title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelande från kommissionen: De nya regionala programmen 1997-1999 inom ramen för mål 2 i gemenskapens strukturfonder - Fokusering på skapande av arbetstillfällen"

eurovoc_concepts:
European Regional Development Fund
European Social Fund
job creation
regional planning
structural policy

text: C 235/38 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 7. 98 uppdrag av kommissionen i framtiden. Kommittén noterar med intresse att en separat rapport om FoTU och strukturfonderna kommer att läggas fram av kom- missionen i början av 1998. Bryssel den 27 maj 1998. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen: De nya regionala programmen 1997-1999 inom ramen för mål 2 i gemenskapens strukturfonder — Fokusering på skapande av arbetstillfällen” (98/C 235/09) Den 17 november 1997 beslutade kommissionen i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda meddelande. Sektionen för regional utveckling, landsbygds- och stadsplanering som ansvarat för det förberedande arbetet i ärendet antog sitt yttrande den 21 april 1998. Föredragande var Ettore Masucci. Vid sin 355:e plenarsessionen den 27-28 maj 1998 (sammanträdet den 27 maj 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 114 röster för och 1 nedlagd röst. 1. Inledning 1. 1. I november 1997 lade kommissionen fram ett meddelande i vilket man presenterade de nya regionala programmen inom ramen för mål 2, vilka skall genom- föras under den andra programperioden, dvs. till 1999, i industriregioner på tillbakagång. Dokumentet är resultatet av en studie av 65 nya samlade programplaneringsdokument och en ram för gemenskapsstöd när det gäller Spanien. De samlade programplaneringsdokumenten för Sverige och O¨ sterrike ingår inte i studien. De länderna har valt en femårig programperiod (1). 1. 2. I meddelandet sammanfattas de förväntade effek- terna vad gäller ekonomisk utveckling och i synnerhet effekterna på sysselsättningen. (1) En sammanfattning av programmen för dessa två länder finns i kommissionsmeddelandet om genomförandet av EU:s regionalpolitik i O¨ sterrike, Finland och Sverige; KOM(96) 316 slutlig, 3. 7. 1996. Enligt uppgifter från medlemsstaterna skulle man genom att förverkliga dessa program skapa eller bibehålla ungefär 880 000 arbetstillfällen, koncentrerade till 90 % (801 000) till Storbritannien, Frankrike, Tyskland, Spa- nien och Italien. De planerade åtgärderna hänför sig huvudsakli- 1. 3. gen till fyra kategorier: — Stärkande av tillväxten och konkurrenskraften för industriella och kommersiella verksamheter med särskild uppmärksamhet på små och medelstora företag (47,4 % av utgifterna). — Utbildnings- och fortbildningsprogram för arbetsta- gare, med inriktning på nya teknologier (33,8 % av utgifterna). — Insatser för återhämtning och förbättring av urbana och industriella områden på tillbakagång (12,3 % av utgifterna). — Miljöskydd och främjande av rena teknologier och ”ekologisk” turism (5,2 %). 27. 7. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 235/39 Högsta prioritet i de nya programmen 1997-1999 i mål 2 bör, skall enligt vad kommissionen anger i den vägledning som överlämnats till medlemsstaterna av den 29 april 1996 (1), ges till skapandet av arbetstillfällen. Denna målsättning bör kunna förverkligas genom att man förbättrar produktionsstrukturen och höjer arbets- kraftens kompetensnivå. 1. 4. Kommissionen har därför studerat alla planer mot bakgrund av dessa målsättningar och bedömt i vilken mån denna prioritet beaktats, den berörda sek- torns kvalitet, överensstämmelsen mellan de angivna målsättningarna och resurserna, den reella kvantifiering- en av sysselsättningseffekterna, den utvalda strategins och de utvalda åtgärdernas miljöeffekter. 1. 4. 1. Man har också beaktat principerna för partner- skap och additionalitet. Planerna måste innehålla ett åtagande att säkerställa att arbetsmarknadens parter helt skulle involveras samt en integrering av mål 2-programmen i andra ekonomiska förnyelseinitiativ som förekommer i det berörda om- rådet. Vad gäller additionaliteten skall varje medlemsstat säkerställa samma utgiftsnivå som för perioden 1994- 1996. 1. 5. Listan över stödberättigade regioner enligt mål 2 är i stort sett oförändrad jämfört med perioden 1994-1996, liksom även den procentuella andelen av befolkningen, berättigad till stöd (16,4 %). De anslagna medlen uppgår till 8,288 miljarder ecu (1997 års penningvärde), med en reell ökning med 13,8 % jämfört med föregående programperiod. Till detta belopp kommer 859 miljoner ecu av outnyttjade medel att överföras från den föregående perioden. Totalsum- man av de disponibla medlen uppgår därmed till 9,147 miljarder ecu. 2. Problem Kommissionen medger att man vid fastställandet 2. 1. av de nya programplaneringsdokumenten har dragit lärdom av den föregående programperioden. Man säger också att det finns en hög grad av kontinuitet mellan strategin i de nya programmen och i den föregående perioden. Presentationen av målsättningarna har i allmänhet varit klar och uttömmande, med angivande av fyra-fem strategiska mål, i vissa fall valda enligt en totalsyn på den ekonomiska utvecklingen, i andra fall betonades övergripande aspekter som hållbar miljö och lika möjlig- heter. 2. 2. När det gäller åtgärdernas överensstämmelse med de angivna strategiska målsättningarna anser kom- missionen att det stora urvalet av åtgärder i vissa fall (1) KOM(96) 952 slutlig, 29. 4. 1996. gjorde det svårare att uppnå komplementaritet och samordningsvinster. 2. 2. 1. I synnerhet utbildningsåtgärderna var mindre tydligt definierade, vilket ”delvis kan bero på att åtgärder som rör mänskliga resurser har en övergripande prägel” (2). Kommissionen säger dock att ”integrationen av åtgärder finansierade av ERUF och ESF hade förbätt- rats” (2). 2. 2. 2. Större brister fann kommissionen däremot i de planer som först överlämnades på grund av ”brist på kvantifiering av mål och resultat inklusive sysselsätt- ningseffekter liksom frånvaro av jämförelsetal” (3). Kommissionen betonar särskilt att man sällan använt sig av den metodik för förhandskvantifiering av syssel- sättningseffekter som överlämnats till medlemsstaterna. 2. 2. 3. Större uppmärksamhet har däremot ägnats åt miljöaspekterna: de flesta planer innehöll en strategisk miljöbedömning och i vissa fall gavs fullständiga och detaljerade uppgifter om varje planerad åtgärd. 2. 3. Trots det uttalade åtagandet att respektera part- nerskapsprincipen i de flesta planerna, har formerna för deltagandet inte alltid klart definierats. 2. 4. Otillräcklig information och svårighet att kon- trollera erhållna uppgifter har omöjliggjort en tillfreds- ställande kontroll av hur additionaliteten beaktats. Därför har man för de nya programplaneringsdokumen- ten tvingats införa en bestämmelse i besluten ”om att gemenskapens betalningar tillfälligt skulle upphävas efter den första förskottsbetalningen i avvaktan på förhandsbekräftelse av additionalitetsprincipen” (4). 2. 5. Några av dessa brister har dock kunnat åtgärdas genom förhandlingar mellan kommissionen och med- lemsstaten, med värdefulla resultat i syfte att höja planernas kvalitet och effektivitet, ”särskilt mot bak- grund av utvärderingsresultaten och den allt överskugg- ande prioriteringen att skapa arbetstillfällen” (5). (2) KOM(97) 524 slutlig, 14. 11. 1997, III, i, iv. (3) KOM(97) 524 slutlig, 14. 11. 1997, III, i, v. (4) KOM(97) 524 slutlig, 14. 11. 1997, III, i, c. (5) KOM(97) 524 slutlig, 14. 11. 1997, III, ii. C 235/40 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 7. 98 I vissa fall lades större vikt vid åtgärder som var mer lovande när det gällde att stödja sysselsättningen, i andra fall omarbetades programmen från grunden. rädda sysselsättningen, något som har fått högsta prioritet i gemenskapspolitiken. 3. Allmänna kommentarer 4. Utvärdering 3. 1. Kommissionen dokument har stor betydelse av flera skäl: framför allt för att det rör den sista perioden för mål 2 i dess aktuella utformning. 3. 1. 1. I reformen av strukturfonderna som presente- rades i ”Agenda 2000” förutses som bekant en genom- gripande översyn av strukturpolitiken. De aktuella sju målen skall minskas till tre: två regionala och ett horisontellt mål för arbetskraften. För perioden 2000-2006 förutser kommissionen en ge- nomsnittlig årlig tilldelning som ligger något under den för 1999 och det kommer att bli en hårdare tillämpning av tröskeln på 75 % av BNP för de regioner som ingår i nya mål 1. Dessutom planerar man att minska den aktuella 3. 1. 2. procentandelen av befolkningen (51 %) som för när- varande berörs av mål 1 och 2 till 35-40 %, vilket innebär att några områden kommer att uteslutas. Om man dessutom betänker att i nya mål 1 och 2 kommer alla gemenskapens åtgärdsprogram att löpa samman, förutom dem som är avsedda för mänskliga resurser, vilka kommer att utgöra nya mål 3, innebär det att några områden inte skulle komma i åtnjutande av något strukturstöd — med undantag för socialfonden och resterande gemenskapsinitiativ — efter 1999. För dessa blir därför de insatser som omnämns i det aktuella meddelandet av än större vikt. 3. 2. Det andra skälet som gör meddelandet betydelse- fullt är det faktum att metoden vilken man använt vid antagandet av programplaneringsdokumenten för 1997-1999 och de planerade åtgärderna skall bli föremål för en noggrann utvärdering för att man skall kunna genomföra en allt öppnare och effektivare reform av strukturfonderna. I detta avseende kan följande åtgärder vara av särskild vikt: — när det gäller sätten på vilket programmen utformas, kontroll av att det finns ett övergripande partner- skap; — när det gäller innehållet, val av innovativa projekt och lokal utveckling; — när det gäller målsättningarna, skapande av konkre- ta, nya och hållbara arbetstillfällen. De program som presenteras i meddelandet kan 4. 1. således utvärderas: — Mot bakgrund av en kontroll av resultaten från föregående perioder, och mot bakgrund av de pro- blem som uppstått vid tidigare förvaltning av mål 2. — Med sikte på framtiden, i ljuset av vad som sägs i ”Agenda 2000” angående reformen av strukturpoli- tiken (1). 4. 2. Jämförelse med föregående perioder 4. 2. 1. Det kan vara lämpligt att kontrollera om programplaneringen 1997-1999 har noterat förbättring- ar jämfört med föregående programplaneringar. I det syftet kan det vara lämpligt att använda som schablon de frågor som uppstod inom ramen för Europeiskt forum om sammanhållningen i april 1997, vid vilket man behandlade och diskuterade rapporter rörande förvaltningen av strukturfonderna (2). I detta forum, kom vid debatten om mål 2 vissa 4. 2. 2. grundläggande problem upp. Allmänt sett har insatserna från strukturfonderna i regioner på industriell tillbaka- gång haft begränsad effekt på grund av vissa områdens alltför små dimensioner, något som i några fall omöjlig- gjort en integrerad och effektiv strategi, trots att de har spelat en viktig roll rent strukturellt under dessa år (under perioden 1989-1993 skapades till exempel ca 500 000 arbetstillfällen netto). Tidsbegränsningen (två år) har gynnat kortsiktiga insat- ser, till nackdel för en strategisk utvecklingssyn. 4. 2. 3. När det gäller i synnerhet programmens inne- håll och deras tillämpning, har det faktum att de små och medelstora företagen ofta inte lyckas hänga med i utvecklingen på marknaden och innovationsmässigt och därför inte producerar något mätbart regionalt mervärde, inneburit ett allvarligt hinder för en verklig omställning i dessa områden. En viktig förändring har dock skett: i programmens innehåll har getts prioritet åt immateriella faktorer 3. 3. Det tredje skälet — och det mest betydande — består just i det bidrag som programmen i planerings- dokumenten kan ge till ansträngningarna att skapa och (1) Agenda 2000, del 1, II, 2. (2) Av särskild betydelsen är rapporten som presenterades av Michel Quévit. 27. 7. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 235/41 (utveckling av företagen, innovation, yrkesmässig ut- bildning och fortbildning, miljövård), framför fysiska faktorer, dvs. basinfrastruktur. Man fäster större uppmärksamhet vid utbildnings- och fortbildningsinsatser, främjande av entreprenörskap och stimulans av forskning och teknisk utveckling. Den uppmärksamhet som ägnas åt FoTU och innovation är också viktig, men man måste se till att investeringarna inte används till innovation — bara för att den erbjuds — i stället för till de små och medelstora företagens reella behov. 4. 2. 4. Något mycket positivt med strukturfonderna är att de har tvingat regionerna att svara för utvecklingen på ett permanent och välorganiserat sätt. Man vill också utöka tjänsterna på lokal nivå, vilket innebär en avsevärd reservoar av nya arbetstillfällen. 4. 2. 7. 1. ESK ser också positivt på det integrerade synsättet på lokala, nationella och gemenskapliga initia- tiv. Detta är en nödvändig förutsättning för ett optimalt utnyttjande av resurserna och för att nå bättre resultat. Det finns stora skillnader i förvaltningsmetoderna, alltefter administrativ tradition, och det är i sig positivt. 4. 3. Strukturfondsreformen och statligt stöd till regio- nerna Men i centralförvaltningar har man fortfarande svårt att acceptera ”nerifrån-och-upp-tänkandet” i regional utveckling. 4. 2. 5. En annan stor fördel är att man utvecklat det övergripande partnerskapet och fått en bättre överens- stämmelse med andra nationella och regionala insatser. I några områden är det fortfarande svårt att få till stånd partnerskap, på grund av det är ovanligt med samarbete mellan offentliga myndigheter och socioekonomiska kretsar. Tidigare deltog privata sektorn nästan aldrig i program- utformningen, vilket var förbehållet offentliga sektorns och det allmännas aktörer. 4. 2. 6. programmen. Andra viktiga frågor rör förvaltningen av Det är snarare finansiella skäl än omprioriteringar för den regionala utvecklingen som föranleder ändringar och justeringar. Det sker också för att man saknar varje form av övervakning och tidsperspektivet är för kort. Många projekt fastställer inte några operativa mål vad gäller genomförande och effekt. Att urvalet gjorts enligt sådana kriterier har snarare varit undantag än regel. Additionaliteten har slutligen varit ett problem i flera fall: de disponibla medlen har inte använts just därför att de regionala eller nationella myndigheterna haft svårigheter att skjuta till sin del. 4. 2. 7. Kommissionen betonar i slutsatserna i det aktuella meddelandet att det i de nya programmen för perioden 1997-1999 finns fler stimulansåtgärder för investeringar som främjar sysselsättningsintensiv tillväxt och hållbar utveckling. 4. 3. 1. Enligt vad som sägs i ”Agenda 2000”, ”måste de nya stödprogrammen för mål 2 främja ekonomisk mångfald bland annat i regioner som i hög grad är beroende av en enda ekonomisk sektor på tillbaka- gång” (1). Och man tillägger att: ”Detta kommer att kräva ökat stöd till små och medelstora företag och nytänkande samt större tonvikt på yrkesutbildning, lokal utveck- lingspotential, miljöskydd och kampen mot social utslag- ning. Satsningar på arbetskraften, med utgångspunkt i en strategi som förutser behov och främjar förändringar på arbetsmarknaden. ” 4. 3. 1. 1. Kommissionen önskar också att man faststäl- ler enkla, genomblickbara och specifika urvalskriterier för de olika typerna av områden som berörs av nya mål 2. Varje region genomför ett eget program med stöd från av olika fonder (ERUF, ESF, EUGFJ och FFU). 4. 3. 1. 2. na till de mest drabbade områden inom EU. Slutmålet skall vara att koncentrera resurser- De områden som för närvarande omfattas av mål 2 och 5b, och som kommer att uteslutas enligt framtida urvalskriterier, kommer att få begränsat ekonomiskt stöd under övergångsperioden. Kommissionen föreslår vidare — i förenklande syfte — ett enda flerårigt program för varje region under mål 1 och mål 2, en klar ansvarsfördelning mellan nationella, regionala och lokala myndigheter och kommissionen, rigorösa kontroller och noggrann uppföljning av resul- taten. 4. 3. 2. Hänsyn måste också tas till de nya riktlinjerna för statligt stöd till regionerna som kommissionen antog den 10 december 1997, på initiativ av kommissionsleda- (1) Agenda 2000, del 1, II, 2. C 235/42 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 7. 98 mot Karel Van Miert, i syfte att införa ett mer genom- blickbart system och för att skapa en positiv diskrimine- ring till förmån för de mest missgynnade regionerna (1). Amsterdamfördraget har ett nytt avsnitt om sysselsätt- ningen, där man kallar den en fråga av intresse för hela gemenskapen. 4. 3. 2. 1. De främsta kriterierna kommer att vara: — att stödet koncentreras till de fattigaste regionerna; — att planerade nationella insatser stäms av mot regionalfondsstöd; — särskild uppmärksamhet bör läggas vid sysselsätt- ningsskapande stöd: alltså inte längre enbart stöd till produktiva investeringar utan också till de arbetstillfällen som följer därav; — en generell nedskärning av regionala stödinsatser. 4. 3. 3. Kommittén vill här fästa uppmärksamheten på — mot bakgrund av framlagda reformförslag — att en del av EU:s befolkning kommer att stängas ute från strukturfonderna efter år 2000. Då uppkommer frågan hur man kan underlätta över- gången för dessa regioner och fastställa nya urvalskrite- rier som är tillräckligt välgrundade och motiverade enligt socioekonomisk statistik. 4. 3. 4. Avsikten att låta de områden som täcks av mål två sammanfalla med de som kan komma i åtnjutande av statligt stöd (artikel 92. 3 c i EG-fördraget) är därför oroväckande. ESK inser att det är nödvändigt att bättre samordna och integrera gemenskapens strukturpolitik med den nationella, men detta skulle kunna leda till en alltför stor minskning av stödområdena. 5. Sysselsättningseffekter Strukturinsatsernas effekt på sysselsättningen 5. 1. förtjänar en grundlig analys. Den främsta målsättningen med strukturfonderna är enligt Delors vitbok att bidra till att skapa förutsättningar för ekonomisk utveckling, tillväxt och en hållbar konkurrenskraft. Sysselsättningens prioriterade ställning fastställdes av kommissionen i meddelandet från mars 1996 om gemen- skapens strukturinsatser och sysselsättning (2). Alltsedan toppmötet i Essen till toppmötet i Luxemburg har alla Europeiska rådets möten haft problemet med sysselsättning överst på dagordning, på grund av frågans allvar och angelägenhet. A¨ ven i arbetsprogrammet för 1998 (3) ger kommissionen olika förslag på förordningar för strukturpolitiken för att kunna genomföra reformförslagen i ”Agenda 2000”. Man ger sysselsättningen högsta ”politiska prioritet” och vill koncentrera insatserna på den (4). 5. 2. Mot bakgrund av detta bör man se närmare på målsättningarna för sysselsättningen i de olika programplaneringsdokumenten. Uppgifterna i bilaga 4 angående den förväntade effekten på sysselsättningen i medlemsstaterna är mycket varie- rande och inte alltid helt begripliga. I Storbritannien, t. ex. , förväntas över 380 000 arbetstill- fällen skapas eller bevaras (av vilka över 40 000 är av tillfällig art, motsvarande ca 10 %), medan man i Tyskland hamnar under 120 000 (4 100 tillfälliga, mot- svarande 3 %) och för Italien är siffran 123 000 (6 200 till- fälliga, motsvarande 5 %). Det är följaktligen också stora skillnader i de genomsnitt- liga kostnaderna för att skapa arbeten. 5. 3. Meddelandet är till vissa delar motsägelsefullt. Kommissionen påpekar i kap III, v, där man talar om kvantifiering av mål och effekter, att ”de planer som först överlämnades tyvärr präglades av en inledande brist på kvantifiering av mål och resultat. ”. Man tillägger dock att förhandlingarna ledde till bety- dande förbättringar. Omedelbart därefter beklagar man att medlemsstaterna sällan använt sig av den metodik för förhandskvantifie- ring av sysselsättningseffekter som överlämnats av kom- missionen. Längre fram talar man på nytt om nya betydande framsteg när det gäller att kvantifiera sysselsättnings- effekterna och om detaljerade beräkningar (5). 5. 3. 1. Man kan nog dra slutsatsen att beräkningarna gjorts enligt olika beräkningsmetoder. Problemet är också märkbart vid en jämförelse 5. 4. med föregående utvärderingar. (1) EGT C 74, 10. 3. 1998. (2) KOM(96) 109, slutlig, 20. 3. 1996. (3) SEK(97) 1852 slutlig. (4) KOM(97) 517 slutlig. (5) KOM(97) 524 slutlig, III, iii. 27. 7. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 235/43 Enligt den åttonde årsberättelsen om strukturfonderna 1996, skapades det under den fyraåriga programperioden 1989-1993 totalt 850 000 arbetstillfällen brutto. än är mellan sysselsättningen och produktionstillväxten, är det klart att huvudproblemet är att skapa fler arbetstillfällen” (1). För perioden 1997-1999 — dvs. endast två år — förutses 880 000 arbetstillfällen brutto. En högre siffra således, på enbart halva tiden, en ökning på över 200 %, vilket måste vara en följd av alla parters större engagemang i sysselsättningsproblemet. Syftet med strukturinsatserna, inklusive dem som finan- sieras av mål 2, bör vara att öka företagens och regionernas konkurrenskraft men också produktionen, efterfrågan och avkastningen. Endast på det sättet kan förbättringarna ge fler arbetstillfällen. Men den intressantaste jämförelsen — dvs. den som rör skapandet av nya arbetstillfällen — kan inte göras eftersom det märkligt nog inte föreligger några uppgifter om arbetstillfällen netto. (Sådana uppgifter har endast Frankrike och Storbritannien lämnat. ) Detta säger mycket om tillförlitligheten i uppgifterna som lämnats av flertalet medlemsstater. Det föreligger däremot nya uppgifter om tillfälliga arbeten från 12 medlemsstater, kvantifierade till 106 115, ett rätt högt antal jämfört med de realistiska slutgiltiga beräkningarna rörande nettoarbeten. 5. 5. Kommissionen har uppenbarligen svårigheter med att inhämta tillförlitliga uppgifter från medlemssta- terna och också begränsade resurser när det gäller att utföra denna stora kontrolluppgift. Dessutom har man problem med vilken metod man skall välja, i synnerhet när det gäller kontroller och uppföljningar av målresulta- ten. Någon sådan kontroll görs inte idag. Noggranna och rigorösa kontroller och uppföljningar görs enbart av redovisningen av utgifterna. Det finns ingen övervakning och ingen utvärdering. Det handlar inte bara om metoder utan om reella och praktiska konsekvenser för sysselsättningen. 5. 6. I det sammanhanget vill kommittén än en gång understryka att reell ekonomisk tillväxt, med en ökad efterfrågan samt en disponibel avkastning är de viktigas- te förutsättningarna för att kunna skapa reell och varaktig sysselsättning. Stödinsatser för att skapa nya arbeten måste vara ett led i en allmän tillväxt- och utvecklingsprocess. 6. Avslutande kommentarer Kommissionens meddelande belyser vissa kvardröjande problem som måste lösas i samband med reformen av strukturfonderna. Det ges också tillfälle till funderingar kring hur man mer effektivt kan förvalta resurserna, såväl när det gäller att på kort sikt nå målet att rädda befintlig sysselsättning eller skapa ny, som att uppnå det strategiska målet med ekonomisk och social samman- hållning. 6. 1. Att stärka partnerskapet 6. 1. 1. Partnerskapsfrågan måste behandlas beslut- samt och konsekvent. Man ägnar bara ett kort stycke i första delen av meddelandet åt detta så viktiga instru- ment. Den figurerar inte ens som ett problem i tabellerna över de enskilda medlemsstaterna eller i slutkommenta- rerna. Det är endast i den sammanfattande översikten över lokala och regionala sysselsättningsprojekt som det finns en förteckning över de främsta partnerna. 6. 1. 2. Som kommissionen själv anförde i en vägledan- de not till medlemsstaterna 1996, har många mål 2-områden redan ofta en positiv partnerskapstradition som ytterligare bör berikas, utvecklas och stärkas (2). I det dokumentet betonade kommissionen att regionala och lokala myndigheter och näringslivet, till exempel företrädare för små och medelstora företag, samt arbets- marknadens parter i hög grad skulle involveras vid utarbetandet och genomförandet av de nya programmen i mål 2. Avsikten var att säkerställa att nämnda program helt skulle återspegla lokala behov och förhållanden. 6. 1. 3. Meddelandet innehåller dock inte någon utvär- dering av partnerskapets kvalitet och effektivitet, vare sig vid fastställandet av programmen eller i genomföran- defasen eller vid kontrollen. Det som gäller på makroplanet gäller också mikroplanet: åtgärder för att införa innovationer och öka produktivi- teten måste balanseras med åtgärder för att öka efter- frågan. 6. 1. 4. ESK vill än en gång framhålla att partnerskapet bör omfatta hela processen från planeringsfasen till genomförandet av strukturinsatserna. Ett starkt partner- Kommissionen hävdar själv i sin nyss avgivna rapport om ”Sysselsättningen i Europa 1997”: ”Vilket sambandet (1) KOM(97) 479 slutlig, 1. 10. 1997, s. 1. (2) KOM(96) 952 slutlig, 29. 4. 1996, III. C 235/44 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 7. 98 skap är avgörande för en effektiv strukturinsats, eftersom det gör det möjligt att planera insatser för reella socioekonomiska krav och integrera dem i en regional utvecklingsstrategi. av den ekonomiska och sociala strukturen. A¨ ven omlo- kaliseringen av de mänskliga resurserna tar tid, eftersom de anställda skall ha en adekvat utbildning för de nya verksamheterna. De offentliga förvaltningarna kan inte längre betrakta näringslivets och arbetsmarknadsorganisationernas del- tagande som ett frivilligt supplement eller rent av som en formalitet som komplicerar arbetet för beslutsfattarna. Partnerskapet bör i stället organiseras och utnyttjas allmänt i alla medlemsstater och för alla strukturinsatser. 6. 1. 5. Efter reformen av strukturfonderna och förord- ningen från 1993 har det skett en ökning av utnyttjandet av partnerskap, men tillämpningen av artikel 4 i förord- ning 2081 varierar från land till land. ESK vill därför att denna artikel ändras så att principerna för partnerskap definieras tydligare och inte ger medlemsstaterna alltför fria händer. Kommissionens nya förslag (artikel 8 i det nyligen framlagda förslaget till ramförordning) tycks vara ett steg i rätt riktning som tillmötesgår kommitténs krav. Något liknande bör göras för att fastställa gemen- skapskriterier för övervakningskommittéernas verk- samhet. 6. 1. 6. om strukturfonderna 1996 (1) vikten av att: Kommissionen framhåller själv i årsberättelsen — omformulera den rättsliga ramen för att förtydliga roller och ansvarsområden; — främja en förbättring av den tekniska och operativa kompetensen hos de samarbetspartner som har behov av det, genom upplysnings- och utbildnings- insatser samt tekniskt bistånd. För framtiden tycks längre programperioder 6. 2. 2. fungera bättre för en mer integrerad strategi som får större effekt i mål-2 områdena. Naturligtvis skall det alltid göras en programöversyn efter halva tiden, vilket ger möjlighet inte bara till utvärdering och justeringar utan eventuellt också till att föra in nya förslag på insatser. På så sätt kan man prioritera de områden som har störst möjlighet att öka den totala lokala konkurrenskraften och att skapa stabil sysselsättning. 6. 2. 3. Stödkriterierna och i synnerhet de som föreslås i mål 2 måste ses över noggrant. En bättre och mer effektiv helhetssyn bör också omfatta flexiblare kriterier för dimensioneringen av insatsområdet. Ett problem som måste lösas med medlemssta- 6. 2. 4. terna och de lokala förvaltningarna gäller de statistiska indikatorerna som ligger till grund för urval och utvärde- ring. Man bör fastställa indikatorer för krissituationer med hjälp av jämförbar och tillförlitlig statistik. Målsättningen skall vara att partnerskapet blir ett obligatoriskt instrument i strukturpolitiken som ger näringslivet och arbetsmarknadens parter ett reellt medinflytande när det gäller att fastställa programmen för strukturinsatserna. 6. 2. 5. Kommittén håller i princip med om att det är nödvändigt att medlen koncentreras och inte sprids åt alla håll, för att uppnå en kritisk massa, som kan stimulera till omvandling och ny utveckling. Därför bör resurserna gå till de mest drabbade områdena i de stödberättigade regionerna. 6. 2. O¨ versyn av programplaneringsperiodens längd och stödberättigade regioner 6. 2. 1. I stället för att förlänga giltighetstiden för programmen 1994-1996 har kommissionen valt att anta nya program med motiveringen att medlen därigenom bättre kan utnyttjas. Behovet att omdirigera program- men mot det prioriterade målet — sysselsättning — kan berättiga ett sådant beslut. Rent allmänt anser ESK att det inte alltid är möjligt att på kort tid genomföra en produktionsomläggning i ett område, vilket ibland kan innebära en total förändring 6. 3. Prioritera stödet till små och medelstora företag 6. 3. 1. För att öka mål 2-insatsens effektivitet, särskilt vad gäller sysselsättningen, måste prioritet ges åt de små och medelstora företagen. Utvecklingen av befintliga små och medelstora företag och av mikroföretag och skapandet av nya och innovativa företag är avgörande för produktiv mångfald i omstruktureringsområdena. (1) KOM(97) 526 slutlig. De små och medelstora företagen måste stödjas i sin ansträngning att bli konkurrenskraftiga på den nationella och internationella marknaden och måste 27. 7. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 235/45 komma i åtnjutande av insatser till förmån för innova- tionsöverföring, genom att man stärker banden mellan små och medelstora företag och omstruktureringsmålen. Mål 2-medlen måste användas — förutom till infrastruk- turerna — till att förbättra de små och medelstora företagens ställning i handelsutbytet inom EU, med hjälp av nya produkter och tillgång till nya marknader. Det skall ske genom att man ser till att det skapas ett vinstgivande verksamhetsklimat för dessa företag samt att en kultur präglad av risktagande och nyskapande brer ut sig bland de unga. 6. 3. 2. Mot bakgrund av detta är utvecklingen av informations- och kommunikationssystem helt avgöran- de, dvs. implementeringen av informationssamhället i de små och medelstora företagen inom produktions- och servicesektorerna. Ett prioriterat stöd måste ges åt skapandet av servicecenter för små och medelstora företag — inriktade på deras behov. Det är också nödvändigt att övervinna en viss fokusering på industrin som medför att programplaneringen i alla medlemsstater gynnar företag inom de traditionella produktionssektorerna till nackdel för tjänster, handel och turism. Man får inte glömma att, medan industrin och jordbru- ket under de senaste åren ständigt förlorat arbetskraft och erbjudit väldigt få nya arbetstillfällen, har service- sektorn noterat en nästa oavbruten ökning. Tjänster som telekommunikation, informationsteknolo- gi och distribution har alltjämt en stor sysselsättnings- Bryssel den 27 maj 1998. potential. Det framgår både av Jacques Delors vitbok och av nyligen gjorda ekonomiska beräkningar att det kan skapas flera miljoner nya arbetstillfällen om man till fullo utnyttjar informationssamhällets möjligheter. Program, som finansieras under mål 2, bör omfatta stöd till innovationer, t. ex. telematik inom handeln och tjänstesektorn. 6. 3. 3. kan utnyttjas för skapande av sysselsättning: Det finns två andra områden som mer effektivt — Miljöskydd (vattenrening, återvinning av industri- avfall, förbättring av stadsmiljön, etc. ) Viktigt i det sammanhanget är det nyss utkomna meddelandet om ”miljö och sysselsättning” (1). — Utnyttjande av de nya sysselsättningskällorna enligt befolkningens nya behov. Mål 2-områdena har en stor befolkningstäthet med god tillgång på arbets- kraft, till följd av industrins omstrukturering. 6. 3. 4. Det är också viktigt slutligen att utveckla de mänskliga resurserna, i nära samarbete med utbildnings- systemet och företagens behov. Det är särskilt viktigt i mål 2-områdena, där flera hundratusen arbetstagare — ofta högt kvalificerade — tvingas omskola sig i hög ålder. Det är därför mycket viktigt att man utvecklar ett system för permanent vidareutbildning, som hjälper arbetstagarna att följa med i den allt snabbare utveck- lingen. (1) KOM(97) 592 slutlig, 18. 11. 1997. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS


title: WRITTEN QUESTION No. 1621/98 by Glyn FORD to the Commission. Urgent aid to Borneo

eurovoc_concepts:
Borneo
emergency aid
environmental protection
financial aid
fire
humanitarian aid
natural disaster
non-governmental organisation
protection of animal life
protection of plant life

formats: html pdf print

text: C 13/56 Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti FI 18. 1. 1999 N(cid:228)iden toimenpiteiden pit(cid:228)isi kokonaisuudessaan helpottaa Dublinin liikenneruuhkia, ja niill(cid:228) t(cid:228)ydennet(cid:228)(cid:228)n tarkistetun LUAS-hankkeen investointeja. (1999/C 13/079) KIRJALLINEN KYSYMYS E-1621/98 esitt(cid:228)j(cid:228)(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle (27. toukokuuta 1998) Aihe: Kiireellist(cid:228) apua Borneoon Aikooko komissio j(cid:228)rjest(cid:228)(cid:228) h(cid:228)t(cid:228)apua Borneossa (cid:228)skett(cid:228)in sen kasvistoa, el(cid:228)imist(cid:246)(cid:228), ymp(cid:228)rist(cid:246)(cid:228) ja v(cid:228)est(cid:246)n elinkeinoa uhkaavien mets(cid:228)palojen takia ja aikooko se ryhty(cid:228) toimenpiteisiin est(cid:228)(cid:228)kseen mets(cid:228)palojen uudelleen syntymisen? Komission j(cid:228)senen Emma Boninon komission puolesta antama vastaus (30. kes(cid:228)kuuta 1998) Euroopan yhteis(cid:246)n humanitaarisen toimiston (ECHO) teht(cid:228)v(cid:228) on antaa humanitaarista apua kriisien ja luonnon- mullistusten uhreille. Siksi komissiolla ei ole valtuuksia tehd(cid:228) aloitteita kasvistoa, el(cid:228)imist(cid:246)(cid:228) tai ymp(cid:228)rist(cid:246)(cid:228) koskevissa asioissa, joskin se voi auttaa turvaamaan Borneon mets(cid:228)paloista k(cid:228)rsivien v(cid:228)est(cid:246)nosien elinoloja. Komission edustajat ovat tutustuneet Indonesian It(cid:228)-Kalimantanin maakuntaan, joka on mets(cid:228)paloista pahimmin k(cid:228)rsineit(cid:228) alueita. K(cid:228)ynnin pohjalta tehdyt arviot, jotka my(cid:246)hempi tutustumisk(cid:228)ynti vahvisti oikeiksi, osoittivat, ett(cid:228) muiden avunantajien elintarviketoimitukset olivat riitt(cid:228)vi(cid:228), joskin l(cid:228)(cid:228)kkeist(cid:228) ja juomavedest(cid:228) oli yh(cid:228) pulaa ja lis(cid:228)avustukset n(cid:228)ilt(cid:228) osin olivat tarpeen. T(cid:228)m(cid:228)n arvion perusteella yhteisty(cid:246)kumppaneina toimivat valtiosta riippumattomat j(cid:228)rjest(cid:246)t tekiv(cid:228)t alueelle matkan kartoittaakseen sen avuntarvetta. Kartoitusty(cid:246)n tuloksena komissio esitti Indonesialle miljoonan ecun suuruista rahoitusm(cid:228)(cid:228)r(cid:228)rahaa, jonka edunsaajiin my(cid:246)s It(cid:228)-Kalimantanin alue kuuluu. Toisaalta ottaen huomioon Indonesiassa ja muissa maanosissa riehuvien maasto- ja mets(cid:228)palojen muodostaman vakavan ymp(cid:228)rist(cid:246)uhan, komissio onkin aktiivisesti mukana kansainv(cid:228)lisiss(cid:228) keskusteluissa, joissa pyrit(cid:228)(cid:228)n luomaan strateginen l(cid:228)hestymistapa yhdess(cid:228) asiasta kiinnostuneiden avunantajien kanssa tukemaan sek(cid:228) t(cid:228)llaisten hallitsemattomien palojen toistumisen lyhyen aikav(cid:228)lin torjuntatoimia ett(cid:228) niiden ehk(cid:228)isemiseksi ja valvomiseksi tarvittavien keskipitk(cid:228)n ja pitk(cid:228)n aikav(cid:228)lin rakenteiden j(cid:228)rjest(cid:228)mist(cid:228). (1999/C 13/080) KIRJALLINEN KYSYMYS E-1627/98 esitt(cid:228)j(cid:228)(t): Amedeo Amadeo (NI) komissiolle (27. toukokuuta 1998) Aihe: Tutkimusta ja teknologista kehitt(cid:228)mist(cid:228) koskeva viides puiteohjelma (rahoitusohje) Viitteet: (cid:148)Muutettu ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)kseksi tutkimusta, teknologista kehitt(cid:228)- mist(cid:228) ja esittely(cid:228) koskevasta Euroopan yhteis(cid:246)n viidennest(cid:228) puiteohjelmasta (1998›2000)(cid:148) ja (cid:148)Muutettu ehdotus neuvoston p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)kseksi tutkimus- ja koulutustoimintaa koskevasta Euroopan atomienergiayhteis(cid:246)n (Euratom) viidennest(cid:228) puiteohjelmasta (1998›2002(cid:148)) (KOM(97) 0439 lopull. › 97/0119 COD › 97/0120 CNS) (1). Voiko komissio varmistaa, ett(cid:228) puiteohjelman ja yhteis(cid:246)n ulkopuolisen eurooppalaisen yhteisty(cid:246)kehysten, erityisesti Eurekan ja COST:n v(cid:228)linen vuorovaikutus on tiivist(cid:228), ja kehitt(cid:228)(cid:228) alueittain tehdyn tutkimuksen perusteella toimen, joka jakautuu seuraaviin maihin: KIE-maat, V(cid:228)limeren maat, UIV-maat, Aasian ja Latina- laisen Amerikan dynaamisen talouden maat, kehitysmaat ja teollistuneet yhteis(cid:246)n ulkopuoliset maat? (1) EYVL C 291, 25. 9. 1997, s. 15›16


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi keksintöjen hyödyllisyysmallisuojaa koskevan lainsäädännön yhdensuuntaistamisesta"

eurovoc_concepts:
approximation of laws
competition law
industrial property
invention
technological change

text: C 235/26 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 27. 7. 98 Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi keksintöjen hyödyllisyysmallisuojaa koskevan lainsäädännön yhdensuuntaista- misesta” (1) (98/C 235/06) Neuvosto päätti 13. tammikuuta 1998 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 100 a artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuk- sesta. Asian valmistelusta vastannut teollisuus-, kauppa, käsiteollisuus- ja palvelujaosto antoi lausuntonsa 6. toukokuuta 1998. Esittelijä oli Manuel Ataı´de Ferreira. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 27. –28. toukokuuta 1998 pitämässään 355. täysistunnossa (toukokuun 27. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 102 puolesta, 2 vastaan kolmen pidättyessä äänestämästä. 1. Taustatietoja viitoittavat tietä tavoitteena olevalle lainsäädäntöjen yhdensuuntaistamiselle. Lausunnon aiheena on komission esittämä ehdo- 1. 1. tus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi keksintöjen hyödyllisyysmallisuojaa koskevan lainsää- dännön yhdensuuntaistamisesta (2). 2. 3. Tämän vuoksi komissio on valinnut – onnistu- neesti – tekemänsä ehdotuksen oikeudelliseksi perustak- si yhteisön lainsäädännöstä perustamissopimuksen 100 artiklan. 1. 2. Ennen ehdotuksen tekemistä on julkaistu vihreä kirja ”Hyödyllisyysmallien suojeleminen sisämarkki- noilla” (3), josta myös TSK on antanut lausunnon (4). 1. 3. Kyseessä on siis erittäin harkittu lainsäädäntö- prosessi, johon ovat osallistuneet useat toimivaltaiset tahot ja asiasta kiinnostuneet organisaatiot. 1. 4. Komitea korostaa jo tässä vaiheessa hyödylli- syysmallin merkitystä tekniselle ja teolliselle innovaatiol- le sekä erityisesti pk-yrityksille ja näin ollen unionin kehitykselle. 2. Komission ehdotus – Yleistä 2. 1. Komission ehdotus perustuu yhtäältä yleisluon- teisiin olettamuksiin ja toisaalta komission eräissä jäsen- valtioissa toteuttamaan kyselyyn siitä, miten hyödylli- syysmallisuoja todellisuudessa toimii. Ensimmäinen yleisluonteinen olettamus liittyy 2. 2. ajatukseen, että ”jäsenvaltioiden henkiselle omaisuudel- le myöntämää suojaa saatetaan käyttää estämään tava- roiden vapaata liikkuvuutta” (3), mihin viitataan perus- jotka tamissopimuksen 3 artiklan f ja h kohdassa, 2. 4. Komissio mainitsee tarpeen toteuttaa toimenpi- teitä, joiden tarkoituksena on ”parantaa yhteisön alueel- la tehtyihin pieniin keksintöihin perustuvien tavaroiden vapaan liikkuvuuden avoimuutta yhteisön alueella ja välttää kilpailun vääristyminen toisistaan eroavien tai puutteellisten kansallisten lainsäädäntöjen vuoksi” (5) sekä ”parantaa sellaisten yhteisön yritysten oikeudellista asemaa, jotka harjoittavat jatkuvasti innovatiivista toi- mintaa ja mukauttavat tuotantoaan, ja lujittaa niiden kilpailukykyä maailmanmarkkinoilla keksintöjen hyö- dyllisyysmallisuojan avulla, joka soveltuu erityisen hyvin pienten ja keskisuurten yritysten tarpeisiin” (5). 2. 5. Komissio tekee edellä kohdassa 2. 1 mainitun kyselyn pohjalta johtopäätöksen, jonka mukaan ”on todellinen tarve suojata keksintöjä hyödyllisyysmallien avulla, koska patenttisuojaa ei ole mukautettu koske- maan tietynlaisia keksintöjä, kuten pieniä teknisiä kek- sintöjä” (6). Komitealla on ollut tilaisuus lausua mielipiteensä 2. 6. komission tutkimuksista ja kyselyistä, joihin se suhtau- tuu edelleen epäillen ja katsoo, etteivät ne ole ”niin luotettavia kuin niiden laatijat väittävät” (7). 2. 7. Komitea on lainsäädäntöprosessin perimmäi- sestä olettamuksesta – jonka mukaan teollisen omaisuu- den suojaksi on ehdottomasti luotava patentin oheen toisenlainen järjestelmä – edelleen samaa mieltä kuin (1) EYVL C 36, 3. 2. 1998. (2) KOM(97) 691 lopull. , EYVL C 36, 3. 2. 1998. (3) KOM(95) 370 lopull. (4) EYVL C 174, 17. 6. 1996. (5) KOM(97) 691 lopull. , EYVL C 36, 3. 2. 1998, s. 3, kohta 3. (6) KOM(97) 691 lopull. , EYVL C 36, 3. 2. 1998, s. 4, kohta 6. (7) EYVL C 174, 17. 6. 1996, kohta 5. 5. 27. 7. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 235/27 aikaisemmassa lausunnossaan: ”Näistä kansallisista ‘ly- hytkestoisista patenteista‘ voidaan oppia, että ensisijai- nen vaatimus Euroopassa on tehostaa patenttisuojaa (nopeuttaa sitä ja vähentää sen kustannuksia) ennem- minkin kuin luoda yhteisön tasolle täydentävä suoja (hyödyllisyysmallisuoja)” (1). Komitea painottaa komis- sion pyrkimyksiä tutkia patentin antamaa suojaa (2). Mainittakoon myös, että komissio valmistelee tiedonan- toa yhteisön patentista. mukaan keksintöjen tuotantojaksot ja elinkaari lyhe- nevät jatkuvasti. 2. 11. Komitea korostaa myös sitä, että kaikissa järjes- telmän yhdenmukaistamiseen tähtäävissä ehdotuksissa määräajat ja menettelyt on yhdenmukaistettava. Muussa tapauksessa konkreettisempi yhdenmukaistaminen ei ole käytännössä mahdollista. Komitea muistuttaa vielä kerran, että ongelmaksi 2. 8. muodostunutta tarvetta suojata tekniset innovaatiot muutoin kuin keksintöä suojaavalla patentilla on käsi- teltävä Euroopan unionin T&K-politiikkaan liittyvän strategian yhteydessä. 2. 8. 1. Näin ollen on tärkeää tehdä johtopäätöksiä unionin suurten kilpailijoiden kokemuksista, koska unioni on kilpailijoistaan jäljessä. 2. 8. 1. 1. Yhdysvallat ei ole ottanut käyttöön hyödylli- syysmallia, mutta sieltä saadut kokemukset osoittavat, että ”on tarpeen luoda tehokkaampi patenttijärjestelmä siten, että vähennetään järjestelmän haittoja tarkastus- ja myöntämisaikoja lyhentämällä sekä kuluja pie- nentämällä” (3). 2. 8. 1. 2. Japanista saadut kokemukset puolestaan osoittavat, kuten komitea on jo todennut, että suojalta tulisi edellyttää sub judice kolmiulotteisuutta ja sen tulisi olla kestoltaan patenttia huomattavasti lyhytikäisempi (kuusi vuotta kahdenkymmenen vuoden sijaan). 2. 9. Komitea huomauttaa, että pyrittäessä lähentä- mään alan lainsäädäntöä aloitteet on perusteltava itse- näisesti, sen sijaan että vedotaan patentinhakumenette- lyn heikkouksiin ja huonoihin puoliin. Ne on korjattava ja poistettava erikseen. Komissio on ilmoittanut tämänsuuntaisista aikeistaan vihreässä kirjassa euroop- palaisesta patentista. Itsenäisiä perusteluja ovat muun muassa teolli- 2. 10. sen omaisuuden nykyinen suoja, lain antama suoja väärennöksiä vastaan sekä välillisesti innovaation edis- täminen ja kehittäminen yhteisön tasolla ottamalla joiden huomioon erityisesti kansainväliset näkymät, 3. Komission ehdotus – Ehdotuksen sisältämä lainsäädännöllinen vaihtoehto Komissio esitteli vihreässä kirjassa (4) useita vaih- 3. 1. toehtoja alan toimiksi ja päätyi lopulta neljään mahdolli- suuteen: 3. 1. 1. Jäsenvaltioissa nykyisin voimassa oleva lain- säädäntö yhdensuuntaistetaan ja luodaan suojajärjes- telmä sellaisiin maihin, joissa sitä ei vielä ole. 3. 1. 2. Jäsenvaltiot tunnustavat vastavuoroisesti tois- tensa kansalliset suojaoikeudet, minkä jälkeen ne yhden- suuntaistetaan. 3. 1. 3. Otetaan käyttöön kansallisten suojajärjestel- mien yläpuolella oleva yhteisön suoja. 3. 1. 4. Yhdistetään direktiivillä eri vaihtoehdot ja yhdenmukaistetaan direktiivin turvin erityisesti jäsen- valtioiden myöntämä suoja sekä perustetaan asetuksella yhtenäinen suojajärjestelmä. 3. 2. Komitea toteaa, että komissio on pitäytynyt aloitteessaan ensimmäisessä tavoitteessa (kohta 3. 1. 1) tehdessään johtopäätöksen, että ”lainsäädäntöjen yh- denmukaistamisen avulla voidaan soveltaa rinnakkain toisiaan vastaavia kansallisia suojajärjestelmiä” ja että ”hyödyllisyysmallin hakijalle taataan vastaava suoja muissa jäsenvaltioissa, eivätkä lainsäädäntöjen erot aiheuta ongelmia” (5). Komitea korostaa kuitenkin, että hakijoiden tulisi jättää erillinen hakemus kussakin maassa, jossa he aikovat suojata keksintönsä hyödylli- syysmallilla. 3. 3. Komitea katsoo, että toivottuun tulokseen päästään ainoastaan vahvistamalla samanaikaisesti järjestelmää, jossa jäsenvaltiot tunnustavat vastavuoroi- sesti toistensa kansallisen suojan. Komitean mielestä on erittäin tärkeää, että jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen yhdenmukaistamissuunnitelmassa määritellään ”yhden- mukaistamisen seuraavana vaiheena kansallisten suo- jaoikeuksien vastavuoroinen tunnustaminen” (6). (1) EYVL C 174, 17. 6. 1996, kohta 5. 3. 3. (2) KOM(97) 314 lopull. ”Vihreä kirja yhteisön patentista ja Euroopan patenttijärjestelmästä” sekä komitean aiheesta antama lausunto, EYVL C 129, 27. 4. 1998. (3) EYVL C 174, 17. 6. 1996, s. 5, kohta 2. 8. (4) KOM(95) 370 lopull. sivulta 6 eteenpäin. (5) KOM(97) 691 lopull. , EYVL C 36, 3. 2. 1998, s. 6, kohta 10. (6) EYVL C 174, 17. 6. 1996, s. 13, kohta 6. 11. C 235/28 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 27. 7. 98 3. 4. Komitea on lisäksi sitä mieltä, että yleisluontei- sessa pohdinnassa on korostettava komitean aiemmassa lausunnossa esittämää kahta perusajatusta. teknisiin keksintöihin” (2) ja luettelee sen jälkeen nimi- tykset, joilla ilmiö tunnetaan eri jäsenvaltioissa. laajasti Ensinnäkin sitä, että ”vihreässä kirjassa ei 3. 4. 1. käsitellä eikä pohdita tarpeeksi ja kaikkine seurausvaikutuksineen sitä, että jotkin ‘hyödyllisyysmal- lin‘ käsitteeseen yhdistetyt kansalliset järjestelmät ovat itse asiassa vain patenttijärjestelmiä, joissa ei vaadita tutkimista (uutuus ja keksinnöllisyys); ne ovat siis ‘rekisteröiviä‘ patentteja (ennemmin kuin ennalta tutki- via patentteja), jotka tosin ovat kestoltaan lyhyempiä kuin normaalit patentit (kuten Belgiassa, Alankomaissa ja Ranskassa)” (1), ja keksintöjen suojaedellytykset ovat edelleen samankaltaiset kuin patenttisuojaa haettaessa. 3. 4. 1. 1. Komitea katsoo niin ikään, että hyödyllisyys- malleja on käsiteltävä itsenäisenä, teollisen omaisuuden suojaan liittyvänä järjestelmänä eikä ulospääsytienä, jolla ratkaistaan patenttijärjestelmän mahdollisia heik- kouksia (kustannuksia ja hitautta). 3. 4. 2. Toisaalta komitea korostaa sitä, että nyt tehdyn lainsäädäntöehdotuksen tavoitteita – sisämarkkinoiden piristäminen ja kilpailuvääristymien korjaaminen – ei saavuteta tämänkaltaisin keinoin, vaan tavoitteet edel- lyttävät lainsäädännön syvällisempää ja ennen kaikkea laaja-alaisempaa yhdenmukaistamista. 3. 4. 3. Tämän vuoksi komitea katsoo olevan olennais- ta, että kaikkia alan toimenpiteitä koskevien perusvaati- musten eri näkökohdat otetaan huomioon. Tällaisia näkökohtia ovat: 3. 4. 3. 1. vimpana tapana suojata yksinkertaisimpia keksintöjä. Suoja: hyödyllisyysmalleja on pidettävä sopi- 3. 4. 3. 2. Menettelytapa: hyödyllisyysmallisuoja tulee saada nopeasti ja edullisesti, koska hyödyllisyysmalli ei anna samanlaista oikeudellista suojaa kuin hitaat ja kalliit menettelyt. 4. 1. 1. Komitea kiinnittää huomiota siihen, että vaik- ka tilanne on näennäisesti yhtenäinen, siihen sisältyy erilaisia tapauksia, jotka on komission mukaan jaotelta- va kolmeen ryhmään, mikä jo sinänsä osoittaa tarvetta määritellä pelisäännöt kattavasti ja selkeästi. Tällöin 1 artiklassa mainitut tapaukset olisi lueteltava ainoas- taan tulkinnallisena liitteenä, koska tarkoituksena on nimenomaan selkiyttää yhdenmukaistettavia sisäisiä sääntöjä eikä suinkaan määritellä kyseistä käytäntöä. 4. 1. 2. Komitea korostaa lisäksi, että määritelmä on kapea-alainen ja suosittaa näin ollen, että mikäli määrit- telyn sanamuoto säilytetään 1 artiklassa ennallaan, siinä mainittaisiin nimenomaisesti käsitteet ”keksinnöllisyys ja soveltuvuus teolliseen käyttöön”, koska juuri nämä ovat operatiivisia määritelmiä, minkä komissio myöntää jäljempänä ehdotuksen 3 artiklassa. 4. 2. Ehdotuksen 4 artikla Komitea katsoo, että ehdotuksen 4 artiklan d luetelma- kohdan sanamuoto on liian lavea, ja sen mielestä poikkeuksen tulisi koskea ainoastaan varsinaisia tieto- koneohjelmia, samaan tapaan kuin eurooppalaisesta patentista annetuissa säädöksissä. 4. 3. Ehdotuksen 5 artikla Uutuusvaatimuksen osalta komitea panee merkille ko- mission pyrkimyksen mukauttaa määritelmä käsityk- seen tekniikan tasosta (absoluuttinen uutuus) ja antaa käsitteelle operatiivinen merkitys käyttämällä selkeitä ja tarkkoja määritelmiä. 3. 4. 3. 3. Oikeusturva: hyödyllisyysmallin antama suoja väärennöksiä ja vilpittömässä mielessä toimineita kolmansia henkilöitä vastaan. 4. 4. Ehdotuksen 6 artikla 4. Komission ehdotus – Erityistä 4. 1. Ehdotuksen 1 artikla Komissio määrittelee aluksi hyödyllisyysmallin ”rekiste- röidyksi oikeudeksi, jonka omistajalla on yksinoikeus ”Keksinnöllisyyden” vaatimus on niin ikään suhteutettu tekniikan tasoon, ja komitean mielestä keksinnöllisyy- deltä ei edellytetä ”erityistä tehokkuutta” tai ”käytännöl- listä tai teollista etua”, vaan se on hyödyllisyysmallin myöntämisedellytys, minkä vuoksi on välttämättä mai- nittava, että tarkoituksena on suojella ennen kaikkea sellaisia keksintöjä, joilla on merkittäviä käytännön sovelluksia varsinkin mekaanisessa rakentamisessa, sähköteollisuudessa, hienomekaniikassa, optiikassa ja autonrakennuksessa. Komission on tutkittava tällaisen (1) EYVL C 174, 17. 6. 1996, s. 9, kohta 5. 3. 1. (2) KOM(97) 691 lopull. , EYVL C 36, 3. 2. 1998, s. 3, kohta 1. 27. 7. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 235/29 vaatimuksen muotoilua, niin että se takaa parhaiten sekä anojan että kolmansien osapuolten oikeusturvan. 4. 9. Ehdotuksen 16 artikla 4. 4. 1. Komitea korostaa, että hyödyllisyysmallisuo- jalta on edellytettävä kolmen olennaisen vaatimuksen toteamista: 4. 4. 1. 1. sessä suhteessa tekniikan tasoon Uutuus absoluuttisen uutuuden merkityk- 4. 4. 1. 2. simman laajassa merkityksessä Soveltuvuus teolliseen käyttöön mahdolli- Keksinnöllisyys sekä erityisen tehokkuuden 4. 4. 1. 3. (soveltuvuuden että käytön käytännöllisen ja teollisen edun näkökulmasta katsot- tuna. helpottuminen) tai 4. 5. Ehdotuksen 8 artikla Komitean käsityksen mukaan ehdotettu sanamuoto ei ota asianmukaisesti huomioon tarvetta säännellä 19 artiklassa mainitun hyödyllisyysmallien voimassa- oloajan pidentämistä koskevan maksun maksamista. 4. 6. Ehdotuksen 10 artikla Komitea katsoo, että vaikka hyödyllisyysmallisuojan hakijalla on mahdollisuus esittää uutuustutkimusselon- teko, olisi selvennettävä, milloin hakija voi pyytää laatimaan tutkimusselonteon. On pyrittävä estämään, että vain varakkaimmat hakijat käyttävät selontekomah- dollisuutta. Järjestelmän ylläpitäminen ei myöskään saa aiheuttaa poikkeuksellisia tarkastustoimenpiteitä. Komitean mielestä on korostettava ajatusta, 4. 9. 1. jonka mukaan jäsenvaltiot säätävät omassa lain- säädännössään uutuustutkimusselonteon laatimisen pa- kollisuudesta sellaisten oikeudenkäyntien yhteydessä, joissa esitetään hyödyllisyysmallioikeuksien voimaan- saattamista koskevia vaateita, jolloin uutuustutkimusse- lonteon laatimisen pakollisuus on perusteltua, sen sijaan että selonteon laatiminen olisi pelkästään vapaaehtoista. 4. 10. Ehdotuksen 17 ja 18 artikla Komitea katsoo, että etuoikeuteen ja jäsenvaltion sisäi- seen etuoikeuteen on viitattava erillisessä kappaleessa eikä samassa yhteydessä kuin hakemukseen ja hyödylli- syysmallin vaikutuksiin, koska oikeus koskee hakemuk- sen vaikutuksia eikä itse hakemusta. Komitean käsityksen mukaan on erittäin tärkeää, että hakemuksessa on mainittava sekä miten oikeus hyödylli- syysmalliin on hankittu että miten pitkäksi aikaa oikeus on myönnetty, jos kyseessä on määräaikainen oikeus. 4. 10. 1. Tämä on itse asiassa eräs direktiiviehdotuksen tärkeimmistä vaikutuksista, koska se antaa hyödyllisyys- mallisuojan hakijalle etuoikeuden hakea samalle kek- sinnölle hyödyllisyysmallisuojaa joko yhdessä tai useam- massa jäsenvaltiossa. 4. 7. Ehdotuksen 12 artikla 4. 11. Ehdotuksen 19 artikla Komitea suhtautuu myönteisesti siihen, että hakijoiden on kuvailtava keksintö huolellisesti, koska kuvauksen perusteella (vaadittavan tekniikan tason omaava) am- mattihenkilö kykenee tarvittaessa toteamaan keksinnön käytännön soveltuvuuden (vrt. 24 artikla). 4. 8. Ehdotuksen 13 artikla Vaatimusten määrän suhteen komitea huomauttaa, että vaikka komissio on pitänyt suotavana ”vaatimusten määrän rajoittamista” (1), se ei ole käyttänyt tilaisuutta hyväksi. Lisäksi komitea katsoo, että komission tulee selvittää, voivatko jäsenvaltiot rajoittaa suojavaatimus- ten määrää vai täyttyykö 13 artiklassa mainittu hämärä käsite ”niin monta [suojavaatimusta] kuin keksinnön luonteen kannalta on välttämätöntä” pelkästään asetta- malla vaatimukset vastakkain kolmansien henkilöiden esittämien ”liiallisten vaatimusten” kanssa. Suojan kesto tuntuu liialliselta verrattuna komission antamiin tietoihin keksintöjen elinkaaresta, varsinkin kun kestoa tarkasteltaessa ei oteta huomioon keksinnön taloudellista hyödyntämistä. Toisaalta on kuitenkin otettava huomioon, että yhdenmukaistaminen lyhentää suojan voimassaoloaikaa joissakin jäsenvaltioissa. 4. 11. 1. Edellä esitetty huomio saattaa olla erityisen huolestuttava, sillä hakija voi helposti pidentää suojan voimassaoloaikaa kaksi kertaa peräkkäin kahdella vuo- della, jolloin suojan kesto on pisimmillään kymmenen vuotta. Komitean mielestä jäsenvaltiot olisi velvoitettava nostamaan suojan uusimiskustannuksia kuuden vuoden voimassaolon jälkeen. 4. 12. Ehdotuksen 20 artikla (1) KOM(95) 370 lopull. , s. 76. Myönnettyjen yksinoikeuksien laajuus näyttää sopivalta samoin kuin niille säädetyt lailliset rajoitteet, joskin on C 235/30 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 27. 7. 98 totta, että jäsenvaltioiden mahdollisuus säätää lisärajoi- tuksia saattaa olla jossain määrin ristiriidassa sen kanssa, mihin direktiiviehdotuksella pyritään. 4. 13. Ehdotuksen 21 artikla 4. 16. Ehdotuksen 24 artikla Vaikka komitea yhtyy ehdotuksen sisältöön, se suosittaa komissiota muuttamaan artiklan sanamuotoa varsinkin luetelmakohtien osalta, joissa on eritelty hyödyllisyys- mallin mitätöintihakemuksen perusteet. Oikeuksien päättyminen yhteisössä mutta ei kansainvä- lisesti on täysin hyväksyttävää ja yhteisön oikeus- käytännön mukaista. 4. 17. Ehdotuksen 25 artikla 4. 14. Ehdotuksen 22 artikla Komitean mielestä komission on velvoitettava jäsenval- tiot saattamaan pakolliseksi hyödyllisyysmallisuojan vaikutusten raukeaminen sen jälkeen, kun samalle kek- sinnölle on myönnetty patentti. 4. 14. 1. Itse asiassa ainoastaan näin meneteltäessä taataan todellinen yhdenmukaistaminen, koska ehdo- tuksessa esitetyn lainsäädäntövaihtoehdon vaikutukset eivät ulotu ainoastaan kaksoissuojaan (vrt. esim. etuoi- keussäännöt). 4. 14. 2. Lisäksi kannattaa ”pakottaa” hakija säi- lyttämään patenttisuoja, koska sen korkeammat kustan- nukset palkitaan paremmalla suojalla kuten oikeustur- valla. 4. 15. Ehdotuksen 23 artikla Komitea katsoo, että hyödyllisyysmallin raukeamiseen johtaviin syihin tulisi lisätä edellä kohdassa 4. 14. 2 mainittu samalle keksinnölle myönnetty patentti edellä perustelluista syistä. Komitea katsoo lisäksi, että maksu- jen suorittamatta jättämistä ei tule katsoa raukeamisen syyksi vaan pelkäksi myöntämisedellytysten täyttymätt- ömyydeksi. Tämän vuoksi komitea suosittaa, että 8 artiklan 2 kohdassa mainittuihin maksuihin lisätään voimassaoloajan pidentämismaksu. Bryssel 27. toukokuuta 1998. Direktiiviehdotuksen täytäntöönpanon osalta komitea huomauttaa vielä, että täytäntöönpano riippuu patentti- suojan yhdenmukaistamisesta, joka on luonnollisesti koko ongelman ydin. 5. Päätelmät 5. 1. Hyödyllisyysmalli on asianmukainen teollisen omaisuuden suojausväline, joka edistää omalta osaltaan Euroopan unionin kehitystä, koska se kannustaa inves- toimaan tutkimus- ja kehittämistoimiin. 5. 2. Se, että jäsenvaltioiden teolliselle omaisuudelle antama hyödyllisyysmallisuoja on kovin erilainen, saat- taa vahingoittaa tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja vääristää kilpailua. 5. 3. Hyödyllisyysmallit ovat ihanteellinen mekanismi suojella keksintöjä, joille ei voida hakea patenttisuojaa, ja tässä mielessä ne ovat erityisen sovelias oikeusväline pk-yrityksille. 5. 4. Komission aloite näyttää olevan sopiva asetettui- hin tavoitteisiin nähden, vaikka sitä on vielä täyden- nettävä teknisesti, kuten lausunnossa on todettu. 5. 5. Lisäksi aloitetta on tarkasteltava yhdessä patent- tisuojajärjestelmän sääntelyyn tähtäävien aloitteiden kanssa, koska kyseisillä järjestelmillä on yhtymäkohtia. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS


title: 98/380/CE, CECA, Euratom: Decisión de los representantes de los Gobiernos de los Estados miembros de 27 de mayo de 1998 por la que se nombran miembros del Tribunal de Primera Instancia de las Comunidades Europeas

eurovoc_concepts:
General Court (EU)
appointment of staff
member of the Court of Justice (EU)

text: L 171/30 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 17. 6. 98 II (Actos cuya publicaci(cid:155)n no es una condici(cid:155)n para su aplicabilidad) CONFERENCIA DE LOS REPRESENTANTES DE LOS GOBIERNOS DE LOS ESTADOS MIEMBROS DECISI(cid:222)N DE LOS REPRESENTANTES DE LOS GOBIERNOS DE LOS ESTADOS MIEMBROS de 27 de mayo de 1998 por la que se nombran miembros del Tribunal de Primera Instancia de las Comunidades Europeas (98/380/CE, CECA, Euratom) LOS REPRESENTANTES DE LOS GOBIERNOS DE LOS ESTADOS MIEMBROS DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su art(cid:146)culo 168 A, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea del Carb(cid:155)n y del Acero y, en particular, su art(cid:146)culo 32 quinto, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea de la Energ(cid:146)a At(cid:155)mica y, en particular, su art(cid:146)culo 140 A, Vista la Decisi(cid:155)n 88/591/CECA, CEE, Euratom del Consejo, de 24 de octubre de 1988, por la que se crea un Tribunal de Primera Instancia de las Comunidades Euro- peas (1), Considerando que los mandatos de los se(cid:157)ores Josef Azizi, Cornelis Paulus Briet, Marc Jaeger, Andreas Kalo- geropoulos, Koenraad Lenaerts, Rui Manuel Gens de Moura Ramos, la se(cid:157)ora Virpi Tiili y el se(cid:157)or Bo Vester- dorf expiran el 31 de agosto de 1998; Considerando que conviene proceder a la renovaci(cid:155)n parcial del Tribunal de Primera Instancia para el per(cid:146)odo comprendido entre el 1 de septiembre de 1998 y el 31 de agosto de 2004; Considerando que, para completar la renovaci(cid:155)n parcial del Tribunal de Primera Instancia, habr(cid:145) que proceder al nombramiento de un miembro ulteriormente, DECIDEN: Art(cid:146)culo 1 Se nombran miembros del Tribunal de Primera Instancia para el per(cid:146)odo comprendido entre el 1 de septiembre de 1998 y el 31 de agosto de 2004 a las personas siguientes: Sr. Josef Azizi Sr. Marc Jaeger Sr. Koenraad Lenaerts Sr. Rui Manuel Gens de Moura Ramos Sra. Virpi Tiili Sr. Bo Vesterdorf Sr. Michael Vilaras. Art(cid:146)culo 2 La presente Decisi(cid:155)n se publicar(cid:145) en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas. Hecho en Bruselas, el 27 de mayo de 1998. El Presidente S. WALL (1) DO L 319 de 25. 11. 1988, p 1; versi(cid:155)n corregida en el DO C 215 de 21. 8. 1989, p. 1, Decisi(cid:155)n cuya (cid:156)ltima modificaci(cid:155)n la constituye la Decisi(cid:155)n 95/1/CE, Euratom, CECA, por la que se adaptan los instrumentos relativos a la adhesi(cid:155)n de los nuevos Estados miembros a la Uni(cid:155)n Europea (DO L 1 de 1. 1. 1995, p. 1)


title: Verordnung (EG) Nr. 1081/98 der Kommission vom 27. Mai 1998 zur Festsetzung der Ausfuhrerstattungen für Olivenöl

eurovoc_concepts:
export refund
olive oil

formats: pdf print

text: 28. 5. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 154/29 VERORDNUNG (EG) Nr. 1081/98 DER KOMMISSION vom 27. Mai 1998 zur Festsetzung der Ausfuhrerstattungen für Olivenöl DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN (cid:190) gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Verordnung Nr. 136/66/EWG des Rates vom 22. September 1966 über die Errichtung einer gemeinsamen Marktorganisation für Fette (1), zuletzt geän- dert durch die Verordnung (EG) Nr. 1581/96 (2), insbeson- dere auf Artikel 3 Absatz 3, in Erwägung nachstehender Gründe: Betrag der Erstattung und kann auf bestimmte Bestim- mungsländer, Mengen, Qualitäten und Aufmachungen beschränkt werden. Nach Artikel 3 Absatz 3 zweiter Unterabsatz der Verord- nung Nr. 136/66/EWG kann die Erstattung für Olivenöl je nach Bestimmung oder Bestimmungsgebiet in unter- schiedlicher Höhe festgesetzt werden, wenn die Welt- marktlage oder die besonderen Erfordernisse bestimmter Märkte dies notwendig machen. Die Erstattung muß mindestens einmal im Monat festge- setzt werden; soweit erforderlich, kann die Erstattung zwischenzeitlich geändert werden. Liegen die Preise in der Gemeinschaft über den Welt- marktpreisen, so kann der Unterschied zwischen diesen Preisen nach Artikel 3 der Verordnung Nr. 136/66/EWG durch eine Erstattung bei der Ausfuhr von Olivenöl nach dritten Ländern gedeckt werden. Bei Anwendung dieser Modalitäten auf die gegenwärtige Marktlage bei Olivenöl, insbesondere auf den Olivenöl- preis in der Gemeinschaft sowie auf den Märkten der Drittländer, sind die Erstattungen in der im Anhang aufgeführten Höhe festzusetzen. Die Festsetzung und die Gewährung der Erstattung bei der Ausfuhr von Olivenöl sind in der Verordnung (EWG) Nr. 616/72 der Kommission (3), zuletzt geändert durch die Verordnung (EWG) Nr. 2962/77 (4), geregelt worden. Nach Artikel 3 dritter Unterabsatz der Verordnung Nr. 136/66/EWG muß die Erstattung für die gesamte Gemeinschaft gleich sein. Nach Artikel 3 Absatz 4 der Verordnung Nr. 136/ 66/EWG ist die Erstattung für Olivenöl unter Berücksich- tigung der Lage und voraussichtlichen Entwicklung der Olivenölpreise und der davon verfügbaren Mengen auf dem Gemeinschaftsmarkt sowie der Weltmarktpreise für Olivenöl festzusetzen. Läßt es jedoch die auf dem Welt- markt bestehende Lage nicht zu, die günstigsten Notie- rungen für Olivenöl zu bestimmen, so können der auf diesem Markt für die wichtigsten konkurrierenden pflanz- lichen Öle erzielte Preis und der in einem repräsentativen Zeitraum zwischen diesem Preis und dem für Olivenöl festgestellte Unterschied berücksichtigt werden. Die Erstattung darf nicht höher sein als der Betrag, der dem Unterschied zwischen den in der Gemeinschaft und auf dem Weltmarkt erzielten Preisen, gegebenenfalls um die Kosten für das Verbringen des Erzeugnisses auf den Welt- markt berichtigt, entspricht. Nach Artikel 3 Absatz 3 dritter Unterabsatz Buchstabe b) der Verordnung Nr. 136/66/EWG kann beschlossen werden, daß die Erstattung durch Ausschreibung festge- setzt wird. Die Ausschreibung erstreckt sich auf den Die mit Artikel 1 der Verordnung (EWG) Nr. 3813/92 des Rates (5), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 150/95 (6), festgelegten repräsentativen Marktkurse werden bei der Umrechnung der in den Drittlandswährungen ausgedrückten Beträge berücksichtigt. Außerdem werden sie bei der Bestimmung der den Währungen der landwirtschaftlichen Mitgliedstaaten Umrechnungskurse für diese Umrechnungen erforderlichen Durchführungsbestim- mungen wurden mit der Verordnung (EWG) Nr. 1068/93 der Kommission (7), zuletzt geändert durch die Verord- nung (EG) Nr. 961/98 (8), erlassen. zugrunde gelegt. Die entsprechenden Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses für Fette (cid:190) HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Die Erstattungen bei der Ausfuhr der in Artikel 1 Absatz 2 Buchstabe c) der Verordnung Nr. 136/66/EWG genannten Erzeugnisse werden im Anhang festgesetzt. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am 28. Mai 1998 in Kraft. (1) ABl. 172 vom 30. 9. 1966, S. 3025/66. (2) ABl. L 206 vom 16. 8. 1996, S. 11. (3) ABl. L 78 vom 31. 3. 1972, S. 1. (4) ABl. L 348 vom 30. 12. 1977, S. 53. (5) ABl. L 387 vom 31. 12. 1992, S. 1. (6) ABl. L 22 vom 31. 1. 1995, S. 1. (7) ABl. L 108 vom 1. 5. 1993, S. 106. (8) ABl. L 135 vom 8. 5. 1998, S. 5. L 154/30 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 28. 5. 98 Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Brüssel, den 27. Mai 1998 Für die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission ANHANG zur Verordnung der Kommission vom 27. Mai 1998 zur Festsetzung der Ausfuhrerstattungen für Olivenöl (ECU/100 kg) Erzeugniscode Erstattungsbetrag (1) 1509 10 90 9100 1509 10 90 9900 1509 90 00 9100 1509 90 00 9900 1510 00 90 9100 1510 00 90 9900 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 (1) Für die Bestimmungen, genannt in Artikel 34 der geänderten Verordnung (EWG) Nr. 3665/87 der Kommission (ABl. L 351 vom 14. 12. 1987, S. 1), sowie für die Ausfuhren nach Drittländern. NB: Die die Erzeugnisse betreffenden Codes sowie die Verweisungen und Fußnoten sind durch die geänderte Verordnung (EWG) Nr. 3846/87 der Kommission bestimmt


title: Parecer do Comité Económico e Social sobre a «Proposta de directiva do Parlamento Europeu e do Conselho que altera as Directivas 89/48/CEE e 92/51/CEE, relativas ao sistema geral de reconhecimento das formações profissionais, e que completa as Directivas 77/452/CEE, 77/453/CEE, 78/686/CEE, 78/687/CEE, 78/1026/CEE, 78/1027/CEE, 80/154/CEE, 80/155/CEE, 85/384/CEE, 85/432/CEE, 85/433/CEE e 93/16/CEE relativas às profissões de enfermeiro responsável por cuidados gerais, dentista, veterinário, parteira, arquitecto, farmacêutico e médico»

eurovoc_concepts:
health care profession
professional qualifications
recognition of diplomas
right of establishment
town-planning profession

text: 27. 7. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 235/53 Parecer do Comité Econo´ mico e Social sobre a «Proposta de directiva do Parlamento Europeu e do Conselho que altera as Directivas 89/48/CEE e 92/51/CEE, relativas ao sistema geral de reconhecimento das formaço˜es profissionais, e que completa as Directivas 77/452/CEE, 77/453/CEE, 80/154/CEE, 80/155/CEE, 85/384/CEE, 85/432/CEE, 85/433/CEE e 93/16/CEE relativas às profisso˜es de enfermeiro responsa´vel por cuidados gerais, dentista, veterina´rio, parteira, arquitecto, farmacêutico e médico» (1) 78/1027/CEE, 78/1026/CEE, 78/686/CEE, 78/687/CEE, (98/C 235/11) Em 16 de Dezembro de 1997, o Conselho decidiu, nos termos do artigo 1984 do Tratado CE, consultar o Comité Econo´mico e Social sobre a proposta supramencionada. Incumbida da preparaça˜o dos correspondentes trabalhos, a Secça˜o de Assuntos Sociais, Famı´lia, Educaça˜o e Cultura adoptou o parecer em 15 de Maio de 1998, sendo relatora A. -M. Sigmund. Na 3551 reunia˜o plena´ria (sessa˜o de 27 de Maio de 1998), o Comité Econo´ mico e Social adoptou o seguinte parecer, por 115 votos a favor e 2 contra. 1. Introduça˜o Com a iniciativa SLIM (Simpler Legislation for the Internal Market — Simplificaça˜o da legislaça˜o do mercado interno), a Comissa˜o encetou um processo em que pequenos grupos de trabalho de peritos propo˜em medidas para simplificar a legislaça˜o do mercado interno. No projecto-piloto de 1996 foram criados quatro grupos de trabalho um dos quais se concentrou nas disposiço˜ es legais relativas ao reconhecimento mu´tuo de diplomas. Este grupo de trabalho apresentou o seu relato´rio em Outubro de 1996 incluindo essencial- mente as seguintes recomendaço˜es: — As directivas sectoriais devem ser mantidas. — Os comités consultivos devem continuar, em princı´- pio, mas o seu sistema de nomeaça˜o tera´ de ser simplificado, a sua composiça˜o reduzida e os seus métodos de trabalho melhorados. — As formalidades legais e administrativas associadas ao reconhecimento em certos Estados-Membros devem ser reexaminadas e, eventualmente, simplifi- cadas ou clarificadas. — O processo de actualizaça˜o das listas dos diplomas susceptı´veis de beneficiar do reconhecimento auto- ma´tico deve ser simplificado. — As disposiço˜es que regem a formaça˜o geral e profis- sional nas directivas sectoriais deviam basear-se em critérios de competência e colocar maior ênfase nos resultados, em vez de assentar em regras de conteu´ do demasiado rı´gidas. Com a presente proposta de directiva a Comissa˜o esta´ a colocar em pra´tica uma parte das propostas do grupo de peritos SLIM. Nas consideraço˜ es gerais deste (1) JO C 28 de 26. 1. 1998, p. 1. documento, a Comissa˜o anuncia ainda resoluço˜ es for- mais para 1998 que tornara˜o possı´vel a concretizaça˜o das propostas de racionalizaça˜o dos comités consultivos. 2. Observaço˜es na generalidade 2. 1. O Comité felicita a Comissa˜o pela proposta de directiva em apreço que contribui, na sua opinia˜o, para dar ao trabalho da Unia˜o mais transparência e efica´cia sem pôr em causa os interesses inaliena´veis dos cidada˜os. O Comité considera que esta proposta representa um contributo essencial para o Pacto de Confiança para o Emprego. 2. 2. Nas consideraço˜ es gerais, a Comissa˜o concentra a sua ana´lise na reforma dos comités consultivos para a formaça˜o existentes para certas profisso˜ es no domı´nio da sau´ de. Sa˜o aflorados os seguintes pontos: — Simplificaça˜o da renovaça˜o dos mandatos. — Diminuiça˜o do nu´mero de membros. — Alargamento da duraça˜o do mandato. — Ampliaça˜o das competências. A parte normativa da presente proposta de 2. 3. directiva pode ser resumida como segue: — A noça˜o de «formaça˜o regulamentada» que ja´ fazia parte da chamada «segunda directiva do reconheci- mento» (92/51/CEE) sera´ incorporada na chamada «primeira directiva de reconhecimento» (89/48/CEE) (artigo 14). — O grupo de coordenaça˜o fica habilitado a formular pareceres (artigo 24). C 235/54 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 27. 7. 98 — O sistema simplificado de actualizaça˜o dos diplomas susceptı´veis de reconhecimento automa´tico previsto pela directiva «médicos» aplicar-se-a´ a todos as directivas sectoriais, à excepça˜o da directiva «arqui- tectos» que prevê um sistema pro´ prio devidamente comprovado (artigo 34). — A situaça˜o dos migrantes, cidada˜os comunita´rios, que tenham concluı´do a sua formaça˜o fora da Unia˜o Europeia, carece de clarificaça˜o (artigo 54). — Havera´ a possibilidade de recurso judicial de direito interno contra as deciso˜ es dos Estados-Membros relativamente aos pedidos de reconhecimento (artigo 64). 3. Observaço˜es na especialidade No presente documento o Comité analisara´ informaço˜es de natureza jurı´dica diversa. Enquanto o texto sobre a reforma dos comités consultivos tem um cara´cter meramente informativo, ja´ que faltam ainda as respecti- vas deciso˜ es, a proposta de directiva contém propostas concretas para um texto juridicamente vinculativo. 3. 1. Reforma dos comités consultivos Ao Comité parece conveniente, antes de abordar as propostas concretas da Comissa˜o, referir-se à compo- siça˜o e aos métodos de trabalho dos comités que funcionam no âmbito das directivas sectoriais. Os membros dos comités consultivos sa˜o peritos com funço˜es consultivas. Quando foram criados, estes comités tinham por principal objectivo favorecer e garantir as trocas de informaço˜es sobre o conteu´ do e a estrutura dos métodos de formaça˜o. Entretanto, esta necessidade de informaça˜o encontra-se, por natureza, praticamente satisfeita. Daı´que a equipa SLIM «reconhe- cimento dos diplomas» tenha recomendado que, de futuro, se escolhesse um ponto de partida com maior ênfase nos resultados da formaça˜o. As propostas de reforma na˜o abrangem, todavia, os comités de altos funciona´rios cujo método de trabalho se distingue dos comités consultivos, visto terem, ao contra´rio destes, poderes de decisa˜o e funcionarem também no âmbito do processo de comitologia. 3. 1. 1. S i m p l i f i c a ç a˜ o n o m e a ç a˜ o d o p r o c e s s o d e Actualmente, os Estados-Membros comunicam a lista dos seus peritos ao Conselho para que este proceda a uma nomeaça˜o formal. Provou-se, no entanto, que este sistema é muito moroso e que, em casos extremos, so´ fica concluı´do ja´ quase no fim do mandato do respectivo comité, visto o Conselho so´ proceder às nomeaço˜es depois da entrada da u´ltima inscriça˜o. Ha´ mesmo casos em que as actividades de um comité ficam comprometidas logo à partida por razo˜es puramente formais. Assim, o Comité so´ pode associar-se plenamente à proposta da Comissa˜o de simplificar este sistema de forma a que os Estados-Membros lhe notifiquem directa- mente os nomes dos seus representantes. 3. 1. 2. D i m i n u i ç a˜ o d o n u´ m e r o d e m e m - b r o s Actualmente, cada Estado-Membro delega três membros titulares (um perito da profissa˜o em exercı´cio, um perito dos estabelecimentos que asseguram a formaça˜o e um perito das autoridades competentes) e três membros suplentes. Cada comité conta, portanto, com um total de 90 membros. O Comité partilha do ponto de vista dos peritos da equipa SLIM e da Comissa˜o segundo o qual se impo˜e limitar a composiça˜o desses comités para melhorar o seu funcionamento. O factor custos tem igualmente influência nestas consideraço˜ es. Com o alargamento da Unia˜o, e a manter-se este sistema, o total dos membros aumentara´ seis unidades por cada nova adesa˜o! A proposta da Comissa˜o de limitar a composiça˜o desses comités a um membro titular e a um membro suplente por Estado-Membro, sendo um deles perito da profissa˜o em exercı´cio e o outro dos estabelecimentos de formaça˜o, parece-nos ponderada e adequada às funço˜ es que desem- penham. Como consequência lo´ gica da evoluça˜o histo´rica das funço˜es dos comités consultivos ja´ referida e da reacça˜o da Comissa˜o, traduzida numa orientaça˜o mais pra´tica do seu mandato e na ampliaça˜o das suas competências, os Estados-Membros deveriam designar representantes da profissa˜o para membros titulares dos comités consul- tivos. Parece pouco apropriado e incoerente com o desejo da Comissa˜o de um maior pragmatismo deixar que cada Estado-Membro determine livremente a inclu- sa˜o de dois peritos da profissa˜o em exercı´cio e dos estabelecimentos de formaça˜o nas categorias de titulares e de suplentes. Ha´ que referir aqui expressamente que a Comissa˜o, ao assumir as propostas da equipa SLIM, modificou fundamentalmente o mandato dos comités consultivos (até agora concentrados na coordenaça˜o dos conteu´dos de formaça˜o) e ampliou-o com a atribuiça˜o de funço˜es que podem ser desempenhadas mais eficazmente pelos representantes da profissa˜o em exercı´cio. O Comité solicita à Comissa˜o que clarifique os seus pontos de vista sobre o assunto e exorte os Estados- -Membros a designarem para membros titulares os representantes da profissa˜o em exercı´cio. Uma vez que os peritos das autoridades competentes ja´ se encontram representados nos respectivos Comités de Altos Funciona´rios, que esta˜o de qualquer modo em contacto com os comités consultivos, a diminuiça˜o do 27. 7. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 235/55 nu´mero dos seus membros encontra-se na linha dos ajustamentos burocra´ticos alguns Estados-Membros. almejados por tı´tulos, a qual , por sua vez, publicara´ regularmente a respectiva lista no Jornal Oficial das Comunidade Europeias. O Comité defende a adopça˜o de medidas organizativas que assegurem uma cooperaça˜o mais estreita e contı´nua entre os dois tipos de comités que, por exemplo, previsse pelo menos uma reunia˜o conjunta por ano. Como este método tem funcionado ao nı´vel da medicina generalista, o Comité considera adequado e correcto estendê-lo às demais directivas sectoriais no domı´nio da sau´ de. 3. 1. 3. O alargamento do mandato dos comités, actualmente de três anos, para seis anos é, para o Comité, uma consequência lo´gica da restruturaça˜o dos comités consultivos, visto ser possı´vel minorar as dificuldades iniciais resultantes da renovaça˜o dos mandatos. A ampliaça˜o futura das competências dos 3. 1. 4. comités consultivos a todos os pareceres solicitados em geral pela Comissa˜o, ao nı´vel da liberdade de estabelecimento das va´rias profisso˜ es cobertas pelas directivas sectoriais, é uma medida com cara´cter deci- sivo. De facto, todas as medidas adoptadas no âmbito do projecto SLIM ou em consequência do mesmo devem ser consideradas como parte integrante do projecto global do Mercado Interno da Comissa˜o. 3. 2. Formaça˜o regulamentada (artigo 15) A introduça˜o da noça˜o de «formaça˜o regulamentada» na chamada «primeira directiva de reconhecimento» é, em princı´pio, muito louva´vel por favorecer a uniformi- zaça˜o da terminologia, uma vez que ja´ foi adoptada na mais recente «segunda directiva de reconhecimento». Ao nı´vel do conteu´do, a inclusa˜o desta noça˜o na Directiva 89/48/CEE corresponde ao desejo de uma abordagem mais orientada para os resultados (e para as profisso˜ es), no âmbito das disposiço˜ es gerais de reconhecimento mu´ tuo. Tal facilitaria a liberdade de estabelecimento de muitos cidada˜os jovens que preten- dem emigrar. 3. 3. Pareceres dos coordenadores (artigos 15 e 25) Congratulando-se com a abordagem pragma´tica defen- dida pela Comissa˜o, o Comité considera que so´ se lucraria em aproveitar a experiência das organizaço˜es que ja´ colocaram a directiva em pra´tica, acelerando assim uma aplicaça˜o e uma interpretaça˜o mais uniformes. 3. 5. Tratamento dos diplomas obtidos por cidada˜os comunita´rios fora da UE (artigo 55) Na exposiça˜o de motivos, a Comissa˜o refere acertada- mente, a respeito do artigo 54, que cada Estado-Membro continua livre de reconhecer as formaço˜es obtidas fora da Unia˜o Europeia e que, em caso de reconhecimento, a sua decisa˜o na˜o vincula os outros Estados-Membros. Tal é coerente com a jurisprudência do Tribunal de Justiça das Comunidades Europeias que estabelece que um Estado-Membro na˜o fica vinculado pelo reconheci- mento por outro Estado-Membro de um diploma obtido fora da UE, mas que a experiência profissional adquirida na sequência desse reconhecimento é um elemento comunita´rio a ser examinado (1). O Tribunal de Justiça pronunciou-se mais explicitamente no processo Tawil- -Albertini (2) em que refere «que o reconhecimento por um Estado-Membro dos tı´tulos concedidos por Estados terceiros na˜o vincula os outros Estados-Membros, mesmo que a tais tı´tulos tenha sido reconhecida equi- valência num ou em va´rios Estados-membros». O Comité gostaria que fosse aclarado o teor do artigo 54 que agora na˜o explicita devidamente se o reconheci- mento de um diploma obtido fora da Unia˜o Europeia por um primeiro Estado-Membro de acolhimento vincula ou na˜o automaticamente o segundo Estado de acolhimento. A expressa˜o «tera˜o em conta» escolhida no artigo 54 deixa uma certa margem de interpretaça˜o, visto a lei considerar geralmente que «ter em conta» é apenas uma parte do processo de decisa˜o. No entanto, para uma maior clareza, o Comité sugere que a primeira frase do artigo 54 seja reformulada como segue: «Os Estados-Membros, no âmbito da sua avaliaça˜o de equivalências, tera˜o em conta. » 3. 6. Direito de recurso (artigo 65) O Comité apoia a tendência de transformar o grupo de coordenaça˜o numa espécie de o´rga˜o consultivo. O Comité apraz-se em registar a introduça˜o do direito de recurso judicial contra as deciso˜es dos Estados- 3. 4. Actualizaça˜o das listas de diplomas (artigos 35 e 45) De acordo com esta proposta, os Estados-Membros dara˜o conhecimento à Comissa˜o de todas as disposiço˜ es nacionais em matéria de diplomas, certificados e outros (1) Aco´ rda˜o do Tribunal de Justiça das CE de 9 de Fevereiro de 1994. Salomone Haim contra Kassenzahnärtzliche Verei- nigung Nordrhein. Processo C-319/92. (2) Aco´ rda˜o do Tribunal de Justiça das CE de 9 de Fevereiro de 1994. Abdullah Tawil-Albertini contra Ministre des Affaires sociales. Processo C-154/93, citado do processo Haim — ponto 21. C 235/56 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 27. 7. 98 -Membros, igualmente possı´vel em caso de ausência de decisa˜o. Este direito democra´tico elementar dos cidada˜os encontra o seu reflexo nos princı´pios gerais da legislaça˜o comunita´ria. 3. 7. Artigos 75 e 215 Deliberadamente, o Comité na˜o comentou as alteraço˜es especı´ficas às directivas sectoriais por achar que a sua prioridade é tomar posiça˜o, o mais concentradamente possı´vel, sobre as propostas de alteraça˜o de princı´pio. Preconiza, por isso, que se prescinda de debater as alteraço˜es que sa˜o, por essência, incontroversas. 4. Observaço˜es finais O Comité apoia, em princı´pio, a proposta da Comissa˜o por considera´-la um instrumento essencial para a simpli- ficaça˜o legislativa e para uma maior transparência. As medidas propostas de simplificaça˜o dos métodos de trabalho, além de darem origem a uma relaça˜o custos-utilidade mais favora´vel também aceleram os processos de trabalho e aumentam, por conseguinte, a confiança dos cidada˜os na Europa. Bruxelas, 27 de Maio de 1998. O Presidente do Comité Econo´ mico e Social Tom JENKINS Parecer do Comité Econo´ mico e Social sobre a «Comunicaça˜o da Comissa˜o ao Conselho e ao Parlamento Europeu “O Futuro do Mercado dos produtos da Pesca na Unia˜o Europeia: Responsabilidade, Parceria, Competitividade”» (98/C 235/12) Em 22 de Dezembro de 1997, a Comissa˜o decidiu, nos termos dos artigos 434 e 1984 do Tratado que institui a Comunidade Europeia, consultar o Comité Econo´ mico e Social sobre a comunicaça˜o supramencionada. Foi incumbida da preparaça˜o dos correspondentes trabalhos a Secça˜o de Agricultura e Pescas, que emitiu parecer em 12 de Maio de 1998, sendo relator E. Chagas. O Comité Econo´ mico e Social, na 3551 reunia˜o plena´ria de 27 e 28 de Maio de 1998 (sessa˜o de 27 de Maio), adoptou por 103 votos a favor, 0 contra e 6 abstenço˜s, o seguinte parecer. 1. Introduça˜o 1. 1. A presente Comunicaça˜o da Comissa˜o tem como objectivo lançar as bases de um debate sobre as modifi- caço˜es a introduzir na Organizaça˜o Comum de Merca- dos (OCM) com vista a melhorar o funcionamento do mercado e a adaptar esta vertente da Polı´tica Comum da Pesca (PCP) às evoluço˜es verificadas nos mercados dos produtos da pesca. A Comissa˜o devera´ apresentar posteriormente 1. 2. propostas para assegurar um melhor funcionamento da OCM. 2. Observaço˜es gerais da Comissa˜o de que vai submeter este documento a um amplo debate institucional e a uma larga consulta aos principais intervenientes na fileira pesca (armadores, trabalhadores, indu´ stria, consumidores). 2. 2. O Comité recorda que a OCM foi instituı´da pelo Regulamento (CEE) n4 2142/70 (1) que traçou os princı´pios gerais que regem esta vertente da Polı´tica Comum de Pescas, sofrendo ao longo do tempo os ajustamentos que a realidade impunha, o u´ltimo dos quais através do Regulamento de base que entrou em vigor em 1 de Janeiro de 1993 (2). 2. 1. O Comité congratula-se com a apresentaça˜o da presente Comunicaça˜o da Comissa˜o sobre o Futuro do Mercado dos produtos da pesca, destacando a afirmaça˜o (1) JO L 236 de 27. 10. 1970, p. 5. (2) JO L 388 de 31. 12. 1992, p. 1