title: Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan keskuspankille sekä talous- ja sosiaalikomitealle - Muihin maksuvälineisiin kuin käteiseen rahaan liittyvien petosten ja väärennysrikosten torjuntaa koskevat toimintapuitteet

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 01. 07. 1998 KOM(1998) 395 lopull. KOMISSION TIEDONANTO Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan keskuspankille sekä talous-ja sosiaalikomitealle MUIHIN MAKSUVÄLINEISIIN KUIN KÄTEISEEN RAHAAN LIITTYVIEN PETOSTEN JA VAARENNYSRIKOSTEN TORJUNTAA KOSKEVAT TOIMINTAPUITTEET Johdanto ja toteutuminen tietoyhteiskunnan kehitys tarjoavat Samalla kun yhtenäismarkkinoiden ennennäkemättömiä mahdollisuuksia talouskasvulle unionissa, järjestäytyneestä rikollisuudesta on kehittymässä yhä vakavampi uhka yhteiskunnalle. Se järjestäytyy yhä useammin yli kansallisten rajojen ja käyttää hyväkseen tavaroiden, pääoman, palvelujen ja henkilöiden vapaata liikkuvuutta. Internetin ja elektronisten rahoituspalvelujen kaltaiset tekniset innovaatiot ovat osoittautuneet apuvälineiksi, jotka soveltuvat lisäksi hyvin myös rikolliseen tuoton siirtämiseen näennäisesti lailliseen toimintaan. toiminnasta saadun tai rikollisesta liiketoiminnan toimintaan laillisen tavaroiden ja palvelujen käyttäjien Jotta ja yhteiskunnallinen järjestys voitaisiin turvata, yhteiskunnassa tarvitaan moitteettomasti toimivia, helppokäyttöisiä, tehokkaita ja turvallisia maksujärjestelmiä. Tarvittavaa luottamusta voidaan laittomiin saada aikaan varmistamalla riittävä suoja, jonka avulla maksuvälineiden käyttö tarkoituksiin tai laittomassa toiminnassa voidaan estää. tuottajien edun mukainen taloudellinen ja Dublinissa joulukuussa 1996 kokoontunut Eurooppa-neuvosto painotti ehdotonta sitoutumistaan järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan ja korosti, että unionissa tarvitaan johdonmukaista ja koordinoitua lähestymistapaa. Amsterdamissa kesäkuussa 1997 kokoontunut lùirooppa-neuvoslo torjuntaa lolculli Iätä näkemystä käytännössä hyväksymällä järjestäytyneen rikollisuuden toimintasuunnitelman', jossa se muun muassa kehottaa neuvostoa ja komissiota koskevan tutkimaan ja käsittelemään vuoden 1998 loppuun mennessä kaikkiin muihin maksuvälineisiin ja kuin käteisrahaan, elektroniset maksuvälineet mukaan luettuna, kohdistuvien petosten väärennysrikosten muodostamaa tiedonannossa maksuvälineitä kuin käteisrahaa. Komissio käsittelee euroseteleiden väärentämiseen liittyviä kysymyksiä erikseen. ongelmaa^. Tässä käsitellään muita -metallirahojen ja Puhtaasti kansallisten petosten sijasta esiintyy yhä enemmän kansainvälisiä petoksia. Maksukorttirikoksia voidaan tehdä kaikkialla, missä maksukortti hyväksytään maksuvälineeksi tai missä sillä voidaan nostaa rahaa. Koska muu maksuväline kuin käteisraha voidaan hyväksyä myös tilanteessa, jossa osapuolet eivät ole läsnä, niitä käytetään paljon sekä perinteiseen että yhteydessä. Lisäksi sähköiseen laajamittaisissa petoksissa on aina mukana useita "alan asiantuntijoita", ja tekijöinä ovat yleensä järjestäytyneet rikollisryhmät. Rikollisuuden kehittymisen ja kansainvälistymisen takia tarvitaan yhteensovitettuja toimia EU:n tasolla. rajatylittävien maksutapahtumien liittyvien, kauppaan larve puuttua maksuvälineisiin kohdistuvaan tai niihin liittyvään rikolliseen toimintaan kasvaa erityisesti seuraavien institutionaalisten, taloudellisten ja teknisten muutosten myötä, jotka ovat jo käynnissä tai joita on odotettavissa: Järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskeva toimintasuunnitelma, neuvoston hyväksymä 28 päivänä huhtikuuta 1997, HYVL C 251,97/C 251/01, 15. 8. 1997. Komissio valmistelee parhaillaan vihreää kirjaa, joka koskee väärennösten ja piratismin torjuntaa sisämarkkinoilla. Tavoitteena on teollis- ja tekijänoikeuksien suojaaminen siten, ettei sillä haitata sisämarkkinoiden toimintaa. 1 yhteiseen rahaan siirtyminen, jota helpotetaan avoimien ja turvallisten elektronisten maksujärjestelmien liikkeeseenlaskua edeltävän siirtymävaiheen aikana avulla erityisesti euroseteleiden -kolikoiden ja • tietoyhteiskunnan tehokkaita maksujärjestelmiä, kuten eurooppalaista elektronisen kaupankäynnin aloitetta koskevassa tiedonannossa todetaan-*. ja sähköisen kaupankäynnin kehitys, joka edellyttää Euroopan unionissa tehtyjä petoksia koskevassa komission tutkimuksessa vuodelta 1997 korostetaan, että maksukorttipetoksia esiintyy runsaasti ja että niihin liittyy suuria rahasummia. ^ Komissio rahoitti joulukuussa 1996 konferenssin, jossa käsiteltiin yksinomaan järjestäytynyttä maksukorttirikollisuutta ja jossa korostettiin edellä mainittuja seikkoja sekä jäsenvaltioiden lainsäädännössä esiintyviä puutteita^. 1. Tässä tiedonannossa esitetään komission arvio ongelmasta ja ehdotetaan toimcnpidekehystä, jolla edistetään riittävän "käytiin'urvun takaavien olosuhteiden" luomista maksuvälineitä ja niiden tukijärjestelmiä varten. Tiedonanto koostuu kahdesta osasta: 2. Ensinnäkin komissio esittää (liitteessä I) ehdotuksen yhteiseksi toiminnaksi. Yhteisen toiminnan tavoitteena on varmistaa, että muihin maksuvälineisiin kuin käteisrahaan liittyväi petokset ja väärennysrikokset katsotaan rikoksiksi kaikissa jäsenvaltioissa ja niistä rangaistaan tehokkailla, suhteutetuilla ja varoittavilla rangaistuksilla. 3. Toiseksi (liitteessä 2) esitetään lisätoimia kaikkien osapuolten harkittavaksi. Voidakseen arvioida selkeästi, mitä lisätoimenpiteitä tällä alalla mahdollisesti tarvitaan, komissio pyytä; 31. joulukuuta 1998 kaikkia osapuolia toimittamaan kirjalliset kommentit mennessä seuraavaan osoitteeseen: ehdotuksista Pääosasto 15 Euroopan komissio Rue de la Loi 200 B-1049 Bryssel Faksi: +32-2-295 65 00 Sähköposti: john. mogg@dgl5. cec. be -* 4 5 tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle, KOM(97) 157, 16. 4. 1997. Tutkimusraportti http://www. deloitte. ca/Whatsnew/Headlines/InternatFraud. htm Without Fraud Frontiers on osoitteessa Järjestäytyneen maksukorttirikollisuuden torjuntaan pyrkivää Englannin (Lontoon poliisin) ja Alankomaiden käsittelevässä poliisiviranomaisten loppuraportissa tarkastellaan alalla tehtyä tutkimusta ja konferenssin tuloksia. yhteistyöhanketta (keskuspoliisin) 1. Ongelman luonne ja laajuus Vaikka muiden maksuvälineiden kuin käteisrahan kattama järjestelmien ja välineiden joukko muuttuu jatkuvasti (katso kohta 2a jäljempänä), petosten ja väärennysrikosten muodostaman ongelman laajuutta arvioitaessa käytettävät tilastotiedot perustuvat jo pitkään käytössä olleisiin maksuvälineisiin, kuten sekkeihin ja maksukortteihin. Koko maksukorttialan vuosiliikevaihto on pian 2 000 miljardia Yhdysvaltain dollaria, joista noin 3 miljardia dollaria ilmoitetaan kortteihin liittyvien summa on vain 0,15% kokonaisliikevaihdosta, sillä on merkitystä, etenkin kun otetaan huomioon, että vuosittain liikkeeseenlaskettavien uusien korttien määrän odotetaan kasvavan jopa 25 %. Noin 25 % liittyvistä tappioista aiheutuu Euroopan unionissa kaikista kadonneisiin maksukortteihin toimiville liikkeeseenlaskijoille. Vaikka liikkeeseenlaskijoiden tappiot ovat tähän asti yleensä syntyneet pääasiassa kotimaassa, niiden syynä ovat nykyään yhä useammin myös ulkomailla tehdyt maksukorttirikokset. takia menetetyksi vuosittain. Vaikka rikosten Petoksia torjutaan yleensä kansallisin toimenpitein, joiden ansiosta kotimaassa tehdyt petokset ovat useissa tapauksissa ainakin tilapäisesti vähentyneet. Rikollisuus on kuitenkin osoittanut mukautumiskykynsä, ja kansainvälisen rikollisuuden suhteellinen osuus on samalla kasvanut. Maksukortteihin ja sekkeihin liittyvien petosten ja väärennysrikosten lisäksi vaarana ovat järjestelmiin kohdistuvat petokset, joilla tarkoitetaan maksujärjestelmien perustana oleviin tietokoneverkkoihin murtautumista vaikuttaa myös maksuvälineisiin ja -järjestelmiin. Rajat- ylittävä maksukorttirikollisuus on tämän vuoksi todellinen ongelma, joka Euroopan unionin jäsenvaltioiden, maksujärjestelmääkin ja käyttäjien on otettava huomioon. ("hakkerointia"), mikä saattaa Euroopan ja parlamentti, Kun maksukorttiteollisuuden välistä tiedonvaihtoa koskevasta esitysluonnoksesta yhteiseksi toiminnaksi, hyväksyi päätöslauselmansa toukokuussa 1998, se piti välttämättömänä jatkuvaa ja laajaa toimintaa. täytäntöönpanoviranomaisten kuultu jota on Maksupalveluita ei tuoteta oikeudellisessa tyhjiössä. Nykyisellä yhteisön sääntelyllä pyritään luomaan yksi yhtenäinen alue, jolla pääoma, henkilöt, tavarat ja palvelut voivat liikkua vapaasti. Liitteessä 1 on tiivistelmä sääntelykehyksen tärkeimmistä osa-alueista. 2. Maksujärjestelmät ja niiden toimijat Tässä osassa kuvataan muita maksuvälineitä kuin käteistä rahaa ja niiden perustana olevia maksujärjestelmiä, välineiden ja järjestelmien ominaispiirteitä, liittyviä toimijoita ja näiden toimijoiden tehtäviä. Jäljempänä oleva taulukko on vain viitteellinen, koska ala kehittyy huimaa vauhtia. Lisäksi kaikkein kehittyneimmillä välineillä voidaan suorittaa monenlaisia toimintoja. tärkeimpiä niihin a ) Maksuvälineiden ja -järjestelmien tehtävänmukainen luokittelu Tarkastelun helpottamiseksi maksuvälineisiin voidaan metallirahoja) lukuun ottamatta katsoa kuuluvan seuraavat: laillisia maksuvälineitä (seteleitä ja • paperiset ennakkomaksimilincct (kuten matkasekit, voucherit ja arvosetelit) • elektroniset välineet Joihin on ennakkoon tallennettu tietty arvo (kuten ennakkomaksukortit ja ohjelmistopohjainen elektroninen raha) • perinteiset poperäe/ maksuvälineet (kuten sekit) • perinteiset (osittain) elektroniset maksuvälineet (kuten kaikentyyppiset maksukortit ennakkomaksukortteja lukuun ottamatta: luottokortit, pankkikortit, maksuaikakortit ja erilaiset vapaa-ajan maksukortit) sekä • etäkäyttöön perustuvat elektroniset pankkisovellukset (kuten kotipankki, puhelinpankki ja PC-sovellukset). MAKSUVÄLINEET (muut kuin käteisraha) AI. Paperiset ennakko- maksuvälineet A2. Elektroniset maksuväli neet, joihin on tallennettu tietty arvo Bl. Perinteiset paperiset maksu- valineet B2. (Osittain) elektroniset maksu- valineet i) matkasekit i) ennakko- maksukortit i) sckit ja vekselit ii) voucherit ii) ohjelmisto- pohjainen elektroninen raha iii) arvosetelit ii) paperiset ja elektroniset hyvitys-, veloitus-ja siirto- maaraykset i) kaiken- tyyppiset maksukortit (lukuun ottamatta ennakko- maksu- kortteja) ii) paperiset ja elektroniset hyvitys-. veloitus- ja siirto- maaraykset B3. Etakayttoon perustuvat elektroniset- pankki- palvelut i) koti- ja puhelin- pankki, PC- sovellukset ii) paperiset ja elektroniset hyvitys-, veloitus-ja siirto- maaraykset b) Maksujärjestelmään osallistuvien toimijoiden määritelmät Nykyisissä maksujärjestelmissä voidaan lähes poikkeuksetta erottaa seuraavat osallistujat (ja tehtävät): • • • • "Liikkeeseenlaskija" on yleensä (rahoitus)laitos, jonka liiketoiminnan alaan kuuluu (käyttäjän kanssa tehdyn sopimuksen mukaisesti) käyttäjälle väline, jolla maksuja voidaan suorittaa^. "Käyttäjä" on yleensä henkilö (luonnollinen tai oikeushenkilö), jolla on (liikkeeseenlaskijan kanssa tehdyn sopimuksen mukaisesti) hallussaan maksujen suorittamisen mahdollistava maksuväline. "Hyväksyjä" on yleensä palvelu- tai tavarakauppaa harjoittava yritys, joka hyväksyy omasta puolestaan liikeketjunsa puolesta maksut, joita käyttäjä suorittaa maksuvälineellä tavaroista ja palveluista. tai "Selvittäjä" on yleensä (rahoitus)laitos, joka kerää maksutapahtumatiedot hyväksyjältä ja vastaa maksun suorittamisesta hyväksyjälle. Koska kaikissa järjestelmissä on useita liikkeeseenlaskijoita, käyttäjiä, hyväksyjiä ja selvittäjiä, ne perustuvat yleensä yhteisesti hyväksyttyihin järjestelyihin, joita noudatetaan maksujen ja selvityksessä (joka kattaa maksumääräysten siirron, täsmäytyksen ja vahvistuksen) Elektronisen rahan liikkeeseenlaskija, kortin liikkeeseenlaskija ja laitos, jolta käyttäjä saa kortin käyttöönsä, voivat olla eri toimijoita. suorittamisessa (jossa maksettavien summien siirtäminen vapauttaa osapuolet velvoitteista). Tässä yhteydessä on otettava huomioon verkko-operaattoreiden (yleensä teleoperaattoreiden) osallistu tehtävä maksutapahtumatietojen maksujärjestelmän toimintaan. suoranaisesti välittäjinä, vaikka eivät ne 3. Tietoyhteiskunta ja sähköisen kaupan kehittyminen Kaikkialle ulottuva, perusteellisia muutoksia mukanaan tuova tietotekniikan kehitys ja sen näkyvimmät esimerkit Internet ja sähköisen kaupan kasvu muuttavat jo nyt ihmisten ja yritysten välistä viestintää. On mahdollista, että siitä tulee keskeinen maailmantaloutta elvyttävä tekijä ensi vuosituhannella. Vaikuttaisi siltä, että Internetistä on kehittynyt yrityksille tärkeä työväline, joka vaikuttaa myös ihmisten jokapäiväiseen elämään. Internetin avulla on mahdollista alentaa alkukustannuksia ja maksutapahtumista aiheutuvia kuluja murto-osaan perinteisten järjestelmien kustannuksista. Tämä erityisesti maksujärjestelmiin ja -välineisiin. rahoituspalvelualaan näyttäisi pätevän etenkin ja Tässä yhteydessä on kuitenkin ehkä tärkeämpää tietää, voidaanko tietotekniikkaa hyödyntää rikollisessa toiminnassa, ja jos näin on, milloin ja miten se on mahdollista. On selvitettävä, aiheuttavatko tietoyhteiskunta ja erityisesti sähköinen kauppa sekä niiden myötä lisääntyvä tieto lähinnä perinteisten uhkien ja viestintätekniikan käyttö uusia uhkia vai onko seurauksena voimistuminen^. Komissio on jo käynnistänyt useita aloitteita tietoyhteiskuntaan ja sähköiseen kauppaan liittyvän työnsä yhteydessä. Aloitteiden tavoitteena on luoda selkeät puitteet tietoyhteiskunnan edelleen kehittämiselle, mikä kannustaa investointeja sähköiseen kauppaan liittyviin palveluihin ja on siten eduksi EU:lle taloudellisen kasvun, kilpailukyvyn ja työllisyyden muodossa**. Aloitteiden nopea eteneminen täytäntöönpano auttavat epäilemättä omalta osaltaan turvallisemman käyttöympäristön luomisessa ja siten hyödyttävät myös maksujärjestelmiä ja - välineitä. ja onnistunut 7 PO XIII antoi tehtäväksi tietokonerikollisuutta koskevan tutkimuksen (COMCRIME-tutkimuksen). jonka professori Sieber Wurzburgin yliopistosta ja prof. Kaspersen Amsterdamin yliopistosta viimeistelivät jokin aika sitten, http://www2. echo. lu/legal/en/comcrime/sieber. html s Näihin aloitteisiin kuuluvat: Eurooppalaisen elektronisen kaupankäynnin aloitetta koskeva tiedonanto |K()M(97)I57 lopullinen, 15. 4. 19971, ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ehdolliseen pääsyyn perustuvien tai ehdollisen pääsyn sisältävien palvelujen oikeussuojasta IKOM(97) 356 lopullinen, 9. 7. 1997 (l)7/OI98 (COD)|, komission tiedonanto tietoturvan ja luottamuksen varmistamisesta sähköisessä viestinnässä: digitaalisia allekirjoituksia ja viestien salausta koskeva |KOM(97)503 lopullinen, 1. 10. 1997], ehdotus Euroopan parlamentin ja eurooppalainen malli neuvoston direktiiviksi yhteisistä elektronisia allekirjoituksia koskevista puitteista [KOM(98)297 lopullinen, 13. 5. 1998], tiedonanto "Maailmanlaajuistuminen ja tietoyhteiskunta - vahvemman kansainvälisen koordinaation lopullinen], Internetin käyttöturvallisuuden parantamista koskeva toimintasuunnitelmaehdotus EYVL C 48, 13. 2. 1998, jonka toimintalinjojen avulla pyritään lisäämään luottamusta verkkoihin ja jonka avulla edistetään näin myös sähköistä kauppaa. tarve" [KOM(98)50 4. Rikosoikeus a) Aineellinen oikeus - rikoslajit liittyvä Maksuvälineisiin jäsenvaltioissa yleensä rikoslainsäädäntö perustuu kaikissa "väärentämisen" ja "väärennöksen" käsitteisiin. Näiden termien merkitys ei kuitenkaan ole kaikkien jäsenvaltioiden rikoslainsäädännössä sama. Yleensä tämänkaltaisella teolla on kaksi tunnusmerkkiä, jotka ovat väärän välineen valmistaminen tai aidon välineen väärentäminen sekä aikomus välineen käyttöön petostarkoituksessa. Joissakin oikeusjärjestelmissä asetetaan näiden vaatimusten lisäksi muita vaatimuksia, kuten "todettavissa olevan vaikutuksen" vaatimus. Setelien ja metallirahojen väärentäminen on rikoslain mukaan rikos kaikissa jäsenvaltioissa. Sen sijaan perinteisten paperisten maksuvälineiden kuten sekkien osalta jäsenvaltioiden lait poikkeavat toisistaan jo huomattavasti. Maksukorttien kaltaisten maksuvälineiden osalta erot ovat vieläkin suurempia. Tietyissä valtioissa rikoksen tekeminen edellyttää, että tekijä tosiasiassa käyttää maksuvälinettä ja toisinaan vaaditaan myös todisteita tahallisuudesta. Varastetun tai tai maksukortin varastamista ei kaikissa väärennetyn maksukortin pelkkää hallussapitoa jäsenvaltioissa pidetä rikoksena. Ongelmat lisääntyvät, kun rikolliset valmistavat, käyttävät ja pitävät hallussaan väärennettyjä maksukortteja eivätkä näin syyllisty kadonneiden tai jäsenvaltioilla ei ole nimenomaisesti varastettujen korttien väärinkäyttöön. Useimmilla maksukorttirikoksiin soveltavat voimassa olevaa, lainsäädäntöä, vaan ne liittyvää paperiasiakirjoihin perustuviin, perinteisempiin petoksiin liittyvää lainsäädäntöä, jota ei ole täysin mukautettu tekniikan kehitykseen. lainsäädäntö ei aina kata Tietotekniikan väärinkäyttöjä maksuihin liittyvät petokset ovat yhteydessä toisiinsa silloin, kun tai kun maksutapahtuma käsitellään petoksen tekijä käyttää elektronista maksujärjestelmää sähköisesti. Nykyinen rikollista väärinkäyttöä maksunsaajaan, maksukorttialaan tai rahoituslaitokseen kohdistuvan petoksen tekemiseksi. Luvaton käyttö ei ole kaikissa jäsenvaltioissa rikos. Sellainen tietojen käsittely, jonka tavoitteena on varojen laiton siirto, ei välttämättä sisälly petoksen käsitteeseen silloin, kun petoksen tunnusmerkkinä on erehdyttäminen tai erehdyksen hyväksikäyttö, koska näitä tunnusmerkkejä ei yleensä voida soveltaa tietokonepohjaisen tiedonsiirron yhteydessä. tietokoneiden Rikollisjärjestöt hyödyntävät edellä mainittuja eroja ja toimivat niiltä markkinoilta käsin, joilla suoja on heikoin. Jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmien erot aiheuttavat merkittäviä ongelmia kansalliset rajat ylittävien petosten tutkinnassa ja syytteeseenpanossa. Ensimmäisenä johtopäätöksenä voidaan todeta, että etsittäessä ratkaisua yleiseurooppalaiseen ongelmaan lähtökohdaksi ei pitäisi ottaa näitä merkitykseltään vakiintuneita termejä vaan olisi keskityttävä ongelman taustalla olevaan käyttäytymiseen. loisena johtopäätöksenä voidaan todeta, että kaikki välineperusteiset tai välinekohtaisct luokittelut olisi hylättävä ja korvattava pysyvämmillä ja joustavammilla luokilla. Varsinainen rikollisuushan ei ole välinekohlaista, vaan rikokset voivat (i) (ii) kohdistua maksuvälineeseen ja sen turvallisuusominaisuuksiin, jotka mahdollistavat maksuvälineen käytön tai joilla käyttöoikeutta voidaan rajoittaa tai suojata, kohdistua varsinaiseen maksutapahtumaan, joka kattaa maksumääräysten tekemisen, keräämisen, käsittelyn sekä maksujen selvityksen ja suorittamisen, ja/tai (iii) liittyä rikoksen valmistelussa tai toteuttamisessa tarvittaviin välineisiin, kuten välineiden valmistamiseen tarkoitettuihin laitteisiin (ja niiden valmistamiseen). lainsäädäntöön jo sisältyvien rikosten sijasta rikoksentekijän Edellä esitetyn perusteella ehdotetaan, että määriteltäessä torjunnan kohteena olevia tekoja tavoite. perustaksi otetaan Tämäntyyppisen luokituksen pitäisi perustua "välineen" sijasta teon "tahallisuuteen". Tavoitteena on välttää rikosten liian tarkka kodifiointi, sillä tämäntyyppiset säädöskokoelmat saattavat vanhentua tekniikan tai palvelujen kehittyessä ja johtaa yksittäisten rikosten osalta toisistaan poikkeaviin tulkintoihin. Lopuksi voidaan mainita, että toimintaperusteinen lähestymistapa on jo käytössä Yhdysvalloissa, missä se näyttäisi toimivan enimmäkseen hyvin. Yhdysvalloissa vanhempi, luottokortteihin liittyvää kuluttajansuojaa koskeva rikoslainsäädäntö ja uudempi lainsäädäntö, joka kattaa useimmat käytön mahdollistaviin välineisiin liittyvät väärennysrikokset, muodostavat yhdessä kokonaisuuden, joka kattaa paperisia maksuvälineitä lukuun ottamatta kaikki maksuvälineet ja näistä erityisesti etäkäyttötuotteet. h) Prosessioikeus Jotta tuomioistuin voi antaa tuomion tietyn henkilön toimintaa koskevassa asiassa, sen on katsottava, että sillä on asiassa toimivalta eli oikeus kyseistä henkilöä koskevan tuomion antamiseen. Rikosoikeudessa toimivallan edellytyksenä on yleensä, että rikos on tapahtunut sen valtion alueella, jossa tuomioistuin sijaitsee, vaikka tietyissä jäsenvaltioissa ja tiettyjen rikosten yhteydessä tuomioistuimen toimivalta määräytyy rikoksentekijän kansalaisuuden perusteella riippumatta siitä, missä rikos on tehty. Muihin maksuvälineisiin kuin käteisrahaan ja erityisesti televiestintään perustuviin järjestelmiin kohdistuvien rikosten osalta maksutapahtuma voi kulkea useamman toimivalta-alueen kautta siirtyessään tekijän (rikollisen) ja kohteen (rikoksen uhrin) välillä. Sen mukaan millainen rikoslainsäädäntö kyseisissä maissa on, sekä lähettävällä että vastaanottavalla maalla saattaa olla tapauksessa toimivalta. Myös päinvastainen tilanne on mahdollinen, jolloin millään valtiolla ei ole asiassa toimivaltaa. Aineellisen rikoslainsäädännön lähentämistä ehdotettaessa olisi siten keskusteltava myös toimivallasta, ja tämä keskustelu olisi käytävä ennen kuin aloitetaan keskustelu keskinäisestä avunannosta. Oikeusviranomaisien välinen yhteistyö rikosasioissa koostuu käytännössä yleensä keskinäisestä oikeusavusta ja luovutusjärjestelyistä tarkoituksena on Keskinäisen kansainvälisen oikeusavun ansiosta syytteeseenpano mutta joka tarvitsee todistusaineistoa toisesta jäsenvaltiosta, voi pyytää ja saada jäsenvaltio, jonka kyseistä aineistoa. Tämäntyyppiset järjestelyt perustuvat yleensä kahdenvälisiin sopimuksiin ja tehtyyn, keskinäistä oikeusapua rikosasioissa koskevaan eurooppalaiseen vuonna 1959 Jäsenvaltiot valmistelevat parhaillaan luonnosta yleissopimukseen ja sen lisäpöytäkirjaan. täydentää niitä vuoden 1959 tarkoitus Euroopan unionin yleissopimukseksi, jolla on yleissopimuksen määräyksiä, joita sovelletaan jäsenvaltioihin. Tulevalla yleissopimuksella pyritään parantamaan ja tehostamaan käytössä olevia menettelyjä. Amsterdamin Eurooppa-neuvoston hyväksymän toimintasuunnitelman suosituksen N:o 16 mukaan valmistelutyöllä on järjestäytyneen tärkeä merkitys pyrittäessä rikollisuuden torjunnassa tehtävää oikeusviranomaisten välistä yhteistyötä. tehostamaan toisesta jäsenvaltiosta oman valtionsa alueelle syytteeseenpanoa Luovutusjärjestelyjen avulla jäsenvaltio voi saada vakavasta rikoksesta syytetyn tai tuomitun henkilön siirretyksi tai rangaistuksen täytäntöönpanoa varten. Tämä yhteistyö perustuu pääasiassa vuonna 1957 tehtyyn, rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevaan eurooppalaiseen yleissopimukseen ja sen lisäpöytäkirjoihin. Tämän yleissopimuksen täydentämiseksi ja sen soveltamisen helpottamiseksi EU:n jäsenvaltiot luovutusmenettelyjä koskevan yleissopimuksen, jonka perusteella yksinkertaistettua menettelyä voidaan soveltaa tapauksissa, joissa henkilö ei vastusta luovutusta. Vuoden 1996 luovutusyleissopimuksella lievennetään lisäksi lisätään luovutuksen mahdollistavien rikosten määrää lieventämällä luovutuksen edellytyksenä olevaa vähimmäisrangaistusta. luovutuksiin sovellettavia ehtoja. Sopimuksella tekivät vuonna 1995 yksinkertaistettuja jäsenvaltioiden välisiin 5. Kansainväliset näkökohdat lähestymistapa on johdonmukainen Jotta voidaan varmistaa, että EU:ssa omaksuttu ja yhteensopiva laajemmin omaksutun lähestymistavan kanssa, on erittäin tärkeää, että kaikki osapuolet (viranomaiset, maksujärjestelmäala ja käyttäjäryhmät) pyrkivät koordinoimaan aloitteita asianmukaisissa kansainvälisissä yhteyksissä, joissa tavoitteena ou mahdollisuuksien mukaan kaikkien osapuolten välinen yksimielisyys. Esimerkiksi Halifaxin huippukokouksen jälkeen G8-maat perustivat kansainvälistä järjestäytynyttä rikollisuutta käsittelevän johtavien asiantuntijoiden ryhmän, nk. Lyonin ryhmän. Ryhmä on muun muassa käsitellyt sellaisten yhteisten hankkeiden käynnistämistä, järjestäytyneen rikollisuuden muotojen tutkiminen ja torjunta. Tässä yhteydessä kiinnitettiin erityistä huomiota petoksiin, jotka liittyvät maksukortteihin ja muihin maksujärjestelmien käytön mahdollistaviin välineisiin. Yhteistyön tehostamiseksi ja päällekkäisen työn välttämiseksi komissio osallistuu tällä hetkellä näiden kysymysten käsittelyyn. tarkoituksena on tiettyjen joiden lisäksi parhaillaan Euroopan neuvoston alaisuudessa toimiva työryhmä (verkkorikollisuutta käsittelevä työryhmä) valmistelee luonnosta tietokonerikoksia koskevaksi yleissopimukseksi. Tärkeänä osaa sopimusta on luettelo, jossa perinteiset rikokset, jotka voidaan tehdä myös tietokoneympäristössä (kuten petos), erotetaan uusista rikoksista, jotka liittyvät yksinomaan tietokoneisiin (kuten hakkerointi eli tietomurto). Keski-ja Itä-Euroopnn maiden kanssa käytävän jatkuvan tiedonvaihdon ja PIIARE-ohjelmasla rahoitettujen hankkeiden lisäksi VI osastoon liittyvisläCiROTIUS- ja OISIN-ohjelmista voidaan myöntää rahoitusta yksittäisille hankkeille, joilla pyritään rajatyliitävän yhteistyön parantamiseen kehittämällä pätevyyttä. Näihin ohjelmiin voivat osallistua myös jäsenyyttä hakeneet maat. jäsenvaltioiden asianomaisten toimijoiden asiantuntemusta, koulutusta ja Liittymistä edeltävän strategian yhteydessä olisi harkittava, miten voitaisiin luoda ohjelmia, joissa otetaan huomioon järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskeva yhteisön politiikka ja liittyvien petosten ja muihin maksuvälineisiin kuin käteisrahaan perustuviin järjestelmiin väärennysrikosten muodostama ongelma. 6. Unionin politiikka: vastuun jakaminen Edellä sanotun perusteella komissio ei usko, että ongelma voidaan ratkaista yksittäisillä osaratkaisuun pyrkivillä aloitteilla vaan tarvitaan yhteistyöhön perustuva lähestymistapa. Ratkaisu perustuu vastuun jakamiseen tietyn tehtävähierarkian sisällä kaikkien niiden (suoraan tai epäsuorasti osallistuvien) osapuolten kanssa, joiden etua asia koskee. ja niiden käytölle välttämättömien Ensinnäkin maksuvälineiden ja ominaisuuksien on teknisesti sovelluttava rikollisen käytön riskin vähentämiseen. Tämä on välttämätön edellytys ja tehokkaan rikosten torjunnan ensimmäinen ehto. Koko alan (ja yksittäisten osallistuvien tehtävänä on kehittää entisiä turvallisempia maksusovelluksia sekä ilmoittaa selkeästi käyttäjille, miten turvallisia alan tarjoamat maksuvälinetuotteet todellisuudessa ovat. Vastuu turvallisuudesta olisi ulotettava koskemaan myös verkko-operaattoreita, joiden tehtävänä on varmistaa maksu- ja rahoitustietojen turvallinen siirto. rahoituslaitosten) ensisijaisena tukijärjestelmien Pelkkien teknisten turvallisuusominaisuuksien avulla voidaan kuitenkin vain nostaa suojan tasoa siinä määrin, kuin se tekniikan avulla on mahdollista. Ne eivät ole eikä niitä pitäisi pitää lopullisena ratkaisuna. Kaikkien asianomaisten osapuolten ja viranomaisten on osallistuttava tarvittavan kehyksen luomiseen ja täytäntöönpanoon. Tämän kehyksen avulla voidaan tarjota kannustimia ennakkoseurantaan (ennaltaehkäisy) ja luoda turvaverkko, jolla on tarkoitus varmistaa, että tehdyistä rikoksista seuraa sanktio (sanktiot). Toiseksi rikollisuus ei tunne maantieteellisiä rajoja etenkään nykyisten merkittävien tietoteknisten muutosten aikana. Toimien tehostamiseksi on mahdollisuuksien mukaan varmistettava, että lähestymistavat ovat kansainvälisellä johdonmukaisia. Tämä pätee erityisesti järjestäytyneeseen rikollisuuteen, jonka yhteydessä on toistuvasti käynyt ilmi, miten helppoa rikollisten on hakeutua "turvaparatiiseihin", josta käsin toimintaa voidaan jatkaa. tasolla 10 Muihin maksuvälineisiin kuin käteisrahaan torjuntaa koskeva yhteinen toiminta liittyvien petosten ja väärennysrikosten Vastatakseen muihin maksuvälineisiin kuin käteiseen rahaan liittyvien petosten ja väärennysten rikosten uhkaan, komissio ehdottaa yhteistä toimintaa. Sen tavoitteena on varmistaa, että kaikkiin muihin maksuvälineisiin kuin käteisrahaan liittyvät petokset säädetään kaikissa jäsenvaltioissa rikoksiksi, joista voidaan määrätä tehokas, suhteutettu ja varoittava rangaistus, ja että luodaan asianmukaiset yhteistyöjärjestelyt, jotta tehokas syytteeseenpano näiden rikosten yhteydessä olisi mahdollista. Tämä ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen säätää rikoksiksi muita, esimerkiksi tietokonerikollisuuteen luvatonta käyttöä. liittyviä tekoja, kuten tietokonepohjaisen maksujärjestelmän on vältetty tarkkoja, käyttämästä toiminnassa tarkoituksella Yhteisessä nykyiseen rikoslainsäädäntöön perustuvia määritelmiä, koska nämä eivät kaikissa maissa kata samoja osa- alueita. Sen sijaan siinä kuvataan tiettyjä käyttäytymismuotoja, jotka kaikkien jäsenvaltioiden olisi tunnustettava rikoksiksi. Kuvaukset on laadittu siten, ettei niillä rajoiteta yhteisen toiminnan soveltamista vain tiettyihin käteisrahasta poikkeaviin maksuvälineisiin. Jotta näin voitiin tehdä, 2 artiklan sisältämä rikoksentekijän välittömään laadittiin siten, että se perustuu tavoitteeseen. Perusteena on siis petoksen tekijän välitön kohde eli se, onko teon kohteena maksuväline tai maksuvälineen valmistaminen, yksi tai useampi maksutapahtuma vai järjestelmä, jota käytetään maksumääräysten tekemiseen, tapahtumatietojen keruuseen, käsittelyyn, maksujen selvitykseen ja niiden suorittamiseen. luettelo Yhteistä toimintaa pidettiin tämän vuoksi parhaiten soveltuvana ratkaisuna: siinä määritellään saavutettavat tulokset ja jätetään käytettävien keinojen valinta kansallisille viranomaisille. Ehdoteltu yhteinen toiminta perustuu Maastrichtin sopimukseen, joten sitä on mukautettava uuden sääntelykehyksen edellyttämällä tavalla ja siitä on tehtävä puitepäätös, kun Amsterdamin sopimus tulee voimaan. ^ Oikeudellista yhteistyötä koskeva 3 artiklan 6 ja 7 kohta sekä 6 artikla eivät voimassa olevan perustamissopimuksen mukaan virallisesti kuulu komission aloiteoikeuden piiriin. Komissio on esittänyt käsiteltäviksi kyseiset kohdat tarkoituksenaan yhteisen toiminnan tekstin täydentäminen. Yhteistä toimintaa koskevaa ehdotusta on tarkasteltava osana muita jo rikollisjärjestön hyväksyttyjä tai käsiteltävinä olevia asiakirjoja, joita ovat muun muassa toimintaan osallistumisen kriminalisointia koskeva yhteinen toiminta'", eurooppalaisen oikeudellisen verkoston perustamista koskeva yhteinen toiminta'' sekä keskinäistä avunantoa koskeva yleissopimusluonnos. ^ 9 10 11 12 Puitepäätökseen sovelletaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen konsolidoidun toisinnon 35 artiklaa, jonka mukaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimella on toimivalta antaa ennakkoratkaisuja puitepäätösten pätevyydestä ja tulkinnasta jäsenvaltioiden antamien julistusten mukaisesti. Siinä määrätään myös mahdollisuudesta antaa tuomioistuimelle tapausta koskevia lausuntoja tai kirjallisia huomautuksia sekä annetaan yhteisöjen tuomioistuimelle toimivalta tutkia puitepäätöksen laillisuus sekä ratkaista puitesopimusten tulkintaa koskevat jäsenvaltioiden väliset riidat silloin, kun riitaa ei voida sopia neuvostossa kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun neuvoston jäsen on saattanut asian neuvoston käsiteltäväksi Luonnos yhteiseksi toiminnaksi, jonka neuvosto on hyväksynyt Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K. 3 artiklan perusteella rikollisjärjestön toimintaan osallistumisen kriminalisoinnista jäsenvaltioissa (ei julkaistu). Ehdotus yhteiseksi julkaistu). toiminnaksi eurooppalaisen oikeudellisen verkoston perustamisesta (ei Luonnos yleissopimukseksi Euroopan unionin jäsenvaltioiden välisestä keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa (ei julkaistu). 11 Lisätoimia Liitteessä 2 on esitetty eräitä lisätoimia. Kaikkia osapuolia pyydetään harkitsemaan näitä toimia ja ryhtymään tarvittaviin toimenpiteisiin, jotta ne voidaan panna tehokkaasti toimeen. Lisäksi komissio aikoo käynnistää laajan keskustelun osapuolten kanssa ja kannustaa heitä vastaamaan tässä tiedonannossa esiin tulleisiin kysymyksiin voidakseen selkeästi arvioida, mitä lisätoimia lainsäädäntötoimet mukaan luettuna mahdollisesti tarvitaan tällä alalla. (Kirjalliset) toimia koskevat kommentit pyydetään toimittamaan 31. joulukuuta 1998 mennessä. 12 Liite 1 MUIHIN MAKSUVÄLINEISIIN KUIN KÄTEISRAHAAN LIITTYVIEN PETOSTEN JA VÄÄRENNYSRIKOSTEN TORJUNTAA KOSKEVA YHTEINEN TOIMINTA 13 Artiklojen selitykset PERUSTELUT 1 artikla Artikla 1 sisältää yhteisessä toiminnassa käytettyjen termien määritelmät. Nämä määritelmät eivät vaikuta jäsenvaltioiden käyttämien tarkempien määritelmien soveltamiseen. 1. Kohdat 1 ja 2 sisältävät yhteisen toiminnan keskeiset määritelmät. Kohdassa 1 määritellään \muu) maksuväline (kuin käteisraha)', joka kattaa kaikki muut maksuvälineet paitsi setelit ja metallirahat. Kohdassa 2 määritellään 'maksutapahtuma'. Maksutapahtumalla tarkoitetaan kaikkia tapahtumia, jotka toteutetaan rahan tai arvon saamiseksi tai liittyvien maksujen 2. maksuvälineellä suoritettuja tavaroihin, palveluihin suorittamiseksi tai veloittamiseksi ja/tai varojen siirtoa koskevan määräyksen antamiseksi. tai muuhun arvon sisältävään kohteeseen Määritelmät kattavat myös tietokoneohjelmistot, ja ne ovat yhteydessä 2 artiklan k 3. kohtaan, jossa luetellaan välineiden valmistamiseen käytettäviin laitteisiin liittyvät kielletyt teot. 'Oikeushenkilön' määritelmä on otettu Euroopan yhteisöjen 4. suojaamista koskevaan yleissopimukseen liittyvästä toisesta pöytäkirjasta'-'. taloudellisten etujen 'Rahanpesu' määritellään 5. rahoitusjärjestelmän estämisestä 10 päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/308/ETY mukaisesti. rahanpesutarkoituksiin käyttämisen 6. Termiä 'kansalainen' on tulkittava 13 päivänä joulukuuta 1957 tehdyn, rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen 6 artiklan 1 kohdan b alakohtaan liittyvien jäsenvaltioiden julistusten mukaisesti. Luovutusylcissopimusta sovelletaan 3 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettuihin vakaviin tapauksiin tämän yhteisen toiminnan mukaisesti. 1 artikla Artiklassa 2 luetellaan teot, jotka olisi yhteisen toiminnan mukaan kriminalisoitava kaikissa jäsenvaltioissa, jos näin ei vielä ole tehty, ja joihin olisi sovellettava 3, 4, 5 ja 6 artiklan säännöksiä. Teot, joissa on kyse ainoastaan sopimusrikkomuksesta, eivät kuulu 2 artiklassa lueteltuihin tekoihin. Kohta a kattaa lähinnä sekkien tai korttien varastamisen. Kohta b kattaa esimerkiksi kaikilta osin väärennettyjen korttien valmistamisen ja olemassa olevien korttien väärentämisen. EYVLC22I, 19. 7. 1997, s. 11. 14 Kohta c kattaa väärennettyjen ja aitojen maksuvälineiden myynnin, välittämisen jne. ilman laillisen haltijan lupaa. Kohta d kattaa a ja b kohdassa tarkoitettujen maksuvälineiden tietoisen hallussapidon. Kohta e kattaa a ja b kohdassa tarkoitettujen maksuvälineiden varsinaisen käytön. Kohta f koskee tapauksia, joissa tavara- tai palvelukauppaa harjoittava yritys tietoisesti hyväksyy e kohdan mukaisissa olosuhteissa suoritetun maksun. Kohta g koskee tapauksia, joissa esimerkiksi kortin väärentämättömiä tunnistetietoja käytetään ilman laillisen omistajan lupaa maksun suorittamiseen puhelimitse. Kohta h kattaa tapaukset, joissa kaikilta osin väärennettyjä tietoja käytetään edellä mainittuun tarkoitukseen. Säännöksen ei katsota kieltävän salanimien käyttöä tunnisteina, kun käyttäjänä on laillinen haltija. Kohta i koskee esimerkiksi tapauksia, joissa maksujen käsittelyjärjestelmässä olevia tietoja muutetaan tahallisesti siten, että maksu ohjataan jonkun muun kuin maksumääräyksen laillisen saajan tilille. Kohta j koskee tapauksia, joissa tunnistetietoja luovutetaan henkilölle, jolla ei ole oikeutta näihin tietoihin ja joka aikoo tai voi käyttää niitä tietyn arvon tai taloudellisen edun hankkimiseen. Kohta k liittyy edellä kuvattujen rikollisten tekojen valmistelussa tai toteuttamisessa tarvittaviin välineisiin. Kohta I kattaa esimerkiksi erityisten hologrammien tai sekkien painamiseen soveltuvan paperin hallussapidon. Kohdassa m määritellään rikolliseksi myös kaikkien niiden toiminta, jotka avustavat missä tahansa edellä mainituista teoista, yllyttävät niihin tai tietoisesti hyötyvät niistä. 3 artikla Tässä artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan tarkistamaan nykyinen lainsäädäntönsä ja 1. käytäntönsä varmistaakseen, että 1-7 kohdan mukaiset toimenpiteet toteutetaan. 2. Kohdan 1 mukaan 2 artiklassa luetellut teot on luokiteltava rikoksiksi. v Kulloinkin sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaiset oikeushenkilöt olisi kohdan 2 mukaan asetettava vastuuseen I ja 5 kohdassa tarkoitetuista rikoksista, jotka henkilö on oikeushenkilön hyväksi tehnyt joko yksin tai oikeushenkilön toimielimen osana toimiessaan. taloudellisten etujen suojaamista koskevan Kohdan tekstiä on muutettu siten, ettei yleissopimuksen rikoksentekijän edellytetä olevan organisaatiossa johtavassa asemassa eikä ohjauksen tai valvonnan puute aiheuta vastuun syntymistä. loisen pöytäkirjan 3 artiklaan, mutta teksti perustuu Euroopan yhteisöjen 15 Kohdassa 3 jäsenvaltiot velvoitetaan 4. rangaistuksista. Luonnollisten henkilöiden osalta säännökset perustuvat Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevaan yleissopimukseen ja sen pöytäkirjaan sekä Euroopan yhteisöjen tai EU:n jäsenvaltioiden virkamiesten lahjonnan torjuntaa koskevaan yleissopimukseen. Rangaistusten on oltava tehokkaita, suhteutettuja ja varoittavia'\ säätämään asianmukaisista Tämän ratkaisun perusteella jäsenvaltioilla on tiettyä harkintavaltaa, kun ne päättävät säädettävän rangaistusten lajista ja vakavuudesta. Rangaistukseen ei aina tarvitse liittyä vapaudenriistoa. Myös tai täydentäjänä. joko vapausrangaistuksen vaihtoehtona sakkorangaistuksia voidaan käyttää liittyy Iässä artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan kuitenkin säätämään rangaistuksia, joihin vapaudenriisto, mikä saattaa vakavimmissa tapauksissa antaa aiheen luovuttamiseen. Jäsenvaltiot voivat itse päättää oman oikeuskäytännön puitteissa, millaisin perustein rikoksen vakavuus määräytyy. Oikeushenkilöiden osalta on huomattava, että tietyillä lainkäyttövallan alueilla oikeushenkilöihin ei sovelleta rikosoikeudellista vastuuta. Tämä on otettu huomioon Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuksen toisen pöytäkirjan 4 artiklassa, ja yhteisen toiminnan vastaava säännös on muotoiltu kyseisen artiklan mukaan. Säännökseen ei kuitenkaan ole otettu lähinnä sellaisiin rikoksiin soveltuvia sanktioita, joissa on osallisina yhteisön tai jäsenvaltioiden virkamiehiä. Säännöksen mukaan seuraamusten on oltava tehokkaita, suhteutettuja ja varoittavia, ja vähimmäisvaatimuksena on joko rikosoikeudellisten tai muiden sakkojen määrääminen. 5. Koska kaikki jäsenvaltiot eivät vielä ole ratifioineet vuonna 1990 tehtyä, rikoksen tuottaman hyödyn rahanpesua, etsintää, takavarikkoa ja menetetyksi tuomitsemista koskevaa Euroopan neuvoston yleissopimusta, 4 kohdassa vaaditaan jäsenvaltioita toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet, joilla tehdään mahdolliseksi 1 kohdan mukaisissa rikoksissa ja rahanpesussa käytettyjen välineiden ja näiden rikosten ja rahanpesun tuottaman hyödyn tai tämän hyödyn tuomitseminen. Takavarikoitua takavarikointi ja menetetyksi arvoa vastaavan omaisuuden välineistöä, hyötyä tai muuta omaisuutta olisi käsiteltävä kansallisen lainsäädännön mukaisesti. huumausainerikoksista 6. Vuoden 1990 yleissopimuksen rahapesua koskevia määräyksiä sovelletaan rikoksiin yleissopimuksen osapuolten antamien julistusten mukaisesti. EY. n direktiivi kattaa tällä hetkellä vain saatetaan tulevaisuudessa ottaa kaikki vakavat rikokset. Kohdassa 5 säädetään rikokseksi kaikista tämän yhteisen toiminnan tarkoittamista rikoksista saatavaan hyötyyn liittyvä rahanpesu. Rahanpesu määritellään yhteisen toiminnan 1 artiklassa 10 päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/308/ETY mukaisesti. hyödyn, vaikka soveltamisalaan koituvan sen Koska muihin maksuvälineisiin kuin käteisrahaan liittyvät petokset ovat luonteeltaan 7. kansainvälisiä, niiden tehokas torjunta edellyttää, että toimivaltaa ja luovutusta koskevat säännöt tasalla kuin kansallisten oikeusjärjestelmien kannalta on ovat selkeitä ja niin hyvin ajan Tämä luonnehdinta on oteltu Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antamasta tuomiosta (asia 68/88, tuomio 21. 9. 1989, Oikeustapauskokoelma s. 2965), jossa sanotaan seuraavaa: (jäsenvaltioiden) "on erityisesti valvottava sitä, että seuraamukset yhteisön oikeuden rikkomisesta ovat aineellisilta ja ja merkitykseltään vastaavan menettelyllisiltä edellytyksiltään samankaltaisia kuin kansallisen oikeuden rikkomiseen sovellettavat seuraamukset ja että seuraamukset ovat aina tehokkaita, suhteutettuja ja varoittavia". luonteeltaan 16 mahdollista, jotta rikoksesta epäilty henkilö ei pystyisi välttämään syytteeseenpanoa. Tämän takia 7 kohdan säännösten muotoilussa on käytetty apuna tiettyihin kansainvälisiin rikoksiin liittyviä säännöksiä. Mallina on käytetty Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuksen ja sen pöytäkirjan sekä kansallisiin ja yhteisöjen virkamiehiin liittyvän lahjonnan torjuntaa koskevan yleissopimuksen mukaisia toimivaltamääräyksiä. Kohdassa 6 on esitetty kriteerit, joiden perusteella kansallisille 8. lainvalvonta- ja oikeusviranomaisille voidaan antaa toimivalta yhteisen toiminnan soveltamisalaan kuuluviin ^rikoksiin liittyvässä syytteeseenpanossa. Jäsenvaltio käyttää toimivaltaansa seuraavissa kahdessa tapauksessa: - kun rikos on osittain tai kokonaan tehty sen alueella, riippumatta rikoksessa osallisena olevan henkilön asemasta tai kansalaisuudesta (alueperiaate) kun rikoksentekijä on jäsenvaltion kansalainen (tekijäperiaate). Koska kriteerinä on rikoksentekijän asema, toimivaltaa voidaan käyttää riippumatta siitä, missä rikos on tehty. Jäsenvaltiot vastaavat syytteeseenpanosta ulkomailla tehtyjen rikosten yhteydessä. Tämä on erityisen tärkeää niille jäsenvaltioille, jotka eivät luovuta omia kansalaisiaan. Koska kaikkien jäsenvaltioiden oikeuskäytännössä ei kuitenkaan tunnusteta ekstraterritoriaalista toimivaltaa, jäsenvaltiot voivat 7 kohdassa niille asetettujen velvoitteiden mukaisesti rajoittaa toimivaltansa vain ensimmäiseen edellä mainituista kahdesta tapauksesta, ja vaikka ne eivät tekisikään näin, ne voivat siitä huolimatta rajoittaa toimivaltaa koskevan säännöksen soveltamisalaa siten, että sitä sovelletaan vain tietyissä tilanteissa tai olosuhteissa. jälkimmäisen Kohdassa 7 otetaan huomioon se, etteivät tietyt jäsenvaltiot luovuta omia kansalaisiaan, 9. sekä pyritään varmistamaan, että muihin maksuvälineisiin kuin käteisrahaan liittyvistä petoksista epäillyt henkilöt voidaan panna syytteeseen niissäkin tapauksissa, joissa jäsenvaltio kieltäytyy omien kansalaistensa luovutuksesta. Jäsenvaltion, joka ei luovuta omia kansalaisiaan, on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että sillä on toimivalta niiden rikosten osalta, joita sen omat kansalaiset tekevät sen alueen ulkopuolella. Rikokset on voitu tehdä toisen jäsenvaltion alueella tai EU:n ulkopuolisessa valtiossa. Tällaisissa olosuhteissa pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion on annettava tapaus omien oikeusviranomaistensa käsiteltäväksi syyteharkintaa varten. Säännöksellä ei pyritä vaikuttamaan kansallisiin rikosprosessioikeudellisiin säännöksiin. Pyynnön esittäneen todistusaineisto sille jäsenvaltion on toimitettava rikokseen jäsenvaltiolle, joka vastaa syytteeseenpanosta. Pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle on tiedotettava syytteeseenpanosta ja oikeudenkäynnin tuloksesta. liittyvät asiakirjat, tiedot ja 4 artikla Artiklassa säädetään julkisten ja yksityisten laitosten, maksujärjestelmien valvonnasta vastaavien elinten ja yhteisen toiminnan alaan kuuluvien rikosten tutkinnasta ja seuraamuksista vastuussa olevien viranomaisten yhteistyöstä. Kunkin jäsenvaltion on omaa lainsäädäntöään noudattaen toteutettava ilmoittavat asianomaisille viranomaisille silloin, kun on perusteltua aihetta epäillä, että on tapahtunut rikos, tarvittaessa ja toimittavat näille viranomaisille kaikki tarpeelliset tiedot sekä osallistuvat toimenpiteet varmistaakseen, että asianomaiset elimet tarvittavat 17 tutkintamenettelyyn asiantuntijoina. Tämän säännöksen perustana ovat ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön vastaista toimintaa koskevan yhteisen toiminnan säännökset^. 5 artikla Tämän säännöksen tarkoituksena on selventää, että kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että se täyttää henkilötietojen käsittelyä ja niiden vapaata liikkuvuutta koskevat direktiivin 95/94/EY mukaiset velvoitteensa myös tämän yhteisen kannan alaan kuuluvassa henkilötietojen vaihdossa. Henkilötietojen vaihdon mahdollisuus sisältyy erityisesti 4 artiklaan. Artiklan ehdotettu sanamuoto on laadittu ennen VI osaston asioihin liittyviä tietosuojakysymyksiä koskevan yleisen keskustelun käynnistämistä. 6 artikla Tämän artiklan tarkoituksena on laajentaa kansainvälisiä yhteistyösopimuksia, joissa 1. jäsenvaltiot ovat osapuolina ja joita sovelletaan tähän yhteiseen toimintaan. Oikeusviranomaisten rikosasioissa tekemän kansainvälisen yhteistyön tärkeimmät muodot ovat keskinäinen oikeusapuja luovutusjärjestelyt. Keskinäistä oikeusapua koskevat järjestelyt perustuvat useaan kahden- ja monenväliseen sopimukseen, erityisesti vuonna 1959 tehtyyn keskinäistä oikeusapua rikosasioissa koskevaan eurooppalaiseen yleissopimukseen ja sen vuonna 1978 tehtyyn lisäpöytäkirjaan, vuonna 1990 ja Benelux- tehtyyn, Schengenin sopimuksen soveltamista koskevaan yleissopimukseen eurooppalaiseksi sopimukseen. EU:n yleissopimukseksi ja siihen liittyväksi pöytäkirjaksi, joilla on tarkoitus täydentää vuonna 1959 tehtyä keskinäistä oikeusapua koskevaa yleissopimusta ja siihen liittyvää pöytäkirjaa. jäsenvaltiot valmistelevat parhaillaan luonnosta Luovutusmenettelyt perustuvat vuonna 1957 tehtyyn, rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevaan eurooppalaiseen yleissopimukseen ja sen lisäpöytäkirjoihin, Schengenin sopimukseen sekä Benelux-sopimukseen. yksinkertaistettua luovutusmenettelyä koskevan yleissopimuksen, jonka mukaan yksinkertaista menettelyä voidaan soveltaa, jos luovutettava ei vastusta luovutusta. Vuonna 1996 tehdyssä luovutusta koskevassa yleissopimuksessa lievennetään edelleen jäsenvaltioiden välillä tapahtuvan luovutuksen ehtoja. Molemmat yleissopimukset tulevat voimaan, kun ratifiointi on jäsenvaltioissa saatu päätökseen. Jäsenvaltiot vuonna tekivät 1995 Muut valmisteilla olevat tai hyväksytyt, järjestäytynyttä rikollisuutta koskevat EU:n oikeudelliset asiakirjat vaikuttavat muihin maksuvälineisiin kuin käteisrahaan liittyvien petosten torjuntaan. Esimerkkeinä näistä voidaan mainita eurooppalaisen oikeudellisen verkoston perustamista koskeva yhteinen toiminta, jolla pyritään helpottamaan jäsenvaltioiden oikeusviranomaisten välistä yhteistyötä, sekä yhteinen toiminta, joka koskee rikollisjärjestön toimintaan osallistumisen kriminalisointia. Kohdassa 2. keskinäistä oikeusapua tutkinnassa, syytteeseenpanossa ja rangaistuksen täytäntöönpanossa. I jäsenvaltiot velvoitetaan antamaan tämän yhteisen toiminnan toisilleen mahdollisimman soveltamisalaan kuuluvien laajalti rikosten Jos toimivaltaan liittyvää ilmeistä päällekkäisyyttä esiintyy, jäsenvaltioiden on 2 kohdan 3. mukaan neuvoteltava keskenään toiminnan yhteensovittamisesta tehokkaan syytteeseenpanon varmistamiseksi. EYVLL 63, 4. 3. 1997, s. 2. 18 Kohdassa 3 jäsenvaltiot velvoitetaan varmistamaan, että yhteisen toiminnan 4. soveltamisalaan kuuluviin rikoksiin ja tällaisista rikoksista tuomittuihin henkilöihin liittyvät tiedot sekä tutkinnassa ja syytteeseenpanossa tarvittavat tiedot on järjestetty siten, että niitä voidaan helposti ja tehokkaasti käyttää ja vaihtaa muiden jäsenvaltioiden kanssa. Tämä säännös perustuu vastaavantyyppiseen säännökseen ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön vastaista toimintaa koskevassa yhteisessä toiminnassa^". 7 artikla Tämä artikla on vakiomuotoinen artikla, jossa säädetään yhteisen toiminnan täytäntöönpanoon sitoutumisesta ja sen seurannasta. Artiklan mukaan neuvosto arvioi vuoden 2000 loppuun täyttäneet laatiman kertomuksen perusteella, ovatko mennessä komission velvoitteensa. jäsenvaltiot EYVLL63,4. 3. I997, s. 2. 19 YHTEINEN TOIMINTA, jonka neuvosto on hyväksynyt Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K. 3 artiklan perusteella muihin maksuvälineisiin kuin käteisrahaan liittyvistä petoksista ja väärennysrikoksista EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen K. 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan, ottaa huomioon järjestäytynyttä rikollisuutta koskevan, korkean tason työryhmän laatiman kertomuksen, jonka Amsterdamissa 16 ja 17 päivänä kesäkuuta 1997 kokoontunut Eurooppa neuvosto on hyväksynyt, ja erityisesti toimintasuunnitelman suosituksen N:o 18, katsoo, että muihin maksuvälineisiin kuin käteisrahaan kohdistuvat petokset ja väärennysrikokset ovat usein luonteeltaan kansainvälisiä, katsoo, että myös muilla neuvostossa hyväksytyillä asiakirjoilla, kuten yhteisellä toiminnalla eurooppalaisen oikeudellisen verkoston perustamisesta ja yhteisellä toiminnalla rikollisjärjestön toimintaan osallistumisen kriminalisoinnista Euroopan unionin jäsenvaltioissa, tuetaan muihin maksuvälineisiin kuin käteisrahaan liittyvien petosten torjuntaa, tunnustaa useiden kansainvälisten järjestöjen OECD:n, Interpolin ja YK:n) tekemän työn tärkeyden, (Euroopan neuvoston, G8-maiden ryhmän, tietyntyyppisten, muihin maksuvälineisiin kuin ottaa huomioon, että neuvosto katsoo käteisrahaan liittyvien petosten vakavuuden ja kehityksen edellyttävän kokonaisvaltaista ratkaisua, johon kuuluu maksujärjestelmäalan, yksittäisten käyttäjien ja viranomaisten väliseen vastuunjakoon perustuvia, sekä torjuntaan että ennaltaehkäisyyn tähtääviä toimenpiteitä, ottaa huomioon, että komissio on esittänyt tiedonannon "Muihin maksuvälineisiin kuin käteiseen rahaan toimintapuitteet", jolla edistetään sekä ongelman ennaltaehkäisyn että sen torjunnan kattavaa unionin politiikkaa, liittyvien petosten ja väärennysrikosten torjuntaa koskevat katsoo, että tämä yhteinen toiminta on osa edellä mainittua kattavaa lähestymistapaa, katsoo, että muihin maksuvälineisiin kuin käteisrahaan liittyviä petoksia ja väärennvsrikoksia koskevan rikoslainsäädännön lähentämiseksi tarvitaan selkeää oikeudellista välinettä. ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN YHTEISEN TOIMINNAN: 20 1 artikla Määritelmät Tässä yhteisessä toiminnassa tarkoitetaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden lainsäädäntöön sisältyvien tarkempien määritelmien soveltamista, 1. 2. 3. 4. 5. (>. '(muulla) maksuvälineellä (kuin käteisrahalla) ' sellaista muuta välinettä kuin laillisia maksuvälineitä (seteleitä ja metallirahoja), jonka avulla laillinen haltija/maksaja voi joko käyttämällä välinettä yksinään tai yhdessä loisen (maksu)välineen kanssa saada käyttöönsä rahaa tai arvoa, suorittaa tai vastaanottaa maksuja tavaroista, palveluista tai muusta arvon sisältävästä kohteesta, tai antaa määräyksen tai laatia viestin, jossa vaaditaan varojen siirtoa (osapuolelta olevan rahallisen saatavan muodossa) maksunsaajan määräämälle taholle tai muutoin valtuutetaan siihen, 'maksutapahtumalla' maksuvälineellä toteutettua rahan tai arvon hankkimista, maksun suorittamista tai vastaanottamista tavaroista, palveluista tai muusta arvon sisältävästä kohteesta ja/tai sellaisen määräyksen antamista tai viestin laatimista, jossa vaaditaan varojen siirtoa (osapuolelta olevan rahallisen saatavan muodossa) maksunsaajan määräämälle taholle tai muutoin valtuutetaan siihen, luettuna), jotka on suunniteltu 'välineiden valmistukseen käytettävillä laitteilla' kaikkia laitteita (ohjelmistot mukaan tai joita on mukautettu siten, että maksuvälineitä, maksutapahtumia tai niiden osia voidaan niiden avulla hyödyntää, valmistaa tai muuttaa, ja niihin kuuluvat myös laitteet, jotka on suunniteltu tai joita on mukautettu siten, että maksuvälineen tai maksutapahtuman sisältämiä tai niihin liittyviä tietoja voidaan niiden avulla muuttaa tai mukauttaa, 'oikeushenkilöllä' mitä tahansa muodostumaa, jolla on oikeushenkilön asema sovellettavan lainsäädännön nojalla, lukuun ottamatta valtioita tai muita julkisia elimiä niiden käyttäessä sekä julkisoikeudellisia kansainvälisiä järjestöjä, liittyviä oikeuksiaan julkiseen valtaan 'rahanpesulla' rahoitusjärjestelmän rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä 10 päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/308/ETY 1 artiklan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettuja tekoja, jäsenvaltion 'kansalaisella' 13 päivänä joulukuilta 1957 tehdyn, rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisissa jäsenvaltion antamissa julistuksissa tarkoitettuja kansalaisia. 21 2 artikla Tekojen kuvaus Torjuakseen muihin maksuvälineisiin kuin käteisrahaan sekä muihin kuin käteisellä suoritettuihin maksutapahtumiin liittyviä petoksia ja väärennysrikoksia kukin jäsenvaltio sitoutuu tarkistamaan asianomaiset kansalliset lakinsa 3, 4, 5 ja 6 artiklan mukaisten, seuraavassa lueteltuihin tekoihin liittyvien toimenpiteiden osalta: a) väärennetyn maksuvälineen valmistaminen tai maksuvälineen anastaminen b) maksuvälineen väärentäminen c) maksuvälineen tietoinen käsittely ilman haltijan lupaa d) anastetun tai väärennetyn maksuvälineen tietoinen hallussapito e) anastetun tai väärennetyn maksuvälineen tietoinen käyttö f) edellä c kohdan mukaisissa olosuhteissa suoritetun maksun tietoinen hyväksyminen g) tunnistetietojen käsittelemiseksi tietoinen luvaton käyttö maksutapahtuman käynnistämiseksi tai h) väärien tunnistetietojen tietoinen käyttö maksutapahtuman käynnistämiseksi tai käsittelemiseksi i) asianmukaisten tietojen, tilitiedot ja muut tunnistetiedot mukaan luettuna, väärentäminen maksutapahtuman käynnistämiseksi tai käsittelemiseksi j) tunnistetietojen käsittelemiseksi luvaton luovuttaminen maksutapahtuman käynnistämiseksi tai k) välineiden valmistamiseen tarkoitettujen laitteiden luvaton valmistaminen, käsittely, hallussapito tai käyttö seuraaviin tarkoituksiin: • minkä tahansa maksuvälineen tai sen osan valmistaminen tai muuttaminen • maksutapahtuman käynnistäminen tai käsittely tai • minkä tahansa maksuvälineen tai maksutapahtuman sisältämien tai niihin liittyvien tietojen mukauttaminen tai muuttaminen I) maksuvälineen osan tietoinen luvaton hallussapito m) kaikissa edellä mainituissa rikollisessa tarkoituksessa tehdyissä teoissa avustaminen tai niihin yllyttäminen tai niistä saadun arvon tai taloudellisen hyödyn tietoinen vastaanottaminen. 22 3 artikla Kansallisella tasolla toteutettavat toimenpiteet Kukin jäsenvaltio tarkistaa nykyiset lakinsa ja käytänteensä varmistaakseen, että 1. edellä 2 artiklan mukaiset teot säädetään rikoksiksi, 2. jäsenvaltion lainsäädännön mukaista oikeushenkilöä voidaan pitää vastuussa 1 ja 5 kohdassa tarkoitetuista rikoksista, jotka on sen hyväksi tehnyt joko yksin tai oikeushenkilön toimielimen osana toiminut henkilö, 3. näistä rikoksista, tietoisesta niihin osallistumisesta tai niiden tietoisesta yrityksestä määrättävät rangaistukset ovat a) luonnollisten henkilöiden osalta tehokkaita, suhteutettuja ja varoittavia rikosoikeudellisia seuraamuksia, ja että niihin kuuluu ainakin vakavissa tapauksissa vapauden menetys, joka voi antaa aiheen rikoksen johdosta tapahtuvaan luovuttamiseen b) oikeushenkilöiden osalta tehokkaita, suhteutettuja ja varoittavia ja että niihin kuuluvat sekä rikosoikeudelliset että muut sakot. 4. toteutetaan tarvittavat toimenpiteet, joilla tehdään mahdolliseksi 1 ja 5 kohdassa tarkoitetuissa rikoksissa käytettyjen välineiden ja näistä rikoksista saadun hyödyn tai arvoltaan tätä hyötyä vastaavan omaisuuden takavarikointi ja, vilpittömässä mielessä olevien kolmansien oikeuksia rajoittamatta, niiden menetetyksi tuomitseminen tai haltuunotto. Kaikkea takavarikoitua tai menetetyksi tuomittua välineistöä, hyötyä ja omaisuutta käsitellään jäsenvaltioiden kansallisten lakien mukaisesti. 5. edellä l kohdassa tarkoitettujen rikosten tuottaman hyödyn rahanpesu säädetään rikokseksi. 6. sillä on toimivalta 1 ja 5 kohdassa tarkoitetuissa rikoksissa silloin, a) kun rikos on kokonaan tai osittain tehty sen alueella b) kun rikoksentekijä on sen kansalainen. Jäsenvaltio voi rajoittaa toimivaltansa 6 kohdan a alakohdan sääntöön 7 kohdan säännösten mukaisesti. Jäsenvaltio, joka ei rajoita toimivaltaansa edellä mainitulla tavalla, voi tästä huolimatta käyttää 6 kohdan b alakohdan säännön mukaista toimivaltaa ainoastaan tietyissä tapauksissa tai olosuhteissa. 7. niissä tapauksissa, joissa jäsenvaltio ei luovuta omia kansalaisiaan, sen toimivalta ulottuu niihin I ja 5 kohdassa tarkoitettuihin rikoksiin, joita sen omat kansalaiset tekevät sen alueen ulkopuolella. 23 tähän toiseen Jos jäsenvaltion kansalaisen väitetään syyllistyneen johonkin 1 ja 5 kohdassa tarkoitetuista rikoksista toisessa jäsenvaltiossa ja jos jäsenvaltio ei luovuta kyseistä henkilöä jäsenvaltioon yksinomaan henkilön kansalaisuuden perusteella, luovutuksesta kieltäytyneen jäsenvaltion on tarvittaessa annettava tapaus toimivaltaisille viranomaisilleen syytteeseenpanoa varten. Jotta syytteeseenpano liittyvät asiakirjat, tiedot ja todisteet on voidaan toteuttaa, kaikki rikokseen toimitettava joulukuun 13 päivänä 1957 tehdyn, rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen 6 artiklassa tarkoitettujen menettelyjen mukaisesti. Luovutuspyynnön on esittäneelle ilmoitettava syytteeseenpanosta ja oikeuskäsittelyn tuloksesta. jäsenvaltiolle 4 artikla Julkisten ja yksityisten laitosten yhteistyö tarvittavat toteuttavat toimenpiteet varmistaakseen, että maksujärjestelmien Jäsenvaltiot hallintaan, valvontaan ja seurantaan osallistuvat tekevät jäsenvaltion kansallisia lakeja noudattaen yhteistyötä tässä yhteisessä toiminnassa tarkoitettujen rikosten tutkinnasta ja syytteeseenpanosta vastuussa olevien viranomaisten kanssa. Näiden laitosten olisi erityisesti julkiset ja yksityiset laitokset - - tehtävä edellä mainituille viranomaisille omasta aloitteestaan perusteltua aihetta epäillä, että on tehty jokin edellä mainituista rikoksista ilmoitus silloin, kun on toimitettava edellä mainituille viranomaisille niiden pyynnöstä tai omasta aloitteestaan kaikki tarpeelliset tiedot - osallistuttava tarvittaessa menettelyyn asiantuntijoina. 5 artikla Tietosuoja Henkilötietojen käsittelyn osalta tämän yhteisen toiminnan täytäntöönpanossa on varmistettava sellainen suojelun taso, joka vastaa yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY säännöksiä. Tietoja voidaan käyttää vain niihin tarkoituksiin, joihin ne on luovutettu. 24 6 artikla Jäsenvaltioiden yhteistyö toisilleen voimassa olevien yleissopimusten Jäsenvaltiot antavat ja kahdenvälisten sopimusten ja järjestelyjen mukaisesti mahdollisimman laajalti keskinäistä apua liittyvissä yhteisessä oikeudenkäyntimenettelyissä. tarkoitettuihin sekä monen- toiminnassa rikoksiin tässä 1 Jos usealla jäsenvaltiolla on toimivalta tässä yhteisessä toiminnassa tarkoitetuissa rikoksissa, jäsenvaltioiden on neuvoteltava keskenään toimintansa yhteensovittamisesta tehokkaan syytteeseenpanon varmistamiseksi. 3. Jäsenvaltiot varmistavat, että tässä yhteisessä toiminnassa tarkoitettuja rikoksia ja näistä rikoksista tuomittuja henkilöjä koskevat tiedot sekä näiden rikosten tutkinnassa ja niitä koskevassa syytteeseenpanossa tarpeelliset tiedot on järjestetty siten, että niitä voidaan kanssa helposti tehokkaasti kansallisten oikeudenkäyntimenettelyyn säännösten mukaisesti. ja vaihtaa muiden salassapitovelvollisuutta jäsenvaltioiden koskevien käyttää liittyvää ja 7 artikla Sitoutuminen ja seuranta 1. Kukin jäsenvaltio esittää tämän yhteisen toiminnan täytäntöönpanoa koskevia aiheellisia ehdotuksia toimivaltaisten viranomaisten käsiteltäväksi hyväksymistä varten. 2. Neuvosto arvioi vuoden 2000 loppuun mennessä komission kertomuksen perusteella, ovatko jäsenvaltiot täyttäneet tämän yhteisen toiminnan mukaiset velvoitteensa. 3. Tämä yhteinen toiminta julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 4. Se tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan. 25 Liite 2 Ennakkotoimet - Toimet petosten ennaltaehkäisemiseksi a) Maksujärjestelmäalaa kokonaisuudessaan verkko-operaattorit mukaan luettuna kehotetaan 1) 2) 3) parantamaan tarjoamiensa maksuvälinetuotteiden maksuvälineillä toteutettujen maksutapahtumien käsittelyjärjestelmien, käytettävä verkko mukaan luettuna, turvallisuutta turvallisuusominaisuuksia ja tiedonsiirtoon parantamaan turvajärjestelmiä, joilla voidaan rajoittaa maksuvälinetuotteiden käyttöä tai asettaa käyttöehtoja edellytykset luomaan sekä varmistamaan, että salassapitovelvollisuutta noudatetaan ja että luonnollisten henkilöiden perusoikeuksia ja -vapauksia, erityisesti yksityisyyttä, suojataan. hyödyntämiselle tiedonvaihdolle kokemusten ja I,isäksi maksujärjestelmäalaa kehotetaan 4) 5) pääasiassa tarjoamaan tarkoitettuja koulutusohjelmia sekä kehittämään valmiuksia, joita tarvitaan rikollisen toiminnan järjestelmällisessä ilmoittamisessa täytäntöönpanoviranomaisille rahoituslaitosten henkilökunnalle omalle tarjoamaan maksuvälineiden käyttäjille (lähinnä vähittäiskauppiaille ja haltijoille) tarkoitettua koulutusaineistoa. Komissio katsoo, että maksuvälinealan olisi maksuvälineitä ja niiden tukijärjestelmiä (kohdat I ja 2) suunnitellessaan sekä mahdollisista petoksista asianomaisille tahoille ilmoittaessaan (kohta 3) otettava erityisesti huomioon, että rikokset olisi pystyttävä toteamaan mahdollisimman aikaisessa vaiheessa. Maksupalvelumarkkinoiden tasapainoisen ja vapaata kilpailua edistävän kehityksen takaamiseksi olisi lisäksi varmistettava, ettei kohtien I ja 2 mukaisilla toimilla perusteettomasti haitata tietoyhteiskunnan kokonaisvaltaista kehitystä etenkään menettelyillä, joilla kilpailua eikä rajoitetaan tai järjestelmiin yksinoikeussopimuksilla. rajaty litta viä palveluita, oikeutta pääsyä tarjota tai b) Yksittäiset liikkeeseenlaskijoita ja käyttäjiä (vähittäiskaupat ja haltijat) kehotetaan tukemaan velvoitteiden ja vastuiden järkevää ja oikeudenmukaista jakamista maksujärjestelmän osapuolten (liikkeeseenlaskijan ja haltijan tai selvittäjän ja hyväksyjän) kesken. Näin edistetään 26 maksuvälineen liikkeeseenlaskun, käytön ja hyväksymisen yhteydessä sovellettavien ehtojen noudattamista ilmoituksen tekemistä mahdollisimman aikaisessa vaiheessa. Komissio katsoo, että ensisijaiseksi yleistavoitteeksi on otettava sen varmistaminen, etteivät yksittäiset käyttäjät joudu kärsimään maksukortteihin ja maksujärjestelmiin liittyvien rikosten seurauksena, ellei voida todistaa, että käyttäjä on itse osallistunut rikolliseen toimintaan. Lisäksi todistustaakan ei pitäisi olla haltijalla, koska tekniset ominaisuudet ovat järjestelmään osallistuvien (rahoitus)laitosten valvonnassa. Iästä huolimatta käyttäjille olisi tiedotettava turvatoimista, joita heidän edellytetään noudattavan. torjuntaan Käyttäjien aktiivista saamissaan kansalaisvelvollisuutenaan maksutapahtumatiedoissa havaitsemistaan poikkeamista. pidettävä petosten ilmoitettava mahdollisimman pian erityisesti osallistumista lisäksi olisi ja c) Viranomaisia kehotetaan koordinoimaan ja maksujärjestelmäala voi. osallistua'^ tiedonkeruuseen tiedotukseen liittyviä aloitteita, joihin myös alaa, yksittäisiä auttamaan parantamaan liikkeeseenlaskijoita käyttöturvallisuutta. Yhteisön tasolla tämä tarkoittaa sitä, että tuetaan yhteisönlaajuisten, sääntelystä ja muista osatekijöistä koostuvien puitteiden luomista. Komissio on jo tehnyt lukuisia aloitteita tässä suhteessa. käyttäjiä ja Yhteisön tasolla Komissio korostaa, että nykyisellä yhteisön sääntelyllä pyritään ensisijaisesti rahoituspalvelujen yhtenäismarkkinoiden luomiseen ja erityisesti maksupalvelujen vapaaseen liikkuvuuteen. Tähän osa-alueeseen liittyvällä yhteisön lainsäädännöllä pyritään etenkin perustamissopimusten määräysten tehokkaaseen täytäntöönpanoon. Tämä tavoite on saavutettu yhteensovittamalla rahoituslaitosten perustamista ja rahoitustoiminnan harjoittamista koskevat säännökset. Näitä säädöksiä on puolestaan täydennetty useilla erityissäännöksillä, joilla on yhdenmukaistettu toiminnan vakauden valvontaa koskevat perusperiaatteet. 17 jonkin aikaa sitten yhteistä Yhdistynyt kuningaskunta ehdotti toimintaa yhteyspisteiden perustamiseksi jäsenvaltioihin, tavoitteena on parantaa luottokorttipetoksiin liittyvien tietojen vaihtoa. Interpolin yleiskokous hyväksyi lokakuussa 1997 ehdotuksen "laittomia" luottokortteja koskevan yleisen luokitusjärjestelmän luomisesta. Käytännössä järjestelmä muodostuu Interpolin sihteeristön hoitamasta maksujen tietoja yhteistyössä selvitysjärjestelmästä, luottokorttiaan kanssa ja jakaa niitä edelleen hyödyntämällä Interpolin ja kansallisten poliisiviranomaisten välisiä nykyisiä yhteyksiä. Verkkorikollisuutta käsittelevä Euroopan neuvoston työryhmä on saanut käsiteltäväkseen Belgian aloitteesta laaditun asiatuntijaehdotuksen, joka koskee yleisesti verkkorikollisuuteen liittyvien yhteyspisteiden perustamista. joka kerää 27 Monien komission erityisaloitteiden luominen alalla jota tämä tiedonanto koskee. tarkoituksena on tarkoituksen mukaisen säännöstön Komissio valmistelee parhaillaan direktiiviehdotusta, rahan liikkeeseenlaskemisen aloittamista, harjoittamista ja liikkeeseenlaskijoiden toiminnan vakauden valvontaa, ja joka siten edistää kuluttajien luottamusta tähän uuteen maksuvälineeseen. joka koskee elektronisen Komissio on lisäksi viime aikoina hyväksynyt useita tietoyhteiskuntaan ja sähköiseen kauppaan liittyviä toimenpiteitä, joihin kuuluu muun muassa direktiiviehdotus ehdolliseen pääsyyn perustuvien tai ehdollisen pääsyn sisältävien palvelujen oikeussuojasta sekä elektronisia allekirjoituksia koskeva direktiiviehdotus. Sähköiseen kauppaan turvallisten maksujärjestelmien osalta komissio on lisäksi myöntänyt monista tieto-ja televiestintätekniikkaa liittyvien koskevista ohjelmista'° yhteisrahoitusta useille koko alan kattaville T&K-aloitteille. Komissio on äskettäin julkaissut tähän liittyvän suosituksen '9 elektronisen maksuvälineen avulla toteutetuista maksutapahtumista ja erityisesti liikkeeseenlaskijan ja haltijan välisestä suhteesta. Ehdotuksessa asetetaan avoimuuteen, velvoitteisiin ja vastuisiin sekä riitojen ratkaisuun liittyvät vähimmäisvaatimukset. Komissio on sitoutunut seuraamaan suosituksen täytäntöönpanoa vuoden 1998 loppuun asti. Jos täytäntöönpano ei ole ollut tyydyttävää, komissio tekee ehdotuksen asiaa koskevaksi direktiiviksi. Komissio on myös ilmoittanut, että se aikoo saattaa ajan tasalle vuonna 1987 annetun suosituksenko. Tavoitteena on elektronisten maksuvälineiden selvittäjien ja hyväksyjien välistä suhdetta koskevan selkeän kehyksen luominen. Komissio saattaa tässä yhteydessä harkita erityisehtojen soveltamista luottokorttitapahtumatietojen keräämiseen, jotta voidaan selvittää, esiintyykö petoksia ja miten paljon. Näin voidaan vähentää maksuvälineisiin ja niiden tukijärjestelmiin liittyviä riskejä. 18 ,l) 20 Esimerkiksi AC026 SEMPER -hanke - Turvallinen sähköisen kaupan markkinapaikka Euroopalle (Secure Electronic Marketplace for Europe). Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan rahapoliittiselle instituutille sekä talous- ja sosiaalikomitealle: "Miten vahvistaa asiakkaiden luottamusta sisämarkkinoilla käytettäviin elektronisiin maksuvälineisiin", KOM(97) 353 lopullinen 9. 7. 1997, EYVL L 208, 2. 8. 1997, s. 52. Komission suositus 87/598/ETY, annettu 8 päivänä joulukuuta 1987, elektronisia maksuja koskevista käytännesäännöistä (rahoituslaitosten, tavara- ja palvelukauppaa harjoittavien yritysten ja kuluttajien suhteet), EYVL L 365, 24. 12. 1987, s. 72 (suomenkielistä toisintoa ei saatavana). 28 Yhteisön sääntelykehys Liite 3 Tämä liite sisältää tiivistelmän rahoitus- ja erityisesti maksupalvelujen tarjontaa, välitystä ja käyttöä koskevan yhteisön sääntelykehyksen tärkeimmistä osatekijöistä. liikkuvuudesta yhteisön alueella Primäärioikeus sisältyy EY:n perustamissopimukseen. Jäsenvaltioiden rahoitusmarkkinoiden yhdentymiselle ja näin myös rahoituspalvelujen yhtenäismarkkinoiden luomiselle välttämättömät määräykset sisältyvät perustamissopimuksen 73 b—73 g artiklaan, jossa määrätään pääoman ja ja yhteisön maksujen vapaasta ulkopuolisten maiden välillä. Lisäksi perustamissopimuksen 52 artikla (sijoittautumisvapaus) ja 59 artikla (palvelujen tarjoamisen vapaus) ovat rahoitusalan yhtenäismarkkinoiden kannalta välttämättömiä, sillä 52 artiklan mukaan yritys voi sijoittautua tiettyyn jäsenvaltioon (ja saada toimiluvan) kyseisen jäsenvaltion viranomaisten valvonnassa ja 59 artiklan mukaan siellä yritykset yhdellä, palveluja sijoittautumisjäsenvaltion myöntämällä toimiluvalla. jäsenvaltioiden yhteisössä kaikkialla vapaasti voivat tarjota sekä Rahoituspalveluja koskeva sekundäärilainsäädäntö sisältyy yhteisön lainsäädäntöön, jolla on tarkoitus tehokas täytäntöönpano. perustamissopimuksen määräysten edellä mainittujen varmistaa Tämä tavoite on saavutettu erityisesti lähentämällä säännöksiä, jotka koskevat rahoituslaitosten ja erityisesti luottolaitosten, sijoitusyritysten ja vakuutuslaitosten perustamista ja toimintaa. Näiden säännösten joilla yhdenmukaistetaan toiminnan vakauden valvontaa koskevia sääntöjä. tueksi on annettu useita erityissäännöksiä, Näihin säädöksiin kuuluu muun muassa rahoitusjärjestelmän rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä annettu neuvoston direktiivisi. Rahanpesu on usein kansainvälistä toimintaa, koska varojen ja tuottojen rikollinen alkuperä voidaan näin paremmin peittää. Direktiivissä säädetään tämän vuoksi kansainvälisestä yhteensovittamisesta, luonteeltaan rikosoikeudellista. Direktiivissä jäsenvaltioille asetetaan useita vaatimuksia: niitä vaaditaan estämään rahanpesu ja huolehtimaan siitä, että luotto- ja rahoituslaitokset vaativat asiakkaitaan ja todistamaan henkilöllisyytensä, kirjaavat tutkivat kaikki liittyä rahanpesuun ja ilmoittavat näistä liiketoimista. Jäsenvaltioiden on lisäksi huolehdittava siitä, että rahanpesun torjunnasta vastaavat viranomaiset tekevät yhteistyötä luotto- ja rahoituslaitosten sekä näiden valvonnasta vastuussa olevien viranomaisten kanssa. liiketoimet, jotka niiden käsityksen mukaan voisivat tietyn rahasumman ylittävät maksutapahtumat joka ei kuitenkaan ole -M Neuvoston direktiivi, annettu K) päivänä kesäkuuta 28. 6. 1 »WE 1991, EYVE E 166, s. 77, 29 Vaikka rahoituspalveluista annetut direktiivit koskevat lähinnä rahoituspalvelualaa, niissä on otettu huomioon myös kuluttajien oikeudet ja etu. Ne sisältävät tiettyjä säännöksiä, joilla turvataan kuluttajien oikeus saada oikeata ja tietoa, ja suojataan kuluttajien lakisääteisiä oikeuksia sekä valitusoikeutta. täydellistä Viime aikoina on esiintynyt yhä enemmän tarvetta korostaa sitä, etteivät rahoituspalvelujen yhtenäismarkkinat ole ainoastaan yrityksiä varten. Toukokuussa 1996 komissio päätti julkaista vihreän kirjan Rahoituspalvelut: miten kuluttajien odotuksiin vastataan saadakseen aikaan laajaa keskustelua kuluttajapolitiikasta rahoituspalvelualalla. Kesäkuun 26. päivänä 1997 komissio luottamuksen antoi vihreän kirjan seurantaa koskevan tiedonannon Rahoituspalvelut: kuluttajien lisääminen**. Tiedonannossa käsitellään useita tulevia aloitteita, joista osa on jo käynnistetty (kuten uusia maksuvälineitä koskevan suosituksen soveltamisalan laajentaminen) tai joiden valmistelua ollaan parhaillaan käynnistämässä, kuten rahoituspalveluja koskeviin etäsopimuksiin liittyvää ehdotusta. KOM(97)309 lopullinen, 26. 6. 1997. 30 ISSN 1024-4492 KOM(98) 395 lopullinen ASIAKIRJAT FI 09 10 Luettelonumero : CB-CO-98-432-FI-C ISBN 92-78-37893-3 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg


title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 1405/98 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 1ης Ιουλίου 1998 για καθορισμό του μέγιστου ποσού της επιστροφής κατά την εξαγωγή της λευκής ζάχαρης για την 45η τμηματική δημοπρασία που πραγματοποιείται στο πλαίσιο της διαρκούς δημοπρασίας του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1408/97

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
white sugar

formats: pdf print

text: L 188/24 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym 2. 7. 98 JAMOMISLOS (EJ) aqih. 1405/98 TGS EPITQOPGS tgr 1gr Iouk(cid:148)ou 1998 cia jahoqisl(cid:149) tou l(cid:146)cistou poso(cid:151) tgr epistqov(cid:147)r jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) tgr keuj(cid:147)r f(cid:145)waqgr cia tgm 45g tlglatij(cid:147) dglopqas(cid:148)a pou pqaclatopoie(cid:148)tai sto pka(cid:148)sio tgr diaqjo(cid:151)r dglopqa- s(cid:148)ar tou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 1408/97 G EPITQOPG TYM EUQYPA(cid:136)JYM JOIMOTGTYM, (cid:130)womtar up(cid:149)xg: tg sumh(cid:147)jg cia tgm (cid:148)dqusg tgr Euqypa(cid:152)j(cid:147)r Joim(cid:149)tgtar, tom jamomisl(cid:149) (EOJ) aqih. 1785/81 tou Sulbouk(cid:148)ou, tgr 30(cid:147)r Ioum(cid:148)ou 1981, peq(cid:148) joim(cid:147)r oqcam(cid:150)seyr acoq(cid:145)r stom tol(cid:146)a tgr f(cid:145)waqgr (1), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeuta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 1599/96 (2), jai id(cid:148)yr to (cid:145)qhqo 17 paq(cid:145)cqavor 5 de(cid:151)teqo ed(cid:145)vio stoiwe(cid:148)o b), id(cid:148)yr, g jat(cid:145)stasg jai g pqobkep(cid:149)lemg en(cid:146)king tgr acoq(cid:145)r tgr f(cid:145)waqgr stgm Joim(cid:149)tgta jai stg diehm(cid:147) acoq(cid:145)· (cid:149)ti, let(cid:145) ap(cid:149) en(cid:146)tasg tym pqosvoq(cid:150)m, pq(cid:146)pei ma hespi- sto(cid:151)m cia tgm 45g tlglatij(cid:147) dglopqas(cid:148)a oi diat(cid:145)neir pou amav(cid:146)qomtai sto (cid:145)qhqo 1· (cid:149)ti ta l(cid:146)tqa pou pqobk(cid:146)pomtai stom paq(cid:149)mta jamomisl(cid:149) e(cid:148)mai s(cid:151)lvyma le tg cm(cid:150)lg tgr epitqop(cid:147)r diawe(cid:148)qisgr f(cid:145)waqgr, Ejtil(cid:150)mtar: ENEDYSE TOM PAQOMTA JAMOMISLO: (cid:149)ti, dum(cid:145)lei tou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 1408/97 tgr Epi- tqop(cid:147)r, tgr 23gr Iouk(cid:148)ou 1997, peq(cid:148) diaqjo(cid:151)r dglopqas(cid:148)ar cia tom jahoqisl(cid:149) tym eisvoq(cid:150)m (cid:147)/jai tym epistqov(cid:150)m jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) keuj(cid:147)r f(cid:145)waqgr (3), tgm enacyc(cid:147) tgr f(cid:145)waqgr aut(cid:147)r· (cid:149)ti, jat(cid:145) tir diat(cid:145)neir tou (cid:145)qhqou 9 paq(cid:145)cqavor 1 tou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 1408/97, jahoq(cid:148)fetai (cid:146)ma l(cid:146)cisto pos(cid:149) epistqov(cid:147)r jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147), jat(cid:145) peq(cid:148)ptysg, cia tgm em k(cid:149)cy tlglatij(cid:147) dglopqas(cid:148)a, avo(cid:151) kgvho(cid:151)m up(cid:149)xg, (cid:129)qhqo 1 Cia tgm 45g tlglatij(cid:147) dglopqas(cid:148)a keuj(cid:147)r f(cid:145)waqgr, pou pqaclatopoie(cid:148)tai s(cid:151)lvyma le tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 1408/97, to am(cid:150)tato pos(cid:149) tgr epistqov(cid:147)r jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) jahoq(cid:148)fetai se 47,020 Ecu am(cid:145) 100 wiki(cid:149)cqalla. (cid:129)qhqo 2 O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r aqw(cid:148)fei ma isw(cid:151)ei stir 2 Iouk(cid:148)ou 1998. O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r e(cid:148)mai desleutij(cid:149)r yr pqor (cid:149)ka ta l(cid:146)qg tou jai isw(cid:151)ei (cid:145)lesa se j(cid:145)he jq(cid:145)tor l(cid:146)kor. Bqun(cid:146)kker, 1 Iouk(cid:148)ou 1998. Cia tgm Epitqop(cid:147) Franz FISCHLER L(cid:146)kor tgr Epitqop(cid:147)r (1) EE L 177 tgr 1. 7. 1981, s. 4. (2) EE L 206 tgr 16. 8. 1996, s. 43. (3) EE L 194 tgr 23. 7. 1997, s. 16


eurovoc_concepts:
corporation tax
intra-EU payment
tax harmonisation
tax system
type of business

formats: html pdf print

text: C 284/50 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 14. 9. 98 Contrariamente alla proposta iniziale della Commissione, formulata sulla base della relazione del 23 luglio 1997, il regolamento adottato il 26 maggio 1998 sopprime l’opzione alternativa «suscettibile di contenere OGM». Esso contiene inoltre un elenco di prodotti alimentari non soggetti ad etichettatura (elenco inizialmente vuoto da compilare sulla base del parere dei comitati scientifici), ed inserisce nei considerandi il concetto di «soglia» per la presenza di ADN o di proteine, soglia al di sotto della quale l’etichettatura non sarà necessaria. Il valore limite non è fissato. Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Proposta di direttiva del Consiglio concernente il regime fiscale comune applicabile ai pagamenti di interessi e di diritti fra società consociate di Stati membri diversi» (1) (98/C 284/09) Il Consiglio, in data 30 marzo 1998, ha deciso, conformemente al disposto dell’articolo 100 del Trattato che istituisce la Comunità europea, di consultare il Comitato economico e sociale in merito alla proposta di cui sopra. La Sezione «Affari economici, finanziari e monetari», incaricata di preparare i lavori del Comitato in materia, ha formulato il parere sulla base del rapporto introduttivo del relatore Pelletier, in data 9 giugno 1998. Il Comitato economico e sociale ha adottato il 1o luglio 1998, nel corso della 356a sessione plenaria con 136 voti favorevoli, 7 contrari e 4 astensioni, il seguente parere. 1. Introduzione 1. 1. Il Comitato apprezza l’iniziativa della Commis- sione diretta a correggere un’anomalia fiscale che nuoce al completamento di un mercato interno integrato. 1. 2. Da lungo tempo si ammette che la soppressione dei prelievi alla fonte di molti Stati dell’Unione europea sugli interessi ed i diritti costituisce un elemento priorita- rio per il completamento del mercato interno. 1. 3. La prima iniziativa della Commissione in tal senso risale al 20 aprile 1990. Nel 1992, la relazione i cui orientamenti di massima sono stati Ruding, approvati dal Comitato (2), definiva prioritaria tale riforma. Purtroppo, la Commissione, non essendosi raggiunto un consenso in seno al Consiglio, decideva nel 1994 di ritirare la sua proposta. Solo nel dicembre 1997 infine il Consiglio ECOFIN ha dato il via libera alla Commissione per elaborare la proposta sulla quale è stato consultato il Comitato. Il Comitato deve complimentarsi con la Commis- 1. 4. sione per la sua perseveranza, e addirittura per la sua caparbietà. È auspicabile che la stessa perseveranza si rilevi per il progetto, approvato dal Consiglio e menzionato nella relazione della proposta di direttiva, di una direttiva che garantisca «una tassazione minima effettiva dei redditi da risparmio», pur tenendo conto «della necessità di preservare la competitività dei mercati finanziari europei su scala mondiale», fatto che compor- terà l’estensione ai paesi terzi nonché ai territori dipen- denti o associati degli Stati membri (3). 1. 5. Oggetto della proposta di direttiva è evitare che gli interessi ed i diritti versati da un’impresa di uno Stato membro ad un’altra impresa consociata (con la quale esistono legami di partecipazione diretta o indiretta al capitale di almeno il 25 %) in un altro Stato membro, non siano soggetti ad un’imposizione sotto forma di ritenuta alla fonte da parte del paese da cui partono i versamenti, attribuendo al solo paese del beneficiario effettivo l’imposizione dei redditi corrispondenti a tali versamenti. 2. Giustificazione economica della proposta di diret- tiva 2. 1. Da un punto di vista economico, si tratta di evitare una doppia imposizione, di per sé criticabile, o, (1) GU C 123 del 22. 4. 1998, pag. 9. (2) Parere del Comitato del 24 novembre 1992 — GU C 19 del 25. 1. 1993, pag. 65. (3) Conclusioni del Consiglio ECOFIN del 1o dicembre 1997 in materia di politica fiscale — GU C 2 del 6. 1. 1998. 14. 9. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 284/51 flussi di cassa derivante dai ritardi nel migliore dei casi, una penalizzazione della gestione dei inevitabili sopportati dal beneficiario finale per recuperare le ritenute. di capitali e di tecnologia, il che vuol dire che versano all’estero più di quanto ricevono. Altri, per contro, sono esportatori netti strutturali. 2. 2. La proposta di direttiva fa proprie le preoccupa- zioni degli organismi professionali internazionali rappre- sentativi delle imprese interessate: UNICE, federazione bancaria dell’Unione europea, Associazione delle camere di commercio, ecc. 2. 3. Le tabelle allegate alla proposta di direttiva danno un’idea abbastanza precisa della natura del problema, in termini di prelievo. Si puo` osservare che quando non esiste una convenzione fiscale bilaterale — ipotesi che non vale per l’Unione europea — il prelievo alla fonte sugli interessi e i diritti puo` essere molto pesante nella maggioranza degli Stati, pur con una dispersione rilevante tra il 45 % e lo 0 % sugli interessi e tra il 33 % e lo 0 % sui diritti. 2. 4. Nell’Unione europea, le convenzioni bilaterali riducono l’imposizione a livelli nettamente meno elevati, anche se esse non sempre permettono di evitare totalmen- te le doppie imposizioni e prevedono meccanismi com- plessi d’imputazione delle ritenute alla fonte nei paesi delle imprese beneficiarie dei versamenti. 3. Perché un tale ritardo nel presentare una proposta di direttiva? Da molto tempo esisteva un consenso per regolare 3. 1. un problema semplice all’apparenza. 3. 6. Tali difficoltà possono spiegare il modo di procedere prudente, attendista e pragmatico della Com- missione, salvo dover rammaricarsi che tale atteggiamen- to riveli in fin dei conti un’eccessiva timidezza. 4. Un modo di procedere prudente 4. 1. La proposta di direttiva prevede delle misure precauzionali, o addirittura delle «protezioni» per la sua attuazione. Il pagamento d’interessi e diritti puo` permettere 4. 2. che vengano sviati dei fondi o si commettano delle frodi attraverso pagamenti in eccesso, per esempio dalla filiale alla società madre, a titolo d’interessi o di diritti. Tale pratica che corrisponde ad un trasferimento di utili si manifesta in generale in seno ad un gruppo per trasferire l’imposizione dell’utile verso un paese con una bassa aliquota d’imposta sulle società. Rispetto a tale possibilità di frode, la proposta 4. 3. di direttiva tira le conseguenze dalla facoltà concessa agli Stati di procedere a riaggiustamenti dei prezzi di trasferimento quando gli interessi ed i diritti superano i prezzi di piena concorrenza. 4. 4. I costi finanziari dell’esenzione dalla ritenuta alla fonte sono elevati per la Grecia ed il Portogallo e quindi si è previsto un periodo transitorio di 5 anni, con un sistema decrescente d’imposizione, a favore di questi due paesi. 3. 2. Gli ostacoli derivano dalla complessità delle norme fiscali nell’Unione europea, il cui livello d’armo- nizzazione è basso, se si escludono le norme relative all’IVA. 5. Una certa timidezza Inoltre, il regime fiscale è un campo riservato 3. 3. alla sovranità nazionale, a causa della sua importanza nel fornire le risorse finanziarie degli Stati. Cio` spiega la ragione per cui il Trattato di Roma ha previsto che in questo settore le decisioni dovessero essere prese all’unanimità. 3. 4. I vincoli di bilancio rigorosi imposti dal Trattato di Maastricht o dal patto di stabilità rafforzano la vigilanza degli Stati non appena si delinei la prospettiva di una perdita di gettito, come accade nella fattispecie. Gli interessi degli Stati membri dell’Unione euro- 3. 5. pea sono divergenti: alcuni paesi sono importatori netti La portata della proposta di direttiva appare 5. 1. troppo limitata. 5. 2. Infatti, essa prevede l’esenzione dalla ritenuta alla fonte soltanto per i versamenti tra società consociate, mentre la misura trova la sua piena giustificazione quando le società interessate dai versamenti non hanno tra di loro alcun rapporto di dipendenza. 5. 3. Essa riconosce la qualità di società associata solo alle imprese che detengono una partecipazione di almeno il 25 % nel capitale di una società, mentre nelle conven- zioni fiscali bilaterali, il regime più favorevole delle società consociate corrisponde, il più delle volte, ad una percentuale di partecipazione del 10 %. C 284/52 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 14. 9. 98 6. Osservazioni generali mente non puo` essere rinviata oltre il periodo transitorio, eventualmente prorogato, previsto all’articolo 8, paragrafo 1. » 6. 1. La Commissione si riserva di proporre successi- vamente, nel quadro del perfezionamento del mercato interno, l’estensione della misura dell’esenzione da essa attuata ai prelievi percepiti sui diritti e sugli interessi tra società che non sono consociate. 6. 2. Il Comitato non vede la ratio di tale formulazione, motivata dalla preoccupazione di attenuare l’impatto finanziario della proposta per gli Stati membri importa- tori netti di capitali e di tecnologia, mentre, del resto, per gli Stati in parola (la Grecia ed il Portogallo), si propone di istituire un periodo transitorio di cinque anni nel corso del quale l’aliquota dell’imposta sarà progressivamente ridotta: infatti, la regola di principio è che i pagamenti di interessi e di diritti che possono essere esentati dalla ritenuta alla fonte sono pagamenti al prezzo di piena concorrenza (arm’s length) realizzati tra imprese indipendenti; quando essi sono effettuati tra imprese consociate, tale principio comporta il trattamento della parte eccedente di tali pagamenti come utili distribuiti che rientrano nel campo d’applicazione della Direttiva 90/435/CEE. l’applicazione di 6. 3. La regola di principio è pertanto che i pagamenti d’interessi e di diritti avvengono tra parti indipendenti: in tale situazione non vi è alcuna ragione particolare, come è il caso per i dividendi intragruppo (per i quali l’obiettivo diventa allora quello di assicurare la neutralità fiscale non penalizzando le sedi d’affari create sul territorio dell’Unione, sotto forma di filiali o di società controllate, piuttosto che sotto forma di centri perma- nenti di attività), per limitare il campo d’applicazione dell’esenzione dalla ritenuta alla fonte ai soli pagamenti d’interessi e diritti effettuati tra imprese consociate: all’opposto, è indispensabile generalizzare tale esenzione a tutti i pagamenti tra imprese indipendenti per non introdurre una distorsione di concorrenza che potrebbe favorire indebitamente il ricorso a prestatori nazionali. 6. 4. Le considerazioni sviluppate ai punti 6. 2 e 6. 3 giustificano il fatto che l’estensione di una misura di esenzione ai pagamenti di interessi e di diritti tra imprese non consociate rivesta un carattere automatico alla fine del periodo transitorio di cinque anni, eventualmente prorogato. Si chiede dunque di redigere come segue l’articolo 10: 6. 5. L’articolo 7 della proposta di direttiva permette agli Stati membri di non applicare l’esenzione dalla ritenuta alla fonte quando gli interessi e i diritti pagati siano oggetto d’un regime preferenziale di assoggetta- mento all’imposta sulle società nello Stato di residenza di chi ne beneficia. A tale proposito, l’articolo 10 prevede che la relazione al Consiglio entro i tre anni dall’entrata in vigore della direttiva dovrà precisamente riesaminare l’applicazione dell’articolo 7. La Commissione sottolinea che, in quel momento si vedrà più chiaramente, specie alla luce dei progressi nel campo del codice di buona condotta in materia di imposizione fiscale sulle imprese, se esista la necessità di continuare ad accordare agli Stati membri la facoltà che è loro data dall’articolo 7. 6. 6. Come ricorda la Commissione nella relazione che precede la proposta di direttiva, il Consiglio ECOFIN del 1o dicembre 1997 ha approvato l’elaborazione di un codice di buona condotta nel settore dell’imposizione fiscale sulle imprese che prevede il congelamento e lo smantellamento delle misure fiscali dannose adottate dagli Stati. Vengono definite dannose le misure fiscali che stabiliscono livelli d’imposizione effettiva nettamente inferiori, inclusa un’imposizione nulla, rispetto a quelli abitualmente applicati nello Stato membro interessato. 6. 7. Si richiama l’attenzione sull’importanza attribui- ta al fatto che l’azione comune prevista nel quadro del codice sia coerente con la facoltà data dall’articolo 7 della proposta di direttiva di non applicare l’esenzione dalla ritenuta alla fonte quando l’imposizione degli interessi o dei diritti nello Stato di insediamento della società beneficiaria non è assicurata in via generale e quindi rientra in tale codice: gli Stati membri non possono essere abilitati ad introdurre unilateralmente nuove disposizioni di ritorsione, quali l’istituzione di una ritenuta alla fonte sugli interessi e sui diritti, nei riguardi di misure fiscali dannose soggette al codice di buona condotta, senza pregiudicare l’approccio consen- suale che ha presieduto all’elaborazione di tale codice la cui portata risulterebbe molto ridotta. 6. 8. Risulta quindi indispensabile redigere come segue l’inizio della prima frase del primo paragrafo dell’arti- colo 7: «Decorsi tre anni dalla data prevista all’articolo 9, primo paragrafo, la Commissione riferisce in merito al Consiglio, fine di valutare l’applicazione dell’articolo 7. L’estensione del campo d’applicazione della presente direttiva ad altre società od imprese diverse da quelle che vi rientrano attual- in particolare al «1. Oltre alle situazioni disciplinate dall’articolo 6, gli Stati membri sono autorizzati a non sopprimere le imposte esistenti, di cui all’articolo 1, applicabili alla totalità dei pagamenti di interessi o di diritti. » 14. 9. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 284/53 e redigere come segue il secondo paragrafo di questo stesso articolo: della partecipazione, è opportuno, all’articolo 3, secondo paragrafo, inserire «a posteriori» dopo «escludere». «2. Ove le circostanze di cui alla lettera a) o b) del paragrafo 1 ricorrano soltanto per una parte degli interessi o dei diritti di cui allo stesso paragrafo, l’autorizzazione ivi prevista si applica alla parte corrispondente degli interessi o dei diritti in ques- tione. » 7. Osservazioni particolari 7. 1. Percentuale di partecipazione necessaria perché vi sia una società consociata Essendo l’obiettivo quello di sopprimere, nel tempo, qualsiasi ritenuta alla fonte sui pagamenti intraeuropei d’interessi e diritti tra imprese, si chiede di abbassare la percentuale della partecipazione dal 25 % al 10 %; quest’ultima percentuale del resto coincide con il limite fissato nella maggioranza delle convenzioni bilaterali per beneficiare dell’aliquota ridotta di ritenuta alla fonte applicabile ai dividendi versati tra società consociate. È quindi opportuno sostituire all’articolo 3, primo paragrafo, lettera b), «25 %» con «10 %». 7. 2. Termine di detenzione della partecipazione Al fine di mettere in evidenza che gli Stati membri non possono rinviare l’applicazione della direttiva finché non sia trascorso il termine di due anni di detenzione Bruxelles, 1o luglio 1998. 7. 3. Definizione dei diritti Devono poter beneficiare espressamente del regime di esenzione della ritenuta alla fonte i versamenti effettuati a titolo di contributo a spese centrali di ricerca in seno ad un gruppo. Infatti, il Comitato degli affari fiscali dell’OCSE si è chiaramente pronunciato contro tutte le ritenute alla fonte sui versamenti non rappresentativi di royalties, ma che risultino da accordi per contribuire a spese centrali in seno ad un gruppo. 7. 4. Interessi o diritti ai sensi dell’articolo 5 Aggiungere la frase seguente all’articolo 5: «Le disposizioni della Direttiva 90/435/CEE del Con- siglio sono di conseguenza applicabili ai pagamenti d’interessi o di diritti riqualificati come distribuzione di utili se essi sono effettuati tra società alle quali si applica la presente direttiva. » Motivazione: tale precisazione è analoga a quella che figura all’articolo 4 ed ha la stessa motivazione. Il Presidente del Comitato economico e sociale Tom JENKINS


title: Kommissionens förordning (EG) nr 1410/98 av den 1 juli 1998 om ändring av de representativa priserna och tilläggsbeloppen för import av vissa sockerprodukter

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
raw sugar
representative price
white sugar

text: 2. 7. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 188/31 KOMMISSIONENS F(cid:153)RORDNING (EG) nr 1410/98 av den 1 juli 1998 om (cid:132)ndring av de representativa priserna och till(cid:132)ggsbeloppen f(cid:148)r import av vissa sockerprodukter EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA F(cid:153)RORDNING fastst(cid:132)lls genom kommissionens f(cid:148)rordning (EG) nr 1379/ 98 (5). med beaktande av F(cid:148)rdraget om uppr(cid:132)ttandet av Euro- peiska gemenskapen, med beaktande av r(cid:134)dets f(cid:148)rordning (EEG) nr 1785/81 av den 30 juni 1981 om den gemensamma organisationen av marknaden f(cid:148)r socker (1), senast (cid:132)ndrad genom f(cid:148)rordning (EG) nr 1599/96 (2), import med beaktande av kommissionens f(cid:148)rordning (EG) nr 1423/95 av den 23 juni 1995 om till(cid:132)mpningsf(cid:148)reskrifter f(cid:148)r inom sockersektorn med undantag av melass (3), senast (cid:132)ndrad genom f(cid:148)rordning (EG) nr 624/98 (4), s(cid:132)rskilt andra stycket i artikel 1. 2 och artikel 3. 1 i denna, och av produkter I enlighet med de regler och villkor f(cid:148)r fastst(cid:132)llande som anges i f(cid:148)rordning (EG) nr 1423/95 medf(cid:148)r de uppgifter som kommissionen har k(cid:132)nnedom om att de belopp som nu (cid:132)r i kraft b(cid:148)r (cid:132)ndras enligt bilagan till den h(cid:132)r f(cid:148)rord- ningen. H(cid:142)RIGENOM F(cid:153)RESKRIVS F(cid:153)LJANDE. Artikel 1 De representativa priserna och till(cid:132)ggsbeloppen f(cid:148)r import av de produkter som avses i artikel 1 i f(cid:148)rordning (EG) nr 1423/95 skall vara de som anges i bilagan. med beaktande av f(cid:148)ljande: De representativa priserna och till(cid:132)ggsbeloppen f(cid:148)r import av vitsocker, r(cid:134)socker och vissa sockerl(cid:148)sningar Artikel 2 Denna f(cid:148)rordning tr(cid:132)der i kraft den 2 juli 1998. Denna f(cid:148)rordning (cid:132)r till alla delar bindande och direkt till(cid:132)mplig i alla medlemsstater. Utf(cid:132)rdad i Bryssel den 1 juli 1998. P(cid:134) kommissionens v(cid:132)gnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen (1) EGT L 177, 1. 7. 1981, s. 4. (2) EGT L 206, 16. 8. 1996, s. 43. (3) EGT L 141, 24. 6. 1995, s. 16. (4) EGT L 85, 20. 3. 1998, s. 5. (5) EGT L 187, 1. 7. 1998, s. 6. L 188/32 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 2. 7. 98 BILAGA till kommissionens f(cid:148)rordning av den 1 juli 1998 om (cid:132)ndring av de representativa priser och de till(cid:132)ggsbelopp som skall till(cid:132)mpas f(cid:148)r import av vitsocker, r(cid:134)socker och produkter enligt KN- nummer 1702 90 99 KN-nummer 1701 11 10 (1) 1701 11 90 (1) 1701 12 10 (1) 1701 12 90 (1) 1701 91 00 (2) 1701 99 10 (2) 1701 99 90 (2) 1702 90 99 (3) Representativt pris per 100 kg nettovikt av produkten i fr(cid:134)ga Till(cid:132)ggsbelopp per 100 kg nettovikt av produkten i fr(cid:134)ga (ecu) 19,20 19,20 19,20 19,20 22,40 22,40 22,40 0,22 6,70 12,51 6,51 11,99 14,73 9,51 9,51 0,42 (1) Fastst(cid:132)llande f(cid:148)r den standardkvalitet som definieras i artikel 1 i r(cid:134)dets f(cid:148)rordning (EEG) nr 431/68 (EGT L 89, 10. 4. 1968, s. 3), s(cid:134)som den (cid:132)ndrats. (2) Fastst(cid:132)llande f(cid:148)r den standardkvalitet som definieras i artikel 1 i r(cid:134)dets f(cid:148)rordning (EEG) nr 793/72 (EGT L 94, 21. 4. 1972, s. 1). (3) Fastst(cid:132)llande per 1 % sackarosinneh(cid:134)ll


title: Verordnung (EG) Nr. 1407/98 der Kommission vom 1. Juli 1998 zur zwölften Änderung der Verordnung (EG) Nr. 913/97 mit Sondermaßnahmen zur Stützung des Schweinemarkts in Spanien

eurovoc_concepts:
Spain
market support
pigmeat
swine
veterinary inspection

text: L 188/26 ‹ ‹DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 2. 7. 98 VERORDNUNG (EG) Nr. 1407/98 DER KOMMISSION vom 1. Juli 1998 zur zwölften Änderung der Verordnung (EG) Nr. 913/97 mit Sondermaßnahmen zur Stützung des Schweinemarkts in Spanien DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN — gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Verordnung (EWG) Nr. 2759/75 des Rates vom 29. Oktober 1975 über die gemeinsame Marktorgani- sation für Schweinefleisch (1), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 3290/94 (2), auf Artikel 20, insbesondere in Erwägung nachstehender Gründe: Wegen des Auftretens der klassischen Schweinepest in einigen Erzeugungsgebieten Spaniens wurden mit der Verordnung (EG) Nr. 913/97 der Kommission (3), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 1147/98 (4), Sondermaßnahmen zur Stützung des Schweinemarkts in diesem Mitgliedstaat erlassen. Die schnelle und wirksame Anwendung der besonderen Stützungsmaßnahmen wird durch Kapazitätsprobleme der Ferkel Tierkörperbeseitigungsanstalten, sollte unschädlich vernichten müssen, erschwert. Es deshalb die Schlachtung und Lagerung der Ferkel in Kühlhäusern genehmigt werden. welche die Da die Veterinär- und Handelsbeschränkungen weiterhin angewandt werden, sollte die Zahl der Mastschweine und Ferkel, die an die zuständigen Behörden abgegeben werden können, erhöht werden, um so eine Fortführung der Sondermaßnahmen in den kommenden Wochen zu ermöglichen und die gemäß Anhang II der Verordnung (EG) Nr. 913/97 zu berücksichtigenden Gebiete den derzeitigen veterinärrechtlichen und gesundheitlichen Auflagen anzupassen. Der Erlaß von Stützungsmaßnahmen hat wegen der voll- ständigen Ausschöpfung der bewilligten Zahl von Ferkeln bei den Tieren eine erhebliche Gewichtszunahme zur Folge, so daß sich hinsichtlich des Tierschutzes eine untragbare Lage ergibt. Es ist deshalb gerechtfertigt, die Zahl der in Frage kommenden Tiere ab 12. Juni 1998 zu erhöhen. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses für Schweinefleisch — HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Die Verordnung (EG) Nr. 913/97 wird wie folgt geändert: 1. In Artikel 3 Unterabsatz 3 und in Anhang III Teil 2 wird das Wort „Mastschweine“ ersetzt durch das Wort „Tiere“. 2. Anhang I wird durch Anhang I zur vorliegenden Verordnung ersetzt. 3. Anhang II wird durch Anhang II zur vorliegenden Verordnung ersetzt. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am Tag ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft. Artikel 1 Absatz 2 gilt jedoch ab 12. Juni 1998. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Brüssel, den 1. Juli 1998 Für die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 282 vom 1. 11. 1975, S. 1. (2) ABl. L 349 vom 31. 12. 1994, S. 105. (3) ABl. L 131 vom 23. 5. 1997, S. 14. (4) ABl. L 159 vom 3. 6. 1998, S. 35. 2. 7. 98 ‹ ‹DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 188/27 ANHANG I „ANHANG I Gesamthöchstzahl der Tiere ab dem 6. Mai 1997: Mastschweine Ferkel Altsauen Mastschweine der Rasse ,Iberisches Schwein‘ 655 000 Stück 250 000 Stück 8 000 Stück 6 000 Stück“ ANHANG II „ANHANG II Teil 1 — In der Provinz Zaragoza die Schutz- und (cid:154)berwachungszonen gemäß den Anhängen I und II der Verordnung der Diputación General de Aragón vom 25. März 1998, veröffentlicht im Amtsblatt der Comunidad vom 27. 3. 1998, S. 1411. — In der Provinz Zaragoza die Schutz- und (cid:154)berwachungszonen gemäß den Anhängen I und II der Verordnung der Diputación General de Aragón vom 17. April 1998, veröffentlicht im Amtsblatt der Comunidad vom 20. 4. 1998, S. 1868. — In der Provinz Zaragoza die Schutz- und (cid:154)berwachungszonen gemäß den Anhängen I und II der Verordnung der Diputación General de Aragón vom 28. April 1998, veröffentlicht im Amtsblatt der Comunidad vom 4. 5. 1998, S. 1999. — In der Provinz Sevilla die Schutz- und (cid:154)berwachungszonen gemäß den Anhängen I und II der Verord- nung der Junta de Andalucía vom 23. April 1998, veröffentlicht im Amtsblatt der Junta vom 28. 4. 1998, S. 4951. Die Veterinärbezirke (comarcas veterinarias) der Provinzen Zaragoza und Sevilla gemäß Anhang I der Entscheidung 98/339/EG. “ Teil 2