title: 98/463/EF: Rådets henstilling af 29. juni 1998 om blod- og plasmadonorers egnethed og screening af donorblod i Det Europæiske Fællesskab

eurovoc_concepts:
European standard
blood transfusion
health legislation
medical research

text: L 203/14 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 7. 98 II (Retsakter hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk) RÅDET RÅDETS HENSTILLING af 29. juni 1998 om blod- og plasmadonorers egnethed og screening af donorblod i Det Europæiske Fællesskab (98/463/EF) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION — som henviser af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 129, stk. 4, andet led; traktaten om oprettelse til som henviser til forslag fra Kommissionen, som henviser til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og som tager følgende i betragtning: (1) I henhold til traktatens artikel 3, litra o), skal Fælles- skabets virke bidrage til opnåelse af et højt sundheds- beskyttelsesniveau; (2) i Kommissionens meddelelse af 21. december 1994 om sikkerhed på blodområdet og selvforsyning med blod i Det Europæiske Fællesskab peges der på, at for at der er behov for en blodforsyningsstrategi skabe øget tillid til sikkerheden ved blodtransfusi- onskæden og bidrage til at gøre Fællesskabet selvfor- synende; (3) som svar på Kommissionens meddelelse vedtog Rådet den 2. juni 1995 en resolution om sikkerhed på blodtransfusionsområdet og selvforsyning med blod i Fællesskabet (2); (4) Rådet vedtog den 12. november 1996 en resolution om en strategi for sikkerhed på blodtransfusionsom- rådet og selvforsyning med blod i Det Europæiske Fællesskab (3); (1) EFT C 138 af 4. 5. 1998, s. 139. (2) EFT C 164 af 30. 6. 1995, s. 1. (3) EFT C 374 af 11. 12. 1996, s. 1. (5) Europa-Parlamentet har sine beslutninger om i sikkerhed på blodområdet og selvforsyning med blod i Det Europæiske Fællesskab (4) (5) (6) (7) understreget betydningen af, at der opnås det højest mulige sikkerhedsniveau ved udvælgelsen af donorer og test- ningen af donorblod, og af, at princippet om frivillig og vederlagsfri afgivelse af blod overholdes, og det har bekræftet sin fortsatte støtte til målet om at gøre Fællesskabet selvforsynende med blod; (6) med direktiv 89/381/EØF (8) blev anvendelsesom- rådet for lovgivningen på det farmaceutiske område udvidet til at garantere kvaliteten, sikkerheden og fremstilles indu- lægemidler, der effektiviteten af strielt på basis af blod eller plasma fra mennesker; direktivet som sådant finder ikke anvendelse på fuld- blod, plasma eller blodceller af menneskelig oprin- delse; (7) brug af blod og lægemidler fremstillet på basis af blod og plasma fra mennesker til behandlingsformål bidrager i væsentligt omfang til at redde menneskeliv og indebærer betydelige fordele for patienter, der lider af kroniske blodsygdomme; uanset den store (4) EFT C 268 af 4. 10. 1993, s. 29. (5) EFT C 329 af 6. 12. 1993, s. 268. (6) EFT C 141 af 13. 5. 1996, s. 131. (7) EFT C 249 af 25. 9. 1995, s. 231. (8) Rådets direktiv 89/381/EØF af 14. juni 1989 om udvidelse af anvendelsesområdet for direktiv 65/65/EØF og 75/319/EØF om tilnærmelse af lovgivningen om farmaceutiske specialite- ter, og om fastsættelse af særlige bestemmelser for lægemidler fremstillet på basis af blod eller plasma fra mennesker (EFT L 181 af 28. 6. 1989, s. 44). 21. 7. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 203/15 behandlingsmæssige værdi kan blod, blodkompo- nenter og blod-/ og plasmaderivater imidlertid over- føre smitsomme sygdomme; praksis med hensyn til udvælgelse af donorer og screening af donorblod inden for Fællesskabet; (8) rådighed over blod og plasma til behandlingsformål og som udgangsmateriale ved fremstillingen af læge- midler afhænger af, at fællesskabsborgere beredvilligt og gavmildt afgiver blod eller plasma; (15) for at sikre tilstrækkelige forsyninger til kliniske formål er det afgørende nødvendigt, at medlemssta- terne samarbejder om at afskaffe disse forskelle og om at opbygge gensidig tillid til alle aspekter af sikkerheden ved blodtransfusionskæden; (9) afgivelse af blod eller plasma bør være frivillig og vederlagsfri; (16) en persons egnethed til at afgive blod og plasma er et afgørende element i bestræbelserne på at garantere sikkerheden ved blod og blodprodukter; (10) med hensyn til blod eller plasma som udgangsmate- riale til fremstilling af lægemidler omfatter artikel 3 i direktiv 89/381/EØF forholdsregler, som er omfattet af ændringen, som vedrører testningskrav, og som udspringer af direktivets artikel 6 om nødvendige forholdsregler med henblik på at hindre overførsel af infektionssygdomme; disse forholdsregler skal tage udgangspunkt i den europæiske farmakopés mono- grafier og i de foranstaltninger, der anbefales af Euro- parådet og Verdenssundhedsorganisationen (WHO), især for så vidt angår udvælgelse af og kontrol med blod- og plasmadonorer; desuden skal medlemssta- terne arbejde på at nå frem til selvforsyning i Fælles- skabet med blod og plasma fra mennesker og tilskynde til, at blod og plasma afgives frivilligt og vederlagsfrit; (11) det vides ikke altid med sikkerhed på det tidspunkt, der tappes fuldblod eller plasma, fra hvilke portioner der vil blive udskilt plasma til videre forarbejdning, og hvilke portioner der vil blive anvendt til transfu- sion; industrielt (12) alt blod og plasma, der anvendes til behandlingsfor- mål, det være sig til transfusion eller videre forarbejd- ning til fremstillede lægemidler, bør indsamles fra personer, hvis helbredstilstand sikrer, at blodafgivelse ikke medfører nogen forringelse af deres helbred, og at enhver risiko for overførsel af infektionssygdomme minimeres; bør testes efter hver eneste tapning efter regler, der giver garanti for, at der er truffet alle nødvendige forholds- regler for at beskytte helbredet hos de fællesskabs- borgere, der modtager blod og blodprodukter; donorblod (13) eftersom blodtransfusionssystemerne i medlemssta- terne har formål af hjælpe borgerne, er det nødvendigt at sikre, at disse har tillid til sikkerheden ved systemerne; til (14) der er af epidemiologiske, historiske og kulturelle årsager forskel på medlemsstaternes politikker og (17) der bør søges oplysninger fra potentielle donorer på grundlag af et spørgeskema, som kan være forskelligt fra medlemsstat til medlemsstat, og hvis formål skal være at finde frem til almindelige former for risiko- fyldt adfærd og sygdomme; (18) det er afgørende, at der træffes alle nødvendige foranstaltninger for at beskytte helbredet hos dem, der afgiver blod eller plasma, og at minimere risikoen for infektionssygdomme gennem blod og blodprodukter; overførsel af (19) en sammenhængende praksis i hele Fællesskabet med hensyn til godkendelse af donorer, screening af donorblod og registrering af relevante oplysninger vil gøre det lettere at skabe øget tillid til sikkerheden ved donorblod og plasma- og transfusionsprocessen; der er behov for foranstaltninger på fællesskabsplan for at opnå en sådan sammenhæng; (20) foranstaltninger på fællesskabsplan bør tage hensyn til eksisterende nationale og internationale retnings- linjer, anbefalinger og standarder på blodområdet, navnlig WHO’s og Europarådets; (21) ifølge nærhedsprincippet kan Fællesskabet kun iværksætte nye foranstaltninger på et område, som ikke hører ind under dets enekompetence, som f. eks. donorers egnethed og testning af donorblod, hvis målene for den påtænkte handling bedre kan opfyldes af Fællesskabet end af medlemsstaterne på grund af den påtænkte handlings omfang eller virk- ninger; det er derfor nødvendigt at indføre en række fælles anbefalinger med hensyn til donoregnethed og testning af donorblod som et led i indsatsen for at sikre sundt donorblod og -plasma, beskytte dono- rernes helbred, skabe tillid hos borgerne til sikker- heden ved blodtransfusionskæden, især borgere der rejser eller flytter inden for Fællesskabet, og bidrage til at gøre Fællesskabet selvforsynende med blod, således som det er fastlagt i fællesskabslovgivningen; L 203/16 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 7. 98 (22) medlemsstaterne kan dog, når blot de overholder traktaten eller foranstaltninger vedtaget i henhold til denne, frit opretholde eller indføre nye krav, der ligger ud over de centrale kriterier, der anbefales i henstillingen, og de er fortsat ansvarlige for beslut- ninger om import og eksport af donorblod og -plasma; (23) i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet skal de midler, der anvendes på fællesskabsplan for at fremme god praksis og kontinuitet i hele Fælles- skabet for bedømmelse af blod- og plasmadonores egnethed samt screening af donorblod, være i over- ensstemmelse med den overordnede målsætning; i denne sammenhæng vil henstillinger fra Rådet vedtaget i henhold til traktatens artikel 129 være et passende middel på fællesskabsplan; sådanne henstil- linger skal være i overensstemmelse med direktiv 89/381/EØF; (24) henstillinger for kriterier vedrørende donorers egnethed og testning af donorblod er led i en stra- tegi, der skal forbedre sikkerheden i blodtransfusi- onskæden, og blandt de øvrige elementer i denne stratedi indgår tilsyn med og godkendelse af blodind- samlingscentre, krav til kvalitetssikringen af de invol- verede processer, optimal anvendelse af blod og blod- produkter, overvågning af blodforsyningssituationen og øget oplysning af offentligheden; (25) det er nødvendigt, at Fællesskabet råder over den bedst mulige videnskabelige rådgivning i relation til sikkerheden ved blod og blodprodukter, og at forsig- tighedsprincippet iagttages, når der ikke foreligger videnskabelig dokumentation; (26) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (1) fast- sætter særlige krav til behandlingen af helbredsoplys- ninger — FREMSÆTTER FØLGENDE HENSTILLING: 1. Definitioner Når medlemsstaterne efterkommer denne henstil- ling, bør de anvende udtrykkene i bilag I med den her definerede mening. 2. Formidling af donorer information til potentielle (1) EFT L 281 af 23. 11. 1995, s. 31. Medlemsstaterne bør sikre, at alle potentielle blod- og plasmadonorer er gjort bekendt med følgende: 2. 1. Oplysning af donorerne a) korrekt, men alment forståeligt oplysende mate- riale om blodets grundlæggende egenskaber og betydning, om de produkter, der fremstilles på basis af blod, og om de store fordele for patienter, som afgivelse af blod og plasma udgør b) begrundelsen for, at der skal oplyses om sygehi- storie, foretages lægeundersøgelse og gennemføres testning af donorblod og -plasma, oplysning om risikoen for infektionssygdomme, som kan over- føres gennem blod og blodprodukter, tegn og symptomer på hiv/aids og hepatitis, betydningen af begreberne »informeret samtykke«, »afståelse fra at afgive blod« og »midlertidig og permanent udelukkelse« c) oplysning om, i hvilke situationer de bør afstå fra at give blod, fordi det kan være skadeligt for dono- rens eget helbred d) oplysning om, i hvilke situationer de bør afstå fra at give blod, fordi det kan indebære risiko for modtagerne, f. eks. risikofyldt seksuel adfærd, hiv/ aids, hepatitis, medicinafhængighed og brug og misbrug af narkotiske stoffer e) oplysning om, at de har mulighed for at skifte mening om afgivelse af blod, før de går videre i processen, uden at de behøver at føle forlegenhed eller ubehag derved f) oplysning om, at de har mulighed for at trække sig tilbage eller midlertidigt afstå fra at afgive blod eller plasma på et hvilket som helst tidspunkt i processen g) oplysning om, at de har mulighed for at stille spørgsmål når som helst h) forsikring om, at hvis testresultaterne viser tegn på nogen som helst sygdomstilstand, vil de blive underrettet og udelukket fra at give blod, som det anbefales i bilag II, del B og C, for deres egen og eventuelle modtageres skyld; potentielle donorer, der afviser at modtage denne underretning, bør udelukkes fra at give blod i) specifikke oplysninger om procedurerne i forbin- delse med at afgive blod eller plasma og de dermed forbundne risici for personer, der er villige til at deltage i programmer for tapning af fuldblod eller afereseprogrammer. 2. 2. Fortrolighed a) oplysning om, hvilke foranstaltninger der er for at sikre fortrolig behandling af alle til truffet helbredsrelaterede oplysninger, der afgives 21. 7. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 203/17 sundhedspersonalet, resultaterne af testninger af det afgivne blod eller plasma samt enhver frem- tidig sporing af det afgivne blod eller plasma b) forsikring om, at alle interview med potentielle donorer gennemføres som fortrolige samtaler c) oplysning om, at donorerne via en fortrolig proce- dure for selvudelukkelse kan anmode blod- eller plasmaindsamlingscentret om ikke at anvende det afgivne blod eller plasma. 4. Registrering af donorer Medlemsstaterne bør sikre indførelse af et donor- identificerings- og -registreringssystem med henblik på: 4. 1. Identificering af blodindsamlingscentre at gøre det muligt at identificere alle blodindsam- lingscentre i de enkelte medlemsstater entydigt. 4. 2. Identificering og registrering af donorer 3. Krævede oplysninger fra potentielle donorer Medlemsstaterne bør sikre, at alle potentielle donorer efter at have erklæret sig indforstået med at afgive blod eller plasma giver følgende oplysninger til blod- eller plasmaindsamlingscentret: 3. 1. Identitetsoplysninger Passende af navn identifikation med angivelse (fornavn og efternavn), adresse og fødselsdato eller andre måder, hvorpå hver donor kan identificeres entydigt. 3. 2. Sygehistorie a) oplysninger, indhentet ved hjælp af et spørge- skema, som omfatter de kriterier, der anbefales i bilag II, og under en personlig samtale med en rutineret sundhedsmedarbejder om deres sygehi- storie og medicinske historie, herunder alle rele- som kan vante adfærdsmæssige karakteristika, bidrage til at identificere og frasortere personer, hvis afgivelse af blod eller plasma kan indebære en sundhedsrisiko for dem selv eller en risiko for overførsel af sygdomme til andre b) deres underskrift og en underskrift fra den sund- hedsmedarbejder, der gennemfører samtalen med donoren, på donorspørgeskemaet eller deres underskrift på en særskilt attest som bevis for, at de har læst og forstået det udleverede oplysnings- materiale, at de har haft mulighed for at stille spørgsmål, og at de har fået tilfredsstillende svar; at de har givet deres samtykke til, at det afgivne blod eller plasma kan benyttes til patienter, der har behov for blodtransfusion eller blodprodukter i det land, hvor tapningen finder sted, eller i et andet land, hvortil det ville kunne overføres i overensstemmelse med bestemmelserne i det land, hvor tapningen finder sted, navnlig hvad angår formålet med tapningen, og at de har tilkende- givet deres informerede samtykke til at gå videre i donorprocessen. a) oplysninger om identificering af potentielle donorer registreres i et automatiseret eller manuelt system, der åbner mulighed for kontrol, hver gang der afgives blod b) at sørge for, at der føres journal over donorer og potentielle donorer på en måde, der sikrer entydig identificering, beskytter donorens identitet mod ubeføjet adgang til fortrolige oplysninger, men gør det let senere at spore alle portioner blod eller plasma c) at sørge for at medtage oplysninger om uheldige reaktioner fra donor på afgivelse af blod eller plasma og årsagerne til, at en person udelukkes fra at afgive blod eller plasma, det være sig midlerti- digt eller permanent, uden at det indebærer brud på reglerne om fortrolig behandling af oplysnin- ger. 5. Donorers egnethed For at sikre at personer, der godkendes som blod- eller plasmadonorer, er egnede, bør medlemsstaterne med hensyn til følgende: 5. 1. Egnethedskriterier for godkendelse af fuldbloddo- norer og plasmaferesedonorer sikre at: a) de generelle kriterier for godkendelse af blod- og plasmadonorer offentliggøres på alle blodindsam- lingscentre, og donorerne får klar oplysning både om betydningen af, at de afgiver blod frivilligt, og om betydningen af kriterierne for godkendelse som donor b) svarene på spørgsmålene i spørgeskemaet og/eller den personlige samtale skaber den nødvendige tillid til, at det afgivne blod eller plasma ikke kan få skadelig indvirkning på helbredet hos en frem- tidig modtager af produkter fremstillet på basis af det pågældende blod eller plasma c) den potentielle donor opfylder de fysiske krav, der anbefales i bilag II, del A, for at tapningen ikke skal få skadelig indvirkning på den pågældendes eget helbred d) den potentielle donors egnethed vurderes ved hver enkelt tapning e) praksis med brug af »erstatningsdonorer« afvikles gradvis L 203/18 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 7. 98 f) en ansvarlig læge skriftligt godkender en potentiel donor, såfremt der kan være tvivl herom. 5. 2. Kriterier for udelukkelse af fuldbloddonorer og plasmaferesedonorer Sikre, at personer, der falder ind under nogen af de i bilag II, del B og C, anførte betingelser og kategorier, udelukkes enten permanent eller midlertidigt fra at afgive blod og plasma. 5. 3. Register over udelukkede donorer Sørge for, at blodindsamlingscentrene fører et regi- ster over enhver permanent eller midlertidig udeluk- kelse af potentielle donorer og begrunder udelukkel- sen. 6. Beskyttelse af personoplysninger bør Medlemsstaterne overensstemmelse med i direktiv 95/46/EF sikre fortrolig behandling af følsomme om potentielle donorer og navnlig helbredsoplysninger vedrørende a) sikre, at der er truffet sikkerhedsmæssige forholds- samt tilfø- i registre over udelukkede regler sådanne oplysninger beskyttelsesforanstaltninger mod ubeføjet jelse, donorjournaler donorer og mod videregivelse af oplysninger sletning eller ændring af oplysninger eller b) sikre, at der er indført procedurer for korrigering af manglende overensstemmelse mellem oplys- ninger c) forhindre ubeføjet videregivelse af sådanne oplys- ninger, men samtidig sikre, at det afgivne blod eller plasma kan spores. 7. Mængder og tidsintervaller For at beskytte donorens helbred bør medlemssta- terne sikre, at: a) den indsamlede mængde blod og plasma ikke overstiger de mængder, der anbefales i bilag III b) tidsintervallerne mellem tapningerne ikke er mindre end dem, der anbefales i bilag III c) donoren tilbydes lægehjælp i tilfælde af uheld ved tapningen. a) sikre, at en prøve af alt tappet blod eller plasma, uanset om det er beregnet til transfusion eller til videre forarbejdning til fremstillede lægemidler, testes for sygdomme, der kan over- føres gennem blod eller plasma, med brug af godkendte screeningtest for at eliminere alle portioner, der er reaktive ved gentagne test industrielt b) sikre, at dette tappede blod eller plasma er ikke- reaktivt over for de i bilag IV anførte markører for sygdomme, der kan overføres c) kræve fornyet testning af blodprøver, der er fundet reaktive ved en første screeningtest, under hensyn til det i bilag V viste grundlæggende program. 9. Yderligere foranstaltninger Medlemsstaterne bør: a) sikre, at der ydes passende rådgivning på blodind- der potentielle donorer, samlingscentret udelukkes fra at afgive blod til b) tilskynde til indsamling, analyse og vurdering af epidemiologiske oplysninger om donorer og afgivet blod eller plasma med henblik på at forbedre sikkerheden i forbindelse med blodtrans- fusion c) træffe de nødvendige forholdsregler til at formidle denne henstilling videre til alle berørte parter og især til blodindsamlingscentrene på deres område d) træffe forholdsregler de nødvendige at tilskynde til frivillig og vederlagsfri afgivelse af blod og plasma, fuldt ud støtte Europarådets indsats på dette område og tage hensyn til Euro- parådets definition af frivillig og vederlagsfri afgi- velse af blod eller plasma: for »En afgivelse af blod, plasma eller celleelementer anses for at være frivillig og vederlagsfri, hvis personen afgiver dette af egen fri vilje uden at modtage betaling herfor, hverken i form af kontanter eller naturalydelser, der kan betragtes som en erstatning for penge. Dette indbefatter også den tid, der tages fri fra arbejde ud over det tidsrum, der med rimelighed kræves til selve afgi- velsen og erkendtligheder, forfriskninger og godtgørelse af direkte trans- portudgifter er forenelige med frivillig, vederlagsfri afgivelse af blod. « transporten. Små 8. Testning af tappet blod For at garantere sikkerheden ved alt donorblod og plasma bør medlemsstaterne: — at udarbejde en rapport om iværksættelsen af disse henstillinger og løbende overvåge de deri beskrevne forhold med henblik på at fremsætte de nødvendige OPFORDRER KOMMISSIONEN TIL 21. 7. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 203/19 forslag til ændring og ajourføring, samt at inddrage nationale eksperter fra medlemsstaterne i udarbej- delsen af sådanne forslag — på baggrund af videnskabelige undersøgelsesresultater at prioritere fremme af arbejdet med de eventuelle helbredsvirkninger af at fravige de grænseværdier for tidsintervaller maksimale mængder mellem tapninger, som er for navnlig at fastslå, om det kan være sundhedsskadeligt, at der på årsbasis tappes større mængder plasmaferese, end det anbefales i de internationale retningslinjer, og at foretage undersøgelser vedrørende fælles mængde- og hyppighedsgrænser for andre typer plasmaferese og mindste i bilag III, fastsat — om nødvendigt at stille forslag om en fælles termino- logi med henblik på videreudvikling af Fællesskabets strategi for sikkerhed på blodtransfusionsområdet og selvforsyning med blod — i nært samarbejde med medlemsstaterne snarest muligt at undersøge alle relevante aspekter vedrørende anvendelsen af genamplifikationsteknik, herunder polymerase chain reaction (PCR) screening, for at forebygge overførsel af overførbare sygdomme ved blodtransfusion. Udfærdiget i Luxembourg, den 29. juni 1998. På Rådets vegne R. COOK Formand L 203/20 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 7. 98 Blod Blodprodukt Blodkomponent BILAG I FÆLLES TERMINOLOGI Fuldblod tappet fra én enkelt donor og behandlet enten til trans- fusion eller til videreforarbejdning. Ethvert produkt til terapeutiske formål, fremstillet på basis af blod eller plasma fra mennesker. terapeutiske komponenter Blodets (røde blodlegemer, hvide blodlegemer, blodplader, plasma) som kan behandles ved centri- fugering, filtrering og frysning ved anvendelse af traditionelle blodbankmetoder. Lægemidler afledt af blod eller plasma Samme betydning som i direktiv 89/381/EØF. Donor Potentiel donor Førstegangsdonor Flergangsdonor Fast donor En person, som har et normalt helbred og en god sygehistorie, og som frivilligt afgiver blod eller plasma til terapeutisk brug. En person, som melder sig ved et blod- eller plasmaindsamlings- center og erklærer sig villig til at afgive blod eller plasma. En person, som aldrig tidligere har afgivet hverken blod eller plasma. En person, som har afgivet blod eller plasma tidligere, men ikke inden for de seneste to år på samme blodindsamlingscenter. En person, som rutinemæssigt afgiver blod eller plasma (f. eks. de sidste to år) på samme blodindsamlingscenter i overensstemmelse med mindstetidsintervallerne. Erstatningsdonor Donorer, der rekrutteres af patienter, med henblik på en behand- ling, som indebærer blodtransfusion. 21. 7. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 203/21 BILAG II CENTRALE KRITERIER FOR GODKENDELSE ELLER UDELUKKELSE AF BLOD- OG PLASMADONORER A: Fysiske krav, som blod- og plasmadonorer skal opfylde af hensyn til deres egen beskyttelse Alder Blod- og plasmadonorer skal være mellem 18 og 65 år. Godkendelse af førstegangsdonorer i alderen mellem 60-65 år sker på grundlag af den ansvarlige læges skøn. Flergangsdonorer kan fortsætte med at afgive blod efter det fyldte 65. år med tilladelse hvert år fra den ansvarlige læge. Til afgivelse af fuldblod kan donorer på 17 år, som ikke i henhold til loven betragtes som mindreårige, godkendes; ellers bør der i henhold til gældende lov kræves et skriftligt samtykke. Kropsvægt Donorer skal veje mindst 50 kg for at kunne afgive fuldblod eller plasma. Blodtryk Det systoliske blodtryk må ikke overstige 180, og det diastoliske blodtryk må ikke overstige 100. Puls Pulsen skal være regelmæssig og ligge mellem 50 og 110 slag i minuttet. Potentielle donorer, som deltager i intensiv sportstræning og har en puls på under 50 slag i minuttet, kan eventuelt godkendes. Enten: Hæmoglobin Hæmoglobinkoncentrationen bør testes ved afgivelsen af blod og bør ikke være under 12,5 g/100 ml for kvinder og 13,5 g/100 ml for mænd (eller tilsvarende værdier udtrykt i mmol/l). eller: Hæmatokrit Det pakkede cellevolumen (hæmatokrit) bør testes i forbindelse med afgivelse af blod og må ikke være under 38 % for kvinder og 40 % for mænd. For plasmaferesedonorer bør det være mindst 38 %. For plasmaferese alene Proteinindholdet bør være mindst 60 g pr. liter. B: Kriterier for udelukkelse af blod- og plasmadonorer af hensyn til deres egen beskyttelse Hvis potentielle donorer lider eller har lidt af en af nedennævnte sygdomme, bør en autoriseret læge i blodindsamlingscentret overveje permanent eller midlertidigt at udelukke dem fra at afgive blod eller plasma af hensyn til deres eget helbred. 1. Permanent udelukkelse — Autoimmune sygdomme — Hjerte- og karsygdomme — Sygdomme i centralnervesystemet — Ondartede sygdomme — Abnorm blødningstendens — Besvimelsesanfald (synkope) eller krampeanfald — Alvorlige eller kroniske sygdomme i mave- og tarmkanalen, blodsygdomme, stofskiftesygdomme, lungesygdomme eller nyrelideser, der ikke er omfattet af ovennævnte kategorier L 203/22 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 7. 98 2. Midlertidig udelukkelse Udelukkelse i ni måneder — Graviditet (efter fødsel) — Abort Udelukkelse (variabelt tidsrum) — Udøvelse af farefuld sport — Beskæftigelse, der kan give problemer kort efter afgivelse af blod — Andre årsager. C: Kriterier for udelukkelse af blod- og plasmadonorer af hensyn til beskyttelse af modtageren Hvis potentielle donorer lider eller har lidt af en af nedennævnte sygdomme, bør en autoriseret læge i blodindsamlingscentret overveje permanent eller midlertidigt at udelukke dem fra at afgive blod eller plasma for at beskytte potentielle modtagere: 1. Permanent udelukkelse — Autoimmune sygdomme — Smitsomme sygdomme — personer, der lider af eller har lidt af: — Babesiosis — Hepatitis B (HBsAg positivt bekræftet) — Hepatitis C — Hepatitis, smitsom (ukendt sygdomsårsag) — HIV/AIDS — HTLV I/II — Spedalskhed — Kala Azar (leishmaniasis) — Q-feber — Syfilis — Trypanosoma cruzi (Chagas’ sygdom) — Ondartede sygdomme — TSE-sygdomme (eller tidligere forekomst heraf i den genetiske familie) — Alkoholisme, kronisk — Hornhinde-/dura mater-transplantation — Diabetes (insulinkrævende) — Intravenøst (IV) stofmisbrug — Behandling med hypofysevæksthormon af menneskelig oprindelse (f. eks. humant væksthormon) — Seksuel adfærd, som placerer personer i en gruppe med stor risiko for at overføre smitsomme sygdomme, herunder personer, som har dyrket sex mod betaling i penge eller narkotika 2. Midlertidig udelukkelse 2. 1. Udelukkelse i to år — Tuberkulose (efter at donoren er erklæret helbredt) — Toksoplasmose (efter helbredelse og efter at der ikke længere forekommer IgM-antistoffer) — Brucellose (efter fuld helbredelse) 2. 2. Udelukkelse i et år — Accidentel eksponering for blod eller blodkontaminerede instrumenter — Akupunktur (der ikke har været udøvet af en autoriseret læge) — Endoskopisk undersøgelse — Behandling, som medfører anvendelse af kateter — Blodtransfusion eller større operationer — Vævs- eller celletransplantation — Piercing af kroppen — Lægemiddelallergi, herunder særlig allergi over for penicillin (efter seneste eksponering) — Tatovering — Nær kontakt til en person, der lider af hepatitis B eller C — Rabiesvaccinering (efter eksponering) 21. 7. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 203/23 2. 3. Udelukkelse i seks måneder — Mononukleose (efter helbredelse) 2. 4. Udelukkelse i fire uger — Efter vaccination med levende svækkede virale vacciner 2. 5. Udelukkelse i to uger — Mindre alvorlige smitsomme sygdomme 2. 6. Udelukkelse i en uge — Mindre kirurgiske indgreb 2. 7. Udelukkelse i 72 timer — Efter vaccination (desensibilisering) 2. 8. Udelukkelse i 48 timer — Behandling hos tandlæge eller tandplejer — Efter vaccination med dræbte/inaktiverede virale, bakterielle og rickettsiale vacciner — Efter rabiesvaccination (profylaktisk) 2. 9. Udelukket (variabelt tidsrum) — Hepatitis A — Medicin — Malaria (gælder ikke for plasmaferesedonorer) — Tropesygdomme (andre) Der kan være yderligere årsager til midlertidig udelukkelse af donorer for at beskytte modtageren. Afgørelse om udelukkelsens varighed træffes af en autoriseret læge i blodindsamlingscentret. L 203/24 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 7. 98 BILAG III FULDBLOD OG PLASMA anbefalede maksimale mængder og mindste tidsintervaller mellem tapningerne Fuldblod Maksimal mængde pr. tapning pr. konsekutiv tolv måneders periode Mindste tidsinterval mellem tapninger Automatiseret plasmaferese Maksimal mængde (undtaget antikoagulant) pr. tapning Mindste tidsinterval mellem tapninger 500 ml 3 liter 8 uger 650 ml Der bør gå mindst to dage mellem tapningerne. Der bør ikke tillades mere end to tapninger inden for en 7-dages periode Eksisterende internationale retningslinjer vedrørende donorblod anbefaler 15 liter som det årlige maksimum for plasmatapning ved hjælp af automatisk plasmaferese; der foreligger ikke videnskabeligt belæg for, om tapning af større mængder kan have negative helbredsvirkninger; videnskabelig forskning på dette område bør prioriteres højt. Ved bedømmelsen af, hvor store tapningsmængder der er rimelige for hver enkelt donor, bør der også tages hensyn til fysiske karakteristika som f. eks. køn og vægt. 21. 7. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 203/25 BILAG IV CENTRALE SCREENINGTESTS AF ALLE BLODPRØVER, UANSET OM DE STAMMER FRA FULDBLOD ELLER PLASMA Antistoffer mod hepatitis C-virus Antistoffer mod humant immundefekt virus 1 Antistoffer mod humant immundefekt virus 2 Overfladeantigen mod hepatitis B Anti-HCV Anti-HIV 1 Anti-HIV 2 HBsAG ABO-gruppe A) B) Rhesustype A) B) Malaria B) for rejsende til smitteområder (medmindre der er taget højde for risikoen for overførsel af malaria ved udelukkelse af sådanne rejsende i tre måneder). Treponema Pallidum (Syfilis) B) (A) Hvis det kan bevises, at en allerede kendt donors blodtype, som tidligere er blevet bestemt på pålidelig vis og kontrolleret ud fra to særskilte tapninger, på pålidelig vis kan overføres til blodkomponentens mærke under anvendelse af et godkendt automatiseret informationsteknologisystem, er det ikke nødven- digt at gentage bestemmelsen af ABO-gruppe og rhesustype ved hver afgivelse af blod. I dette tilfælde bør bloddonorens blodtype kontrolleres regelmæssigt. (B) Ikke påkrævet for plasma, der tilvejebringes ved plasmaferese og kun skal anvendes til fraktionering. L 203/26 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 7. 98 BILAG V Grundlæggende program for tolkning af reaktive resultater ved screeningtests i forbindelse med klinisk anvendelse af tappet blod og plasma og reaktive resultater ved supplerende/bekræftende tests i forbindelse med udelukkelse af donorer blodprøve 1 x screening test screening test reaktiv/ubestemt screening test – – portion/donor godkendt alle tests negative evt. yderligere tests/donor godkendt negativ donor og donorblod godkendt 2 gentagelser med samme testsæt op samme blodprøve screening test + + screening test + ? screening test +/?– tappet portion elimineres supplerende tests baseret på et andet princip med anvendelse al samme blodprøve, herunder tests til bekræftelse af screeningsresultatet positiv ubestemt centre, der har modtaget blodkomponenter fra tidligere tapninger underrettes snarest muligt og under alle omstændigheder inden for syv dage: look back plasmaforarbejdningsinstitu- tionen underrettes om tidligere tapninger snarest muligt og under alle omstændigheder inden for syv dage: look back 2. blodprøve screeningtests og bekræftende tests alle tests negative test positiv ubestemt donor godkendt donor permanent udelukket/informeret donor midlertidigt udelukket/informeret tilbagesporingsprocedure og look back yderligere undersØgelser


title: 98/468/CE: Decisione del Consiglio del 29 giugno 1998 riguardante una domanda di deroga presentata dal Granducato di Lussemburgo ai sensi dell'articolo 8, paragrafo 2, lettera c) della direttiva 70/156/CEE concernente il ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri relative all'omologazione dei veicoli a motore e dei loro rimorchi

eurovoc_concepts:
Luxembourg
approximation of laws
commercial vehicle
derogation from EU law
motor vehicle
natural gas

formats: html pdf print

text: 24. 7. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 208/51 (Atti per i quali la pubblicazione non (cid:138) una condizione di applicabilit(cid:133)) II CONSIGLIO DECISIONE DEL CONSIGLIO del 29 giugno 1998 riguardante una domanda di deroga presentata dal Granducato di Lussemburgo ai sensi dell’articolo 8, paragrafo 2, lettera c) della direttiva 70/156/CEE concer- nente il ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri relative all’omolo- gazione dei veicoli a motore e dei loro rimorchi (98/468/CE) IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, vista la direttiva 70/156/CEE del Consiglio, del 6 febbraio 1970, concernente il ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri relative all’omologazione dei veicoli a motore e dei loro rimorchi (1), in particolare l’articolo 8, paragrafo 2, lettera c) e l’articolo 13, paragrafo 3, membri relative al consumo di carburante dei veicoli a motore (3); che le prove svolte in base alle suddette diret- tive sono state effettuate con l’alimentazione sia a benzina che a gas naturale; che i valori limite da osservare sono stati rispettati con ambedue i sistemi di alimentazione e che le emissioni inquinanti rilevate durante l’alimenta- zione con il gas naturale sono state inferiori; che (cid:138) pertanto garantita una protezione dell’ambiente equiva- lente; considerando che la domanda presentata dal Lussem- burgo il 6 novembre 1997 e pervenuta alla Commissione il 10 novembre 1997, contiene le informazioni richieste all’articolo 8, paragrafo 2, lettera c) della suddetta direttiva; che la domanda riguarda l’alimentazione a gas naturale compresso di un tipo di veicolo della categoria M1; considerando che per accertare il livello di sicurezza presentato dai veicoli in servizio, gli Stati membri possono svolgere controlli periodici della tenuta stagna dell’im- pianto ad una pressione almeno uguale a quella di servizio; considerando che i motivi addotti nella domanda sono fondati; che secondo questi criteri, i sistemi di alimenta- zione non soddisfano le prescrizioni nelle direttive appli- in particolare della direttiva 70/220/CEE del cabili, Consiglio, del 20 marzo 1970, concernente il ravvicina- mento delle legislazioni degli Stati membri relative alle misure da adottare contro l’inquinamento atmosferico provocato dalle emissioni dei veicoli a motore (2), e della direttiva 80/1268/CEE del Consiglio, del 16 dicembre 1980, per il ravvicinamento delle legislazioni degli Stati (1) GU L 42 del 23. 2. 1970, pag. 1. Direttiva modificata da ultimo dalla direttiva 98/14/CE della Commissione (GU L 91 del 25. 3. 1998, pag. 1). (2) GU L 76 del 6. 4. 1970, pag. 1. Direttiva modificata da ultimo dalla direttiva 96/69/CE del Parlamento europeo e del Consi- glio (GU L 282 dell’1. 11. 1996, pag. 64). considerando che le direttive applicabili saranno modifi- cate per consentire la produzione di veicoli alimentari a gas naturale compresso; considerando che in data 5 febbraio 1998 la misura prevista nella presente decisione (cid:138) stata sottoposta al parere del comitato per l’adeguamento al progresso tecnico istituito dall’articolo 12 della direttiva 70/ 156/CEE; che il comitato si (cid:138) espresso a favore di una assenza di parere, (3) GU L 375 del 31. 12. 1980, pag. 36. Direttiva modificata da ultimo dalla direttiva 93/116/CE della Commissione (GU L 329 del 30. 12. 1993, pag. 39). L 208/52 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 24. 7. 98 HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE: Articolo 2 Il Granducato di Lussemburgo (cid:138) destinatario della presente decisione. Articolo 1 Fatto a Lussemburgo, add(cid:141) 29 giugno 1998. La domanda di deroga relativa alla produzione e all’im- missione sul mercato di un tipo di veicolo della categoria M1 alimentato a gas naturale compresso, presentata dal Granducato di Lussemburgo, (cid:138) approvata. Per il Consiglio Il presidente R. COOK


title: Meddelande från kommissionen - Litauen: Partnerskap för anslutning

eurovoc_concepts:
EU aid
EU programme
Lithuania
accession to the European Union
cooperation policy
financial aid

text: 29. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 202/53 LITAUEN: PARTNERSKAP FÖR ANSLUTNING (98/C 202/06) 1. INLEDNING 2. MÅL I det yttrande som kommissionen, i enlighet med arti- kel O i Fördraget, lämnade till rådet i juli 1997 har kommissionen avgivit sin rekommendation angående Litauens ansökan om medlemskap i Europeiska unionen. Kommissionen anser att anslutningsförhandlingar med Litauen bör inledas så snart landet gjort tillräckliga framsteg för att tillfredsställa de villkor för medlemskap som fastställts av Europeiska rådet vid dess möte i Köpenhamn. Denna rekommendation är grundad på ana- lysen i yttrandet i vilket kommissionen framför som sin åsikt i) att Litauen uppvisar stabila institutioner, garantier för att rättsliga principer iakttas, mänskliga rättigheter och skydd för minoriteter, ii) att Litauen har gjort stora framsteg när det gäller att skapa en marknadsekonomi men på medellång sikt skulle ha allvarliga problem att handskas med konkurrenstrycket och marknadskrafterna inom unionen, samt iii) att Litauen har gjort framsteg när det gäller införlivande och genomförande av gemenska- pens regelverk, särskilt vad gäller den inre marknaden och att Litauen, om det gör betydande satsningar, torde vara i stånd att på medellång sikt i full utsträckning bli en del av den inre marknaden. Europaavtalet kommer även fortsättningsvis att utgöra grunden för Europeiska unionens förbindelser med Litauen. Strategin inför anslutningen kommer dock att förstärkas för att göra det möjligt att inrikta stödet på de olika kandidatländernas specifika behov och på så sätt hjälpa dem att lösa de särskilda problem som påtalats i yttrandet. I Agenda 2000 anförde kommissionen föl- jande: ”Den förstärkta samarbetssstrategi inför anslut- ning som presenteras nedan har två huvudsyften. För det första att samla de olika former av stöd som unionen tillhandahåller inom en och samma ram, partnerskap för anslutning, och att arbeta tillsammans med kandidatlän- derna inom denna ram på grundval av ett tydligt definie- rat program för att förbereda länderna för medlemskap, vilket bland annat innebär att kandidatländerna förbinder sig att ange vissa prioriterade mål och en tidtabell för deras genomförande. För det andra att göra kandidatlän- derna bekanta med unionens politik och arbetssätt genom att de erbjuds möjlighet att delta i gemenskapspro- gram. ” Vid sitt möte i Luxemburg i december 1997 beslöt Europeiska rådet att partnerskapen för anslutning skall utgöra kärnan i strategin inför anslutningen och inom denna enhetliga ram samla alla former av stöd till kandi- datländerna i Central- och Östeuropa. Detta partnerskap för anslutning har beslutats av kommissionen efter sam- råd med Litauen och på grundval av de principer, priori- teringar, etappmål och villkor som fastställts av rådet. Syftet med partnerskapet för anslutning är att inom en och samma ram fastställa de prioriteringar i det fortsatta arbetet som anges i kommissionens yttrande om Litauens ansökan om medlemskap i Europeiska unionen, de finan- siella medlen för att hjälpa Litauen att förverkliga dessa prioriteringar samt villkoren för detta stöd. Detta part- nerskap för anslutning utgör en ram för ett antal poli- tiska instrument som kommer att användas för att hjälpa kandidatländerna att förbereda sig för medlemskap. Hit hör bland annat det nationella program för antagandet av gemenskapens regelverk som skall antas av Litauen, den gemensamma utvärderingen av prioriteringarna i den ekonomiska politiken, pakten mot organiserad brottslig- het och vägledningen till den inre marknaden. Dessa instrument är alla olika och kommer att utarbetas och genomföras på olika sätt. De kommer inte att utgöra en integrerande del av detta partnerskap men de priorite- ringar de innehåller kommer att vara förenliga med partnerskapet. 3. PRINCIPER De viktigaste prioriterade områden som fastställts för varje kandidatland rör landets förmåga att uppfylla Köpenhamnskriterierna, enligt vilka det för medlemskap krävs följande: — Kandidatlandet skall ha stabila institutioner som ga- ranterar demokrati, rättssäkerhet, mänskliga rättighe- ter samt respekt för och skydd av minoriteter. — Kandidatlandet skall ha en fungerande marknads- ekonomi liksom förmågan att hantera det konkur- renstryck och de marknadskrafter som råder inom unionen. — Kandidatlandet skall ha förmåga att uppfylla de skyl- digheter som följer av medlemskapet, inbegripet att ansluta sig till de mål som sammanhänger med den politiska, ekonomiska och monetära unionen. Vid sitt möte i Madrid underströk Europeiska rådet att kandidatländerna måste anpassa sina administrativa strukturer för att kunna tillämpa gemenskapspolitiken på ett friktionsfritt sätt efter anslutningen. Vid sitt möte i Luxemburg framhöll Europeiska rådet att införlivandet av gemenskapens regelverk med lagstiftningen är nödvän- digt, men inte i sig tillräckligt. Det är nödvändigt att tillse att regelverket verkligen tillämpas. 4. PRIORITERINGAR OCH ETAPPMÅL Av kommissionens yttranden och rådets behandling av dessa har framgått att kandidatländerna måste göra stora C 202/54 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 6. 98 ansträngningar på vissa områden för att förbereda sig för anslutningen. Det har också bedömts att inget kandidat- land för närvarande helt uppfyller Köpenhamnskrite- rierna. Denna situation kommer att göra det nödvändigt att fastställa olika etapper med prioriteringar med angi- vande, för varje prioritering, av bestämda mål vilka skall fastställas i samarbete med de berörda länderna. Uppnå- endet av dessa mål kommer att påverka omfattningen av det stöd som beviljas, hur förhandlingarna med vissa länder utvecklas och inledandet av förhandlingar med andra länder. Prioriteringarna och etappmålen har delats upp i två grupper, de på kort sikt och de på medellång sikt. Som kortsiktiga betecknas de prioriteringar och etappmål som Litauen realistiskt sett kan förväntas uppnå under 1998 eller beträffande vilka Litauen i vart fall kan förväntas göra betydande framsteg inom samma frist. Med hänsyn till den korta tidsfristen och den administrativa kapacitet som fordras för att genomföra dem har endast ett mindre antal prioriteringar fastställts på kort sikt. Prioriteringarna på medellång sikt förväntas ta över ett år att uppnå, även om arbetet med dem kan och bör inledas under 1998. Litauen kommer att uppmanas att till slutet av mars utarbeta ett nationellt program för antagandet av gemen- skapens regelverk som innehåller en tidsplan för genom- förandet av dessa prioriteringar och etappmål och, i de fall det är möjligt och relevant, uppgift om behovet av personella och finansiella resurser. I partnerskapet för anslutning anges att Litauen måste vidta åtgärder på alla de områden som tas upp i yttran- det. Bilagan innehåller en kortfattad checklista över dessa områden. Det inte är tillräckligt att införliva gemenska- pens regelverk med den nationella lagstiftningen. Det är dessutom nödvändigt att se till att regelverket faktiskt tillämpas i enlighet med de standarder som gäller inom unionen. På alla de områden som är förtecknade nedan krävs att gemenskapens regelverk genomförs på trovär- digt och effektivt sätt. Med ledning av kommissionens yttrande och rådets behandling av detta har följande prioriteringar och etapp- mål, på kort respektive medellång sikt, fastställts för Litauen. 4. 1 Prioriteringar på kort sikt (1998) — Ekonomiska reformer: Fastställande av prioriteringar på medellång sikt inom den ekonomiska politiken och gemensam utvärdering inom ramen för Europaavtalet, påskyndande av privatiseringar i stor skala och fram- steg i riktning mot omstrukturering av bank- och energisektorerna samt jordbrukets livsmedelssektor, genomdrivande av finansiell disciplin i företagen. — Förstärkning av den institutionella och administrativa kapaciteten: Särskilt betydande ansträngningar för en reformering av den offentliga förvaltningen och beträffande gränsövervakningen, tullen, beskattningen och finanserna samt utarbetande av en utbildnings- strategi för tjänstemän inom rättsväsendet och den offentliga förvaltningen, de fytosanitära och veterinär- medicinska förvaltningarna, särskilt vad gäller resur- serna vid de yttre gränserna, förstärkning av insti- tutionerna på miljöområdet, påbörjande av arbetet met att upprätta de strukturer som krävs för regional- och strukturpolitiken. — Den inre marknaden: Detta omfattar ytterligare anpassning på områdena intellektuell och industriell äganderätt, offentlig upphandling, finansiella tjänster, fytosanitet och veterinärmedicin, förstärkning av obe- roende strukturer för standardisering och bedömning av överensstämmelse. Antagande av en ny konkurren- slag och upprättande av förteckningar över statligt stöd vilka medger insyn. — Rättsliga och inrikes frågor: Särskilt ytterligare ansträngningar för att genomföra åtgärder för att bekämpa korruptionen och den organiserade brotts- ligheten samt förbättra gränskontrollen och förhållan- dena i anläggningarna för flyktingmottagning. — Miljö: Fortsatt införlivande av ramlagstiftning, upp- rättande och genomförande av detaljerade tillnärm- ningsprogram och genomförandestrategier rörande inledande av enskilda rättsakter. Planering och genomförandet av dessa program och strategier. — Energi: Detta omfattar bland annat upprättandet av en övergripande långsiktig energistrategi och en ned- läggningsplan för kärnkraftverket Ignalina i enlighet med åtagandena i kärnsäkerhetsöverenskommelsen. 4. 2 Prioriteringar på medellång sikt — Ekonomiska reformer: Konsolidiering av privatise- ringsprocessen och omstruktureringen av bank- och energisektorerna samt av jordbrukets livsmedelsektor och anpassning av den rättsliga ramen (konkurslag- stiftning och konkurrenslagstiftning, förenkling av reglerna för företagsverksamhet inklusive licensförfa- randen). — Ekonomisk politik: Regelbunden översyn av den gemensamma utvärderingen inom ramen för Europa- avtalen av prioriteringarna i den ekonomiska politi- ken, med fokus på uppfyllande av Köpenhamnskrite- rierna för medlemskap i unionen och gemenskapens regelverk rörande ekonomisk och monetär politik (samordning av den ekonomiska politiken, framläg- gande av konvergensprogram, undvikande av alltför stora underskott). Litauen förväntas inte införa euron omedelbart vid anslutningen, men förväntas dock föra en politik som syftar till faktisk konvergens i enlighet med unionens mål beträffande ekonomisk och social sammanhållning och till nominell konvergens som är förenlig med slutmålet, införandet av euron. 29. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 202/55 — Förstärkning av den institutionella och administrativa kapaciteten: Utveckling av en enhet för bedrägeribe- kämpning, av en statlig revisionsmyndighet samt av mekanismer för budget- och finanskontroll, förbätt- ring av rättssystemet, utbildning i gemenskapsrätt och dess tillämpning för tjänstemän i rättsväsendet, för- stärkning av de institutioner som ansvarar för rätts- liga och inrikes frågor (så att de får tillräcklig och välutbildad personal, särskilt poliser och gränsvakter samt personal i ministerier och domstolar), förstärk- ning av kärnsäkerhetsmyndigheten och reformer av tull- och skattemyndigheterna så att de är redo att tillämpa gemenskapens regelverk, förstärkning av myndigheterna med ansvar för livsmedelskontroll. — Den inre marknaden: Detta omfattar bland annat anpassning av avregleringen av kapitalmarknaden, lagstiftning om offentlig upphandling, politik på det audiovisuella området, indirekt beskattning och statis- tik, ytterligare anpassning och effektiv tillämpning av konkurrenslagstiftningen, särskilt beträffande tillsynen över statligt stöd, ytterligare förstärkning av konkur- rensmyndigheterna, ytterligare utveckling av organ för standardisering och bedömning av överensstämmelse, upprättande av ett system för marknadsövervakning samt anpassning av övergripande teknisk lagstiftning rörande industriprodukter, främjande av företagsut- vecklingen, inbegripet små och medelstora företag, anpassning i förhållande till gemenskapens regelverk rörande telekommunikation, konsumentskydd och den inre marknaden för energi. — Rättsliga och inrikes frågor: Utveckling av effektiva system för gränskontroll och system för gränsövervak- ning, genomförande av invandringspolitiken och av asylförfarandena, bekämpning av organiserad brotts- lighet (särskilt penningtvätt, narkotikahandel och människosmuggling) och korruption, samt anpassning av viseringspolitiken till Europeiska unionens vise- ringspolitik och slutförande av anpassningen till inter- nationella konventioner, särskilt med sikte på tillämp- ning av Schengenregelverket. — Jordbruk: Detta omfattar bland annat anpassning till gemenskapens regelverk på jordbruksområdet (inbe- gripet fytosanitära och veterinärmedicinska frågor, särskilt vad gäller kontrollen vid yttre gränser), beak- tande av jordbrukets miljöaspekter och av den biolo- giska mångfalden, slutförande av fastighetsregistre- ringen och inrättande av en fungerande fastighets- marknad. Utveckling av kapaciteten att införa och genomdriva den gemensamma jordbrukspolitiken, sär- skilt de grundläggande förvaltningsmekanismerna och administrativa strukturerna för övervakning av mark- naderna för jordbruksprodukter och genomförande av stukturåtgärder och åtgärder för utveckling av lands- bygden, antagande och genomförande av veterinär- medicinska och fytosanitära krav, förbättring av vissa anläggningar för beredning av livsmedel och av anläggningar för provtagning och diagnostisering samt omstrukturering av jordbrukets livsmedelsindu- stri. — Fiskeri: Utveckling av förmågan att genomföra och tillämpa den gemensamma fiskeripolitiken. — Energi: Genomförande av en övergripande energistra- tegi grundad på effektivitet och diversifiering, omfat- tande respekt för kärnsäkerhetsstandarder och realis- tiska åtaganden för avveckling av kärnkraftverk (NSA). — Transport: Ytterligare insatser för anpassning till gemenskapens regelverk, särskilt beträffande sjötrans- port (säkerheten) och väg- och järnvägstransport, samt för att tillhandahålla nödvändiga investeringar i transportinfrastruktur, särskilt en utbyggnad av de transeuropeiska näten. — Sysselsättning och sociala frågor: Utveckling av lämp- liga arbetsmarknadsstrukturer och gemensam översyn av sysselsättningspolitiken som förberedelse för delta- gande i samordningen inom Europeiska unionen, anpassning av arbetslagstiftningen och av lagstift- ningen rörande hälsa och säkerhet i arbetet och utveckling av strukturerna för genomförande, särskilt ett tidigt antagande av ramdirektivet om hälsa och säkerhet i arbetet, genomdrivande av lika möjligheter för män och kvinnor, ytterligare utveckling av en aktiv och oberoende dialog mellan arbetsmarknadens parter, utveckling av det sociala skyddet och åtgärder för att bringa folkhälsostandarderna i linje med Euro- peiska unionens normer. — Miljö: Detta omfattar bland annat utveckling av strukturer och kapacitet för övervakning och genom- förandekontroll, fortgående planering och genomfö- rande av tillnärmningsprogram rörande enskilda rätts- akter. Särskild vikt bör läggas vid områdena dricks- vatten, avfall respektive luftföroreningar liksom vid kärnsäkerheten. Miljöskyddskraven och vikten av en hållbar utveckling måste integreras i fastställandet och genomförandet av nationell politik. — Regionalpolitik och sammanhållning: Införande av en rättslig och administrativ ram samt en budgetram för en nationell politik som syftar till att på ett integrerat sätt utjämna de regionala skillnaderna, med sikte på deltagande i Europeiska unionens strukturprogram efter anslutningen. 5. DE VIKTIGASTE INSTRUMENTEN FÖR GEMENSKA- PENS TEKNISKA OCH EKONOMISKA STÖD 5. 1 Programplanering Anslagen från Phare för perioden 1995–1997 uppgick till sammanlagt 145 miljoner ecu. Förutsatt att Phare-budge- ten för den kvarvarande perioden godkänns kommer kommissionen att bekräfta anslagen för 1998 och 1999. Litauen kan dessutom komma i fråga för bidrag från de stödmedel för att hjälpa länderna att ”komma ikapp” (catch-up facility) som planerats för 1998 för att finan- siera projekt som rör privatisering/omstrukturering, främ- jande av utländska direktinvesteringar och kampen mot korruption. Finansieringsförslag kommer i enlighet med rådets förordning (EG) nr 3906/89 att läggas fram för Phares förvaltningskommitté. Samfinansiering med kandi- datländerna kommer systematiskt att krävas för samtliga C 202/56 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 6. 98 investeringsprojekt. Kommissionen kommer tillsammans med Litauen, Europeiska investeringsbanken och de inter- nationella finansiella instituten, särskilt Europeiska ban- ken för återuppbyggnad och utveckling och Världsban- ken, att arbeta för att underlätta samfinansieringen av projekt som rör prioriteringarna inför anslutningen. Det finansiella stödet från år 2000 och framåt kommer att omfatta stöd till jordbruket och ett instrument för struk- turpolitiken med vars hjälp åtgärder liknande dem som genomförs i sammanhållningsfondens regi kan prioriteras. Litauen kommer dessutom att få tillgång till finansiering från sådana program som omfattar flera länder och som direkt rör gemenskapens regelverk. Phare-programmet är det främsta finansieringsinstrumen- tet inom den förstärkta strategin inför anslutningen. Målet för Phare är i första hand att bistå länderna i Central- och Östeuropa i deras förberedelser inför anslut- ningen genom att inrikta stödet på åtgärder för antagan- det av gemenskapens regelverk och särskilt på de priorite- ringar som fastställts i detta partnerskap för anslutning och i det nationella programmet för antagande av gemen- skapens regelverk. Kommissionen kommer varje år att underteckna ett finansavtal med Litauen i vilket Litauen förbinder sig att förverkliga ett antal av de prioriteringar som anges i detta partnerskap för anslutning och kom- missionen förbinder sig att bidra finansiellt till detta. Programplaneringen av gemenskapens finansiella stöd kommer att göras med hänsyn till prioriteringarna och tidsplanen i det nationella programmet för antagande av gemenskapens regelverk. Vidare kommer det fortsatta beviljandet av finansiellt stöd att i hög grad göras beroende av att de litauiska myndigheterna fullgör åtagandena i det nationella pro- grammet för antagande av gemenskapens regelverk. Vissa insatser inför anslutningen kan förstärkas nu (t. ex. stöd till förstärkningen av institutionell och administrativ ka- pacitet) medan andra, såsom finansieringen av större investeringsprojekt som syftar till att kraven i gemenska- pens regelverk på områden som miljö och kärnsäkerhet skall uppfyllas, kommer att bli föremål för programpla- nering över en period på fem till sex år. — Investeringsstöd (omkring 70 %) för att möjliggöra de investeringar som krävs för att anpassa Litauens infra- struktur till gemenskapens regelverk. Detta stöd skall koncentreras på i) strukturåtgärder, vilket omfattar omstrukturering av jordbrukssektorn, regional utveck- ling och investeringar i mänskligt och intellektuellt kapital, vilket också skulle kunna omfatta Phare- bidraget för deltagande i ramprogrammet för forsk- ning och ii) förenlighet med gemenskapens normer, särskilt vad gäller miljö, jord- bruk, industri, säkerhet på arbetsplatsen och arbets- miljö, transport och telekommunikation, iii) samfinan- siering av stora infrastrukturprojekt (1) och iv) utveck- ling av små och medelstora företag (2). teknisk utveckling, 5. 2 De internationella finansiella institutens roll Partnerskapet för anslutning kommer att ge ny inriktning och nya impulser åt samarbetet mellan Litauen och de internationella finansiella instituten. Gåvobiståndet som tillhandahålls inom partnerskapet för anslutning kommer att utgöra ett startkapital och fungera som en katalysator för att få fram större belopp för utvecklingsfinansiering från de internationella finansiella instituten. Denna pro- cess kommer att utvecklas av kommissionen tillsammans med kandidatländerna, Europeiska investeringsbanken och Världsbanken i syfte att göra det lättare att samfi- nansiera projekt med anknytning till prioriteringarna inför anslutningen. Med stöd av ett nytt långivningsmandat för perioden 1997–1999 kan Europeiska investeringsbanken ställa 3 520 miljoner ecu till förfogande i Central- och Östeu- ropa. Genom det nya stöd inför anslutningen som god- kändes av EIB:s råd i början på 1998 ökas detta belopp till 7 miljarder ecu. Lån från Europeiska investeringsban- ken kommer, för att underlätta anslutningsprocessen, att användas inom alla sektorer som kan komma i fråga för finansiering från banken. Från 1998 kommer stödet inom Phare att kanaliseras genom insatser av följande slag. 6. VILLKORLIGHET — Förstärkning av institutionell och administrativ kapa- citet, ”Institution building” (omkring 30 %), vilket omfattar förstärkning av de demokratiska institutio- nerna, rättsstaten, den offentliga förvaltningen och alla organ som ansvarar för de offentliga tjänsterna i syfte att upprätta de nödvändiga institutionella och administrativa strukturerna och utbilda de personer som behövs för att tillämpa gemenskapens regelverk. Stödet till förstärkning av den institutionella och administrativa kapaciteten kommer att ges i form av, bland annat, utbildningsåtgärder, tekniskt stöd och organiserat samarbete mellan institutioner och förvalt- ningar i Litauen och motsvarande organ i medlemssta- terna. Inledningsvis kommer detta organiserade sam- arbete att inriktas på prioriterade områden såsom ekonomi, jordbruk, miljö samt rättsliga och inrikes frågor. Gemenskapens stöd kommer att villkoras av att Litauen fullgör sina åtaganden enligt Europaavtalet liksom av fortsatta framsteg när det gäller att uppfylla Köpen- hamnskriterierna och av framsteg i tillämpningen av detta partnerskap för anslutning. Om dessa allmänna villkor inte uppfylls kan rådet komma att på grundval av arti- kel 4 i rådets förordning (EG) nr 622/98 av den 16 mars 1998 besluta att tills vidare inställa det finansiella stö- det. (1) Vad gäller investeringsprojekt i allmänhet kommer det att fordras av Litauen att landet, i enlighet med komplementari- tetsprincipen, bidrar med minst 25 % till gemensamt finansie- rade projekt. (2) Ett horisontellt stöd för små och medelstora företag kommer att ställas till förfogande för att avhjälpa bristen av kapital för investeringar i små företag. 29. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 202/57 7. GENOMFÖRANDE AV STÖDET INFÖR ANSLUTNINGEN Det finansiella stödet till Litauen kommer att vara bero- ende av om de projekt som den litauiska regeringen föreslår skall tas med i finansieringsavtalen är tillräckligt långt framskridna. När det gäller projekt som måste bli föremål för anbudsinfordran kommer kommissionen endast att finansiera projekt som när finansieringsavtalet undertecknas är klara för anbudsinfordran. Dessutom måste eventuella tidigare åtaganden inom samma sektor helt ha omsatts i avtal eller vara under fullgörande. För att ett effektivt genomförande skall kunna säkerställas får projekten i princip inte understiga ett tröskelvärde på två till tre miljoner ecu, särskilt inte när det gäller infrastruk- turprojekt. Om dessa principer leder till att Litauen inte kan tillgodogöra sig hela sitt vägledande anslag, kommer anslaget att reduceras i motsvarande mån. Skillnaden mellan det vägledande och det slutgiltiga anslaget kom- mer att överföras till det horisontella stödet för små och medelstora företag eller stödet för stora infrastrukturpro- jekt. Det kommer inte att ske någon efterföljande gottgö- relse för detta belopp. Litauen uppmanas att inrätta en genomförandestruktur som innebär en garanti för att de olika slagen av finan- siellt stöd från Europeiska unionen och de nationella resurserna är konsekventa och kompletterar varandra. En nationell samordnare kommer att vara ansvarig för att det upprätthålls ett nära samband mellan anslutningspro- cessen i stort och programplaneringen av gemenskapens finansiella stöd. Litauens regering kommer under 1998 (helst inom finans- ministeriet) att inrätta en nationell fond för att främja investeringar och för förstärkning av den institutionella och administrativa kompetensen, vilken skall ledas av en nationell utanordnare. Denna fond skall vara det centrala organet för kanalisering av Phare-stöd och andra former av finansiellt stöd från gemenskapen och som sådant ha ansvar för förvaltningen av dessa medel i ett decentralise- rat genomförandesystem som skall medge ökad öppenhet och motverka att fondmedlen splittras. Fonden skall ha det övergripande ansvaret för hur medlen förvaltas, inbe- gripet iakttagandet av bestämmelserna i finansieringsavta- let, och inför kommissionen ansvara för hur medlen används. Fonden skall också sörja för och övervaka flödet av nationella och andra samfinansieringsresurser i enlighet med finansieringsavtalet. Den nationella fondens exakta uppgifter och ansvar kommer att fastställas i de enskilda finansieringsavtalen. I samarbete med Litauens regering kommer kommissio- nen, när vissa förutsättningar är uppfyllda och i den utsträckning som medges av gemenskapernas budgetför- ordning, särskilt artikel 105. 3 i denna, att eftersträva en vidare decentralisering av genomförandet av det finan- siella stödet. Detta kommer att göras i syfte att, gradvis och inom vissa gränser, upprätta ett förhållande mellan kommissionen och Litauen som präglas av gemensamt ansvar i linje med det förhållande som råder mellan kommissionen och medlemsstaterna vad gäller struktur- fonderna. Kommissionen kan, om Litauen så begär, undersöka möjligheten att tillämpa nationella upphandlingsförfaran- den vid infordran av anbud och ingående av avtal i samband med Phare-projekt, särskilt vad gäller investe- ringar. Kommissionens beslut i denna fråga kommer att fattas efter, bland annat, en granskning av Litauens nationella upphandlingslagstiftning med avseende på dess förenlighet med gemenskapens grundläggande regler för offentlig upphandling och med budgetförordningen, inbe- gripet bestämmelserna om lika möjlighet att delta i anbudsförfaranden och bestämmelserna i artikel 118. Kommissionen kommer att fatta eventuella beslut om att använda sig av nationella upphandlingsreglerna i varje enskilt fall, och sådana beslut kommer att bekräftas i de enskilda finansieringsavtalen. Övervakningen av genomförandet av programmen skall utföras gemensamt med kommissionen enligt förfaranden som fastställts i de enskilda finansieringsavtalen. För att säkerställa effektiv övervakning av genomförandet av stödet inom Phare-programmet kommer varje Phare- program att innehålla kvantifierade fysiska och finansiella mål som skall anges i finansieringsavtalet. För att man skall kunna bedöma hur effektiva de åtgärder som finan- sieras inom Phare-programmet faktiskt är kommer dessa att bli föremål för en utvärdering i efterhand av deras verkan i förhållande till målen. 8. ÖVERVAKNING Genomförandet av partnerskapet för anslutning kommer att övervakas inom Europaavtalets ram. Detta kommer att börja 1998, innan kommissionen för rådet lägger fram sin första ordinarie rapport om Litauens framsteg som också skall omfatta genomförandet av partnerskapet för anslutning. Relevanta delar av partnerskapet för anslutning kommer att diskuteras i den behöriga underkommittén. Associe- ringskommittén kommer att behandla den allmänna utvecklingen, framsteg och problem vad gäller att upp- fylla prioriteringarna och etappmålen liksom mer speci- fika frågor som hänskjuts till kommittén från underkom- mittéerna. Associeringskommittén kommer att rapportera till associeringsrådet om genomförandet av partnerskapet för anslutning. Phares förvaltningskommitté kommer att sörja för att finansieringsbesluten är förenliga med partnerskapen för anslutning. Partnerskapet för anslutning kommer att i enlighet med artikel 2 i förordning (EG) nr 622/98 av den 16 mars 1998 ändras då så behövs. Kommissionen kommer att föreslå att detta partnerskap ses över före utgången av 1999 och därefter regelbundet. I denna översyn kommer att tas upp frågan om det, mot bakgrund av de förslag som gjorts när det gäller att nå de mål som fastställts i detta partnerskap, finns ett behov av att ange ytterligare etappmål. C 202/58 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 6. 98 BILAGA Litauen kommer att behöva vidta åtgärder på alla de områden som anges i yttrandet. Syftet med denna bilaga är att ge en kortfattad checklista för detta i form av rekomendationer till åtgärder. Dessa anges i den ordning i vilken motsvarande område behandlas i yttrandet, utan rangordning efter betydelse eller angelägenhetsgrad. De prioriterade åtgärdsområdena för varje kandidatland anges i form av prioriteringar och etappmål i själva partnerskapet för anslutning. 1. Politiska kriterier Fortsatta ansträngningar måste göras för att förbättra rättssystemets funktion, intensifiera kampen mot korruptionen och förbättra förhållandena i fängelserna. 2. Ekonomiska kriterier Liberaliseringsprocessen måste fullbordas genom att man avskaffar de kvarvarande prisregleringarna och de statliga monopolen av kommersiell karaktär och genom att man arbetar vidare med frågor som gäller anpassning av relativa priser, storskalig privatisering, konkurrensförfaranden samt genomdrivande av ekonomisk disciplin i företagen. Det krävs förtfarande betydande strukturomvandling av företagen. Reformeringen av energisektorn måste fullbordas, jordbruket behöver moderniseras och banksektorn konsolideras. När det gäller att anpassa de rättsliga ramarna behövs ytterligare insatser i fråga om konkurs- och konkurrenslagstiftning, fastighetsregister samt förenkling av företagslagstiftningen, bl. a. vad gäller tillståndskrav. Särskild vikt bör läggas på att slutföra regeringens plan för strukturomvandling inom banksektorn (hvudusakligen genom strukturomvandling, privatisering och kapitalrekonstruktion av statligt ägda banker och genom likvidation av konkurrensmässiga banker), på att fullborda den storskaliga privatiseringen samt på att skapa gynnsamma villkor för investeringar på områden som miljö, energi, transport samt forskning och utveckling. Den ekonomiska politiken måste främja en ändamålsenlig utbildning av arbetskraften som gör att flexibiliteten ökar och inriktningen mot marknadsekonomi blir tydligare. 3. Förmåga att påta sig skyldigheterna i samband med ett medlemskap 3. 1 En gränslös inre marknad De fyra friheterna D e n a l l m ä n n a r a m e n — Det behövs betydande insatser för att avhjälpa bristerna i den offentliga förvaltningen, i synnerhet för utbyggnaden av kapaciteten hos de olika organ som behövs för att införa och tillämpa lagstiftningen om den inre marknaden, där det bl. a. ingår att intensifiera gränskontrollen vid Europeiska unionens yttre gräns. Insatser måste göras för att snabba på tillnärmningen av bestämmelserna för offentlig upphandling, särskilt i fråga om telekommunikation, transporter, energi och vatten. Införandet och tillämpningen av lagstiftning om intellektuell och industriell äganderätt bör intensifieras så att den överensstämmer med gemenskapens regelverk. I fråga om redovisning och revision krävs insatser för att bringa yrkeskraven för revisorer i samklang med det åttonde direktivet, samtidigt som bristen på kvalificerade redovisningsekonomer och revisorer måste åtgärdas. Förbättringar måste åstadskommas i fråga om skyddet av personuppgifter, närmare bestämt genom att man inrättar en fristående tillsynsmyndighet och ser till att sekundärlagstiftningen överensstämmer med ramdirektivet. F r i r ö r l i g h e t f ö r v a r o r — Införandet av ramlagstiftningen måste fullbordas. Med dess hjälp kommer Litauen att kunna överta Europeiska unionens systems grundläggande principer. Fristående organ för standardisering och bedömning av överensstämmelse behöver inrättas, och fortsatt anpassning till lagstift- ningen inom olika sektorer behövs, både i fråga om direktiv enligt den nya metoden och i fråga om livsmedel, läkemedel, kemikalier och motorfordon. Ett system för marknadsövervakning måste inrättas med målsättningen att det skall bli fullt fungerande på lång sikt, när den tekniska lagstiftningen väl blivit fullständigt harmoniserad. F r i r ö r l i g h e t f ö r k a p i t a l — Ytterligare insatser krävs för att fullborda liberaliseringen av Litauens kapitalmarknader. T. ex. måste man avskaffa de kvarvarande restriktionerna för investeringsbolag som vill göra förvärv över nationsgränserna. F r i r ö r l i g h e t f ö r t j ä n s t e r — Ytterligare insatser behöver göras för att åstadkomma fullständig etableringsfrihet för banker, värdepapperinstitut och försäkringsbolag genom anpassning och genomförande av lagstiftning. 29. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 202/59 F r i r ö r l i g h e t f ö r p e r s o n e r — Beträffande ömsesidigt erkännande av yrkeskvalifikationer måste insatser göras för att sörja för att den lagstiftning och de åtgärder för genomdrivande som är nödvändiga antas. Ytterligare insatser måste göras för att säkerställa den lagstiftning och de åtgärder för genomdrivande som är nödvändiga för samordningen av de sociala trygghetssystemen. Konkurrens Arbetet med att anta en ny konkurrenslag, genom vilken konkurrensbestämmelserna bör anpassas ytterligare till gemenskapens konkurrensbestämmelser, måste fullbordas. Inom området för statligt stöd bör fullständig öppenhet och insyn åstadkommas genom att man i överensstämmelse med gemenskapens praxis upprättar ett heltäckande register över statligt stöd med fortlöpande uppdatering. En översyn av alla befintliga stödåtgärder bör genomföras, och de åtgärder som inte är i linje med Europaavtalet måste modifieras eller avskaffas. Det är nödvändigt att åstadkomma ett trovärdigt genomdrivande av lagen om övervakning av statligt stöd genom att inrätta de förfaranden och hjälpmedel som behövs för att på ett systematiskt sätt övervaka alla nya stödåtgärder. Vissa ensamrätter och statliga monopol, som inte är förenliga med gemenskapens regelverk, måste successivt anpassas eller avskaffas. 3. 2 Ny teknik och framtidsfrågor Utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor Arbetet med reformering av utbildningsinstitutioner och utveckling av läroplaner bör vara inriktat så att det ger stöd åt utbildningen på de yrkesområden som bidrar direkt till anslutningen. Det behövs insatser för att ta fram läroplaner för utbildning i Europafrågor samt nya kurser för reglerade yrken, användning av modern teknik och inrättande av kvalitetssäkringssystem. Forskning och teknisk utveckling Det måste genomföras förbättringar inriktade på att omorganisera institutioner och på att ersätta central finansiering med ett konkurrens- och resultatbaserat system för finansiering. Telekommunikation En kraftigt förstärkt lagstiftning behövs som stöd för den befintliga liberaliserade marknaden och för att främja såväl konkurrens som investeringar och för att efterleva Europeiska unionens direktiv. Samtidigt är det numera ett krav i gemenskapens regelverk att regeringarna skall sörja för att moderna telefonitjänster finns tillgängliga överallt till överkomliga priser. För att uppfylla detta åtagande krävs betydande investeringar i systemet. Den audiovisuella sektorn Den rådande lagstiftningen kommer att behöva ändras så att den innefattar även bestämmelser om fri mottagning, jurisdiktion, främjande av europeiska produktioner, regler för reklam och sponsring, skydd av minderåriga och replikrätt. 3. 3 Ekonomiska och fiskala frågor Den ekonomiska och monetära unionen Den makroekonomiska politiken bör vara inriktad på att hålla nere inflationen och räntorna och på att åstadkomma förtroende för ekonomin. Beskattning Det behövs betydande insatser för att bringa mervärdesskattelagstiftningen i överensstämmelse med gemenskapens lagstiftning. Särskilda insatser behöver göras i fråga om omfattningen av undantag från mervärdesskatt och i fråga om det system för återbetalning av mervärdesskatt som tillämpas på utländska skattesubjekt. De betydande avvikelserna mellan det litauiska punktskattesystemet och Europeiska unionens krav måste åtgärdas. På punktskatteområdet bör särskild vikt läggas vid att inrätta ett lagersystem för befordran av varor som omfattas av tillfälligt upphävande av tullar. Skattesystemen och punktskatternas nivå måste bringas i överensstämmelse med gemenskapens modell. Den registrering för punktskatteändamål som görs av handelsföretag måste ses över. Statistik Ansträngingar måste göras på området för officiell statistik, särskilt i fråga om näringslivsstatistik, kapital- och finansräkenskaper och regionala data. C 202/60 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 6. 98 3. 4 Politiken inom olika sektorer Industri För att öka konkurrenskraften bör ytterligare insatser göras för att driva politiska åtgärder som är inriktade på att främja öppna och konkurrensbaserade marknader och på att införa de styrmedel som utgör gemenskapens industripolitik och som gäller både marknadens funktion (produktspecifikationer och marknadstillträde, handelspolitik, statligt stöd och konkurrenspolitik) och åtgärder inriktade på industrins förmåga att anpassa sig till förändringar (stabil makroekonomisk miljö, teknik, utbildning etc. ). Jordbruk Betydande insatser måste göras för att sörja för att lagstiftningen bringas i överensstämmelse med Europeiska unionens krav. I fråga om veterinära och fytosanitära krav måste särskild vikt läggas vid förbättring av anläggningar och vid inspektions- och kontrollsystem för skydd av Europeiska yttre gränser. De administrativa strukturerna måste förstärkas så att den gemensamma jordbrukspolitikens politiska instrument kan införas och tillämpas. Jordbrukets livsmedelsindustri kräver ytterligare strukturomvandling för att konkurrensförmågan skall säkras. För att utveckla en fungerande fastighetsmarknad och kreditför- måner inom jordbrukssektorn är det viktigt att slutföra arbetet med registrering av fastigheter. Fiske Förvaltningen på fiskeområdet måste byggas ut så att den gemensamma fiskeripolitiken kan genomföras på ett effektivt sätt, särskilt i fråga om bevarande och förvaltning av resurser, införande av ett övervaknings- och kontrollsystem, förvaltning av den gemensamma organisationen av marknaden inom fiskeri- och vattenbrukssektorn, genomförande av en strukturpolitik inom fiskeri- och vattenbrukssektorn, upprättande av ett fiskefartygsregister, insamling av statistikuppgifter samt genomförande av miljöskyddsdelen av Europeiska unionens fiskeripolitik. Energi De pågående insatserna måste intensifieras, särskilt när det gäller att anpassa lagstiftningen, bringa de statliga monopolen i överensstämmelse med direktiven för den inre energimarknaden i kombination med gemenskapens konkurrenslagstiftning (här ingår bl. a. frågor rörande import och export), tillträde till nät samt prissättningen av energiprodukter. Särskild vikt måste läggas vid energieffektivitet, miljönormer och krisberedskap, där obligatoriska oljelager ingår som en del. Tillsynsmyndigheten för kärnenergifrågor (VATESI) behöver ges starkt stöd så att den klarar att införa ett tillståndssystem enligt västmodell vid kärnkraftverket i Ignalina. Det behövs insatser för att utarbeta en heltäckande och långsiktig energistrategi och för att införa bestämmelser i eltaxesystemet för att täcka hanteringen av kärnbränsleavfall och nedläggningen av Ignalinaverket. En realistisk plan för nedläggning och stängning av Ignalinaverket, med bl. a. lösningar för avfallshanteringen på längre sikt, behöver utarbetas. Allmänhetens medvetenhet om miljöfrågorna måste ökas och en ”säkerhetskultur” på kärnkraftsområdet utvecklas. Transport Det måste göras insatser för förbättring av säkerheten (särskilt inom sjöfarten), harmonisering av miljönormerna för luftföroreningar och buller och genomförande av gemenskapens regelverk för godstrans- porter på väg och järnvägar. Åtgärder måste vidtas för att lägga grundvalarna för den framtida utbyggnaden av de transeuropeiska näten. Inspektionsorganen bör byggas ut, särskilt på transportsäkerhetsområdet. På nationell nivå finns ett behov av att utarbeta riktade strategier för utveckling och finansiering av transportinfrastruktur. Små och medelstora företag Det måste vidtas åtgärder för att ytterligare förbättra och öka samordningen av politiken avseende små och medelstora företag, förenkla lagstiftningen och den omgärdande administrationen på ett sätt som gynnar små och medelstora företag, bygga ut de infrastrukturer som fungerar som bas för företagen och förbättra de små och medelstora företagens finansieringsmöjligheter. 3. 5 Ekonomisk och social sammanhållning Sysselsättning och sociala frågor Det krävs betydande insatser för att anpassa lagstiftningen till Europeiska unionens krav inom sådana områden som hälsa och säkerhet i arbetet, arbetsrätt och lika möjligheter för kvinnor och män. Reformarbetet på det sociala området måste fortsätta samtidigt som det offentliga hälso- och sjukvårds- 29. 6. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 202/61 systemet behöver förbättras betydligt. En aktiv social dialog måste utvecklas ytterligare. De administrativa strukturerna måste stärkas så att man säkerställer ett effektivt genomförande av lagstiftningen. Regionalpolitik och sammanhållning Det krävs en differentierad utvecklingspolitik som syftar till en utjämning av regionala skillnader, som en del av en allmän ram för en integrerad utvecklingsstrategi, och administrativa strukturer och budgetstrukturer måste inrättas så att man, efter en anslutning, kan förvalta integrerade program för regional utveckling inom ramen för gemenskapens strukturpolitik. 3. 6 Miljö och livskvalitet Miljö Åtgärder måste vidtas för att säkerställa dels fullt införlivande av gemenskapens regelverk på miljöområdet, dels betydande framsteg när det gäller efterlevnaden i praktiken. Man måste göra särskilda insatser för att uppnå fullständig förenlighet med Europeiska unionen när det gäller lagstiftning inom områdena avfallshan- tering, vatten och naturskydd och för att införliva de ramdirektiv som berör luft, avfall och vatten samt direktivet om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (IPPC). Investeringarna måste öka, särskilt vad gäller stora förbränningsanläggningar, vattensektorn, industrin, luftföroreningar i tätorter, hantering av fast avfall och farligt avfall och hantering av kommunalt avfall. Den nyligen antagna ramlagen om kärnsäkerhet måste kompletteras genom antagande av lagstiftning om strålskydd och hantering av radioaktivt avfall samt planering för krislägen. Man måste göra betydande insatser för att bygga upp ändamålsenliga strukturer för genomförande och genomdrivande. Konsumentskydd Lagstiftningen måste anpassas inom viktiga områden som allmän produktsäkerhet, försäljning utanför affärslokaler, distansförsäljning, paketresor, fast egendom på tidsdelningsbasis, oskäliga avtalsvillkor, konsumentkredit och prismärkning. En stark och oberoende konsumentrörelse, som stöds av offentliga myndigheter, måste byggas upp. 3. 7 Rättsliga och inrikes frågor Åtgärder måste vidtas för att bekämpa illegal invandring. Betydande framsteg behövs vad gäller gränsför- valtning och gränskontroll, bl. a. när det gäller att slutföra arbetet med att märka ut gränserna. Kampen mot organiserad brottslighet, internationell ekonomisk brottslighet samt myndighetskorruption måste intensifie- ras inom sådana områden som narkotikahandel, människosmuggling, penningtvätt, bilstölder, säkerhets- och bevakningstjänster och bedrägerier. Åtgärder måste vidtas för att få till stånd en ratificering av de internationella konventionerna inom området rättsliga och inrikes frågor. Man måste ägna särskild uppmärksamhet åt att se till att man har de ekonomiska och mänskliga resurser som behövs för institutionell utveckling och för att främja polissamarbete och rättsligt samarbete med Europeiska unionens medlemsländer. 3. 8 Utrikespolitik Handel och internationella ekonomiska förbindelser Förberedelser måste göras för att man, efter en anslutning, skall kunna börja tillämpa gemenskapens olika samarbets- och förmånsavtal, dess multilaterala och bilaterala handelspolitiska åtaganden samt dess autonoma handelspolitiska skyddsåtgärder. Utvecklingssamarbete Förberedelser måste göras för att man, efter en anslutning, skall kunna börja tillämpa Lomékonventionens handelsordning på AVS-länderna och för att man, tillsammans med de andra medlemsstaterna, skall kunna delta i finansieringen av Europeiska utvecklingsfonden (EUF). Tull Tullagstiftningen måste anpassas till gemenskapens lagstiftning, och organisationen och personalens uppgif- ter måste anpassas till de krav som ställs på en modern tullförvaltning. Man måste göra insatser för att införa datoriserade system som medger fullt deltagande i tullunionen och den inre marknaden. Man måste ägna särskild uppmärksamhet åt att förbereda tullförvaltningen för hantering av alla tullförfaranden med ekonomisk verkan, systemet för tillfälliga upphävanden av tullar och förvaltningen av tullkvoter och tulltak. I den strategiska planeringen bör man ta hänsyn till behovet av förstärkta gränskontrollstationer längs den yttre gräns som Litauen kommer att ha mot länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen vid tiden för anslutningen. C 202/62 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 6. 98 3. 9 Finansiella frågor Betydande förberedelser behövs inför inrättandet av de system för finansiell förvaltning och kontroll som krävs för att man skall kunna försäkra sig om att gemenskapspolitiken genomförs på ett tillfredsställande sätt. Man måste ägna särskild uppmärksamhet åt uppbyggnaden av effektiva system och institutioner för intern kontroll, särskilt vad gäller antalet kvalificerade revisorer samt redovisningsrutiner. Det existerande redovisningssystemet samt tullsystemet bör ses över i syfte att säkerställa effektiv förvaltning av systemet för ”egna medel”. Betydande förbättringar krävs för att åstadkomma tillförlitlighet hos nationalräkenskaper och officiell statistik för att få en korrekt beräkning av BNI-medlen och för att man skall kunna fastställa grunden för de egna medlen från mervärdesskatt. 4. Den offentliga förvaltningens förmåga att tillämpa gemenskapens regelverk För att säkerställa ett effektivt genomförande och genomdrivande av gemenskapens regelverk måste stora reforminsatser göras i syfte att stärka de administrativa strukturerna inom praktiskt taget alla sektorer som är av betydelse för Europeiska unionen. Man måste göra särskilda insatser för att bygga ut dels de myndigheter som har ansvaret för att gemenskapens krav för den inre marknaden tillämpas på ett riktigt sätt, dels tullmyndigheterna. Tillsyns- och övervakningsmyndigheter måste stärkas när det gäller sådana områden som konkurrens, värdepapperssektorn, försäkringssektorn, banksektorn, tvättning av pengar, offentlig upphandling, jordbruk, finansiell kontroll, konsumentskydd, transportsäkerhet samt standarder och certifiering, veterinär och fytosanitär kontroll, livsmedelskontroll och den statliga yrkesinspektionen. Det krävs ökade insatser för vidareutbildning av personalen när det gäller frågor kring Europeiska unionen samt effektiv offentlig förvaltning i allmänhet. I detta måste ingå utarbetandet av en omfattande nationell utbildningsstrategi för statstjänstemän. Rättssystemet måste stärkas vad gäller resurser och relevant sakkunskap. För domarna krävs omfattande kompetensutveckling, särskilt vad gäller deras förmåga att tillämpa gemenskapsrätten


title: Decisão do Conselho de 29 de Junho de 1998 relativa à nomeação de um membro efectivo e de dois membros suplentes do Comité Consultivo para a Formação das Parteiras

eurovoc_concepts:
advisory committee (EU)
alternate
appointment of staff
midwife
vocational training

text: C 222/10 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 16. 7. 98 DECIS]O DO CONSELHO de 29 de Junho de 1998 relativa { nomea(cid:136)}o de um membro efectivo e de dois membros suplentes do Comit~ Consultivo para a Forma(cid:136)}o das Parteiras (98/C 222/07) O CONSELHO DA UNI]O EUROPEIA Tendo em conta a Decis}o 80/156/CEE do Conselho, de 21 de Janeiro de 1980, que cria o Comit~ Consultivo para a Forma(cid:136)}o das Parteiras(cid:216)(˛), e, nomeadamente, os seus artigos 3o. e 4o. ; Considerando que, pela sua decis}o de 23 de Outubro de 1995(cid:216)(ˇ), o Conselho nomeou J. GREENWOOD e C. McGINLEY membros suplentes do comit~ para o per(cid:242)odo que termina em 22 de Outubro de 1998; Considerando que, pela sua decis}o de 11 de Mar(cid:136)o de 1996(cid:216)(—), o Conselho nomeou C. McCORMICK membro efectivo do comit~ para o per(cid:242)odo que termina em 22 de Outubro de 1998; Considerando que o Governo brit|nico designou Chaterine McCORMICK, Mary McGINLEY e Louise SILVERTON em substitui(cid:136)}o de J. GREENWOOD, C. McCORMICK e C. McGINLEY respectivamente, DECIDE: Mary McGINLEY ~ nomeada membro efectivo do Comit~ Consultivo para a Forma(cid:136)}o das Parteiras, em substitui(cid:136)}o de C. McCORMICK, pelo per(cid:242)odo remanescente do seu mandato, que termina em 22 de Outubro de 1998. Artigo 1o. Artigo 2o. Catherine McCORMICK e Louise SILVERTON s}o nomeadas membros suplentes do Comit~ Consultivo para a Forma(cid:136)}o das Parteiras, em substitui(cid:136)}o de J. GREENWOOD e C. McGIN(cid:220) LEY, respectivamente, pelo per(cid:242)odo remanescente dos seus mandatos, que termina em 22 de Outubro de 1998. Feito no Luxemburgo, em 29 de Junho de 1998. Pelo Conselho O Presidente R. COOK (˛)(cid:217)JO L 33 de 11. 2. 1980, p. 13. (ˇ)(cid:217)JO C 292 de 7. 11. 1995, p. 2. (—)(cid:217)JO C 99 de 2. 4. 1996, p. 3