the requirements of this Directive. Article 4 The amendments that are essential in order to take account of the amendments to the United Nations' ECE Regulation referred to in Article 3 and to adapt the Annex to technical progress shall be adopted in accordance with the procedure referred to in Article 13 of Council Directive 70/156/EEC4. Directive 92/61/EEC is hereby amended as follows: Article 5 1. In Annex I, item 45, the heading "Speedometer and odometer for motorcycles, motor tricycles and quadricycles" is replaced by "Speedometer and odometer" and the reference "CONF" is replaced by "SD"; 4 OJ L 42, 23. 2. 1970, p. 1. 2. Annex II is amended as follows: (a) Item 4. 7. , "Speedometer and odometer: yes/no (1)" "Speedometer and odometer"; is replaced by (b) The following new items 4. 7. 3. to 4. 7. 8. , worded as follows, are added: "4. 7. 3. Photos and/or drawings of the complete system 4. 7. 4. Range of speeds displayed 4. 7. 5. Tolerance of the speedometer's measuring mechanism 4. 7. 6. Technical constant of the speedometer 4. 7. 7. Modus operandi and description of the drive mechanism 4. 7. 8 Overall transmission ratio of the drive mechanism. " 3. In Annex III, item 10. 12. , the heading "Speedometer and odometer for motorcycles, motor tricycles and quadricycles" is replaced by "Speedometer and odometer" and the reference "CONF" is replaced by "SD". Article 6 1. Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions needed in order to comply with this Directive by 1 January 2001 at the latest, and shall forthwith inform the Commission thereof. When Member States adopt these provisions, these shall contain a reference to this Directive or shall be accompanied by such reference at the time of their official publication. The procedure for such reference shall be adopted by Member States. 2. The Member States shall communicate to the Commission the text of the provisions of domestic law which they adopt in the area covered by this Directive. 3. With effect from the date set out in the first subparagraph of paragraph 1, Member States may no longer prohibit, on grounds relating to the speedometers, the first bringing into service of vehicles that meet the requirements of this Directive. 4. Member States shall apply the requirements set out in the first subparagraph of paragraph 1 as from 1 July 2001. Article 7 This Directive shall take effect from the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Communities. This Directive is addressed to the Member States. Article 8 Done at Brussels, For the European Parliament The President For the Council The President ANNEX 1. Definitions For the purposes of this Directive: 1. 1 1. 1. 1 1. 1. 2 1. 1. 3 1. 2 1. 3 1. 4 1. 5 2. 2. 1 2. 2 2. 2. 1 "type of vehicle in respect of its speedometer" means vehicles which do not among themselves display any essential differences, where those differences can apply, in particular, to the following: the characteristics of the tyres normally fitted; the overall transmission ratio, including any adaptor (number of revolutions at the speedometer input versus one rotation of the wheel spindle driving the speedometer, with the vehicle traveling in a straight line); the type(s) of speedometer; the type will be characterized by the tolerance of the speedometers measuring mechanism, the device's constant and the range of speeds displayed; "tyres normally fitted" means the type(s) of tyres intended by the manufacturer for the type of vehicle under consideration and entered in the information document annexed to Directive 92/61/EEC; Winter tyres shall not be considered to be the tyres normally fitted; "normal running pressure" means the cold inflation pressure specified by the manufacturer, plus 0. 2 bars; "speedometer" means that part of the equipment intended to inform the driver of the speed of his vehicle at any given time; "mass in running order" means the mass as defined in the note (d) (2) to Annex II to Directive 92/61/EEC. Requirements The dial of the speedometer must be located within the direct field of view of the driver and must be clearly legible both day and night. The range of speeds displayed must be sufficiently wide to include the maximum speed of this type of vehicle as stated by its manufacturer. Where the speedometer includes a dial instead of a digital readout that dial must be clearly graduated. The subdivisions must be of 1, 2, 5 or 10 km/h. Speeds which are multiples of 20 km/h must be displayed on the dial as follows: 2. 2. 1. 1 where the maximum speed on the dial does not exceed 200 km/h, the speed intervals shown on the dial must not exceed 20 km/h; 2. 2. 1. 2 where the maximum speed on the dial exceeds 200 km/h, the speed intervals shown on the dial must not exceed 30 km/h; 2. 2. 2 where a vehicle intended for sale in a Member State using where imperial distances are used, the speedometer must additionally be graduated in mph (miles per hour), with subdivisions of 1, 2, 5 or 10 mph. Speed intervals on the dial must not exceed 20 mph; 2. 2. 3 the intervals between the indicated speeds do not have to be uniform. 2. 3. 2. 3. 1 2. 3. 2 2. 3. 3 2. 3. 4 The accuracy of the speedometer will be checked in accordance with the following procedure: The tyres will be one of the tyres normally fitted to the vehicle. A test will have to be carried our for each of the types of speedometer intended by the manufacturer. The load on the wheel spindle driving the speedometer will have to correspond to the mass in running order. The reference temperature of the speedometer position must lie between 296K±5K. During each test the tyre pressure must be the normal running pressure defined in item 1. 3. 2. 3. 5 The vehicle will be tested at the following speeds: Maximum speed (Vmax) stated by the manufacturer (km/h) Test speed (km/h) Vmax < 45 20 and 80% of Vnm (if the resultant test speed > 35) 45<Vl i m^100 40 and 80% of Vnm (if the resultant test speed > 55) 100<Vmax<150 40, 80 and 80% of V^ (if the resultant test speed > 100) 150<Vmax 40, 80 and 120 I I 2. 3. 6 the checking device used to measure the actual speed of the vehicle must be accurate to at least ± 0. 5%; 2. 3. 6. 1 2. 3. 6. 2 2. 3. 7 3. 3. 1 3. 2 if the tests are carried out on a track the surface of this must be flat and dry and provide sufficient grip; if a rolling-road dynamometer is used for the test the rollers must have a diameter of at least 2 m. the speed displayed must never be lower than the actual speed. Between speed V, read from the speedometer dial and actual speed V2 there must be the following relationship with the test values specified in item 2. 3. 5. and between those values: 0<V1-V2<0,l. V2 + 4km/h. Conformity of production Conformity of production will be checked on the basis of the provisions of Annex VI to Directive 92/61/EEC. Production models will be considered to meet the requirements of this directive if, under the conditions referred to items 2. 3. 1. to 2. 3. 6. , the relationship between speed V, read on the speedometer and actual speed V2 is as follows: 0<V,-V2<0,l. V2 + 8km/h. Appendix 1 INFORMATION DOCUMENT CONCERNING THE FITTING OF A SPEEDOMETER TO A TYPE OF TWO- OR THREE-WHEEL MOTOR VEHICLE (to be attached to the application for approval if this is lodged separately from that for approval of the vehicle) Order No (assigned by the applicant) The application for approval in respect of the fitting of a speedometer to two- or three-wheel motor vehicles must include the information referred to in the following items in Section A, Annex II to Directive 92/61/EEC: 0. 1. 0. 2. 0. 5. 0. 6. 2. 1. 2. 1. 1. 4. 7. to 4. 7. 8. 5. 2. 5. 2. 2. 10 Appendix 2 TYPE-APPROVAL CERTIFICATE IN RESPECT OF THE FITTING OF A SPEEDOMETER TO A TYPE OF TWO- OR THREE-WHEEL MOTOR VEHICLE Model Name of competent authority Report No by testing body of. Component type-approval No: Extension No: 1. Make or trade name of vehicle 2. 3. Type of vehicle: Name and address of manufacturer: 4. Where appropriate name an address of the manufacturer's representative: 5. 6. 7. 8. Vehicle submitted for component type-approval on: Component type-approval granted/refused(1} Place: Date: 9. Signature: (i) Delete as appropriate. 11 ISSN 0254-1475 COM(98) 285 final DOCUMENTS EN 07 15 10 06 Catalogue number : CB-CO-98-340-EN-C ISBN 92-78-36484-3 Office for Official Publications of the European Communities L-2985 Luxembourg • • )£


title: Travelling in Europe.

eurovoc_concepts:
EU Member State
abolition of customs duties
atlas
freedom of movement
single market
tourism
user guide


title: Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén, Regionkommittén och kandidatländerna i Central- och Östeuropa om miljöstrategier inför anslutningen: utmaningen inför utvidgningen med kandidatländerna i Central- och Östeuropa

eurovoc_concepts:
Central and Eastern Europe
approximation of laws
enlargement of the Union
environmental protection
national implementing measure

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 20. 05. 1998 KOM(1998) 294 slutlig Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén, Regionkommittén och kandidatländerna i Central- och Osteuropa om Miljöstrategier infor anslutningen: Utmaningen inför utvidgningen med kandidatländerna i Central- och Östeuropa INNEHÅLLSFÖRTECKNING INLEDNING: TILLNÄRMNINGSPROCESSEN PÅ MILJÖOMRÅDET 1 Utmaningar 1. 1 Rättsliga utmaningar 1. 2 Institutionella utmaningar 1. 3 Huvudsakliga utmaningar i de enskilda sektorerna 1. 4 Finansiella utmaningar 2 Prioriteringar 4 4 4 5 6 7 7 2. 1 Inledning 2. 2 Prioriteringar inom regelverket på miljöområdet 8 2. 3 Fullständigt iakttagande av lagstiftningen när det gäller nya investeringar 11 12 2. 4 Andra prioriteringar än tillnärmning av lagstiftningen - Kärnsäkerhet 3 Gemenskapens stöd 12 3. 1 Mobilisering av finansiella resurser som stöd för strategin 3. 2 Råd och stöd när det gäller tillnärmning på miljöområdet 3. 3 13 15 Samordning av gemenskapens och medlemsstaternas stöd för 16 16 3. 4 Stöd till verksamhet för genomförande och kontroll av efterlevnad tillnärmningen Slutsatser 17 Bilagor Bilaga 1 : Uppskattning av kostnader för efterlevnad av miljölagstiftningen Bilaga 2: Programplanering och övervakning av införlivandet och genomförandet av regelverket på miljöområdet INLEDNING Vid den förestående utvidgningen kommer miljöfrågorna att vara viktigare och utgöra en större utmaning än vid någon tidigare anslutning. Bakgrunden till denna ökade betydelse är både tidigare omfattande miljöproblem och de stora skillnaderna mellan miljöskyddet i Central- och Östeuropa och miljöskyddet i EU. Å andra sidan finns det i de associerade länderna också mycket stora geografiska områden med orörd natur som bidrar till den biologiska mångfalden i ett utvidgat EU. Den främsta utmaningen under de kommande åren kommer att bli att bevara dessa tillgångar och samtidigt utveckla och förvalta ett nätverk som är hållbart både ur ekonomisk synpunkt och miljösynpunkt och som lämpar sig för en marknadsekonomi. Grunden för ett sådant system är Europeiska unionens regelverk på miljöområdet. Såsom erkänns i kommissionens Agenda 2000 kommer ett fullständigt iakttagande av kraven i regelverket på miljöområdet av alla länder i Central- och Östeuropa emellertid endast att kunna uppnås på lång sikt. Mot denna bakgrund föreslogs i Agenda 2000 att en särskild strategi skulle utarbetas för antagandet och genomförandet av regelverket på miljöområdet. Denna strategi skulle kombineras med en förstärkt gemenskapsstrategi för stöd inför anslutningen där investeringar som kan underlätta antagandet av en av prioriteringarna är gemenskapens regelverk på miljöområdet. särskilt en anslutning, Tillsammans med unionen skall realistiska, långsiktiga, nationella strategier för gradvis effektiv tillnärmning utarbetas och börja tillämpas i alla kandidatländerna före för att angripa problemen med vatten- och luftföroreningar. I dessa strategier skall de områden som skall prioriteras och de mål som skall uppnås före anslutningen anges, liksom tidtabeller för hur normerna skall uppfyllas. De åtaganden som därigenom görs skall infogas i ytterligare anslutningsfördragen. Alla nya investeringar måste uppfylla bestämmelserna i gemenskapens regelverk Stora inhemska och utländska finansiella resurser, särskilt från den privata sektorn, måste uppbådas till stöd för dessa strategier. Unionen kommer endast att kunna bidra med en del av dessa resurser*. Denna särskilda strategi för tillnärmning på miljöområdet som skisserades i Agenda 2000 kräver särskilda åtgärder och överväganden både i kandidatländerna och i gemenskapen. Detta är bakgrunden till detta meddelande. Med utgångspunkt från vad som anges i meddelandet några av de praktiska överväganden som kommissionen anser att kandidatländerna bör göra när de utvecklar sina nationella strategier för att fullständigt uppfylla kraven i regelverket på i Agenda 2000 behandlas Se KOM 97 2000, volym 1, s. 65. miljöområdet. Denna genomgång påverkar inte på något sätt fördelningen av framtida resurser inför anslutningen. Meddelandet utgör en del av unionens förstärkta gemenskapsstrategi för stöd inför anslutningen. Det syftar till att komplettera partnerskap inför anslutningen och till att ge stöd till kandidatländerna i deras fortsatta arbete med att utarbeta sina nationella program inför införlivandet av gemenskapens regelverk. Det föregriper inte heller på något sätt anslutningsförhandlingarna eller omfattningen och längden av eventuella övergångsbestämmelser som dessa resulterar i. Meddelandet koncentreras på frågor som gäller de tio kandidatländerna i Central- och Östeuropa. Även Cypern står lagstiftningen på miljöområdet med samma krav. Cypern, står emellertid inför andra utmaningar. Med tanke för gemenskapssamarbete har kommissionen för avsikt att i ett senare skede behandla Cypern i ett separat dokument. inför uppgiften att tillnärma instrumenten strukturella landets särart olika och de på 1. UTMANINGAR I det här kapitlet presenteras en regional, omrädesvis översikt över de utmaningar som kandidatländerna stalls inför när det gäller att uppfylla kraven i gemenskapens regelverk på miljöområdet. 1. 1. Rättsliga utmaningar Alla länder har börjat införliva regelverket på miljöområdet med sin nationella lagstiftning. Det saknas dock ett strategiskt tillvägagångssätt för det rättsliga införlivandet. Endast ett fåtal länder har hittills valt att genomtora en omfattande analys av skillnaderna mellan sin befintliga nationella lagstiftning och motsvarande EU-lagstiftning. En sådan analys bör vara utgångspunkten för att klargöra den aktuella situationen och för att underlätta prioriteringsuppgiften vid utarbetandet av realistiska tidsplaner för arbetet med att införliva lagstiftningen. fröts den positiva utvecklingen är fortfarande bristen på juridisk sakkunskap, särskilt när det gäller regelverket på miljöområdet, och språkliga hinder stora problem i alla kandidatländerna, om dock i varierande grad. 1. 2. Institutionella utmaningar I kommissionens yttranden fastställs att den administrativa struktur som krävs för miljöförvaltningen måste stärkas i alla de tio kandidatländerna. Denna allmänna svaghet som i varierande grad råder i länderna måste undersökas ytterligare för att man skall kunna fastställa vilka problem som finns och utarbeta lösningar. En av de viktigaste uppgifterna för miljöministerierna är att utarbeta nödvändig lagstiftning och på alla sätt möjliggöra genomförandet av denna lagstiftning, vilket i inånga fall kommer att kräva avsevärda investeringar, nya eller omorganiserade institutioner eller en kombination av detta. Tillnärmningen pä miljöområdet mäste därför ses som en uppgift för alla ministerier. 1 mänga länder finns det fortfarande brister när det gäller en sådan övergripande förståelse av den förestående utmaningen och det kollektiva ansvaret för samordningen av tillnärmningsprocesscn. Vissa av de frågor som inom EU anses vara miljöfrågor ligger å andra sidan inom andra ministeriers ansvarsområden. Detta gäller till exempel kemikalier, genetiskt modifierade organismer, strålskydd eller dricksvatten. Detta förhållande kräver särskild uppmärksamhet eftersom bristen på samordning eller dålig samordning mellan ministerierna kan bli ett stort hinder i tillnärmningsprocessen. Genomförandet eller kontrollen av efterlevnaden av miljölagstiftningen delegeras ofta till regionala eller lokala myndigheter eller andra organ som ansvarar för övervakning, utfärdande av tillstånd och kontroller. I många fall kommer dessa organs arbete att på ett betydande sätt påverkas av den nya lagstiftningen som kommer att medföra ytterligare skyldigheter, vilket i sin tur kräver en mer effektiv förvaltning och ytterligare utbildning av tillgänglig personal. Utvecklingen av regional och lokal miljöadministration kräver särskild uppmärksamhet i alla kandidatländer. 1. 3. Huvudsakliga utmaningar i de enskilda sektorerna Luft. De flesta länder kommer att ställas inför stora svårigheter när det gäller att uppfylla EU:s krav om luftkvalitet. Detta beror huvudsakligen pä problem med utsläpp från stationära källor som kraftverk och värmeanläggningar i städer. Som ett av de första stegen måste i vilken tätortsbebyggelse länder har utarbetat gränserna överskrids. Vissa handlingsplaner för sådana områden. Andra länder har endast gjort små framsteg när det gäller att upprätta den infrastruktur och de organ som krävs för att de grundläggande kraven i lagstiftningen om luftkvaliteten skall kunna uppfyllas, till exempel när det gäller övervakning och insamling av uppgifter. i vilka områden och länderna fastställa som Flertalet länder har ännu inte utarbetat några genomförandeplaner för hur de skall uppfylla standarder som gäller utsläpp till luften från stora förbränningsanläggningar, eller nedläggningsplaner för anläggningar som inte uppfyller kraven. Flera länder står inför finansiella problem när det gäller att anpassa raffinaderierna till EU:s nuvarande och framtida kvalitetsnormer för bränsle. Avfall. Inom sektorn för avfall återstår mycket arbete i kandidatländerna. I vissa länder vidtogs dock under 1997 i allt större utsträckning åtgärder för att utarbeta strategier och för att tillnärma lagstiftningen största utmaningarna De direktiv som behandlar förbränning och hantering av kommunalt och farligt avfall utgör de som vissa kandidatländer arbetar aktivt med att ta fram investeringsprogram för avfallsområdet, behöver ett stort antal avfallsförbränningsanläggningar utrustas med nya delar och omstruktureras för att uppfylla EU:s standarder. inom avfallsområdet. Samtidigt Vatten. I de flesta länder, främst de baltiska länderna, pågår eller planeras stora investeringsprogram för att förbättra kvaliteten på dricksvattnet och hanteringen av avloppsvatten. Vad beträffar gränsöverskridande förorening av vatten blir det en särskild utmaning för kringliggande stater att inrätta och genomföra en samordnad förvaltning av internationella flodområden såsom Donau, Oder m. fl. När det gäller att införliva och genomföra direktiven om nitrater verkar inte något land ha gjort några större framsteg. Eftersom jordbruksproduktionen för närvarande minskar och handelsgödsel används i mindre utsträckning tenderar kandidatländerna att inte prioritera detta. Det är dock viktigt att man upprättar de förvaltningsstrukturer som krävs för att begränsa föroreningarna av nitrater från andra källor än punktkällor i takt med att ekonomierna förbättras. Bekämpning av föroreningar från industrin och riskhantering. Införlivandet och genomförandet av Seveso-direktivet kräver mer uppmärksamhet eftersom detta avsevärt skulle minska riskerna för större olyckor vid industrianläggningar i hela regionen. Det återstår mycket att göra innan kraven i gemenskapens regelverk kan uppfyllas på detta område. De flesta kandidatländer har industriområden som är särskilt belastade beroende på en koncentration av mycket förorenande industrier och energiproduktion. Även om många industrianläggningar i dessa områden håller på att omstruktureras till moderna och särskilt energianläggningar, att fortsätta drivas under flera år och medföra föroreningsnivåer som inte är i överensstämmelse med EU:s krav. Användning av oljeskiffer och brunkol i ett fåtal länder är fortfarande ett särskilt problem. anläggningar kommer flera av dessa, livskraftiga troligen Kandidatländerna bör uppmuntras att införliva direktivet om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar i vilket det fastställs en ny ram för en samordnad hantering av föroreningar från industrin. Kärnsäkerhet och strålskydd. I alla länder har grundläggande lagstiftning om kärnsäkerhet och strålskydd nyligen antagits. Denna ramlagstiftning måste kompletteras med ytterligare lagstiftning för att det skall kunna säkerställas att kraven i lagstiftningen helt uppfylls. Det är viktigt att notera att den största delen av denna lagstiftning fortfarande behövs även om det inte finns någon kärnkraftsproduktion. Uppbyggnaden av institutioner bör prioriteras. Kärnsäkerhetsmyndigheterna står inför omfattande krav på specialiserat tekniskt stöd och har knappa finansiella resurser och personalresurser. Oberoende kontrollmyndigheter bör stödjas ytterligare. 1. 4. Finansiella utmaningar Enligt de första regionala bedömningarna kommer de totala kostnaderna för de investeringar som måste genomföras för att kraven i gemenskapens regelverk på miljöområdet skall kunna uppfyllas sannolikt att uppgå till 100-120 miljarder ecu för alla de tio kandidatländerna (se bilaga 1). Den största delen av investeringarna kommer förmodligen att krävas för infrastruktur för begränsning av luftföroreningar, hantering av vatten och avloppsvatten samt avfallshantering. Det kommer dessutom att behövas betydande resurser för att inrätta och förstärka miljöförvaltningsstrukturer för att på ett effektivt sätt kunna genomföra regelverket och övervaka att det efterlevs. Dessa resurser är emellertid svårare att uppskatta. Det finns ännu inte någon detaljerad och tillförlitlig information om vilka finansiella konsekvenser som de olika direktiven kommer att få för de enskilda kandidatländerna. Vissa länder har dock som ett första steg mot utarbetandet av finansieringsstrategier börjat undersöka vilka kostnader som följer av enskilda direktiv. Sådana kostnadsberäkningar bör ges omedelbar prioritet i alla kandidatländer. 2. PRIORITERINGAR FÖR TILLNÄRMNINGSPROCESSEN PÅ MILJÖ OMRÅDET 2. 1. Inledning I Agenda 2000 föreslås att kandidatländerna före anslutningen och i ett partnerskap tillsammans med unionen, skall inrätta - och börja genomföra - realistiska, nationella, långsiktiga strategier för att gradvis kunna uppfylla kraven i gemenskapens regelverk på miljöområdet, särskilt för att komma tillrätta med vatten- och luftföroreningen. Dessa långsiktiga strategier bör omfatta följande: • Prioriterade områden. • De mål som skall uppnås före anslutningen. • Tidsplaner för hur normerna skall uppfyllas efter anslutningen. Garantier för de rättsliga förpliktelserna skall skrivas in i anslutningsfördragen. I Agenda 2000 föreslås dessutom att • alla nya investeringar måste uppfylla bestämmelserna i gemenskapens regelverk. Inom ramen för partnerskapen för anslutning håller kandidatländerna redan på att inrätta nationella program för antagande av gemenskapens regelverk. Utarbetandet av dessa nationella program måste emellertid ses som en utvecklingsprocess. Det här kapitlet behandlar frågan om uppställning av prioriteringar för genomförandet av gemenskapens regelverk. Syftet är att, inom ovan nämnda nätverk som fastställts i Agenda 2000, bidra till ytterligare utveckling och finslipning av kandidatländernas nationella program. De praktiska övervägandena i samband med inrättandet av programmen diskuteras i bilaga 2. 2. 2. Prioriteringar inom regelverket på miljöområdet Det är nödvändigt att överväga olika prioriteringar och samordna dessa inom ramen för anpassningsprocessen. Uppfyllandet av kraven i gemenskapens regelverk är ett tvingande juridiskt villkor för medlemskap i unionen, men inget självändamål. De viktiga miljöproblemen och prioriteringarna i varje kandidatland bör behandlas under processens gång och bör styra de nationella tillnärmningsprogrammens inriktning. Slutligen måste man noga överväga de ekonomiska konsekvenserna - både vad gäller begränsningar och potentiella incitament för tillväxt och konkurrenskraft. Den första typen av prioriteringar som måste övervägas avser specifika miljöproblem och prioriteringar i det enskilda landet. Miljöprioriteringar kan inte fastställas utifrån en abstrakt analys av regelverket, utan måste bestämmas på grundval av en ingående bedömning av miljösituationen i varje land. Med utgångspunkt från den analys som gjordes i samband med förberedelsen av yttrandena i Agenda 2000 har kommissionen givit en första antydan om sådana prioriterade miljöområden för varje land i partnerskapet för anslutning. Den tonvikt som läggs på åtgärder för att komma till rätta med vatten- och luftförorening i Agenda 2000 innebär inte i sig att dessa delar av regelverket är viktigare än andra, utan grundas på det förhållande att alla kandidatländer har betydande problem inom dessa nyckelområden. Såsom nämnts i kapitel 1 är avfallshantering också ett viktigt område inom vilket alla kandidatländer måste göra stora ansträngningar för att nå upp till den nuvarande EU-standarden. Även om det finns vissa gemensamma problem och prioriteringar måste de närmare prioriteringarna vad gäller regelverket fastställas av varje enskilt land med hänsyn till dess särskilda behov och problem inom miljöområdet. De nationella programmen för antagande av regelverket väntas omfatta sådana mer detaljerade, landsspecifika prioriteringar. Den andra typen av prioriteringar gäller rättsliga och administrativa skillnader som måste åtgärdas om kraven i regelverket skall kunna uppfyllas. jämförelse av befintlig Fastställandet av sådan rättsliga och administrativa prioriteringar måste grundas på en och EU:s noggrann miljölagstiftning, bestämmelse för bestämmelse, så att det är möjligt att avgöra var skillnaderna finns. Men denna analys av formell rättslig efterlevnad räcker inte. Den måste åtföljas av en bedömning av de administrativa och institutionella behov som behöver tillgodoses för att säkerställa genomförande, övervakning och kontroll av rättsliga åtgärder. nationell miljölagstiftning Den analytiska granskning av regelverket som inleddes i mars 1998 kommer att vara en hjälp för kandidatländerna när de skall fastställa var i lagstiftningen skillnaderna finns. Följande två kommissionsdokument ger ytterligare vägledning på detta område: I kommissionens arbetsdokument från 1997 om riktlinjer för tillnärmningen till Europeiska unionens miljölagstiftning2 presenteras en detaljerad undersökning av de huvudsakliga delarna av EU:s miljölagstiftning. Dessutom anges centrala frågor och sådana åtgärder som myndigheterna i kandidatländerna måste vidta för anpassa den nationella miljölagstiftningen och den administrativa praxisen till EU:s regelverk på lagstiftningsområdet. I riktlinjerna delas regelverket på miljöområdet in i olika områden och "familjer" som rör samma ämne. Syftet är emellertid inte att direkt fastställa vilken lagstiftning inom regelverket som av systematiska rättsliga eller administrativa skäl bör införlivas först. För den miljölagstiftning som direkt påverkar den inre marknadens funktion (dvs. i produktrelaterad miljölagstiftning) finns emellertid ingen sådan klassificering "Etapp 1"- och "Etapp 2"-lagstiftning i kommissionens vitbok från 1995 om förberedelse av de associerade länderna i Central- och Östeuropa för integrationen i unionens inre marknad. 3 Vitboken omfattar ungefär hälften av all den lagstiftning som finns på miljöområdet. Prioriteringarna (dvs. fastställandet av vilken lagstiftning som skall ingå i "Etapp 1 " respektive "Etapp 2") i vitboken är fortfarande aktuella för denna del av regelverket. De kriterier som användes i vitboken för att fastställa vilken lagstiftning som skulle ingå i "Etapp 1 " kan - efter smärre justeringar - också användas för att välja ut denna typ av prioriterad lagstiftning när det gäller den del av regelverket på miljöområdet som inte omfattades av vitboken. Följande kriterier används för att välja ut prioriterade åtgärder4: • Åtgärder som anger ramen för mer detaljerad lagstiftning. • Åtgärder som behandlar grundläggande principer och fastställer grundläggande förfaranden som styr det berörda området. • Åtgärder som på ett eller annat sätt utgör ett villkor för att miljöskyddet5 skall fungera effektivt inom det området. Utifrån dessa kriterier kan två typer av grundläggande miljölagstiftning väljas ut som systematiska, administrativa prioriteter. 2 SEK (97) 1608. 3 KOM (95) 163. 4 Se KOM (95) 163 slutlig/2, s. 3. 5 I vitboken står "för att den inre marknaden skall fungera effektivt inom det området. • De grundläggande förfarandena för miljöförvaltning i syfte att säkerställa att konsekvenser för miljön av olika typer av privata och offentliga projekt blir föremål för en förnuftig bedömning, garantera öppenhet och att allmänheten får till miljöinformation samt inrätta förfaranden för rapportering av tillgång genomförd lagstiftning. • Ramlagstiftningen på miljöområdet inom områdena vattenskydd, bevarande av luftens kvalitet, avfallshantering, naturvård, begränsning av industriell förorening, riskbedömning av kemikalier och skydd mot stora industriolyckor. En tredje typ av prioriteringar gäller de ekonomiska konsekvenserna av de åtgärder som skall genomföras. Inom regelverket på miljöområdet finns en relativt liten grupp lagstiftning som skiljer sig från mängden genom att mycket stora investeringar krävs för att den skall kunna genomföras. Denna typ av lagstiftning gäller anläggning av infrastruktur med avseende på • dricksvattenförsörjning och hantering av avloppsvatten, energiförsörjning från stora förbränningsanläggningar, • avfallshantering. • Vid genomförandet av denna typ av lagstiftning krävs i allmänhet betydande realinvesteringar för att modernisera infrastrukturanläggningar och detta tar, av såväl tekniska som ekonomiska skäl, lång tid att genomföra. Det skall påpekas att man, när denna typ av lagstiftning antas, i allmänhet medger långa övergångstider (upp till 15 år) innan den skall vara fullständigt genomförd i medlemsstaterna. Eftersom genomförandet av denna typ av lagstiftning innebär stora vinster för miljön och eftersom det fullständiga tekniska genomförandet kan ta avsevärd tid, är det emellertid mycket viktigt att ha fastställt en rättslig ram och att genomförandet påbörjas snarast möjligt. Integration+För att samtidigt åstadkomma miljömässiga och allmänna ekonomiska och konkurrensmässiga förbättringar är det nödvändigt att integrera miljöfrågorna i andra politiska områden och investeringsbeslut. I kandidatländer där ekonomin fortfarande genomgår en omvandling, kan miljöförbättringar kombineras med ekonomisk konkurrenskraft när länderna successivt ansluter sig till EU:s inre marknad. För att detta skall kunna uppnås måste integrationen av miljöfrågorna i politiken inom enskilda sektorer redan nu förstärkas. Denna integration kan i praktiken uppnås genom att det införs omfattande förfaranden för miljökonsekvensbedömningar, genom att försiktighetsprincipen och principen att förorenaren betalar tillämpas och genom att grundliga vetenskapliga bedömningar görs vid alla relevanta investeringsbeslut och politiska beslut. För att garantera prisvärda lösningar och en allmän förbättring av både den ekonomiska och i tillnärmningsprocessen bör kandidatländerna noga miljömässiga effektiviteten överväga hur miljöpriorteringarna och -målsättningarna kan integreras i andra politiska områden och program. När de nationella programmen för antagande av gemenskapens regelverk vidare utvecklas måste kandidatländerna därför beakta följande: • Hur programmen för att främja en effektiv energianvändning, renare teknik, åtgärder för att minimera avfall, återvinning, järnvägar och kollektiv transport osv. skall kunna integreras i den nationella ekonomiska politiken och politiken inom enskilda sektorer. • Hur en hållbar utveckling inom industri- och jordbruksproduktionen skall kunna uppnås med hänsyn till miljö- och resursbegränsningar i det aktuella landet. • Hur miljövinster som följer av den låga verksamhetsnivån inom industrin och jordbruket under övergången skall kunna upprätthållas då ekonomin växer. Fullständig tillnärmning till hela regelverket - inklusive regelverket på miljöområdet - är fortfarande ett grundläggande och absolut villkor för medlemskap i unionen. Genom ett tillvägagångssätt med sikte på framtiden kan fördelar uppnås som går långt utöver kraven i lagstiftningen inför anslutningen inom enskilda sektorer av EU:s politik. Genom ett sådant tillvägagångssätt kommer folkhälsoskyddet och miljön att förbättras avsevärt i kandidatländerna och i EU, eftersom miljöeffekterna är gränsöverskridande. Det kommer också att ges ett viktigt bidrag till konkurrenskraften inom industrin och jordbruket samt till den ekonomiska konkurrenskraften i kandidatländerna, under förutsättning att processen förvaltas väl från början. 2. 3. Fullständigt investeringar iakttagande av lagstiftningen när det gäller alla nya I Agenda 2000 betonas klart och tydligt att det är viktigt att från första början integrera miljöhänsyn i den ekonomiska utvecklingen, både inom den privata och offentliga sektorn, och där anges att alla nya investeringar skall uppfylla kraven i gemenskapens regelverk. Det är i allmänhet billigare att införa föroreningsbegränsande åtgärder i samband med att nya fysiska investeringar genomförs än att bygga om befintliga anläggningar. Detta gäller även i situationer där en befintlig fabrik eller anläggning håller på att byggas ut eller moderniseras på ett betydande sätt. Även i dessa situationer bör de aktuella miljökraven därför iakttas fullt ut. Genom detta tillvägagångssätt främjas effektiv produktionsteknik till lägsta kostnad. Detta kommer att leda till konkurrenskraftiga industrier samt främja samriskföretag, och en marknad för miljövänlig teknik med positiva konsekvenser för sysselsättningen både inom EU och i kandidatländerna. Att detta krav är rimligt också ur finansiell synvinkel framgår av det faktum att finansiärer och seriösa industriella investerare i regionen redan beaktar processen inför anslutningen till EU och de krav som ställs i samband med denna. Principen bör tillämpas av kandidatländerna själva på inhemska investeringar redan under den tidsperiod som föregår anslutningen. Uppfyllandet av detta krav bör utgöra 11 ett villkor för gemenskapens ekonomiska stöd. De internationella finansinstituten bör uppmuntras att tillämpa en policy med liknande villkor. Förpliktelsen kommer att inlemmas som ett juridiskt bindande krav i anslutningsfördragen, såsom föreskrivs i Agenda 2000, för tiden efter anslutningen. 2. 4. Andra prioriteringar än tillnärmning av lagstiftningen - Kärnsäkerhet Kärnsäkerheten i kandidatländerna är en viktig politisk fråga och utmaning i utvidgningsprocessen som går utöver tillnärmningsprocessen på miljöområdet. Kommissionens övergripande strategi är inte bara att minska den risk som är förknippad med civil användning av kärnenergi i dessa länder, utan även att förbättra den allmänna säkerheten vid kraftproduktion och avfallshantering så att man uppnår en nivå som motsvarar den som råder inom EU. För detta krävs att det genomförs tekniska förbättringar och upprättas institutioner. Bland annat måste det i de länder där kärnkraft produceras finnas en behörig och oberoende tillsynsmyndighet som både utfärdar tillstånd och övervakar kraftverkens drift och som ser till att kärnsäkerheten prioriteras på rätt sätt. I Agenda 2000 föreslås det att det skall bli möjligt att öka EU:s nuvarande finansiering. Kärnkraftssektorns framtid i kandidatländerna måste ses i det vidare perspektivet av nationella energistrategier i vilka det skall planeras för alternativa och kompletterande källor, och genom vilka tillräckliga inkomster genereras för nedläggning av kraftverk och framtida investeringar för att förbättra säkerheten, för åtgärder för förbättrad energieffektivitet och för modernisering av värmekraftverk som idag inte motsvarar EU:s normer. Bulgariens (1993) och Litauens (1994) åtaganden att, i enlighet med kärnsäkerhetsöverenskommelsen med EBRD, stänga anläggningar med bristande säkerhet måste fullföljas. Även om Slovakien inte gjort något internationellt åtagande står man inför en liknande utmaning som gäller stängningen av två reaktorer. 3. GEMENSKAPENS ANSLUTNINGEN STÖD I MILJÖSTRATEGIN INFÖR Även om kandidatländerna själva kommer att vara tvungna att avdela de resurser som krävs för att gemenskapens regelverk på miljöområdet skall kunna genomföras på ett målinriktat och kostnadseffektivt sätt, kan stöd från gemenskapen fungera som en katalysator för att skynda på åtgärderna. När det gäller denna verksamhet kommer både gemenskapen som helhet och medlemsstaterna med sina bilaterala program att spela en viktig roll. Hittills har kommissionen successivt intensifierat sina ansträngningar för att stödja och vägleda kandidatländerna i tillnärmningsprocessen på miljöområdet, särskilt genom Phare-programmen och tvärvetenskapliga underkommittéer inom ramen för Europaavtalen. 12 Utöver dessa ansträngningar har kommissionen under de kommande åren för avsikt att fokusera också på följande aktiviteter: • Mobilisering av ytterligare finansiella resurser som en del av strukturstödet före anslutningen och miljöförbättringar för anslutningsprocessen i helhet. • Ökat stöd till tillnärmningen på miljöområdet, vilket även omfattar samordningen av gemenskapens och medlemsstaternas stöd. • Främjande av institutionsuppbyggande verksamhet i syfte att stärka genomförandet och kontrollen av efterlevnaden. • Integrering av de kandidatländer som så önskar i gemenskapens finansiella instrument för miljön (Life). • Integrering av kandidatländerna i Europeiska miljöbyrån. • Stöd från FoTU-ramprogrammet till forskningsprojekt, pilot- och demonstrations projekt samt, vid behov, stödåtgärder. 3. 1. Mobilisering av finansiella resurser som stöd för strategin Det kommer att krävas stora, men berättigade, resurser för att kraven i gemenskapens regelverk skall kunna uppfyllas till fullo, inte bara ur miljö, utan också ur ekonomisk synpunkt. Genomförandet av gemenskapens regelverk på miljöområdet kommer att innebära att det upprättas en modern, effektiv och konkurrenskraftig industri som producerar sunda och säkra produkter detta kommer dessutom att leda till att det skapas en kostnadseffektiv och hållbar miljöinfrastruktur (tjänster på områdena vatten, avfall och energi). Behovet av teknisk modernisering och omstrukturering inom industrin och jordbruket i kandidatländerna är inte bara en konsekvens av de kriterier som fastställts för anslutningen till Europeiska unionen, utan av den mer grundläggande nödvändigheten att säkerställa ekonomisk tillväxt och allmän välfärd genom att ländernas ekonomier anpassas till de villkor som råder på en fri marknad. De miljöinvesteringar som måste genomföras för att kraven i gemenskapens regelverk på miljöområdet skall kunna uppfyllas är därför i mycket stor utsträckning investeringar som länderna oberoende av utvidgningsprocessen skulle ha ansett det nödvändigt av tillnärmningsprocessen på miljöområdet handlar därför huvudsakligen om tidpunkten för dessa investeringar. Trots att de nödvändiga investeringarna medför klara ekonomiska fördelar kommer det, på grund av kandidatländernas knappa finansiella resurser och andra resurser, att vara svårt att fä till stånd dessa investeringar så snabbt som krävs för en anslutning till unionen inom en rimlig framtid. ekonomiska utmaning genomföra. Den följer som att De flesta kandidatländer gör redan betydande insatser för att mobilisera mer resurser för att förbättringar på miljöområdet skall kunna uppnås. I genomsnitt har insatserna ökat med över 30 % under de senaste åren. För närvarande är utgifterna i kandidatländerna i genomsnitt lika stora eller till och med större än inom EU sett till andel av BNP. 13 Förslagen i Agenda 2000 omfattar flera finansieringsinstrument genom vilka kandidatländerna skall fa stöd att mobilisera ytterligare resurser till miljöförbättringar. Befintliga resurser Under 1998 och 1999 kommer Phare-programmet fortfarande att vara gemenskapens viktigaste instrument för det stöd som beviljas inom ramen för strategin inför anslutningen. När det gäller stöd på miljöområdet, kärnsäkerhet och civilskydd bör följande beaktas: • Partnerskapen för anslutning - ramen för prioritering av gemenskapsstöd, vilket samt kandidatländernas nationella program för även omfattar Phare-stöd - antagande av regelverket kommer att följas noggrant och övervakas regelbundet. • Den infrastrukturinvestering som krävs för att genomföra regelverket på miljöområdet är enorm och utgör ett av de prioriterade områdena för Phare-stöd före anslutningen för stora infrastrukturprojekt och andra projekt. Denna prioritering kommer att återspeglas i alla framtida Phare-program. Det nya investeringsinstrumentet för stora infrastrukturprojekt (LSIF), som kombinerar nationella resurser och Phare-resurser med finansiering från internationella finansieringsinstitut, kommer att utvecklas till ett viktigt medel för att finansiera investeringar med miljömässiga vinster på gränsöverskridande, regionala och globala nivåer näst efter investeringar i transportinfrastrukturer. LSIF i sig är ett första steg mot det instrument för strukturpolitik inför anslutningen (ISPA) som nyligen föreslogs. • Genom detta program bör stöd även i fortsättningen ges till länderna för att de skall kunna utveckla och genomföra sina strategier för tillnärmning på miljöområdet och arbetsprogram som skall koncentreras på en harmoniserad politik; ett tillvägagångssätt som stämmer överens ined EU:s politik och på gemensamma kostnadseffektiva stödprogram. Det kan också finnas ett behov av att finansiera regionala samarbetsprojekt, till exempel för att fastställa mål för genomförandet av de viktigaste ramdirektiven om vatten och luft och för att klara de krav i direktiven som är förknippade med internationell miljölagstiftning (klimatförändring, försurning, etc). Framtiden Den 18 mars 1998 antog kommissionen två förslag till förordning om nya instrument inför anslutningen, nämligen instrument för strukturpolitik inför anslutningen (ISPA) landsbygdsutveckling. och Gemenskapens stöd till miljön inför anslutningen kommer därför att öka kraftigt, särskilt efter år 2000. När gemenskapens finansieringsinstrument före och efter anslutningen används bör följande möjligheter undersökas ytterligare. inför anslutningen jordbruk åtgärder och för • Främjandet av en hållbar politik inom jordbruk, transport och på energiområdet kräver särskild uppmärksamhet i kandidatländerna. På transportområdet gäller detta utvecklingen av miljömässigt hållbara transportsätt och transporttjänster som spårbunden trafik, vattenburen trafik, kollektivtrafik och integrering av flera olika 14 transportsätt (intermodalitet). Kommissionen initierade nyligen ett projekt, som omfattar flera länder, inom Phare-transportprogrammet för att utveckla en sammanhållen strategi i kandidatländerna. Syftet var att via regionalt samarbete mildra transporternas miljöpåverkan. • I sitt förslag till det nya ISPA-instrumentet har kommissionen föreslagit att miljö och transport skall utgöra stödområden med en lämplig balans mellan åtgärder inom de två områdena. Det bör särskilt säkerställas att ett hållbart och kostnadseffektivt stöd beviljas genom vilket nationellt stöd kan mobiliseras vid sidan av annan internationell finansiering för enskilda projekt. • Av de föreslagna gemenskapsinitiativen bör samordning och synergi mellan INTERREG och Phare i gränsöverskridande samarbete förstärkas, i synnerhet för att lösa regionala gränsöverskridande miljöproblem. Med dessa begränsade resurser måste gemenskapen se till att varje stödåtgärd ger största möjliga multiplikatoreffekt. Gemenskapens finansiering kan fungera som en katalysator och ge hävstångseffekter om den kombineras med lånefinansiering från internationella finansieringsinstitut och nationella finansieringskällor. Erfarenheter internationella finansieringsinstitut visar att från projekt som finansieras av hävstångseffekter på 2-4 gånger storleken av EU:s investeringsstöd kan uppnås. För att maximera hävstångseffekten och för att undvika ad hoc finansiering av investeringsstödet bör både gemenskapen och kandidatländerna utforma en omfattande finansieringsstrategi och arbetssätt för användning av gemenskapens finansieringsinstrument inom ramen för partnerskap för anslutning och de nationella programmen för antagande av regelverket. 3. 2JRåd och stöd när det gäller tillnärmning på miljöområdet / Agenda 2000 föreslås att ökad uppmärksamhet bör ägnas stöd för tillnärmning av lagstiftningen. När kandidatländerna oåterkalleligen börjar anta gemenskapens regelverk kommer det att bli nödvändigt att Öka unionens stöd i fråga om tillnärmning av lagstiftningen. Kommissionen kommer att förstärka de befintliga aktiviteterna och bland annat koncentrera sig på följande: lagstiftningen, utveckling av tillnärmning av miljöprogram inför anslutningen, fastställande av harmoniserad rapportering i fråga om övervakning och utveckling, program för att förstärka verkställande institutioner, tekniskt stöd för förberedelse av investeringsprogram och deras genomförande, program för regionalt miljösamarbete. Enligt förslaget i Agenda 2000 kommer TAIEX att utvidga sitt stöd för införlivande av lagstiftning så att det omfattar all lagstiftning om miljö, kärnsäkerhet och civilskydd. Stöd på miljöområdet inför anslutningen som för närvarande ges inom ramen för DISAE (utarbetande av strategier för tillnärmning på miljöområdet) bör därför fortsätta i TAIEX:s regi. Dessutom kommer investeringsanKnutet tekniskt stöd för projektförberedelse att ställas till förfogande genom satsningen storskalig infrastruktur som ingår i Phare-programmet. Åtgärder för miljöstöd och för att bygga upp institutioner kommer att förstärkas genom Phares nationella program i de fall programmen har anknytning till genomförandet av nationella prioriteringar inför 15 anslutningen. Innan instrumenten inför anslutningen träder i kraft, kommer det också att finnas tekniskt stöd via Phare för förberedelsearbete inom administrativa och tekniska organ som nationella fonder för miljöskydd. I förberedelsearbetet ingår också stöd för en korrekt tillämpning av direktivet om bedömning av miljöpåverkan. Kandidatländernas deltagande i Life-programmet har påbörjats för de kandidatländer som så önskar och kommer att fortsätta. Nationellt bistånd kan få ytterligare anslag från Phare. På detta sätt kommer det att bli lättare att stödja införandet av gemenskapens miljöpolitik i kandidatländerna. Kommissionen avser också att stödja myndigheterna i kandidatländerna genom att tillhandahålla ytterligare dokument med riktlinjer för utvecklingen och genomförandet i praktiken av nationella program och strategier för tillnärmning. 3. 3. Samordning av gemenskapens och medlemsstaternas stöd för tillnärmningen EU:s medlemsstater bedriver omfattande bilaterala stödprogram för tillnärmning på miljöområdet. Man eftersträvar en samordning mellan dessa program och gemenskapens program för att stödet till tillnärmningen på miljöområdet skall förbättras. Informellt informationsutbyte och verksamhet för samordning mellan kommissionens program och bilaterala program har pågått sedan 1996, vilket innebär att man har en god överblick över situationen. Dessa informella kontakter kommer att upprätthållas för att man skall kunna finna skillnader när det gäller stöd och kunna uppnå en allt bättre samordning. 3. 4. Stöd till verksamhet för genomförande och kontroll av efterlevnad till kommissionens meddelande Med tanke hur viktigt det är att genomföra regelverket på miljöområdet och med rådet och Europaparlamentet hänsyn "Genomförande av gemenskapens miljölag" [KOM(96) 500 slutlig]6 står det klart att genomförandet är av yttersta vikt i utvidgningsprocessen eftersom all lagstiftning förblir tomma ord om den inte tillämpas på rätt sätt och efterlevnaden kontrolleras. till Europeiska unionens nätverk för genomförande och kontroll av efterlevnad av gemenskapens miljölagstiftning (IMPEL) upprättades 1992 och syftet var främst att det genom nätverket skulle skapas nödvändiga incitament i gemenskapen för en effektivare tillämpning av miljölagstiftningen. Kommissionen har börjat skapa ett parallellt nätverk för kandidatländerna som kommer att vara nära knutet till IMPEL och i vilket man kommer att utnyttja erfarenheterna från IMPEL för att behandla frågor om genomförande och kontroll av efterlevnaden av gemenskapens miljölagstiftning. Denna verksamhet kommer att kompletteras genom att kandidatländerna integreras i Europeiska miljöbyråns verksamhet särskilt när det gäller rapporterna om miljösituationen i Europa och genomförandet av EU:s miljölagstiftning. KOM(96)500 slutlig. 16 EU:s FoTU-program spelar en allt viktigare roll när det gäller att utvidga deltagandet till aktörer från de tio kandidatländerna i Central- och Östeuropa. Nätverkssamarbete inom FoTU-verksamhet från kandidatländerna kommer att underlätta och påskynda miljösamarbete över gränserna och mellan sektorer. Dessutom kommer den miljöverksamhet som beskrivs i Femte ramprogrammet att gynna samarbetet mellan nationella och lokala myndigheter, forskningsorganisationer och industrin inom EU och i kandidatländerna. Eftersom de lokala myndigheterna får allt större ansvar för genomförandet av EU:s miljölagstiftning avser kommissionen att ge stöd till städerna i kandidatländerna så att de kan delta i kampanjen Hållbara städer i Europa. Genom detta nätverk kommer städerna att få bättre förutsättningar att utveckla integrerade planer för att genomföra denna nya lagstiftning till lägsta kostnad. SLUTSATSER • Trots alla de insatser som kandidatländerna gjort för att uppnå en tillnärmning på miljöområdet, krävs betydande ytterligare arbete för att kraven i regelverket på miljöområdet skall kunna uppfyllas. Dessa ytterligare insatser skall genomföras på det rättsliga, administrativa och finansiella planet och medför betydande krav på personal. Även om en av de svåraste uppgifterna under processen inför anslutningen kommer att vara att avsätta de resurser som krävs för miljöinvesteringarna, kommer särskild uppmärksamhet också att behöva riktas mot en förstärkning av flera olika miljöorgan, från regionala och lokala kontrollorgan på miljöområdet till nätverk för icke-statliga organisationer. Det är av yttersta vikt att tillnärmningsprocessen är effektiv och att prioriteringar fastställs, särskilt med hänsyn till de begränsade resurserna. Det krävs också noggrann strategisk planering och kostnadseffektiva program. • Det finns både miljömässiga och ekonomiska skäl till varför EU:s regelverk på miljöområdet måste iakttas. Då regelverket på miljöområdet genomförs kommer man att få en modern och effektivare industri och energiproduktion samt en förbättrad och kostnadseffektiv tjänsteinfrastruktur för miljöskydd i städerna. Trots de uppenbara ekonomiska fördelar dessa investeringar medför kommer det, på grund av bristen på finansiella resurser och andra resurser, att bli svårt att snabbt genomföra detta. Förebyggande åtgärder som innebär att överväganden när det gäller miljön och en hållbar utveckling integreras i politiken inom enskilda sektorer, t. ex. transport, energi och jordbruk, måste ges tillräcklig uppmärksamhet både i kandidatländerna och i gemenskapens finansieringspolitik och politik på andra områden. Miljöministrarna i kandidatländerna bör inte ensamma anses ha ansvaret för processen för tillnärmning på miljöområdet. 17 Unionens finansiella stöd kommer bara att täcka en liten del av de resurser som krävs, men om stödet används på rätt sätt kan det fungera som en katalysator för att fa andra resurser. För att maximera hävstångseffekten och undvika ad hoc finansiering av investeringar måste både gemenskapen och kandidatländerna utforma en omfattande finansieringsplan och arbetssätt för användning av gemenskapens inom ramen för partnerskapen och nationella program för antagande av regelverket. finansieringsinstrument Eftersom de finansiella resurserna kommer att vara begränsade är det viktigt att se till att den externa finansieringen koncentreras, samordnas och riktas så att största möjliga nytta uppnås. Kommissionen avser därför att utvidga dialogen och samarbetet med medlemsstaterna och internationella finansieringsinstitut för att förbättra samordningen och effektiviteten när det gäller stöd och annan verksamhet för samarbete och på miljöområdet samordning med de i samförståndsavtalet mellan kommissionen, Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling och Världsbanken. internationella finansieringsinstituten har fastställts i utvidgningsprocessen. Riktlinjerna Kommissionen kommer också att öka sina insatser för att ge information, vägledning och tekniskt bistånd till kandidatländerna på de rättsliga och administrativa områden som berörs av genomförandet av regelverket på miljöområdet. Detta omfattar stöd till nätverk i kandidatländerna, som nätverk för kontrollmyndigheter och lokala myndigheter samt kandidatländernas gradvisa integrering i Life-programmet och Europeiska miljöbyråns verksamhet. Vetenskapligt gemensamma projekt/samordnade åtgärder är ett nyckelmål och en kunskapsbas för en hållbar förvaltning av naturresurserna. genomförs samarbete genom som Utvidgningsprocessen medför utmaningar och möjligheter på miljöområdet inte bara i kandidatländerna utan i hela Europa. En sammanhängande strategi måste föras och utvidgningsprocessen bör samordnas med ett vidare regionalt miljösamarbete i Europa och de globala miljöfrågorna. Uppfyllandet av kraven i regelverket på miljöområdet är inte slutmålet vare sig för kandidatländerna eller Europeiska unionen. Att miljödimensionen och målet att nå en hållbar utveckling fullständigt integreras på alla viktiga politiska områden är fortfarande en viktig och angelägen utmaning för hela Europeiska unionen. Utvidgningsprocessen bör ses i detta vidare perspektiv och bör också hanteras så att man närmar sig målet att skapa en hållbar utveckling. 18 BILAGA 1: UPPSKATTNING AV KOSTNADER FÖR EFTERLEVNAD AV MILJÖLAGSTIFTNINGEN Under förberedelserna till förslaget till Agenda 2000 genomförde kommissionen en genomgång av femton olika undersökningar som rörde kostnaderna för tillnärmning av EU:s miljölagstiftning i de tio kandidatländerna i Central- och Östeuropa. De viktigaste dokumenten som användes för tillvägagångssättet och faktainformationen var OECD-rapporter om kostnader för begränsning och kontroll av föroreningar i OECD-länder, Världsbankens länderspecifika kostnadsanalyser som kandidatländerna genomfört själva. regionen program samt i Kommissionen uppdrog åt EDC Consultants från Irland att kritiskt granska dessa undersökningar, att jämföra resultaten med liknande uppdrag som utförts för sammanhållningsländerna och att beakta de praktiska erfarenheterna från den tyska återföreningen. Resultaten från den kritiska granskningen sammanfattas i rapporten "Kostnader för tillnärmning av EU:s miljölagstiftning i de central- och östeuropeiska länderna", maj 1997, EDC Consultants. Rapporten kan sammanfattas på följande sätt: • De totala kostnaderna för de investeringar som måste genomföras för att kraven i gemenskapens regelverk på miljöområdet skall kunna uppfyllas kommer sannolikt att uppgå till 120 miljarder ecu för alla de tio kandidatländerna. • Den största delen av investeringarna kommer förmodligen att krävas för insatser för begränsning av luftföroreningar, hantering av vatten och avloppsvatten samt hantering och bortskaffande av kommunalt och farligt avfall. • Kostnaderna och deras påverkan kommer att vara beroende av när investeringarna görs och om man lyckas välja ut de mest kostnadseffektiva åtgärderna. I den ovannämnda rapporten finns mer information om varje land och sektor. För att gynna fortsatta realistiska och sammanhängande kostnadsberäkningar i regionen anordnade OECD i april 1997 ett metodseminarium för kandidatländerna. I mars 1998 diskuterade miljöekonomer från medlemsstaterna olika metoder för att kostnadsberäkna tillnärmningen till miljölagstiftningen. Genom Phare-programmet har ytterligare råd och stöd givits till kandidatländerna när det gäller praktiska kostnadsberäkningar. Färsk information från kandidatländerna visar att storleken på de första bedömningarna är riktig. 19 BILAGA 2 PROGRAMPLANERING OCH ÖVERVAKNING AV INFÖRLIVANDET OCH GENOMFÖRANDET AV REGELVERKET PÅ MILJÖOMRÅDET I det här kapitlet beskrivs en av de viktigaste delarna i den här strategin, nämligen de nationella programmen för antagande av regelverket på miljöområdet. Sådana detaljerade nationella program för tillnärmning på miljöområdet kommer att utgöra grunden både för förvaltningen av processen inför anslutningen inom ramen för partnerskapen för anslutning och för de kommande förhandlingarna. Krav i regelverket på miljöområdet för tillnärmningsprogrammen kommer att vara att Utgångspunkten fastställa regelverkets övergripande krav. Kommissionen offentliggjorde nyligen riktlinjer för tillnärmning till Europeiska unionens miljölagstiftning (SEK(97) 1608). Detta dokument kommer att finnas tillgängligt på alla kandidatländernas nationella språk och länderna kan utnyttja detta för att avgöra vilka som är de centrala frågorna och vilka åtgärder som skall vidtas för att införliva och genomföra miljölagstiftningen. Analys av rättsliga skillnader Efter att de grundläggande kraven fastställts kommer nästa steg att vara att genomföra en omfattande analys av de rättsliga skillnaderna för att det skall kunna fastställas på vilka områden den befintliga lagstiftningen måste anpassas eller utvecklas för att stämma överens med gemenskapens regelverk på miljöområdet. Detta måste göras grundligt, direktiv för direktiv och artikel för artikel, för att det skall kunna säkerställas att hela lagstiftningen gås igenom. Det praktiska instrumentet för den här analysen är tabellerna för jämförelse. Fastställande av institutionella krav Särskilda skyldigheter att upprätta administrativ infrastruktur följer ofta av direktiven. Det är uppenbart att de direktiv som föreskriver tillstånd, anmälningar, inspektioner, övervakning, registrering, möjligheter för allmänheten att ta del av information och rapportering till Europeiska kommissionen kräver att dessa skyldigheter skall uppfyllas av de nationella myndigheterna. Det är helt och hållet de nuvarande och framtida medlemsstaternas sak att fastställa vilka myndigheter som skall vara ansvariga och hur befogenheterna skall fördelas mellan nationella, regionala och lokala myndigheter. Detta innebär inte nödvändigtvis att det krävs en total förändring av den befintliga administrativa strukturen i de anslutande länderna. Där det är möjligt bör den befintliga strukturen och tidigare erfarenhet utnyttjas. Det finns dock i de flesta av kandidatländerna områden som inte alls har reglerats och där måste det upprättas nya myndigheter. Detta gäller till exempel genetiskt modifierade organismer och kemiska olyckor som omfattas av Seveso-direktivet. Regelverket på miljöområdet kan ofta bara genomföras med hjälp 20 regionala och av starka lokala verkställande organ. Eftersom många av kandidatländerna ännu inte har kunnat upprätta sådana organ kommer detta förmodligen att kräva särskild uppmärksamhet och ytterligare insatser. Lagstiftningsprogram för antagande av hela regelverket på miljöområdet Analysen av de rättsliga skillnaderna, som illustreras genom tabellerna för jämförelse, och bedömningen av de administrativa behoven utgör grunden för arbetet att ändra eller utarbeta utkast till den nödvändiga lagstiftningen. Man bör inrätta ett program rörande lagstiftningen med exakta datum för de olika stegen i lagstiftningsarbetet. Öppenhet och allmänhetens deltagande skall främjas genom samrådsförfarande. Förstärkning av den administrativa infrastrukturen Med förstärkning av den administrativa infrastrukturen avses fördelning av befogenhetsområden och tilldelning av ansvarsområden. Dessutom kommer det att bli nödvändigt att förse administrationen - såsom den definieras i lagstiftningen - med de praktiska verktyg som krävs för att den skall kunna uppfylla sina skyldigheter. Det krävs bland annat teknisk infrastruktur och tillräckligt med personal som har lämplig yrkesmässig bakgrund. Det är mycket troligt att omfattande utbildningsprogram kommer att behöva utarbetas och genomföras för att miljöadministrationen skall kunna fungera effektivt. Vid sidan av administrationens nationella uppgifter bör man i länderna vara medveten om att det förväntas att länderna vid anslutningen skall delta i ett stort antal av rådets och kommissionens formella och informella arbetsgrupper. Detta innebär en stor belastning främst för de små länderna. En granskning av regelverket på miljöområdet när det gäller formella tillsynskommittéer och rådgivande kommittéer kommer att ge en första antydan om hur många personer som kommer att krävas för sådana uppgifter. Som en hjälp för att förstärka de administrativa strukturerna på miljöområdet i kandidatländerna utvecklar kommissionen i prioriterade sektorer genom partnerskap mellan administrationer i kandidatländer och motsvarande administrationer i medlemsstaterna. Miljön är en av prioriteringarna inom partnerskapen för anslutning och kommer att ägnas speciell uppmärksamhet inom dessa. idén om att institutioner inrätta Längre tjänstgöringsperioder av tjänstemän och praktikanter från medlemsstaterna som deltar i genomförandet och kontrollen av efterlevandet av regelverket på miljöområdet kommer att utgöra grunden i partnerskapet, som också kan komma att omfatta andra åtgärder som krävs för att uppnå välspecificerade mål. Program för genomförande Program för genomförande som innehåller analys av miljösektorer, prioriterade områden, årliga kostnader för genomförande av de delar av programmet som är inriktat på olika sektorer, finansieringsstrategier och realistiska tidsplaner där datum 21 finns fastställda för när kraven skall vara uppfyllda är en av de viktigaste delarna i det nationella programmet för antagande av gemenskapens regelverk på miljöområdet. En mekanism för kontinuerlig övervakning av programmets genomförande och för den årliga rapporteringen av hur programmen framskridit bör också fastställas. Programmen för genomförande kommer normalt att omfatta en fas för strategisk planering och en fas för utveckling och genomförande av projekt. Ett första steg i programmen för genomförande av ett särskilt direktiv kommer att innebära att direktivets omfattning fastställs, t. ex. hur många anläggningar som omfattas av direktivet om stora förbränningsanläggningar eller vilka områden som kan komma att omfattas av den obligatoriska övervakning som fastställs i ramdirektivet om luftkvalitet. I dessa första bedömningar bör ungefärliga kostnadsberäkningar ingå. På denna grundläggande information kommer man att basera ytterligare strategisk planering för nödvändiga åtgärder för att kraven i gemenskapens regelverk till fullo skall kunna uppfyllas. De strategiska planerna för genomförande måste vara detaljerade och tillräckligt specifika för att väl avgränsade beslut skall kunna fattas. Strategisk övergripande planering kommer att utgöra grunden för enskilda beslut om genomförande och således innebära att arbetet flyttas över från nationell nivå till regional och lokal nivå samt till den privata sektorn. Ansvaret för de enskilda besluten kommer ligga på de sistnämnda. De nationella regeringarna har dock fortfarande huvudansvaret för att genomförandet följer de uppgjorda tidsplanerna. Kontrollen kan ske med hjälp av olika mekanismer som t. ex. effektiv kontroll av efterlevnaden av lagstiftningen. Samordning och övervakning All den verksamhet som man räknar med skall genomföras under perioden före anslutningen måste övervakas och granskas regelbundet. God övervakning är särskilt viktig under antalet när tillnärmningsprocessen. förmodligen intressenter kommer öka att Det skulle därför vara lämpligt att upprätta mer formella och strukturerade system, särskilt för anmälan och rapportering. 22 ISSN 1024-4506 KOM(98) 294 slutlig DOKUMENT SV 14 11 01 Katalognummer : CB-CO-98-353-SV-C ISBN 92-78-36845-8 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg