title: Rozporządzenie Komisji (WE) nr 963/98 z dnia 7 maja 1998 r. ustanawiające normy handlowe dla kalafiorów i karczochów

eurovoc_concepts:
leaf vegetable
marketing standard
perennial vegetable

text: 84 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 03/t. 23 31998R0963 L 135/18 DZIENNIK URZĘDOWY WSPÓLNOT EUROPEJSKICH 8. 5. 1998 ROZPORZĄDZENIE KOMISJI (WE) NR 963/98 z dnia 7 maja 1998 r. ustanawiające normy handlowe dla kalafiorów i karczochów KOMISJA WSPÓLNOT EUROPEJSKICH, uwzględniając Traktat ustanawiający Wspólnotę Europejską, norm na etapach obrotu następujących po wysyłce należy uwzględniać takie pogorszenie stanu produktów; ponieważ produkty klasy „ekstra” należy sortować i pakować ze szcze- gólną jedynie nieznaczną utratę świeżości oraz turgoru; troską, należy dopuścić uwzględniając rozporządzenie Rady (WE) nr 2200/96 z dnia 28 października 1996 r. w sprawie wspólnej organizacji rynku owoców i warzyw (1), zmienione rozporządzeniem Komisji (WE) nr 2520/97 (2), w szczególności jego art. 2 ust. 2, środki przewidziane w niniejszym rozporządzeniu są zgodne z opinią Komitetu Zarządzającego ds. Świeżych Owoców i Warzyw, a także mając na uwadze, co następuje: PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE: zmienionego kalafiory i karczochy wymienione są w załączniku I do rozporządzenia (WE) nr 2200/96 jako produkty, dla których muszą zostać przyjęte normy; załącznik II/1 do rozporządzenia Rady nr 23 z dnia 4 kwietnia 1962 r. w sprawie stopniowego ustanawiania wspólnej organizacji rynku owoców i warzyw (3), ostatnio (WE) nr 888/97 (4), ustanawia wspólne normy jakości kalafiorów; załącznik I/6 do rozporządzenia Komisji nr 58 (5), ostatnio zmienionego rozporządzeniem (WE) nr 888/97, ustanawiający wspólne normy jakości niektórych produktów wymienionych w załączniku I B do rozporządzenia nr 23, ustanawia normy dla karczochów; normy te nie odpowiadają już wymaganiom rynku; rozporządzeniem Komisji należy opracować na nowo odpowiednie przepisy oraz uchylić rozporządzenie nr 23 oraz załącznik I/6 do rozporządzenia nr 58, uwzględniając, w celu zachowania przejrzystości w świa- towym obrocie, normy zalecane dla danych produktów przez Europejską Komisję Gospodarczą ONZ; stosowanie norm powinno usunąć z rynku produkty o niskiej jakości, ukierunkować produkcję na zaspokajanie wymagań konsumenta oraz ułatwić handel oparty na uczciwej konku- rencji, umożliwiając tym samym poprawę rentowności; normy te mają zastosowanie na wszystkich etapach obrotu; transport na dalekie odległości, składowanie przez pewien okres oraz przeładunek mogą doprowadzić do pewnego pogor- szenia stanu tych produktów w wyniku ich biologicznego rozwoju oraz podatności na psucie się; przy stosowaniu tych Artykuł 1 1. Normy handlowe dla kalafiorów objętych kodem CN 0704 10 oraz karczochów objętych kodem CN 0709 10 00 zawarte są w załącznikach I i II do niniejszego rozporządzenia. Normy te stosuje się na wszystkich etapach obrotu, 2. zgodnie z rozporządzeniem (WE) nr 2200/96. Jednakże na etapach następujących po wysyłce produkty te mogą, w porównaniu z normami, wykazywać: — nieznaczną utratę świeżości i turgoru, — nieznaczne pogorszenie stanu w przypadku produktów z klas innych niż „ekstra”, z powodu ich biologicznego rozwoju i podatności na psucie się. Artykuł 2 Rozporządzenie nr 23 niniejszym traci moc, a załącznik I/6 do rozporządzenia nr 58 skreśla się. (1) Dz. U. L 297 z 21. 11. 1996, str. 1. (2) Dz. U. L 346 z 17. 12. 1997, str. 41. (3) Dz. U. 30 z 20. 4. 1962, str. 965/62. (4) Dz. U. L 126 z 17. 5. 1997, str. 11. (5) Dz. U. 56 z 7. 7. 1962, str. 1606/62. Artykuł 3 Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie w dniu 1 lipca 1998 r. 03/t. 23 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 85 Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości Państwach Członkowskich. i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich Sporządzono w Brukseli, dnia 7 maja 1998 r. W imieniu Komisji Franz FISCHLER Członek Komisji 86 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 03/t. 23 ZAŁĄCZNIK I NORMA DLA KALAFIORÓW I. DEFINICJA PRODUKTU Niniejszą normę stosuje się do kalafiorów o odmianach (uprawnych) Brassica oleracea L. convar. botrytis (L. ) Alef. var. botrytis, dostarczanych konsumentowi w stanie świeżym, z wyłączeniem kalafiorów przeznaczonych do celów prze- twórstwa przemysłowego. II. PRZEPISY DOTYCZĄCE JAKOŚCI Celem normy jest określenie wymagań jakości kalafiorów po ich przygotowaniu i opakowaniu. A. Wymagania minimalne Dla wszystkich klas, z zastrzeżeniem przepisów szczególnych dla każdej klasy i dopuszczalnych tolerancji, główki kalafiorów muszą być: — nienaruszone, — zdrowe; wyklucza się produkt zaczynający gnić lub psuć się w taki sposób, że nie nadaje się do spożycia, — czyste, praktycznie wolne od jakichkolwiek widocznych ciał obcych, — o świeżym wyglądzie, — praktycznie wolne od szkodników, — praktycznie wolne od uszkodzeń spowodowanych przez szkodniki, — wolne od nieprawidłowego zawilgocenia zewnętrznego, — wolne od jakiegokolwiek obcego zapachu i/lub smaku. Rozwój i stan kalafiorów muszą być takie, aby umożliwiały one: — transport i przeładunek, oraz — dotarcie do miejsca przeznaczenia w stanie zadowalającym. B. Klasyfikacja Kalafiory klasyfikuje się w jednej z trzech klas określonych poniżej: i) Klasa „ekstra” Kalafiory tej klasy muszą być najwyższej jakości. Muszą charakteryzować się kształtem, stopniem rozwoju oraz zabarwieniem charakterystycznym dla odmiany. Główki muszą: — być dobrze uformowane, twarde, spoiste, — mieć bardzo gęstą strukturę, — być jednolicie białe lub jasnokremowe (1), — być wolne od uszkodzeń, z wyjątkiem bardzo drobnych uszkodzeń powierzchniowych, pod warunkiem, że nie ma to wpływu na ich ogólny wygląd, jakość, zachowanie jakości oraz prezentację w opakowaniu. Ponadto, w przypadku gdy kalafiory wystawione są na sprzedaż „z liśćmi” lub „przycięte”, liście muszą mieć świeży wygląd. ii) Klasa I Kalafiory tej klasy muszą być dobrej jakości. Muszą być charakterystyczne dla odmiany. (1) Jednakże dopuszczalne jest wprowadzanie do obrotu kalafiorów o wyraźnej fioletowej/purpurowej lub zielonej barwie, pod warun- kiem, że są one typowe dla wybranej klasy. 03/t. 23 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 87 Główki muszą: — być twarde, — mieć gęstą strukturę, — być białe lub barwy kości słoniowej, albo kremowe (1), — być wolne od uszkodzeń, takich jak skazy, wystające liście na główce, ślady mrozu, obicia. Główki mogą mieć następujące nieznaczne wady, pod warunkiem, że nie mają one wpływu na ich ogólny wygląd, jakość, zachowanie jakości oraz prezentację w opakowaniu: — nieznaczne wady kształtu lub rozwoju, — nieznaczne wady zabarwienia, — bardzo nieznaczne zdrewnienie. Ponadto, w przypadku gdy kalafiory wystawiane są na sprzedaż „z liśćmi” lub „przycięte”, liście muszą mieć świeży wygląd. iii) Klasa II Do tej klasy należą kalafiory, które nie odpowiadają wymaganiom wyższych klas, ale które spełniają okreś- lone powyżej minimalne wymagania. Główki mogą: — być nieznacznie zniekształcone, — mieć nieznacznie luźną strukturę, — mieć barwę żółtawą (1). Mogą mieć: — nieznaczne ślady spalenia słońcem, — nie więcej niż pięć bladozielonych liści, — nieznaczne zdrewnienia (ale nie mogą być mokre lub tłuste w dotyku). Mogą również mieć dwie z następujących wad, o ile główki zachowują swoje cechy charakterystyczne w odniesieniu do jakości, zachowania jakości oraz prezentacji: — nieznaczne ślady uszkodzeń przez szkodniki lub chorobę, — nieznaczne powierzchniowe uszkodzenia spowodowane przez mróz, — nieznaczne obicie. III. PRZEPISY DOTYCZĄCE WIELKOŚCI Wielkość określona jest maksymalną średnicą przekroju poprzecznego. Średnica minimalna ustalona jest na 11 cm; różnica wielkości między najmniejszą a największą główką w każdym opakowaniu nie może przekraczać 4 cm. IV. PRZEPISY DOTYCZĄCE TOLERANCJI Tolerancja w odniesieniu do jakości i wielkości jest dopuszczalna dla produktu niespełniającego wymogów klasy oznakowanej na każdym opakowaniu. A. Tolerancje dotyczące jakości i) Klasa „ekstra” Pięć procent liczby kalafiorów niespełniających wymogów tej klasy, ale spełniających wymogi klasy I lub, wyjątkowo, mieszczących się w przedziale tolerancji tej klasy. ii) Klasa I Dziesięć procent liczby kalafiorów niespełniających wymogów tej klasy, ale spełniających wymogi klasy II lub, wyjątkowo, mieszczących się w przedziale tolerancji tej klasy. iii) Klasa II Dziesięć procent liczby kalafiorów niespełniających wymogów tej klasy ani wymogów minimalnych, z wyjątkiem produktu zaczynającego gnić, z obiciami lub innym uszkodzeniem powodującym, że nie nadaje się on do spożycia. (1) Jednakże dopuszczalne jest wprowadzanie do obrotu kalafiorów o wyraźnej fioletowej/purpurowej lub zielonej barwie, pod warun- kiem, że są one typowe dla wybranej klasy. 88 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 03/t. 23 B. Tolerancje dotyczące wielkości Dla wszystkich klas: 10 % liczby kalafiorów niespełniających wymogów dotyczących skali wielkości oraz wiel- kości wykazywanej, ale odpowiadających wielkości z klasy bezpośrednio niższej i/lub wielkości wykazanej na opakowaniu, przy minimalnej średnicy główek w najniższej klasie wielkości wynoszącej 10 cm. V. PRZEPISY DOTYCZĄCE PREZENTACJI A. Jednorodność Zawartość każdego opakowania musi być jednorodna. Opakowanie musi zawierać kalafiory tego samego pocho- dzenia, rodzaju handlowego, i wielkości. Ponadto każde opakowanie kalafiorów klasy „ekstra” musi zawierać kalafiory dobrane pod względem barwy. jakości Widoczna część zawartości opakowania musi być reprezentatywna dla całej zawartości. B. Opakowanie Kalafiory muszą być pakowane w taki sposób, aby produkt był odpowiednio chroniony. Materiały użyte wewnątrz opakowania muszą być nowe, czyste i takiej jakości, aby zapobiegały jakimkolwiek uszkodzeniom zewnętrznym lub wewnętrznym produktu. Stosowanie materiałów, w szczególności papieru lub pieczęci ze specyfikacją handlową, jest dozwolone pod warunkiem, że nadruk lub etykieta zostały wykonane nietoksycznym tuszem lub klejem. Opakowania muszą być wolne od jakichkolwiek ciał obcych. C. Prezentacja Kalafiory mogą być prezentowane: i) z liśćmi: kalafiory pokryte zdrowymi, zielonymi liśćmi o liczbie i długości wystarczającej na całkowite zakrycie i ochronę główki. Łodyga musi być odcięta nieco poniżej chroniących główkę liści; ii) bez liści: kalafiory z usuniętymi wszystkimi liśćmi oraz niejadalną częścią łodygi. Można zachować najwyżej pięć małych i delikatnych, bladozielonych liści, nieprzyciętych, blisko główki; iii) przycięte: kalafiory z wystarczającą liczbą pozostawionych liści chroniących główkę. Liście te muszą być zdrowe i zielone oraz przycięte nie dalej niż 3 cm od szczytu główki. Łodyga musi być odcięta nieco poniżej chroniących główkę liści. VI. PRZEPISY DOTYCZĄCE ZNAKOWANIA Na każdym opakowaniu muszą znaleźć się następujące informacje, zgrupowane po tej samej stronie, naniesione w sposób czytelny i trwały oraz widoczne z zewnątrz: A. Identyfikacja Pakujący i/lub wysyłający: nazwa i adres lub urzędowo nadane bądź zatwierdzone oznaczenie kodowe. Jednakże w przypadku gdy używane jest oznaczenie kodowe, w jego bezpośrednim pobliżu musi być umieszczone odnie- sienie „pakujący i/lub wysyłający (lub równoważny skrót)”. B. Rodzaj produktu — „kalafiory”, jeśli zawartość nie jest widoczna z zewnątrz, — nazwa rodzaju handlowego w odniesieniu do kalafiorów fioletowych/purpurowych lub zielonych. C. Pochodzenie produktu — kraj pochodzenia i, nieobowiązkowo, region, gdzie były uprawiane, albo krajowa, regionalna lub lokalna nazwa miejsca. D. Specyfikacje handlowe — klasa, — wielkość podana jako średnica minimalna i maksymalna lub liczba jednostek. E. Znak kontroli urzędowej (nieobowiązkowo) 03/t. 23 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 89 ZAŁĄCZNIK II NORMA DLA KARCZOCHÓW I. DEFINICJA PRODUKTU Normę tę stosuje się do główek karczochów odmian (uprawnych) Cynara scolymus L. , dostarczanych konsumentowi w stanie świeżym, z wyłączeniem karczochów przeznaczonych do celów przetwórstwa przemysłowego. II. PRZEPISY DOTYCZĄCE JAKOŚCI Celem normy jest określenie wymagań jakości karczochów po ich przygotowaniu i opakowaniu. A. Wymagania minimalne Dla wszystkich klas, z zastrzeżeniem przepisów szczególnych dla każdej klasy i dopuszczalnych tolerancji, karczochy muszą być: — nienaruszone, — zdrowe; wyklucza się produkt zaczynający gnić lub psuć się w taki sposób, że nie nadaje się do spożycia, — czyste, praktycznie wolne od widocznych ciał obcych, — mieć świeży wygląd, w szczególności nie wykazywać oznak zwiędnięcia, — praktycznie wolne od szkodników, — praktycznie wolne od uszkodzeń spowodowanych przez szkodniki, — wolne od nieprawidłowego zawilgocenia zewnętrznego, — wolne od jakiegokolwiek obcego zapachu i/lub smaku. Łodygi muszą być równo obcięte oraz nie dłuższe niż 10 cm. (Ten ostatni przepis nie ma zastosowania do karczochów pakowanych w pęczki, te składają się z główek umocowanych razem wokół łodygi ani do karczo- chów odmiany „Spinoso”). Rozwój oraz stan karczochów muszą być takie, aby mogły one: — wytrzymać transport i przeładunek, oraz — przybyć w stanie zadowalającym do miejsca przeznaczenia. B. Klasyfikacja Karczochy klasyfikuje się w trzech klasach określonych poniżej: i) Klasa „Ekstra” Karczochy z tej klasy muszą być najwyższej jakości. Muszą one być charakterystyczne dla odmiany i/lub dla rodzaju handlowego. Centralne przylistki muszą być zwarte, zgodnie z odmianą. Muszą być wolne od uszkodzeń, z wyjątkiem bardzo drobnych powierzchniowych uszkodzeń skórki przy- listków, pod warunkiem, że nie mają one wpływu na ogólny wygląd, jakość, zachowanie jakości oraz prezen- tację w opakowaniu. Przewody u podstawy nie mogą wykazywać rozpoczynającego się drewnienia. ii) Klasa I Karczochy z tej klasy muszą być dobrej jakości. Muszą one być charakterystyczne dla odmiany i/lub dla rodzaju handlowego. Centralne przylistki muszą być zwarte, zgodnie z odmianą. Dopuszczalne są jednakże następujące nieznaczne wady, pod warunkiem, że nie mają one wpływu na ogólny wygląd produktu, jakość, zachowanie jakości oraz prezentację w opakowaniu: — nieznaczne wady kształtu, — nieznaczne pogorszenie jakości spowodowane działaniem mrozu (pęknięcia), — bardzo drobne obicia. Przewody u podstawy nie mogą wykazywać oznak rozpoczynającego się drewnienia. 90 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 03/t. 23 iii) Klasa II Do tej klasy należą karczochy, które nie odpowiadają wymaganiom wyższych klas, ale które spełniają okreś- lone powyżej minimalne wymagania. Główki mogą być lekko rozwarte. Dopuszczalne są wymienione poniżej wady, pod warunkiem, że karczochy zachowują podstawowe cechy dotyczące jakości, zachowania jakości oraz prezentacji w opakowaniu: — wady kształtu, — pogorszenie jakości spowodowane działaniem mrozu (karczochy „postrzępione”), — drobne obicia, — nieznaczne plamki na zewnętrznych przylistkach, — początki drewnienia przewodów u podstawy. III. PRZEPISY DOTYCZĄCE WIELKOŚCI Wielkość określona jest maksymalną średnicą przekroju poprzecznego główki. Średnica minimalna ustalona jest na 6 cm. Skala podana poniżej obowiązuje w odniesieniu do klasy „Ekstra” i klasy I, a jest nieobowiązkowa w odniesieniu do klasy II: — średnica 13 cm i większa, — średnica od 11 cm, ale nie więcej niż 13 cm, — średnica od 9 cm, ale nie więcej niż 11 cm, — średnica od 7,5 cm, ale nie więcej niż 9 cm, — średnica od 6 cm, ale nie więcej niż 7,5 cm. Ponadto dopuszczalna jest średnica od 3,5 cm, ale nie więcej niż 6 cm w odniesieniu do karczochów rodzaju „Poiv- rade” oraz „Bouquet”. IV. PRZEPISY DOTYCZĄCE TOLERANCJI Tolerancja w odniesieniu do jakości i wielkości jest dopuszczalna dla produktu niespełniającego wymogów klasy oznakowanej na każdym opakowaniu. A. Tolerancje dotyczące jakości i) Klasa „Ekstra” Pięć procent liczby karczochów niespełniających wymogów klasy, lecz spełniających wymogi klasy I lub, wyjątkowo, mieszczących się w przedziale tolerancji dla tej klasy. ii) Klasa I Dziesięć procent liczby karczochów niespełniających wymogów klasy, lecz spełniających wymogi klasy II lub, wyjątkowo, mieszczących się w przedziale tolerancji dla tej klasy. iii) Klasa II Dziesięć procent liczby karczochów niespełniających wymogów tej klasy ani wymogów minimalnych, z wyjątkiem produktu zaczynającego gnić, z obiciami lub innym uszkodzeniem powodującym, że nie nadaje się on do spożycia. 03/t. 23 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 91 B. Tolerancje dotyczące wielkości Dla wszystkich klas: 10 % liczby karczochów niespełniających wymogów dotyczących skali wielkości oraz wyka- zywanej wielkości, ale odpowiadających wielkości z klasy bezpośrednio niższej i/lub wyższej, przy minimalnej średnicy główek z najniższej klasy wielkości (6-7,5 cm) wynoszącej 5 cm. Nie dopuszcza się tolerancji dotyczących wielkości dla rodzaju „Poivrade” lub rodzaju „Bouquet”. V. PRZEPISY DOTYCZĄCE PREZENTACJI A. Jednorodność Zawartość każdego opakowania musi być jednorodna i zawierać wyłącznie karczochy tego samego pochodzenia, tej samej odmiany lub rodzaju handlowego, jakości i wielkości (jeśli produkt jest zakwalifikowany do danej klasy wielkości). Widoczna część zawartości opakowania musi być reprezentatywna dla całej zawartości. B. Opakowanie Karczochy muszą być pakowane w taki sposób, aby produkt był odpowiednio chroniony. Materiały użyte wewnątrz opakowania muszą być nowe, czyste i takiej jakości, aby zapobiegały jakimkolwiek uszkodzeniom zewnętrznym lub wewnętrznym produktu. Stosowanie materiałów, w szczególności papieru lub pieczęci ze specyfikacją handlową, jest dozwolone pod warunkiem, że nadruk lub etykieta zostały wykonane nietoksycznym tuszem lub klejem. Opakowania muszą być wolne od jakichkolwiek ciał obcych. VI. PRZEPISY DOTYCZĄCE ZNAKOWANIA Na każdym opakowaniu muszą znaleźć się następujące informacje, zgrupowane po tej samej stronie, naniesione w sposób czytelny i trwały oraz widoczne z zewnątrz: A. Identyfikacja Pakujący i/lub wysyłający: Nazwa i adres lub urzędowo nadane lub zatwierdzone oznaczenie kodowe. Jednakże w przypadku gdy używane jest oznaczenie kodowe, w jego bezpośrednim pobliżu musi być umieszczone odnie- sienie „pakujący i/lub wysyłający (lub równoważny skrót)”. B. Rodzaj produktu — „karczochy”, jeśli zawartość nie jest widoczna z zewnątrz, — nazwa odmiany w przypadku klasy „Ekstra”, — „Poivrade” lub „Bouquet”, w stosownym przypadku, — „Spinoso”, w stosownym przypadku. C. Pochodzenie produktu Kraj pochodzenia i, nieobowiązkowo, region, gdzie były uprawiane lub krajowa, regionalna lub lokalna nazwa miejsca. D. Specyfikacje handlowe — klasa, — liczba główek, — wielkość (jeśli są zaklasyfikowane do danej klasy wielkości) podana jako średnica minimalna i maksymalna główki. E. Znak kontroli urzędowej (nieobowiązkowo)


title: QUESTION ECRITE no 1389/98 de Richard HOWITT à la Commission. Évaluation du programme Helios II: élaboration d'un nouveau programme en faveur des personnes handicapées

eurovoc_concepts: discrimination on the basis of nationality

formats: html pdf print

text: 11. 12. 98 FR Journal officiel des CommunautØs europØennes C 386/121 Les autoritØs du Belarus ont-elles sollicitØ la Commission pour obtenir une aide en la matiŁre? Ou, au contraire, pour obtenir un soutien (cid:224) des activitØs nuisibles telles que l(cid:146)amØnagement ou le drainage de cours d(cid:146)eau? Dans l(cid:146)affirmative, avec quel rØsultat? RØponse donnØe par M. Van den Broek au nom de la Commission (5 juin 1998) La Commission a connaissance de l(cid:146)existence de tourbiŁres dans la rØgion de PolØsie (BiØlorussie) et de leur impact sur l(cid:146)environnement. (cid:192) ce stade, compte tenu des relations bilatØrales actuelles avec la BiØlorussie, la Commission n(cid:146)envisage aucune action particuliŁre au sujet de ces tourbiŁres. (98/C 386/164) QUESTION (cid:201)CRITE E-1388/98 posØe par Richard Howitt (PSE) (cid:224) la Commission (7 mai 1998) Objet: Proposition › fondØe sur le traitØ d(cid:146)Amsterdam › relative aux relations interraciales en Europe On se fØlicite des propositions prØsentØes par la Commission, sur la base du traitØ d(cid:146)Amsterdam (non encore ratifiØ), concernant une action de dimension europØenne en matiŁre de relations interraciales. Quand la Commission compte-t-elle prØsenter une proposition du mŒme ordre relative (cid:224) la discrimination (cid:224) l(cid:146)Øgard des personnes handicapØes? La Commission convient-elle qu(cid:146)il ne saurait y avoir de hiØrarchie des discriminations et qu(cid:146)il y a donc lieu de prØsenter d(cid:146)autres propositions visant (cid:224) interdire toute discrimination (cid:224) l(cid:146)Øgard des groupes mentionnØs dans le traitØ d(cid:146)Amsterdam? (98/C 386/165) QUESTION (cid:201)CRITE E-1389/98 posØe par Richard Howitt (PSE) (cid:224) la Commission (7 mai 1998) Objet: (cid:201)valuation du programme Helios II: Ølaboration d(cid:146)un nouveau programme en faveur des personnes handicapØes Quand la Commission compte-t-elle consulter le Parlement europØen sur l(cid:146)Øvaluation du programme Helios II en faveur des personnes handicapØes? En 1997, la Commission a indiquØ qu(cid:146)elle surseoirait (cid:224) toute proposition relative (cid:224) un nouveau programme en faveur des personnes handicapØes jusqu(cid:146)(cid:224) ce que cette Øvaluation soit achevØe. (cid:192) quelle ØchØance la Commission envisage-t-elle maintenant de prØsenter la proposition en question? Compte tenu du soutien du Parlement europØen (cid:224) un programme de ce type et du fait que le Fonds social europØen et l(cid:146)initiative pour l(cid:146)ØgalitØ des chances ne jouent que pour les initiatives en faveur de l(cid:146)emploi, la Commission peut-elle confirmer qu(cid:146)elle est favorable (cid:224) un nouveau programme de promotion de l(cid:146)ØgalitØ des chances en faveur des personnes handicapØes et de protection de ces personnes contre toute forme de discrimination? RØponse commune aux questions Øcrites E-1388/98 et E-1389/98 donnØe par M. Flynn au nom de la Commission (22 juin 1998) La Commission poursuit l(cid:146)examen des options possibles concernant la stratØgie future en faveur des personnes handicapØes. Cet examen co(cid:239)ncide avec les nouvelles propositions relatives aux fonds structurels (1), les projets de nouvelle initiative communautaire et la mise en (cid:156)uvre de Agenda 2000 (2)


title: 1998 m. gegužės 7 d. Tarybos direktyva 98/29/EB dėl pagrindinių nuostatų, taikomų eksporto kredito draudimui, apdraudžiant vidutinio ir ilgo laikotarpio sandorius, suderinimo

eurovoc_concepts:
credit insurance
export (EU)
export credit
long-term credit
medium-term credit

text: 246 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 11/28 t. 31998L0029 1998 5 19 EUROPOS BENDRIJŲ OFICIALUSIS LEIDINYS L 148/22 TARYBOS DIREKTYVA 98/29/EB 1998 m. gegužės 7 d. dėl pagrindinių nuostatų, taikomų eksporto kredito draudimui, apdraudžiant vidutinio ir ilgo laikotarpio sandorius, suderinimo EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, Urugvajaus raundo rėmuose (1986 m. ir 1994 m. ) (1), kon- krečiai, – jo I priedo 3 straipsnio 1 dalies a ir j punktuose; atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 113 straipsnį, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, (1) (2) (3) (4) (5) (6) kadangi vidutinio ir ilgo laikotarpio eksporto kredito drau- dimas turi lemiamos reikšmės tarptautinei prekybai ir yra vienas svarbiausių prekybos politikos instrumentų; kadangi vidutinio bei ilgo laikotarpio eksporto kredito draudimas yra svarbus veiksnys prekyboje su besivystan- čiomis šalimis ir taip skatina jų integraciją į pasaulio eko- nomiką, o tai yra vienas iš Bendrijos plėtros politikos tikslų; kadangi tarp dabar valstybėse narėse galiojančių vidutinio ir ilgo laikotarpio kredito draudimo sistemų yra skirtumų, susijusių su draudimo apsauga, įmokomis ir draudimo politika, o dėl to gali atsirasti konkurencijos iškraipymų tarp Bendrijoje veikiančių įmonių; kadangi tikslinga, kad šia direktyva numatomos priemonės apsiribotų tik tuo, kas būtina, norint pasiekti suderinimą, reikalingą užtikrinti, kad eksporto politika būtų grin- džiama vieningais principais ir neatsirastų konkurencijos iškraipymų tarp Bendrijoje veikiančių įmonių; kadangi, siekiant sumažinti egzistuojančius konkurencijos iškraipymus, reikia suderinti skirtingas oficialias eksporto kredito draudimo sistemas, kaip numatyta Sutarties 112 straipsnyje, laikantis vieningų principų ir taip, kad jos sudarytų neatskiriamas bendrosios prekybos politikos visu- mos dalis; kadangi Vyriausybių (ar tam tikrų Vyriausybės kontroliuo- jamų institucijų) numatomos eksporto kredito garantijų ar draudimo programos su draudimo įmokų tarifais, kurie yra nepakankami programų ilgalaikės veiklos sąnaudų ir nuo- stolių padengimui, yra priskirtos draudžiamoms eksporto subsidijoms Susitarime dėl subsidijų ir kompensacinių sudarytame daugiašalių prekybos derybų priemonių, (7) (8) (9) kadangi kredito draudiko nustatoma draudimo įmoka turi atitikti draudžiamą riziką; kadangi suderinimas paskatintų valstybės vardu ar su valstybės parama veikiančių kredito draudikų bendradar- biavimą ir sustiprintų Bendrijos viduje veikiančių įmonių bendradarbiavimą, kaip numato Sutarties 130 straipsnis; kadangi ir derinimas, ir bendradarbiavimas yra ypač svar- būs veiksniai, lemiantys Bendrijos eksportuotojų į ne Bend- rijoje esančias rinkas konkurencingumą; (10) kadangi 1985 m. birželio mėnesį Europos Tarybos priimta Baltoji knyga dėl vidaus rinkos sukūrimo pabrėžia Bendri- jos įmonių bendradarbiavimui palankios aplinkos sukū- rimo svarbą; (11) kadangi savo 1960 m. rugsėjo 27 d. sprendimu (2) Taryba įsteigė Politikos koordinavimo grupę kredito draudimo, kredito garantijų ir finansinių kreditų klausimams; (12) kadangi 1991 m. kovo 15 d. minėta Politikos koordina- vimo grupė įgaliojo ekspertus iš visų valstybių narių, kurie, tuo metu būdami 1992 m. Vienos bendros rinkos ekspertų grupėje, pateikė 1992 m. kovo 27 d. , 1993 m. birželio 11 d. ir 1994 m. vasario 9 d. pranešimus, kuriuose buvo išdėstyti pasiūlymai; (13) kadangi Taryba savo sprendimu 93/112/EEB (3) į Bendri- jos teisę įdiegė EBPO susitarimą dėl gairių oficialiai remia- miems eksporto kreditams; (14) kadangi 1970 m. spalio 27 d. Tarybos direktyvą 70/509/EEB dėl bendros kredito draudimo politikos vidu- tiniams ir ilgalaikiams sandoriams su viešaisiais pirkėjais (1) OL L 336, 1994 12 23, p. 156. (2) OL 66, 1960 10 27, p. 1339/60. (3) OL L 44, 1993 2 22, p. 1. Sprendimas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Sprendimu 97/530/EB (OL L 216, 1997 8 8, p. 77). 11/28 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 247 priėmimo (1) ir 1970 m. spalio 27 d. Tarybos direktyvą 70/510/EEB dėl bendros kredito draudimo politikos vidu- tiniams ir ilgalaikiams sandoriams su privačiais pirkėjais priėmimo (2) reikia pakeisti šia direktyva; 4 straipsnis Komitetas (15) kadangi šį pradinį eksporto kredito draudimo derinimo etapą galima laikyti žingsniu link įvairių valstybėse narėse egzistuojančių sistemų susiliejimo, PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: 1 straipsnis Taikymo sritis Ši direktyva taikoma sandorių, susijusių su valstybės narės kilmės prekių ir (arba) paslaugų eksportu, draudimui, jeigu ši parama teikiama tiesiogiai ar netiesiogiai vienos ar kelių valstybių narių lėšomis ar su jų parama, kai bendros rizikos laikotarpis, t. y. , skolos grąžinimo laikotarpis įskaitant gamybos laikotarpį, yra ne trumpesnis negu du metai. Ši direktyva netaikoma ofertos, avansinio mokėjimo, sutarties įvykdymo bei veiksmų neatlikimo užtikrinimo draudimui. Taip pat ji netaikoma rizikoms, susijusioms su statybų įranga ir medžiagomis, naudojamomis vykdant prekybos sutartį. 2 straipsnis Valstybių narių įsipareigojimai Valstybės narės užtikrina, kad bet kuri institucija, tiesiogiai ar netiesiogiai teikianti draudimo paslaugas eksporto kredito draudimo, garantijos ar refinansavimo forma valstybės narės sąskaita arba atstovaujanti valstybės narės Vyriausybę, veikianti su jos parama ar jos kontroliuojama ir (arba) jos įgaliota (toliau – draudikas), draudžia sandorius, susijusius su prekių ir (arba) paslaugų eksportu, pagal priede išdėstytas nuostatas, jeigu šis eksportas skirtas ne Bendrijos šalims ir yra finansuojamas pirkėjo ar tiekėjo kreditavimu arba apmokamas grynaisiais pinigais. 3 straipsnis Sprendimai dėl įgyvendinimo Sprendimus, minimus priedo 46 punkte, priima Komisija pagal 4 straipsnyje nustatytą procedūrą. Komisijai padeda iš valstybių narių atstovų sudarytas Komitetas, kuriam pirmininkauja Komisijos atstovas. Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė patvirtinama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą remdamasi Komisijos pasiūlymu. Valstybių narių atstovų Komitete balsai skaičiuojami taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja. Komisija priima priemones, kurios įsigalioja nedelsiant. Tačiau, jeigu šios priemonės neatitinka Komiteto nuomonės, Komisija nedelsdama praneša apie jas Tarybai. Tokiu atveju: — Komisija savo sprendimu atideda patvirtintų priemonių tai- kymą laikotarpiui, kuris negali viršyti vieno mėnesio nuo tokio pranešimo dienos, — Taryba kvalifikuota balsų dauguma gali priimti kitokį spren- dimą per pirmoje įtraukoje nurodytą laikotarpį. 5 straipsnis Ataskaita ir kontrolė Iki 2001 m. gruodžio 31 d. Komisija pateikia Tarybai ataskaitą apie taikant šios direktyvos nuostatas įgytą patirtį ir pasiektą susiliejimą. 6 straipsnis Santykis su kitomis procedūromis Šia direktyva nustatytos procedūros papildo procedūras, numatytas sprendimu 73/391/EEB (3). 7 straipsnis Panaikinimas Direktyvos 70/509/EEB ir 70/510/EEB panaikinamos. 8 straipsnis Perkėlimas į nacionalinę teisę Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie būtini Jos šios direktyvos įsigaliojimui 1999 m. balandžio 1 d. nedelsdamos praneša apie tai Komisijai. (1) OL L 254, 1970 11 23, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu. (2) OL L 254, 1970 11 23, p. 26. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu. (3) OL L 346, 1973 12 17, p. 1. Sprendimas su paskutiniais pakeitimais, padarytais sprendimu 76/641/EEB (OL L 223, 1976 8 16, p. 25). 248 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 11/28 t. Valstybės narės, priimdamos šiuos aktus, daro juose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma juos oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės. 10 straipsnis Adresatai 9 straipsnis Įsigaliojimas Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje. Ši direktyva skirta valstybėms narėms. Priimta Briuselyje, 1998 m. gegužės 7 d. Tarybos vardu Pirmininkas M. BECKETT 11/28 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 249 PRIEDAS BENDRIEJI EKSPORTO KREDITO DRAUDIMO PRINCIPAI I SKYRIUS: DRAUDIMO SUDEDAMOSIOS DALYS 1 skirsnis: Bendrieji principai ir sąvokų apibrėžimai 1. Bendrųjų principų taikymo sritis a) Šiame priede nustatyti bendrieji principai taikomi draudžiant tiekėjo kredituojamus sandorius su viešaisiais ar privačiais pirkėjais ir draudžiant pirkėjo kredituojamus sandorius su viešaisiais ar privačiais skolininkais. b) Bendrieji principai taikomi draudžiant nuo visų rizikų, apibrėžtų 4 punkte. Nepaisant to, kiekvienu atskiru atveju draudikas gali nuspręsti apriboti draudžiamų rizikų skaičių. c) Kai už visus privataus skolininko įsipareigojimus visiškai ir besąlygiškai garantuoja subjektas, laikomas viešuoju pagal šio priedo 5 punktą, taikomi bendrieji principai viešajam skolininkui. Šiame priede sąvoka „skolininkas“ reiškia arba pirkėją ar paskolos gavėją, kaip nurodyta 1 punkto a papunktyje, arba jų laiduotoją draudžiamo sandorio atžvilgiu. 2. Tiekėjo kredito požymiai a) Sąvoka „tiekėjo kreditas“ taikoma komercinei sutarčiai, pagal kurią eksportuojamos valstybės narės kilmės prekės ir (arba) paslaugos iš vieno ar daugiau tiekėjų vienam ar daugiau pirkėjų, o pirkėjas (-ai) įsipareigoja sumokėti tiekėjui (-ams) grynaisiais pinigais arba pagal išsimokėjimo sąlygas. b) Tiekėjo kredito draudimo nuostatos galioja tuomet, kai draudžiama įmonė yra įsteigta valstybėje narėje pagal Sutarties 58 straipsnį. c) Jeigu komercinė sutartis yra finansuojama pirkėjo kredito lėšomis arba pasitelkiamas kitoks finansavimo būdas, eksportuotojui suteikiamas komercinės sutarties draudimas grindžiamas tiekėjo kredito draudimo nuostatomis. 3. Pirkėjo kredito požymiai a) Sąvoka „pirkėjo kreditas“ taikoma paskolos sutarčiai tarp vienos ar daugiau finansinių institucijų ir vieno ar daugiau paskolos gavėjų, kuri nustato komercinės sutarties finansavimą, numatantį valstybės narės kilmės prekių ir (arba) paslaugų eksportą, kai paskolą suteikianti (-ios) institucija (-os) įsipareigoja pagal atitinkamą sandorį mokėti grynaisiais pinigais tiekėjui (-ams) pirkėjo (-jų)/paskolos gavėjo (-jų) vardu, o pirkėjas (-ai)/paskolos gavėjas (-ai) padengia skolą paskolą suteikusiai (-oms) institucijai (-oms) pagal išsimokėjimo sąlygas. b) Pirkėjo kredito draudimo nuostatos taikomos draudžiant finansinių institucijų interesus, nepriklausomai nuo jų įsteigimo ar registravimo vietos, jeigu pirkėjo kredite numatytas besąlyginis paskolos gavėjo įsipareigojimas padengti skolą, nepriklausomai nuo finansuojamos komercinės sutarties įvykdymo sėkmės. c) Pirkėjo kredito draudimo nuostatos taikomos draudžiant finansinių institucijų interesus dėl finansinių institucijų tinkamai turimų apyvarčiųjų priemonių, kurias pirkėjas turi apmokėti pagal komercinės sutarties finansavimo priemonę. 4. Galimų rizikų apibrėžimas a) Komercinė rizika dėl privačių skolininkų yra apibrėžta 14, 15 ir 16 punktais. b) Politinė rizika privatiems skolininkams yra apibrėžta 17–22 punktuose, o viešiesiems skolininkams –15–22 punktuose. c) Gamybos rizika yra apibrėžta 6 punkto b papunkčiu. d) Kredito rizika yra apibrėžta 6 punkto c papunkčiu. 250 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 11/28 t. 5. Skolininko statusas a) Bet kuris subjektas, bet kokia forma atstovaujantis viešąją instituciją ir negalintis nei teismo keliu, nei administracine tvarka būti paskelbtas nemokiu, laikomas viešuoju skolininku. Tai gali būti arba nepriklausomas skolininkas, t. y. subjektas, veikiantis su visišku valstybės pasitikėjimu ir įgaliojimu, pavyzdžiui, Finansų ministerija arba Centrinis bankas, arba kitas pavaldus viešasis subjektas kaip regioninės, savivaldos ar para-valstybinės institucijos bei kitos viešosios institucijos. b) Vertindamas skolininko būklę, draudikas atsižvelgia į: — skolininko teisinį statusą, — tikrąjį teisinių veiksmų prieš skolininką veiksmingumą, — skolininko finansavimo ir pajamų šaltinius; čia atsižvelgiama į faktą, kad skolininkas savo skoloms apmokėti taip pat gali naudotis šaltiniais, nesusijusiais su centriniais Vyriausybės fondais, pavyzdžiui, pajamomis iš vietos mokesčių ar pajamomis už viešųjų paslaugų teikimą, — priimančiosios šalies Vyriausybės galimos įtakos ar kontrolės mastą skolininko atžvilgiu. c) Visi kiti skolininkai, kurie nėra viešieji pagal pirmiau pateiktus kriterijus, iš esmės laikomi privačiais. 2 skirsnis: Draudimo taikymo sritis 6. Draudžiama rizika a) Draudžiamos rizikos yra nuostolių dėl gamybos rizika ir kredito rizika. b) Nuostolių dėl gamybos rizika pasireiškia, kai poliso turėtojo sutartinių įsipareigojimų vykdymas arba užsakytų prekių gamyba sustabdomi šešių iš eilės einančių mėnesių laikotarpiui, jeigu tokį sustabdymą tiesiogiai ir išimtinai sukelia vienos ar daugiau iš draudimo numatytų nuostolių priežasčių, išvardytų 14–22 punktuose, atsiradimas. c) Nuostolių dėl kredito rizika pasireiškia, kai dėl jų poliso turėtojas negauna bet kokio dydžio sumos išmokos pagal atitinkamą komercinę sutartį arba paskolos sutartį per trijų mėnesių laikotarpį, skaičiuojant nuo numatytos mokėjimo dienos, jeigu tokį neišmokėjimo atvejį tiesiogiai ir išimtinai sukelia vienos ar daugiau iš draudimo numatytų nuostolių priežasčių, išvardytų 14–22 punktuose, atsiradimas. d) Kai dėl rizikos, susijusios su pirkėjo kreditu, besąlygiškai garantuojama, draudikas laikosi principų ir procedūrų, nustatytų 32, 33 punktuose ir 47 punkto a papunktyje. 7. Draudimo apimtis a) Gamybos rizikos draudimas sutarties vertės ribose apima draudimo poliso turėtojo išlaidas, patirtas vykdant savo sutartinius įsipareigojimus arba gaminant sutartyje aptartas prekes, jeigu tokios išlaidos iš tikrųjų priskirtinos sutarties vykdymui. Gamybos rizikos draudimas neapima: — išlaidų, kurios patirtos dėl prekių ir (arba) paslaugų, kurių atžvilgiu kredito rizikos draudimas jau įsigaliojo, — sumų, poliso turėtojo sumokėtų pareikalavus apmokėti obligaciją pagal apdraustą sutartį; tačiau tai nekliudo draudikui apdrausti šios rizikos už šios direktyvos taikymo srities, ir — sumų, atitinkančių poliso turėtojo skolininkui sumokėtas baudas ir žalos atlyginimus. b) Kredito rizikos draudimas apima sumą (pagrindinę ir palūkanas), kurią pirkėjas skolingas pagal komercinę sutartį arba paskolos gavėjas – pagal paskolos sutartį, įskaitant palūkanas, susikaupusias nuo nustatytos dienos (potermininės palūkanos). Kredito rizikos draudimas neapima sumų, atitinkančių poliso turėtojo skolininkui sumokėtas baudas ir žalos atlyginimus. 8. Draudimo dalis a) Draudimo dalis ir pagrindas nustatyti didžiausią galimą kompensacijos dydį, už kurį atsakingas draudikas, aiškiai nustatomi draudiko išduodamame kredito draudimo polise. b) Jeigu draudikas draudžia didesne negu 95 % dalimi, laikomasi principų ir procedūrų, nustatytų 32, 33 punktuose ir 47 punkto a papunktyje. 11/28 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 251 9. Nedraudžiama dalis Nepažeidžiant 8 punkto b papunkčio nuostatų, draudimo poliso turėtojas savo sąskaita atsako už bet kokio dydžio neapdraustą dalį. Draudikas gali nuspręsti visiškai arba dalinai atleisti poliso turėtoją nuo atsakomybės už neapdraustą dalį. 10. Sandorių užsienio valiuta draudimas Jeigu sandoriai numato mokėjimus ar finansavimo operacijas viena ar daugiau užsienio valiutų, draudimas gali būti suteikiamas bet kuria iš šių valiutų. 11. Užsienio tiekimai Subkontraktai su vienos ar daugiau valstybių narių šalimis įtraukiami į draudimą automatiškai pagal 1982 m. gruodžio 10 d. Tarybos sprendimą 82/854/EEB dėl taisyklių, eksporto garantijų ir eksporto finansavimo srityse, taikomų tam tikroms subrangos sutartims su dalyviais iš kitų Europos Bendrijų valstybių narių arba narėmis nesančių šalių (1). 12. Draudimo įsigaliojimo laikas a) Pirkėjo kredito atveju draudimas įsigalioja tą pačią dieną, kai pradeda galioti paskolos sutartis, su sąlyga, kad įvykdytos kredito draudimo polise ir paskolos sutartyje aptartos sąlygos. b) Tiekėjo kredito atveju gamybos rizikos draudimas įsigalioja tą pačią dieną, kai pradeda galioti komercinė sutartis, su sąlyga, kad įvykdytos kredito draudimo polise ir paskolos sutartyje aptartos sąlygos. Kredito rizikos draudimas įsigalioja tą dieną, kai būdamas visiškai įvykdęs savo sutartinius įsipareigojimus, poliso turėtojas įgyja teisę gauti išmokas, su sąlyga, kad įvykdytos kredito draudimo polise ir paskolos sutartyje aptartos sąlygos. Kita vertus, kredito rizikos draudimas gali įsigalioti kiekvieną dieną, kai įvykdomas dalinis pristatymas ar dalinis išsiuntimas, jeigu draudimo poliso turėtojas pagal sutarties sąlygas turi teisę gauti griežtai nustatyto dydžio sumos išmokas, atitinkančias pristatomų ar išsiunčiamų prekių ir (arba) paslaugų vertę. 3 skirsnis: Nuostolių priežastys ir aplinkybės, atleidžiančios nuo atsakomybės 13. Draudiko atsakomybė Draudikas atsako už nuostolį, jeigu šio nuostolio priežastis yra tiesiogiai ir išskirtinai priskirtina vienai ar daugiau iš draudimo numatytų nuostolių priežasčių, išvardytų 14–22 punktuose. 14. Nemokumas Privataus skolininko arba, jeigu yra, jo laiduotojo, nemokumas de jure arba de facto. 15. Įsipareigojimų nevykdymas Skolininko arba, jeigu yra, jo laiduotojo įsipareigojimų nevykdymas. 16. Savavališkas atsisakymas mokėti arba skolos nepripažinimas Pirkėjo, kuris numatytas pagal tiekėjo kreditą, sprendimas pertraukti ar nutraukti komercinę sutartį, taip pat atsisakyti priimti prekes ir (arba) paslaugas, nebūnant įgaliotam tą daryti. 17. Trečiosios šalies sprendimas Bet kokia priemonė ar sprendimas, priimtas kitos negu draudiko arba poliso turėtojo šalies Vyriausybės, įskaitant priemones ir sprendimus, priimtus viešųjų įstaigų, kurios įgyvendina Vyriausybės įsikišimus, kuris atitinkamai trukdo įgyvendinti paskolos sutartį arba komercinę sutartį. 18. Moratoriumas Bendrasis moratoriumas, paskelbtas arba skolininko šalies Vyriausybės, arba trečiosios šalies Vyriausybės, kurio pagrindu turi būti vykdomi atsiskaitymai pagal paskolos sutartį arba pagal komercinę sutartį. (1) OL L 357, 1982 12 18, p. 20. 252 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 11/28 t. 19. Kliūtis ar vėlavimas pervesti lėšas Politiniai įvykiai, ekonominiai sunkumai arba įstatymų leidybos ar administracinės priemonės, iškylantys ar priimami ne draudiko šalyje ir trukdantys ar verčiantys atidėti lėšų pervedimą pagal paskolos sutartį arba komercinę sutartį. 20. Skolininko šalies teisinės nuostatos Teisinės nuostatos, priimtos skolininko šalyje, pagal kurias skolininko vietos valiuta atliekami mokėjimai galioja dengiant skolą, nepriklausomai nuo to, kad dėl valiutos kurso svyravimų tokios įmokos, konvertuotos į komercinėje sutartyje ar paskolos sutartyje numatytą valiutą, pervedimo metu nebesudaro bendros skolos sumos. 21. Draudiko arba poliso turėtojo šalies sprendimas Bet kokia priemonė ar sprendimas, priimtas draudiko arba poliso turėtojo šalies Vyriausybės, įskaitant Europos Bendrijos priemones ir sprendimus, susijusius su prekyba tarp valstybių narių ir trečiųjų šalių, tokios kaip eksporto draudimas, tiek, kiek jų reguliuojama sritis nėra kitaip reglamentuojama atitinkamos Vyriausybės. 22. Force majeure Force majeure atvejai, kylantys ne draudiko šalyje, kuriems priklauso karas, taip pat pilietinis karas, revoliucija, riaušės, pilietiniai neramumai, ciklonai, potvyniai, žemės drebėjimai, ugnikalnių išsiveržimai, žemės drebėjimo, audros ir pan. sukelta didžiulė banga, taip pat branduolinės avarijos, jeigu nuo jų pasekmių nėra apsidrausta kitu būdu. 23. Bendrosios aplinkybės, atleidžiančios nuo atsakomybės Draudikui suteikiama teisė neprisiimti atsakomybės už nuostolius, kurie tiesiogiai ar netiesiogiai sietini su šiomis aplinkybėmis: a) bet koks poliso turėtojo ar jo vardu veikiančio asmens veiksmas arba aplaidumas; b) bet kokia priemonė, suvaržanti poliso turėtojo teises, numatytas paskolos sutartyje, komercinėje sutartyje, arba bet koks su tuo susijęs dokumentas, įskaitant dokumentą, susijusį su atitinkama garantija arba saugumo susitarimais; c) bet koks tolesnis susitarimas tarp poliso turėtojo ir skolininko, sudarytas po paskolos sutarties ar komercinės sutarties sudarymo, kuris trukdo arba verčia atidėti skolos mokėjimą; d) tiekėjo kredito atveju – bet koks subkontraktorių, kontrahentų ar kitų tiekėjų įsipareigojimų nevykdymas, su sąlyga, kad toks nevykdymas nėra politinių įvykių išdava, kaip aprašyta nuostolių priežasčių sąraše 17–22 punktuose. 4 skirsnis: Nuostatos dėl žalos atlyginimo reikalavimų patenkinimo 24. Laikotarpis, po kurio galima pareikšti žalos atlyginimo reikalavimą a) Laikotarpis, po kurio galima pareikšti reikalavimą, turi atitikti laikotarpį, numatytą pasireikšti draudžiamai rizikai, kaip nustatyta 6 punkto b ir c papunkčiuose. b) Laikotarpis, po kurio galima pareikšti reikalavimą, netaikomas: — kai, privataus skolininko atveju, mokėjimo nevykdymas susijęs su skolininko nemokumu, ir de jure, ir de facto, — dvišalės tarpvyriausybinės skolos restruktūrizavimo sutarties atveju. 25. Žalos atlyginimas ir teisių perleidimas a) Poliso turėtojas turi teisę, praėjus laikotarpiui, po kurio galima pareikšti pretenziją, gauti žalos atlyginimą pagal 24 punktą, su sąlyga, kad yra išpildytos išankstinės draudimo ir žalos atlyginimo sąlygos, pretenzija teisiškai galioja, o poliso turėtojas ėmėsi reikiamų veiksmų, siekdamas išvengti rizikos. b) Draudikui gali būti perleistos poliso turėtojo teisės pagal atitinkamą paskolos sutartį arba komercinę sutartį. 26. Užtikrinti įsipareigojimai Jeigu skolininko įsipareigojimai poliso turėtojui yra užtikrinti garantijos ar kita apsaugos priemone, poliso turėtojas privalo imtis visų būtinų priemonių, numatytų polise, kurios ne tik užtikrintų, kad garantija ar kita apsaugos priemonė yra galiojanti ir įvykdoma, bet ir iš tikrųjų stiprintų saugumą. 11/28 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 253 27. Reikalavimo dydžio apskaičiavimas Nepažeidžiant 31 punkto nuostatų, draudikas, apskaičiuodamas reikalavimo sumą, neišmoka poliso turėtojui sumos, viršijančios bendrą jo patirto tikrojo nuostolio sumą, ir (arba) viršijančios sumą, kurią poliso turėtojui turi išmokėti paskolos gavėjas pagal paskolos sutartį arba atitinkamai pirkėjas – pagal komercinę sutartį. 28. Reikalavimo patenkinimas Reikalaujama suma turi būti sumokėta nedelsiant, bet vėliausiai per vieną mėnesį nuo laikotarpio, po kurio galima pareikšti reikalavimą, pabaigos, su sąlyga, kad draudikui buvo operatyviai pranešta apie reikalavimo pareiškimą, jam buvo pateikta visa reikiama informacija, dokumentai ir įrodymai, siekiant laiku nustatyti reikalavimo pagrįstumą. Gamybos rizikos draudimo atveju reikalaujama suma sumokama per vieną mėnesį nuo laikotarpio, po kurio galima pareikšti reikalavimą, pabaigos arba, kai tas būtina, per vieną mėnesį nuo ekspertų išvados gavimo dienos, arba nuo dienos, kai poliso turėtojas susitarė su draudiku dėl reikalavimo sumos, priklausomai nuo to, kuri data yra vėlesnė. 29. Ginčai dėl reikalavimo Jeigu nuostoliai, dėl kurių poliso turėtojas reikalauja žalos atlyginimo, yra susiję su ginčijamomis teisėmis, draudikas gali atidėti reikalavimo apmokėjimą, kol teismas arba arbitražo institucija, priklausomai kaip numatyta paskolos sutartyje arba komercinėje sutartyje, išspręs ginčą poliso turėtojo naudai. 30. Dvišalė tarpvyriausybinė skolos restruktūrizavimo sutartis a) Jeigu draudžiamai paskolos sutarčiai ar komercinei sutarčiai taikoma dvišalė tarpvyriausybinė skolos restruktūrizavimo sutartis, poliso turėtojas laikosi šios restruktūrizavimo sutarties sąlygų ir apdraustosios, ir neapdraustosios paskolos sutarties arba komercinės sutarties dalių atžvilgiu. Poliso turėtojas teikia draudikui visą reikiamą pagalbą, vykdant restruktūrizavimo sutartį. b) Jeigu apdraustoji suma yra įtraukta į dvišalę tarpvyriausybinę skolos restruktūrizavimo sutartį, draudikas gali atsisakyti vieno mėnesio laikotarpio, numatyto 28 punkte, kai dvišalė sutartis yra galiojanti. 31. Papildomos išlaidos Papildomos išlaidos, atsirandančios dėl veiksmų siekiant minimizuoti ar išvengti nuostolių, padengiamos proporcingai draudimo daliai pagal kredito draudimo polisą, jeigu jas patvirtina draudikas. Papildomoms išlaidoms priskiriamos teismų ir kitos teisinėms procedūroms skirtos išlaidos, siekiant minimizuoti ar išvengti nuostolių, bet nepriskiriamos pretenzijos galiojimo nustatymo išlaidos. Tačiau, jeigu tokios išlaidos taip pat siejasi su draudiko neapdraustomis sumomis arba mokėjimo terminais, jos paskirstomos proporcingai apdraustoms ir neapdraustoms sumoms arba mokėjimo terminams. II SKYRIUS: DRAUDIMO ĮMOKA 32. Bendrieji draudimo įmokos nustatymo principai Draudimo įmokos konverguoja. Todėl įmokos už eksporto kredito draudimą: — atitinka draudžiamą riziką (šalį, aukščiausiąją valdžią, viešąją ir (arba) privačią riziką), — yra adekvačios suteikiamo draudimo taikymo sričiai ir kokybei, — nėra netinkamos padengti ilgalaikės veiklos išlaidas ir nuostolius. 33. Draudimo kokybė Nustatant draudimo kokybę, kaip minima 32 punkte, draudikas deramai atsižvelgia į draudimo dalį, draudimo sąlygas ir visas kitas sąlygas, lemiančias draudimo kokybę. 34. Šalies rizikos įvertinimas Draudimo įmokos dydis, taikomas atskirai šaliai ar šalių kategorijai, grindžiamas tinkamu šalies rizikos įvertinimu. 254 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 11/28 t. 35. Skolininko kreditingumas Nustatant draudimo įmokų dydį, draudikas tinkamai atsižvelgia į skolininko kreditingumą, įskaitant jo statusą, kaip nurodyta 5 punkte. 36. Rizikos laikotarpis Apskaičiuojant draudimo įmoką, draudikas atsižvelgia į bendrąjį rizikos laikotarpį ir mokėjimo grafiką bei palūkanas. 37. Mokėtina suma a) Draudimo įmoka mokama pagal mokėtiną sumą ir, kiek įmanoma, yra grindžiama minimalių draudimo įmokų etalonais. Etalonai išreiškiami procentine kontrolinės vertės dalimi, tarsi draudimo ar garantavimo dieną būtų surenkamos visos draudimo įmokos; kredito rizikos atveju šia pamatine verte atitinkamai laikoma mažiausiai pagrindinė paskolos suma arba (re-)finansuojama komercinės sutarties dalis, o gamybos rizikos atveju – bendra sutarties vertė, išskaičius pradinius mokėjimus. b) Gamybos rizikos atveju mokėtina suma gali būti sumažinta iki didžiausio tikėtino nuostolio. 38. Draudimo įmokų mokėjimas a) Bendra draudimo įmokų suma turi būti mokama kredito draudimo poliso ar garantijos dieną arba tada, kai visiškai įsigalioja sutartis arba paskolos sutartis. b) Draudimo įmokas galima mokėti dalimis ar pridedant prie palūkanų normos pirklą, su sąlyga, kad bendrosios vertės prasme tai atitinka draudimo įmokų sumą, nurodytą pirmiau, 38 punkto a papunktyje. III SKYRIUS: ŠALIES DRAUDIMO POLITIKA 39. Šalies draudimo politikos apibrėžimas a) Draudikas, priklausomai nuo jo dydžio ir struktūrinių ekonominių apribojimų, savo šalies draudimo politiką grindžia šalies rizikos įvertinimu, bendra numatoma rizikos tikimybe kiekvienoje šalyje, ir šalies rizikos portfelio sudėtimi. b) Nustatydamas šalies draudimo politiką, draudikas atsižvelgia į kiekvieno skolininko šalies klasifikacinį priskyrimą. c) Nepaisant to, draudikas turi teisę sustabdyti ar apriboti draudimo veiklą tam tikros šalies atžvilgiu ir neatsižvelgdamas į jos klasifikacinį priskyrimą. 40. Sąvokos „bendra numatoma rizikos tikimybė“ apibrėžimas Bendra numatoma rizikos tikimybė draudimo dalies ribose apibrėžiama remiantis vidutinio laikotarpio ir ilgalaikio verslo apimtimi, kaip nurodyta direktyvos 1 straipsnyje. 41. Šalies rizika a) Šalių, kurių rizikos tikimybė mažiausia, grupės atžvilgiu draudikas iš esmės netaiko draudimo politikos apribojimų. b) Kitų šalių atžvilgiu draudikas gali įvesti draudimo politikos apribojimų. c) Draudikas, kuris iš esmės neteikia draudimo tam tikrai šaliai ar šalių grupei, vis dėlto gali išimties tvarka drausti tam tikrus sandorius dėl dvišalės politikos ar nacionalinio intereso, arba kai tokiam sandoriui užtikrinamas patikimas laisvai konvertuojamos užsienio valiutos kursas. d) Šalių, nurodytų pirmiau b punkte, atžvilgiu draudikai gali nustatyti kumuliacinio arba alternatyvaus pobūdžio apribojimus: — numatoma bendra šalies rizikos tikimybė, — bendra siūloma draudimo suma, — draustinų naujų sutarčių vertė, — didžiausia suma, draudžiama vienam sandoriui. Draudikai taip pat gali padidinti taikomą draudimo įmoką. Jeigu tam tikra šalis šių apribojimų neperžengia, iš esmės jai nėra taikomi draudimo rizikos apribojimai. 11/28 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 255 42. Specialios šalies draudimo sąlygos Bet kuriuo atveju draudikas gali kaip įprasta kelti tam tikrai šaliai, nepriklausomai nuo jos kategorijos, tam tikras draudimo sąlygas: — mokėjimo ir (arba) pavedimo garantija atitinkamos šalies Centrinio banko arba Finansų ministerijos vardu, — neatšaukiami akredityvai arba banko garantija, — laikotarpio, po kurio galima pareikšti pretenziją, pratęsimas, — draudimo dalies sumažinimas, — draudimo apribojimai tam tikriems veiklos sektoriams ar tam tikroms projektų rūšims. IV SKYRIUS: PRANEŠIMO PROCEDŪROS 43. Pranešimo procedūrų taikymo sritis a) Įgyvendindami bendruosius principus, išdėstytus I, II ir III skyriuose, draudikai taiko toliau pateikiamas procedūras. b) Šios procedūros papildo procedūras, įtvirtintas 1973 m. gruodžio 3 d. Tarybos sprendimu 73/391/EEB dėl konsultavimo ir informavimo kreditų draudimo, kreditų garantijų ir finansinių kreditų klausimais tvarkos (1). 44. Pranešimo procedūrų rūšys Numatomos keturios pranešimų Komisijai ir kitiems draudikams procedūrų rūšys: — metinis informacinis pranešimas, — pranešimas dėl sprendimo, — ex-ante informacinis pranešimas ir — ex-post informacinis pranešimas. Teikiami duomenys neturi būti atskleisti trečiosioms šalims. 45. Metinis pranešimas dėl informacijos a) Kiekvienų metų pabaigoje, o vėliausiai kitų metų balandžio 30 d. , kiekvienas draudikas pateikia kitiems draudikams ir Komisijai retrospektyvaus pobūdžio pranešimą apie savo praėjusių metų veiklą. Į šį pranešimą įtraukiamos visos skolininko šalys, ir pateikiami šie duomenys apie kiekvieną šių šalių: — draudiko suteikta bendra draudimo suma, — bendra numatoma rizikos tikimybė, kaip nurodyta 40 punkte, — gautos įmokos, — išmokėtų kompensacijų suma ir — pretenzijų, pagal kurias atlikti mokėjimai, kiekis. b) Kiekvienų metų pradžioje, vėliausiai iki sausio 31 d. , kiekvienas draudikas pateikia kitiems draudikams ir Komisijai pranešimą apie savo vykdomą draudimo politiką, įskaitant viršutinės ribos tipą ir lygį, taip pat sąlygas, draudiko numatomas įprastai taikyti draudimui, kaip numatyta ar taikytina ateinančiais metais. 46. Pranešimas dėl sprendimo a) Tuo atveju, kai konkuruoja Bendrijos eksportuotojų arba bankų pasiūlymai, suinteresuotas draudikas skubiai atsako į bet kokį iš kito suinteresuoto draudiko gautą paklausimą dėl informacijos apie atitinkamo skolininko arba sandorio statusą, kaip nustatyta 5 punkte. b) Kilus nesutarimui dėl skolininko statuso, suinteresuoti draudikai pateikia turimą informaciją kitiems draudikams, siekdami susitarti dėl abiem šalims priimtino statuso. c) Jeigu draudikai nesutaria dėl skolininko statuso per 10 darbo dienų nuo paklausimo dėl informacijos dienos, suinteresuoti draudikai pateikia su šiuo klausimu susijusią svarbiausią informaciją apsvarstyti Komisijai, kuri priima sprendimą pagal procedūrą, nustatytą šios direktyvos 4 straipsnyje. (1) OL L 346, 1973 12 17, p. 1. Sprendimas su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu. 256 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 11/28 t. 47. Ex-ante informacinis pranešimas a) Draudikas, ketinantis nukrypti nuo priedo nuostatų, suteikdamas palankesnes draudimo sąlygas konkrečiam sandoriui ar sandorių grupei, arba tam tikram sektoriui ar sektoriams, arba tam tikrai šaliai ar šalims, arba bendrai jų sistemai, apie tokį savo ketinimą praneša kitiems draudikams ir Komisijai mažiausiai prieš septynias darbo dienas iki šio sprendimo įsigaliojimo, nurodydamas planuojamo nukrypimo priežastis, pavyzdžiui, būtinybę būti konkurencingam tarptautinėje terpėje, ir atitinkamus numatomus draudimo įmokų tarifus. b) Draudikas, ketinantis nustatyti mažesnes draudimo įmokas negu nurodyta jo metiniame pranešime pagal 45 punkto b papunktį, apie tokį savo ketinimą praneša kitiems draudikams ir Komisijai mažiausiai prieš septynias darbo dienas iki šio sprendimo įsigaliojimo. c) Draudikas, kuris, gavęs kito draudiko pranešimą pagal pirmiau einančius a arba b papunkčius, ketina suteikti dar palankesnes sąlygas už pranešimo siuntėją, apie tokį savo ketinimą praneša kitiems draudikams ir Komisijai mažiausiai prieš septynias darbo dienas iki šio sprendimo įsigaliojimo, nurodydamas numatomą draudimo įmokų tarifą. d) Draudikas, kuris pagal 41 punkto c papunktį ketina drausti sandorius su skolininkais, esančiais šalyse, kurių jis įprastomis aplinkybėmis nedraudžia, apie tokį savo ketinimą praneša kitiems draudikams ir Komisijai mažiausiai prieš septynias darbo dienas iki šio sprendimo įsigaliojimo, nurodydamas numatomą draudimo įmokų tarifą. 48. Ex-post informacinis pranešimas a) Draudikas, nusprendęs nukrypti nuo priedo nuostatų, suteikdamas mažiau palankias draudimo sąlygas konkrečiam sandoriui ar sandorių grupei, arba tam tikram sektoriui ar sektoriams, arba tam tikrai šaliai ar šalims, arba bendrai jų sistemai, privalo vėliausiai iki kiekvienų metų sausio 31 d. pranešti kitiems draudikams ir Komisijai apie tokius atvejus, pasitaikiusius praėjusiais kalendoriniais metais. b) Draudikas, nusprendęs pakoreguoti vieną ar daugiau elementų savo šalies draudimo politikoje, pateikiamoje metiniame pranešime pagal 45 punkto b papunktį, skubiai praneša apie tai kitiems draudikams ir Komisijai. c) Draudikas, kuris, gavęs pranešimą pagal 47 punkto a ir (arba) b papunkčius, nusprendžia suteikti tokias pačias draudimo sąlygas kaip ir pranešimo siuntėjas, skubiai praneša apie tai kitiems draudikams ir Komisijai. d) Visi draudikai skubiai ir išsamiai atsako į bet kokį paklausimą dėl informacijos ar patikslinimo jų veiklos klausimais, gautą iš kitų draudikų arba Komisijos. 49. Elektroninio pašto sistemos naudojimas Visi pranešimai paprastai perduodami elektroniniu paštu arba, jeigu tai būtina, kitomis tinkamomis skubios raštiškos komunikacijos priemonėmis


title: QUESTION ECRITE no 1352/98 de Ben FAYOT à la Commission. Méthodes alternatives à l'expérimentation sur les animaux

eurovoc_concepts:
EU programme
Joint Research Centre
animal experimentation
protection of animals
research and development
scientific research
soft technology

text: C 402/116 Journal officiel des CommunautØs europØennes FR 22. 12. 98 La Commission a-t-elle l(cid:146)intention et, d(cid:146)introduire une rØglementation lØgislative communautaire en la matiŁre dans l(cid:146)affirmative (cid:224) quelle date? RØponse donnØe par M. Kinnock au nom de la Commission (11 juin 1998) La Commission pense Øgalement que des contr(cid:244)leurs aØriens bien formØs sont indispensables (cid:224) la sØcuritØ. Le niveau requis est obtenu de diverses maniŁres. Selon l(cid:146)(cid:201)tat membre, la formation peut relever des compØtences de gestion interne du fournisseur de service aØrien ou relever d(cid:146)une procØdure d(cid:146)agrØment placØe sous la responsabilitØ des autoritØs chargØes de rØglementer la sØcuritØ. Ces diverses approches n(cid:146)ont jamais nuit (cid:224) la sØcuritØ ou (cid:224) l(cid:146)interopØrabilitØ des rØseaux de transport aØrien au sein de la CommunautØ. La Commission estime donc que la crØation d(cid:146)un programme harmonisØ de recrutement et de formation des contr(cid:244)leurs aØriens ne constitue pas une prioritØ en dØpit des avantages qui pourraient en Œtre tirØs sur le plan de l(cid:146)uniformisation et des coßts. (98/C 402/152) QUESTION (cid:201)CRITE E-1352/98 posØe par Ben Fayot (PSE) (cid:224) la Commission (7 mai 1998) Objet: MØthodes alternatives (cid:224) l(cid:146)expØrimentation sur les animaux Le Parlement europØen ainsi que les EuropØens soucieux de la protection des animaux ont rØguliŁrement rØclamØ ces derniŁres annØes que l(cid:146)expØrimentation sur les animaux (par exemple dans le domaine des produits cosmØtiques) soit remplacØe par d(cid:146)autres mØthodes. J(cid:146)apprends maintenant que le contrat de recherche du Professeur Michaºl Balls, directeur du centre europØen de validation des mØthodes alternatives (ECVAM) de l(cid:146)UE (cid:224) Ispra (Italie) n(cid:146)a ØtØ prolongØ que de deux ans au lieu de cinq. Cela signifie-t-il que le centre de recherche est mis en veilleuse et que la politique dØj(cid:224) fort lente de la Commission dans le domaine du remplacement de l(cid:146)expØrimentation animale par des mØthodes alternatives devient encore moins efficiente? RØponse donnØe par Mme Cresson au nom de la Commission (24 juin 1998) Le Centre europØen pour la validation des mØthodes alternatives (ECVAM) du Centre commun de recherche (CCR) continuera (cid:224) recevoir les ressources qui lui sont nØcessaires pour conduire une recherche efficace. Comme ce fut le cas dans le quatriŁme programme cadre de recherche et dØveloppement (1), le dØveloppement de mØthodes de test alternatives sera poursuivi dans le cinquiŁme programme cadre. Cette orientation est reprise dans le programme spØcifique du CCR, et Øgalement dans les actions indirectes. La position commune du Conseil du 12 fØvrier 1998 relative au 5e programme cadre de recherche (2) stipule en effet dans la premiŁre action «QualitØ de la vie et gestion des ressources du vivant» que «dans la mesure du possible, l(cid:146)expØrimentation animale et les tests sur animaux devront Œtre remplacØs par des mØthodes in vitro ou d(cid:146)autres mØthodes alternatives». JO L 117 du 8. 5. 1990. (1) (2) COM(97) 553 final


title: WRITTEN QUESTION No. 1452/98 by José BARROS MOURA to the Commission. Community funding of hydraulic projects in Spain

eurovoc_concepts:
Cohesion Fund
European Regional Development Fund
Portugal
Spain
hydraulic machinery
hydraulic works

text: C 386/130 Europeiska gemenskapernas officiella tidning SV 11. 12. 98 2. De villkor som till(cid:228)mpades p(cid:229) medfinansieringen av Alqueva-projektet var ett resultat av dess storlek (mer (cid:228)n 300 miljoner ecu i gemenskapsfinansiering), som orsakade specifika problem med avseende p(cid:229) milj(cid:246)- skydd, vattenf(cid:246)rs(cid:246)rjning, ekonomisk utveckling och samordning av (cid:246)vervaknings(cid:229)tg(cid:228)rder. Det (cid:228)r emellertid n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att precisera siffror och uppgifter. F(cid:246)r Alqueva-projektet kommer ERUF endast att bidra med 96,6 miljoner ecu i 1997 (cid:229)rs priser. Resten av finansieringen t(cid:228)cks av Sammanh(cid:229)llningsfonden, Europeiska socialfonden och Europeiska utvecklings- och garantifonden f(cid:246)r jordbruket › garantisektionen. F(cid:246)r att g(cid:246)ra en j(cid:228)mf(cid:246)relse med siffror f(cid:246)r Spanien, d(cid:228)r det ocks(cid:229) sker finansiering av vattenomr(cid:229)den genom Sammanh(cid:229)llningsfonden, (cid:228)r det n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att h(cid:228)nvisa till ERUF. ERUF kommer under samma period att bidra med 260 miljarder escudos till den spanska vattenplanen, dvs. tretton g(cid:229)nger mer (cid:228)n det belopp som ansl(cid:229)s f(cid:246)r Alqueva. Kommissionen (cid:228)r s(cid:228)kert medveten om att det faktum att ett program eller projekt (s(cid:229)som den spanska vattenplanen som uppenbarligen omfattar ett stort antal dammar och (cid:148)vattendelningspunkter(cid:148) som finansieras via ERUF och som ligger i internationella floder, s(cid:229)som Guadiana) delas upp inte inneb(cid:228)r att det inte skall behandlas som en helhet, i synnerhet med beaktande av att finansieringen till projektet betraktas som en helhet. Hur kan kommissionen s(cid:229)ledes garantera att inget spanskt projekt i samma storleksordning som Alqueva har finansierats? Hur kan kommissionen vara opartisk n(cid:228)r den vidh(cid:229)ller att det endast f(cid:246)r Alqueva kr(cid:228)vdes att s(cid:228)rskilda kontrollvillkor var uppfyllda f(cid:246)r att erh(cid:229)lla medfinansiering? (1) EGT C 354, 19. 11. 1998. (98/C 386/181) SKRIFTLIG FR¯GA P-1452/98 fr(cid:229)n JosØ Barros Moura (PSE) till kommissionen (7 maj 1998) ˜mne: Gemenskapsfinansiering av vattenprojekt i Spanien 1. Kan kommissionen g(cid:246)ra en j(cid:228)mf(cid:246)rande uppst(cid:228)llning mellan de medel ur Europeiska regionala utveck- lingsfonden (ERUF) som fram till slutet av 1997, inom ramen f(cid:246)r Spaniens gemenskapsst(cid:246)dram, anslagits till (cid:229)tg(cid:228)rd 6. 1 (vattenplan) och de medel ur ERUF som anslagits till stora portugisiska vattenprojekt? Kan kommissionen (cid:228)ven ange vilka villkor ERUF st(cid:228)llde upp f(cid:246)r var och en av de tv(cid:229) medlemsstaterna f(cid:246)r 2. att f(cid:229) tillg(cid:229)ng till dessa anslag? Gemensamt svar p(cid:229) de skriftliga fr(cid:229)gorna E-1447/98 och P-1452/98 ingivna av Monika Wulf-Mathies f(cid:246)r kommissionen (20 maj 1998) Kommissionen h(cid:229)ller p(cid:229) att inh(cid:228)mta de upplysningar som beh(cid:246)vs f(cid:246)r att kunna besvara fr(cid:229)gan. Den kommer att vidarebefordra dessa s(cid:229) snart som m(cid:246)jligt. (98/C 386/182) SKRIFTLIG FR¯GA E-1448/98 fr(cid:229)n JosØ Barros Moura (PSE) till kommissionen (11 maj 1998) ˜mne: Konsumentpolitiska projekt f(cid:246)r 1998 Trov(cid:228)rdiga konsumentskyddsorganisationer i Portugal har st(cid:228)llt sig tveksamma till villkoren f(cid:246)r godk(cid:228)nnande av projekt som med gemenskapsmedel skall genomf(cid:246)ras i Portugal under 1998, i enlighet med meddelandet i EGT C 277 av den 12 september 1997. Kan kommissionen, mot bakgrund av detta, besvara f(cid:246)ljande fr(cid:229)gor:


title: Ανακοίνωση του Συμβουλίου και της Επιτροπής - Σύνθεση της ευρωπαϊκής συμβουλευτικής επιτροπής στατιστικής πληροφόρησης στον οικονομικό και κοινωνικό τομέα

eurovoc_concepts:
European Economic and Social Committee
advisory committee (EU)
appointment of staff
statistics

text: 7. 5. 98 EL Ep(cid:242)shmh Efhmer(cid:242)da tvn Eyrvpaık(cid:215)n Koinot(cid:254)tvn C (cid:216)142/3 SYMBOYLIO KAI EPITROPH S(cid:255)nqesh thw eyrvpaık(cid:254)w symboyleytik(cid:254)w epitrop(cid:254)w statistik(cid:254)w plhrof(cid:246)rhshw ston oikonomik(cid:246) kai koinvnik(cid:246) tom~a (98/C 142/02) S(cid:255)mfvna me thn ap(cid:246)fash 91/116/EOK toy Symboyl(cid:242)oy, thw 25hw Febroyar(cid:242)oy 1991, gia th s(cid:255)stash thw eyrvpaık(cid:254)w symboyleytik(cid:254)w epitrop(cid:254)w statistik(cid:254)w plhrof(cid:246)rhshw ston oikonomik(cid:246) kai koinvnik(cid:246) tom~a(cid:216)(˛), kai, idia(cid:242)tera, s(cid:255)mfvna me to ‘rqro 4, h Epitrop(cid:254) (cid:246)rise, stiw 15 Septem(cid:220) br(cid:242)oy 1997, toyw t~sseriw antipros(cid:215)poyw thw sthn en l(cid:246)gv epitrop(cid:254): Yves(cid:220)Thibault DE SILGUY M~low thw Epitrop(cid:254)w Yves FRANCHET Giovanni RAVASIO Allan LARSSON Genik(cid:246)w Dieyqynt(cid:254)w, Eurostat Genik(cid:246)w Dieyqynt(cid:254)w, Oikonomik~w kai xrhmatodotik~w ypoq~seiw Genik(cid:246)w Dieyqynt(cid:254)w, Apasx(cid:246)lhsh, ergasiak~w sx~seiw kai koinvnik~w ypoq~seiw To Symbo(cid:255)lio, met‘ ap(cid:246) diabo(cid:255)leysh me thn Epitrop(cid:254), (cid:246)rise stiw 17 Noembr(cid:242)oy 1997: Luc DENAYER Marc DESPONTIN Henrik Bach MORTENSEN B B Secr~taire du Conseil central de l’~conomie Secretaris van de Centrale Raad van de Economie Pr~sident du Conseil sup~rieur de la statistique et professeur { la VUB Voorzitter van de Hoge Raad voor de Statistiek en hoogleraar aan de VUB DK Underdirekt(cid:192)r for (cid:133)Dansk Handel & Service(cid:176) med ansvar for politik Karen SIUNE DK Direkt(cid:192)r, Analyseinstitut for Forskning Dr. Ullrich HEILEMANN Botho Graf PUCKLER Iv‘nnhw XRYSANQAKOPOYLOS (John CHRYSSANTHACOPOULOS) Iv‘nnhw Aristot~lhw MYLVNAS (John Aristotle MYLONAS) Rafael LUENGO L@ZARO Carlos MART(cid:228)N Jean(cid:220)Christophe LE DUIGOU D D EL EL E E F Rheinisch(cid:220)Westf…lisches Institut f(cid:190)r Wirtschaftsforschung Bundesvereinigung der Deutschen Arbeitgeberverb…nde S(cid:255)ndesmow Ellhnik(cid:215)n Biomhxani(cid:215)n (Federation of Greek Industries) Anaplhrvt(cid:254)w Dioikht(cid:254)w thw Eqnik(cid:254)w Tr‘pezaw thw Ell‘daw (Deputy Manager at the National Bank of Greece) Representante de la CEOE (Confederaci(cid:246)n Espa(cid:253)ola de Organizaciones Empresariales) Representante de CCOO (Confederaci(cid:246)n Sindical de Comisiones Obreras) Membre du Conseil ~conomique et social, membre du bureau du Conseil national de l’information statistique (CNIS) (˛) EE L (cid:216)59 thw 6. 3. 1991, s. 21, kai me thn ap(cid:246)fash 97/255/EK toy Symboyl(cid:242)oy, thw 14hw April(cid:242)oy 1997, gia thn tropopo(cid:242)hsh thw ap(cid:246)fashw 91/116/EOK (EE L (cid:216)102 thw 19. 4. 1997, s. 32). C (cid:216)142/4 EL Ep(cid:242)shmh Efhmer(cid:242)da tvn Eyrvpaık(cid:215)n Koinot(cid:254)tvn 7. 5. 98 Yvonick RENARD F Directeur des ~tudes industrielles aupr(cid:127)s de la direction g~n~rale de la f~d~ration des industries m~caniques, membre du bureau du Conseil national de l’information statistique (CNIS) Prof. Patrick GEARY IRL Professor of Economics Prof. Frances P. RUANE IRL Head of the National Statistics Board Prof. Luigi FREY Prof. Ugo TRIVELLATO Prof. Patrice PIERETTI Alvin SOLD I. (cid:216)A. (cid:216)L. STOOP A. (cid:216)B. VOLKERS Margit EPLER Joachim LAMEL Prof. Daniel BESSA S. FERNANDES COELHO Fernando MARQUES Prof. Eila KILPIˆ Risto SUOMINEN M¿ns ROS^N Irma ROSENBERG William Henry CALLAGHAN Prof. Angela DALE I I L L NL NL A A P P Docente di economia del lavoro, universit{ di Roma Docente di statistica economica, universit{ di Padova Professeur d’~conomie au Centre Universitaire de Luxembourg Directeur du journal (cid:133)Tageblatt(cid:176) Sociaal Cultureel Planbureau VNO/NCW werkgeversorganisatie Kammer f(cid:190)r Arbeiter und Angestellte Wirtschaftskammer ˆsterreich, Sektion Industrie Universidades do Norte Horizonte 2000 Dirigente sindical - CGTP FIN Johtaja, Kuluttajatutkimuskeskus FIN Johtaja, Suomen Yritt…j…t S S UK UK Epidemiologiskt centrum, Socialstyrelsen Chefsekonom, Posten AB Economic and Social Affairs Department, Trades Union Congress Director, Cathie Marsh Centre for Census and Survey Research and Professor of Quantitative Social Research, University of Manchester Apart(cid:242)zoyn ep(cid:242)shw thn epitrop(cid:254): 1. (cid:217)O pr(cid:246)edrow thw epitrop(cid:254)w statistik(cid:215)n gia q~mata nomismatik‘, xrhmatopistvtik‘ kai iso(cid:220) zyg(cid:242)oy plhrvm(cid:215)n: John KIDGELL Chairman of Committee on Monetary, Financial and Balance of Payments Statistics 2. (cid:217)Oi pr(cid:246)edroi (cid:254) geniko(cid:242) dieyqynt~w tvn eqnik(cid:215)n statistik(cid:215)n yphresi(cid:215)n tvn krat(cid:215)n mel(cid:215)n: Claude CHERUY Jan PLOVSING Johann HAHLEN N(cid:242)kow KARABITHS (Nikos KARAVITIS) B Directeur g~n~ral DK Rigsstatistiker D EL Pr…sident des Statistischen Bundesamtes Genik(cid:246)w Grammat~aw (General Secretary) Pilar MART(cid:228)N(cid:220)GUZM@N E Presidenta 7. 5. 98 EL Ep(cid:242)shmh Efhmer(cid:242)da tvn Eyrvpaık(cid:215)n Koinot(cid:254)tvn C (cid:216)142/5 Paul CHAMPSAUR Donal MURPHY Prof. Paolo GARONNA Robert WEIDES F Directeur g~n~ral IRL Director I L Direttore generale Directeur Prof. Dr. A. (cid:216)P. (cid:216)J. ABRAHAMSE NL Directeur(cid:220)Generaal van de Statistiek Erich BADER Eng. Carlos Jorge CORREA GAGO A P Pr…sident Presidente Timo RELANDER Jan CARLING Tim HOLT FIN P……johtaja, Tilastokeskus S Generaldirekt‰r UK Director


title: PREGUNTA ESCRITA n. 1352/98 del Ben FAYOT a la Comisión. Métodos alternativos a la experimentación con animales

text: C 402/116 Diario Oficial de las Comunidades Europead ES 22. 12. 98 ¿Puede informar la Comisi(cid:243)n si piensa presentar normas legislativas comunitarias al respecto, y en su caso, cuÆndo piensa presentarlas? Respuesta del Sr. Kinnock en nombre de la Comisi(cid:243)n (11 de junio de 1998) La Comisi(cid:243)n coincide en que es imprescindible para la seguridad aØrea poder contar con una cantidad suficiente de controladores de trÆfico aØreo cualificados. Existen varias formas para garantizar un nivel adecuado de formaci(cid:243)n. Los Estados miembros, en funci(cid:243)n de sus tradiciones respectivas, aplican mØtodos variados, desde una formaci(cid:243)n interna bajo la responsabilidad de los prestadores del servicio aØreo hasta unos reg(cid:237)menes de concesi(cid:243)n de autorizaciones por parte de las autoridades reguladoras en materia de seguridad. Esta diferencia de planteamiento no ha supuesto ningœn efecto perjudicial identificable para la seguridad o la interoperabilidad de los sistemas nacionales de gesti(cid:243)n del trÆfico aØreo dentro de la Comunidad. Por consiguiente, pese a las posibles ventajas en tØrminos de uniformidad y rentabilidad que ello pudiera presentar, la Comisi(cid:243)n no considera prioritario crear un sistema armonizado comunitario para la contrataci(cid:243)n y formaci(cid:243)n de controladores de trÆfico aØreo. (98/C 402/152) PREGUNTA ESCRITA E-1352/98 de Ben Fayot (PSE) a la Comisi(cid:243)n (7 de mayo de 1998) Asunto: MØtodos alternativos a la experimentaci(cid:243)n con animales Durante los œltimos aæos, tanto el Parlamento Europeo como los protectores europeos de animales han insistido en la necesidad de sustituir la experimentaci(cid:243)n con animales ( por ejemplo, en la producci(cid:243)n de cosmØticos) por otros mØtodos alternativos. Acabo de tener conocimiento de que el contrato de investigaci(cid:243)n del director del Centro Europeo para la Validaci(cid:243)n de MØtodos Alternativos CEVMA de la UE en Ispra (Italia), Prof. Michael Balls, ha sido renovado s(cid:243)lo por dos aæos en lugar de cinco. ¿Significa esto que el Centro de Investigaci(cid:243)n tambiØn va a funcionar al m(cid:237)nimo y que la ya lenta pol(cid:237)tica de la Comisi(cid:243)n de sustituir la experimentaci(cid:243)n con animales por otros mØtodos alternativos serÆ aœn mÆs ineficaz? Respuesta de la Sra. Cresson en nombre de la Comisi(cid:243)n (24 de junio de 1998) El Centro Europeo para la Validaci(cid:243)n de MØtodos Alternativos (CEVMA) del Centro Comœn de Investigaci(cid:243)n (CCI) seguirÆ recibiendo los fondos necesarios para realizar una investigaci(cid:243)n eficaz. Como ya sucediera en lo que se refiere al Cuarto Programa Marco de Investigaci(cid:243)n y Desarrollo (1), la puesta a punto de mØtodos de ensayo alternativos se continuarÆ en el Quinto Programa Marco. Esta orientaci(cid:243)n se recoge en el programa espec(cid:237)fico del CCI, as(cid:237) como en las acciones indirectas. La posici(cid:243)n comœn del Consejo de 12 febrero 1998 relativa al V Programa Marco de Investigaci(cid:243)n (2) establece en la primera acci(cid:243)n «Calidad de vida y gesti(cid:243)n de los recursos vivos» que, «en la medida de lo posible, la experimentaci(cid:243)n animal y los ensayos en animales se sustituirÆn por mØtodos in vitro u otros mØtodos alternativos». (1) DO L 117 de 8. 5. 1990. (2) COM(97)553 final


title: Regolamento (CE) n. 972/98 della Commissione del 7 maggio 1998 che fissa le restituzioni applicabili all'esportazione dei prodotti trasformati a base di cereali e di riso

eurovoc_concepts:
cereal product
export refund
rice

formats: pdf print

text: L 135/42 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 8. 5. 98 REGOLAMENTO (CE) N. 972/98 DELLA COMMISSIONE del 7 maggio 1998 che fissa le restituzioni applicabili all’esportazione dei prodotti trasformati a base di cereali e di riso LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunità europea, visto il regolamento (CEE) n. 1766/92 del Consiglio, del 30 giugno 1992, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore dei cereali (1), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 923/96 della Commissione (2), in particolare l’articolo 13, paragrafo 3, visto il regolamento (CE) n. 3072/95 del Consiglio, del 22 dicembre 1995, relativo all’organizzazione comune del mercato del riso (3), modificato dal regolamento (CE) n. 192/98 (4), in particolare l’articolo 13, paragrafo 3, considerando che ai sensi dell’articolo 13 del regolamento (CEE) n. 1766/92 e dell’articolo 13 del regolamento (CE) n. 3072/95 la differenza tra i corsi o i prezzi sul mercato mondiale dei prodotti di cui all’articolo 1 di detti regola- menti ed i prezzi di tali prodotti nella Comunità può essere compensata mediante una restituzione all’esporta- zione; considerando che, in virtù dell’articolo 13 del regola- mento (CE) n. 3072/95 le restituzioni devono essere fissate tenendo conto della situazione e della probabile evoluzione, da una parte, delle disponibilità di cereali, di riso e delle rotture di riso e dei loro prezzi sul mercato comunitario, e dall’altra dei prezzi dei cereali, del riso e delle rotture di riso e dei prodotti del settore cerealicolo sul mercato mondiale; che, in virtù degli stessi articoli, occorre anche garantire ai mercati dei cereali e del riso una situazione equilibrata e uno sviluppo naturale dal punto di vista dei prezzi e degli scambi, e tener conto inoltre dell’aspetto economico delle esportazioni previste nonché dell’opportunità di evitare perturbazioni sul mercato comunitario; considerando che il regolamento (CE) n. 1518/95 della Commissione (5), modificato dal regolamento (CE) n. 2993/95 (6), relativo al regime di importazione e di espor- tazione dei prodotti trasformati a base di cereali e di riso, ha definito all’articolo 4 i criteri specifici su cui deve essere fondato il computo della restituzione per tali prodotti; (1) GU L 181 dell’1. 7. 1992, pag. 21. (2) GU L 126 del 24. 5. 1996, pag. 37. (3) GU L 329 del 30. 12. 1995, pag. 18. (4) GU L 20 del 27. 1. 1998, pag. 16. (5) GU L 147 del 30. 6. 1995, pag. 55. (6) GU L 312 del 23. 12. 1995, pag. 25. considerando che è opportuno graduare la restituzione da accordare in funzione del contenuto, secondo i prodotti, in ceneri, in cellulosa greggia, in involucri, in proteine, in materie grasse o in amido, tale contenuto essendo partico- larmente indicativo della quantità di prodotti di base real- mente incorporata nel prodotto trasformato; considerando che per quanto riguarda le radici di manioca ed altre radici e tuberi tropicali, nonché le loro farine, l’aspetto economico delle esportazioni prevedibili non rende necessaria al momento attuale, tenendo conto della natura e dell’origine dei prodotti, la fissazione di una restituzione all’esportazione; che, per alcuni prodotti trasformati a base di cereali, l’esiguità della partecipazione della Comunità al commercio mondiale, non rende necessaria, attualmente, la fissazione di una restituzione all’esportazione; considerando che la situazione del mercato mondiale o le esigenze specifiche di certi mercati possono rendere necessaria la differenziazione della restituzione per certi prodotti, a seconda della loro destinazione; considerando che la restituzione deve essere fissata una volta al mese e che può essere modificata nel periodo intermedio; considerando che alcuni prodotti trasformati a base di granturco possono essere sottoposti ad un trattamento termico in seguito al quale la qualità del prodotto non corrisponde a quella ammessa a beneficiare di una restitu- zione; che è pertanto opportuno precisare che tali prodotti, contenenti amido pregelatinizzato, non sono ammessi a beneficiare di restituzioni all’esportazione; considerando che le misure previste dal presente regola- mento sono conformi al parere del comitato di gestione per i cereali, HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 Le restituzioni all’esportazione per i prodotti di cui all’ar- ticolo 1, paragrafo 1, lettera d) del regolamento (CEE) n. 1766/92 e all’articolo 1, paragrafo 1, lettera c) del regola- mento (CE) n. 3072/95, soggetti al regolamento (CE) n. 1518/95 sono fissate conformemente all’allegato del presente regolamento. 8. 5. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 135/43 Il presente regolamento entra in vigore l’8 maggio 1998. Articolo 2 Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 7 maggio 1998. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione al regolamento della Commissione, del 7 maggio 1998, che fissa le restituzioni applicabili all’esportazione dei prodotti trasformati a base di cereali e di riso ALLEGATO (ECU/t) (ECU/t) Codice prodotto 1102 20 10 9200 (1) 1102 20 10 9400 (1) 1102 20 90 9200 (1) 1102 90 10 9100 1102 90 10 9900 1102 90 30 9100 1103 12 00 9100 1103 13 10 9100 (1) 1103 13 10 9300 (1) 1103 13 10 9500 (1) 1103 13 90 9100 (1) 1103 19 10 9000 1103 19 30 9100 1103 21 00 9000 1103 29 20 9000 1104 11 90 9100 1104 12 90 9100 1104 12 90 9300 1104 19 10 9000 1104 19 50 9110 1104 19 50 9130 1104 21 10 9100 1104 21 30 9100 1104 21 50 9100 1104 21 50 9300 1104 22 20 9100 1104 22 30 9100 Ammontare delle restituzioni 39,51 33,86 33,86 62,27 42,34 39,92 39,92 50,80 39,51 33,86 33,86 39,83 64,34 17,55 42,34 62,27 44,36 35,49 17,55 45,15 36,69 62,27 62,27 83,02 66,42 35,49 37,71 Codice prodotto 1104 23 10 9100 1104 23 10 9300 1104 29 11 9000 1104 29 51 9000 1104 29 55 9000 1104 30 10 9000 1104 30 90 9000 1107 10 11 9000 1107 10 91 9000 1108 11 00 9200 1108 11 00 9300 1108 12 00 9200 1108 12 00 9300 1108 13 00 9200 1108 13 00 9300 1108 19 10 9200 1108 19 10 9300 1109 00 00 9100 1702 30 51 9000 (2) 1702 30 59 9000 (2) 1702 30 91 9000 1702 30 99 9000 1702 40 90 9000 1702 90 50 9100 1702 90 50 9900 1702 90 75 9000 1702 90 79 9000 2106 90 55 9000 Ammontare delle restituzioni 42,33 32,45 17,55 17,21 17,21 4,30 7,06 30,63 73,89 34,42 34,42 45,15 45,15 45,15 45,15 33,44 33,44 0,00 53,23 40,75 53,23 40,75 40,75 53,23 40,75 55,77 38,71 40,75 (1) Non è concessa alcuna restituzione ai prodotti sottoposti ad un trattamento termico che provoca una pregelatinizzazione dell’amido. (2) Le restituzioni sono concesse conformemente al regolamento (CEE) n. 2730/75 del Consiglio (GU L 281 dell’1. 11. 1975, pag. 20), modificato. NB: I codici prodotto e i relativi richiami in calce sono definiti dal regolamento (CEE) n. 3846/87 della Commissione (GU L 366 del 24. 12. 1987, pag. 1), modificato


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 1375/98 van Alexandros ALAVANOS aan de Commissie. Oprichting van een nieuw betaal- en controleorgaan voor bepaalde communautaire steunregelingen van het EOGFL

eurovoc_concepts:
EAGGF
EAGGF Guarantee Section
EU aid
EU financing
closing of accounts
common agricultural policy
payment
production aid
terms for aid

text: C 323/128 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 21. 10. 98 Is zij met name bereid de Franse autoriteiten met nadruk te wijzen op het feit dat op dergelijke parkeerplaatsen adequate toiletten beschikbaar moeten zijn? Is zij op de hoogte van het feit dat er sprake is van een grote discrepantie tussen enerzijds de over het algemeen goede kwaliteit van die parkeergelegenheden, die vaak mooi zijn ontworpen en aangelegd, en anderzijds de onthutsende toestand van de toiletruimten, waar gebruikers gehurkt boven een gat moeten zitten in plaats van gebruik te kunnen maken van een toilet met een fatsoenlijke bril? Antwoord van de heer Santer namens de Commissie (26 mei 1998) De Commissie is niet bevoegd om zich uit te spreken over de aan de orde gestelde kwestie; deze ressorteert uitsluitend onder de ter zake bevoegde nationale autoriteiten. (98/C 323/198) SCHRIFTELIJKE VRAAG P-1360/98 van Maartje van Putten (PSE) aan de Raad (27 april 1998) Betreft: Toediening van kalmeringsmiddelen aan dieren in Britse dierentuinen 1. Is de Raad op de hoogte van recente berichten in de (Nederlandse) media dat in Groot-Brittannie¤ in dierentuinen kalmeringsmiddelen, zoals Prozac en Valium aan dieren worden toegediend ter bestrijding van stress en zwaarmoedigheidsverschijnselen; dit terwijl onderzoek heeft uitgewezen dat inadequate levensomstan- digheden die dieren belemmeren in hun natuurlijk gedrag, stress bij dieren kan veroorzaken en dat het toedienen van kalmeringsmiddelen daarom gezien moet worden als een vorm van symptoombestrijding? 2. Is de Raad bereid te onderzoeken of deze berichten juist zijn en indien de berichten juist blijken te zijn, hoe denkt de Raad dit soort uitwassen in het bijzonder te voorkomen en het dierenwelzijn in Europese dierentuinen in het algemeen te garanderen in het kader van de voorgestelde aanbeveling van de Raad betreffende het houden van wilde dieren in dierentuinen, welke door het Parlement is geamendeerd door de aanbeveling in een richtlijn te veranderen en waarbij het Parlement in het bijzonder belang hecht aan de richtsnoeren voor huisvesting en verzorging van dieren in dierentuinen, zoals die in de bijlage van het voorstel zijn opgenomen en welke mede door EAZA (European Association for Zoos and Aquaria) worden ondersteund? Antwoord (13/14 juli 1998) 1. De Raad is niet op de hoogte van de door het geachte Parlementslid genoemde omstandigheden. 2. Wat betreft het door het geachte Parlementslid genoemde voorstel wijst de Raad haar erop dat hij op 17 juni 1998 overeenstemming heeft bereikt over een gemeenschappelijk standpunt met het oog op de aanneming van een richtlijn betreffende het houden van wilde dieren in dierentuinen. In deze tekst, waarover het Europees Parlement zich nog moet uitspreken, is rekening gehouden met het advies van het Parlement van 29 januari 1998. (98/C 323/199) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-1375/98 van Alexandros Alavanos (GUE/NGL) aan de Commissie (7 mei 1998) Betreft: Oprichting van een nieuw betaal- en controleorgaan voor bepaalde communautaire steunregelingen van het EOGFL De Griekse regering heeft een wetsvoorstel ingediend voor de oprichting van een betaal- en controleorgaan voor bepaalde communautaire steunregelingen van het EOGFL, dat de kredieten van het Europees Landbouwfonds zal beheren en controleren en de vereiste eerste technische controles zal uitvoeren. Kan de Commissie, overwegende dat overeenkomstig Raadsverordening 1287/95 (1) (cid:132)met name na de hervorming van het gemeenschappelijk landbouwbeleid, het gedecentraliseerde beheer van de communautaire