title: Neuvoston 4 päivänä kesäkuuta 1998 vahvistama YHTEINEN KANTA (EY) N:o 49/98 neuvoston direktiivin 98/.../EY antamiseksi kaatopaikoista

eurovoc_concepts:
environmental monitoring
environmental protection
pollution control measures
public health
waste disposal
waste management

text: 30. 10. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 333/15 Neuvoston 4 päivänä kesäkuuta 1998 vahvistama YHTEINEN KANTA (EY) N:o 49/98 neuvoston direktiivin 98/. /EY antamiseksi kaatopaikoista (98/C 333/02) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuk- sen ja erityisesti sen 130 s artiklan 1 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen (1), ottaa huomioon talous- non (2), ja sosiaalikomitean lausun- noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa mää- rättyä menettelyä (3), sekä katsoo, että 1) 2) 3) jätehuoltopolitiikasta 7 päivänä toukokuuta 1990 (4) annetussa neuvoston päätöslauselmassa suhtaudu- taan myönteisesti yhteisön strategiaa koskevaan asiakirjaan ja kannatetaan sitä sekä kehotetaan komissiota tekemään ehdotus kaatopaikkoja koske- vista arviointiperusteista ja säännöistä, jätepolitiikasta 9 päivänä joulukuuta 1996 anne- tussa neuvoston päätöslauselmassa katsotaan, että tulevaisuudessa yhteisön alueella olisi toteutettava ainoastaan turvallista ja valvottua kaatopaikkatoi- mintaa, jätteen syntymisen estämistä sekä jätteen kierrätystä ja hyödyntämistä olisi edistettävä kuten myös hyö- dynnettävien materiaalien ja energian käyttöä luon- nonvarojen säästämiseksi ja tuhlaavan maan käytön estämiseksi, 4) olisi tutkittava edelleen kysymyksiä, jotka koskevat yhdyskuntajätteiden ja tavanomaisten jätteiden polt- toa, kompostointia, biokaasujen muodostusta ja ruoppauslietteen prosessointia, 5) saastuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti on tar- peen muun muassa ottaa huomioon kaatopaikan mahdollisesti aiheuttamat ympäristövahingot, (1) EYVL C 156, 24. 5. 1997, s. 10. (2) EYVL C 355, 21. 11. 1997, s. 4. (3) Euroopan parlamentin lausunto annettu 19. 2. 1998 (EYVL C 80, 16. 3. 1998, s. 204), neuvoston yhteinen kanta vahvis- tettu 4. kesäkuuta 1998, Euroopan parlamentin päätös tehty. (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (4) EYVL C 122, 18. 5. 1990, s. 2. 6) kuten mitä tahansa muuta jätteen käsittelyä, kaato- paikkoja on riittävästi valvottava ja hoidettava mah- dollisten haitallisten ympäristövaikutusten ja ihmi- sille aiheutuvien terveysriskien ehkäisemiseksi tai vähentämiseksi, 7) on tarpeen toteuttaa aiheelliset toimenpiteet jättei- den hylkäämisen, valvomattoman sijoittamisen tai muun valvomattoman käsittelyn välttämiseksi; tä- män vuoksi on oltava mahdollista tarkkailla, mitä aineita sisältyy kaatopaikoille sijoitettaviin jätteisiin; tällaisten aineiden olisi oltava, niin suuressa määrin kuin mahdollista, ainoastaan ennakoitavissa olevalla tavalla käyttäytyviä, 8) kaatopaikalle sijoitettaviksi tarkoitettujen jätteiden määrää ja vaarallisuutta olisi tarvittaessa vähennet- tävä; jätteenkäsittelyä olisi helpotettava ja jätteiden hyödyntämistä parannettava; esikäsittelymenetel- mien käyttöä olisi siksi edistettävä sen varmistami- seksi, että jätteiden kaatopaikkakäsittely on tämän direktiivin tavoitteiden mukaista; lajittelu kuuluu esikäsittelyyn, 9) jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus toteuttaa läheisyys- ja omavaraisuusperiaatteita jätteiden kä- sittelyssä yhteisötasolla ja kansallisella tasolla jät- teistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvos- ton direktiivin 75/442/ETY mukaisesti (5); tämän direktiivin tavoitteita on toteutettava ja selvennett- ävä luomalla tarkoituksenmukainen, integroitu jät- teidenkäsittelylaitosten verkosto, joka perustuu kor- keaan ympäristönsuojelutasoon, 10) kaatopaikkoja koskevien teknisten vaatimusten väli- set erot ja tähän liittyvät alemmat kustannukset voivat johtaa jätteiden sijoittamisen lisääntymiseen paikkoihin, joissa on alhaiset ympäristönsuojeluvaa- timukset, ja näin aiheuttaa mahdollisesti vakavan vaaran ympäristölle, mikä johtuu jätteen tarpeetto- man pitkistä kuljetusmatkoista sekä epäasianmukai- sesta menettelystä kaatopaikalla, 11) siksi on tarpeen vahvistaa yhteisön tasolla kaato- paikkoja koskevat tekniset vaatimukset ympäristön laadun suojelemiseksi, säilyttämiseksi ja parantami- seksi yhteisössä, (5) EYVL L 194, 25. 7. 1975, s. 39, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä 96/350/EY (EYVL L 135, 6. 6. 1996, s. 32). C 333/16 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 30. 10. 98 12) on tarpeen ilmoittaa selvästi ne vaatimukset, jotka kaatopaikkojen on täytettävä sijainnin, käytön, hoi- don, valvonnan ja käytöstä poistamisen sekä sellais- ten ehkäisevien ja suojelevien toimien osalta, jotka on toteutettava minkä tahansa ympäristöuhan torju- miseksi sekä lyhyellä että pitkällä aikavälillä sekä erityisesti suotoveden maaperään suotautumisen aiheuttaman pohjaveden saastumisen ehkäisemi- seksi, 20) ympäristövaarojen ehkäisemiseksi on tarpeellista ottaa käyttöön eri kaatopaikkaluokkiin kelpoisten jätteiden luokittelumenettelyyn, mukaan lukien eten- kin vakioidut raja-arvot, perustuva yhdenmukainen jätteiden kelpoisuusmenettely; tätä varten olisi hyvissä ajoin otettava käyttöön yhdenmukainen ja vakioitu jätteiden luokittelu-, näytteenotto- ja ana- lyysijärjestelmä tämän direktiivin täytäntöönpanon helpottamiseksi; kelpoisuusperusteiden on oltava eri- tyisen tarkat pysyvän jätteen osalta, 13) edellä esitetyn perusteella on tarpeen määritellä sel- västi kyseeseen tulevat kaatopaikkaluokat ja jätetyy- pit, jotka hyväksytään eri kaatopaikkaluokkiin, 14) jätteiden väliaikaiseen varastointiin käytettävien paikkojen olisi oltava direktiivin 75/442/ETY asiaa koskevien säännösten mukaiset, 15) soveltuvan pysyvän tai tavanomaisen jätteen hyö- dyntäminen direktiivin 75/442/ETY mukaisesti kun- nostuksessa tai entisöinnissä ja täytemaana tai rakennustarkoituksiin ei ole kaatopaikkatoimintaa, 16) muun muassa ilmaston lämpenemisen ehkäisemi- seksi on toteutettava toimenpiteitä kaatopaikoilla syntyvän metaanin määrän vähentämiseksi vähentä- mällä kaatopaikoille sijoitettavan biohajoavan jät- teen määrää sekä edellyttämällä kaatopaikkakaasu- jen hallinnan järjestämistä, 21) kunnes tällaiset luokittelua varten tarvittavat analyy- simenetelmät tai raja-arvot otetaan käyttöön, jäsen- valtiot voivat tätä direktiiviä soveltaessaan käyttää tai laatia kansallisia luetteloita kaatopaikoille kelpoi- sista tai kelpaamattomista jätteistä tai määritellä arviointiperusteet, mukaan lukien raja-arvot, jotka ovat samankaltaiset kuin tässä direktiivissä säädetyt yhdenmukaista kelpoisuusmenettelyä koskevat ar- viointiperusteet, 22) teknisen komitean olisi kehitettävä arviointiperus- teet, joiden mukaisesti tietyt vaaralliset jätteet voi- daan ottaa vastaan tavanomaisille jätteille tarkoite- tuille kaatopaikoille, 23) on tarpeen ottaa käyttöön kaatopaikan toiminnan ja jälkihoidon aikana sovellettavat yhteiset valvonta- menettelyt kaatopaikan kaikkien mahdollisten hai- ja tallisten ympäristövaikutusten havaitsemiseksi aiheellisten korjaavien toimenpiteiden toteuttami- seksi, 17) biohajoavan jätteen kaatopaikalle sijoittamista vä- hentävillä toimenpiteillä on pyrittävä myös edistä- mään biohajoavan jätteen erillistä keräämistä, lajit- telua yleensä, hyödyntämistä ja kierrätystä, 24) on tarpeen määritellä milloin ja miten kaatopaikka on poistettava käytöstä sekä kaatopaikan pitäjän velvollisuudet ja vastuu jälkihoidon aikana, 18) jätteen kaatopaikkakäsittelyyn liittyvien erityisomi- naisuuksien vuoksi on tarpeellista ottaa käyttöön kaikkia kaatopaikkaluokkia koskeva erityinen lupa- menettely direktiivissä 75/442/ETY säädettyjen yleis- ten luvan edellytysten ja ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämisestä 24 päivänä syyskuuta 1996 annetun direktiivin 96/61/EY (1) yleisten vaatimusten mukaisesti; toimi- valtaisen viranomaisen suorittamassa tarkastuksessa on aloittamista kaatopaikkatoiminnan osoitettava, että kaatopaikka täyttää luvan myöntä- miselle asetetut edellytykset, ennen 25) kaatopaikkoihin, jotka on poistettu käytöstä ennen tämän direktiivin saattamista osaksi kansallista lain- säädäntöä, ei olisi sovellettava käytöstäpoistamisme- nettelyä koskevia direktiivin säännöksiä, 26) olisi säädettävä käytössä olevien kaatopaikkojen tulevaa toimintaa koskevista edellytyksistä, jotta voi- taisiin toteuttaa määräajassa tarvittavat toimenpiteet niiden mukauttamiseksi tähän direktiiviin kaato- paikka-alueen perus- teella, kunnostamissuunnitelman 19) kussakin tapauksessa olisi erityisesti vaarallisten jät- teiden osalta tarkastettava, voidaanko jäte sijoittaa aiotulle kaatopaikalle, (1) EYVL L 257, 10. 10. 1996, s. 26. 27) niiden olemassa olevien kaatopaikkojen pitäjien, jotka ovat tämän direktiivin 14 artiklaa vastaavien kansallisten säännösten mukaisesti jo toimittaneet tämän direktiivin 14 artiklan a alakohdassa mainitut asiakirjat ennen direktiivin voimaantuloa ja joille toimivaltainen viranomainen on antanut luvan jat- 30. 10. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 333/17 kaa toimintaa, ei tarvitse toimittaa asiakirjoja uudel- leen eikä toimivaltaisen viranomaisen tarvitse antaa uutta lupaa, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 28) kaatopaikan pitäjän on riittävällä tavalla varmistet- tava joko taloudellisen vakuuden tai muussa vastaa- vassa muodossa, että kaikki lupaan liittyvät velvolli- suudet täytetään, mukaan lukien kaatopaikan käy- töstäpoistamiseen ja jälkihoitoon liittyvät velvolli- suudet, 29) olisi toteutettava toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jätteiden sijoittamisesta kaatopaikalle perittävät maksut kattavat kaikki kustannukset, jotka liittyvät kaatopaikan käyttöönottoon ja toimintaan, mukaan lukien mahdollisuuksien mukaan kaatopaikan pitä- jän annettava taloudellinen vakuus tai vastaava, sekä arvioidut alueen käytöstäpoistamiseen liittyvät kustannukset, mukaan lukien tarvittavien jälkihoito- toimenpiteiden kustannukset, 30) kun toimivaltainen viranomainen katsoo, että kaato- paikasta ei todennäkösesti aiheudu vaaraa ympä- ristölle pidempään kuin tietyn ajan, kaatopaikan pitäjien perimiin maksuihin sisällytettävät arvioidut kustannukset voidaan rajoittaa koskemaan kyseistä aikaa, 31) on tarpeen varmistaa koko yhteisön aluetta koske- vien tämän direktiivin täytäntöönpanosäännösten asianmukainen soveltaminen ja se, että kaatopaikan pitäjien ja henkilöstön koulutus ja tiedot ovat riittä- vän pätevyyden takaavaa tasoa, 32) komission on laadittava yhtenäinen jätteen kelpoi- suusmenettely ja vahvistettava kaatopaikalle hyväk- syttävän luokittelu direktiivin 75/442/ETY 18 artiklassa säädettyä komiteamenet- telyä noudattaen, jätteen vakioitu 33) tämän direktiivin liitteiden mukauttaminen tieteen ja tekniikan kehitykseen sekä valvonta-, näytteenotto- ja analyysimenetelmien vakiointi on toteutettava samaa komiteamenettelyä noudattaen, ja 34) jäsenvaltioiden on annettava komissiolle säännöllisin väliajoin kertomukset tämän direktiivin täytäntöön- panosta, ja kiinnitettävä erityistä huomiota 5 artik- lan mukaisesti laadittaviin kansallisiin strategioihin; näiden kertomusten perusteella komissio antaa ker- tomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle, 1 artikla Yleinen tavoite Tämän direktiivin 1. tarkoituksena on direktiivin 75/442/ETY ja erityisesti sen 3 ja 4 artiklan vaatimusten noudattamiseksi säätää jätteitä ja kaatopaikkoja koske- vien tiukkojen toiminnallisten ja teknisten vaatimusten avulla toimenpiteistä, menettelyistä ja ohjauksesta kaato- paikoilla niiden koko käyttöajan tapahtuvan jätteiden sijoittamisen haitallisten ympäristövaikutusten, etenkin pintaveden, pohjaveden, maaperän ja ilman saastumisen sekä koko maapallon ympäristöön kohdistuvien vaiku- tusten, kasvihuoneilmiö mukaan lukien, sekä kaikkien niistä johtuvien ihmisten terveydelle aiheutuvien vaarojen ehkäisemiseksi tai vähentämiseksi niin pitkälle kuin mah- dollista. Tämä direktiivi sisältää kaatopaikkojen teknisten 2. ominaisuuksien osalta niitä kaatopaikkoja koskevat olen- naiset tekniset säännökset, joihin sovelletaan direktiiviä 96/61/EY, tuon direktiivin yleisten vaatimusten esittämi- seksi konkreettisessa muodossa. Direktiivin 96/61/EY olennaisia vaatimuksia pidetään täytettyinä, jos tämän direktiivin vaatimuksia noudatetaan. 2 artikla Määrittelyt Tässä direktiivissä tarkoitetaan: a) b) c) d) e) ’jätteellä’ direktiivin 75/442/ETY soveltamisalaan kuuluvaa ainetta tai esinettä; ’yhdyskuntajätteellä’ kotitalouksien sekä jätettä, joka luonteeltaan tai koostumukseltaan on samankaltaista kuin kotitalousjäte; jätteitä ’vaarallisella jätteellä’ vaarallisista jätteistä 12 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/689/ETY (1) 1 artiklan 4 kohdan soveltamisalaan kuuluvaa jätettä; ’tavanomaisella jätteellä’ jätettä, joka ei kuulu c ala- kohtaan; ’pysyvällä jätteellä’ jätettä, jossa ei tapahdu olennaisia fysikaalisia, kemiallisia tai biologisia muutoksia. Pysyvä jäte ei liukene, pala tai reagoi muutoin fysi- kaalisesti tai kemiallisesti, eikä hajoa biologisesti tai (1) EYVL L 377, 31. 12. 1991, s. 20, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/31/EY (EYVL L 168, 2. 7. 1994, s. 28). C 333/18 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 30. 10. 98 vaikuta haitallisesti muihin aineisiin, joiden kanssa se joutuu kosketuksiin siten, että se todennäköisesti aiheuttaisi ympäristön pilaantumista tai vaaraa ihmis- ten terveydelle. Jätteiden kokonaishuuhtoutumisen ja niiden sisältämien haitallisten aineiden kokonaispitoi- suuden samoin kuin suotoveden myrkyllisyyden ympäristölle on oltava merkityksetöntä, eikä niistä ennen kaikkea saa aiheutua vaaraa pintaveden ja/tai pohjaveden laadulle; ’maanalaisella varastolla’ pysyvää jätevarastoa, joka sijaitsee syvällä geologisessa luolassa kuten suola- tai kalisuolakaivoksessa; ’kaatopaikalla’ jätteiden käsittelypaikkaa, jossa jätettä sijoitetaan maan päälle tai maahan (eli maan alle), mukaan lukien — sisäiset kaatopaikat (eli kaatopaikat, joilla jätteen tuottaja hoitaa oman jätteensä käsittelyn tuotanto- paikalla) sekä — pysyvät paikat (eli joita käytetään yhtä vuotta pidemmän ajan), joita käytetään jätteen väliaikai- seen varastointiin, ei kuitenkaan — sellaisia laitoksia, joissa jäte puretaan, jotta se voitaisiin valmistella kuljetettavaksi muualla ta- pahtuvaa hyödyntämistä, esikäsittelyä tai käsitte- lyä varten, sekä — jätteen väliaikaista yleensä alle kolme vuotta kestävää varastointia ennen sen hyödyntämistä tai esikäsittelyä, tai — väliaikaista alle vuoden kestävää jätteen varastoin- tia ennen käsittelyä; ’esikäsittelyllä’ lajittelu mukaan lukien, fysikaalisia, kemiallisia, biologisia tai termisiä prosesseja, jotka muuttavat jätteen luonnetta sen määrän tai vaaralli- suuden vähentämiseksi, sen käsittelyn helpottamiseksi tai sen hyödyntämisen tehostamiseksi; ’suotovedellä’ kaatopaikalle sijoitetun jätteen läpi suo- tautuvaa nestettä, joka purkautuu kaatopaikasta tai jää kaatopaikkaan; ’kaatopaikkakaasulla’ kaatopaikalle sijoitetuista jät- teistä syntynyttä kaasua; f) g) h) i) j) k) ’eluaatilla’ laboratoriossa liukoisuustestin avulla saa- tua liuosta; l) luonnollista henkilöä ’kaatopaikan pitäjällä’ tai oikeushenkilöä, joka on vastuussa kaatopaikasta sen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti, jonka alueella kaatopaikka sijaitsee; kyseinen henkilö voi vaihtua perustamisvaiheesta jälkihoitovaiheeseen; m) ’biohajoavalla jätteellä’ jätettä, joka voi luonnollisissa olosuhteissa hajota anaerobisessa tai aerobisessa pro- sessissa, kuten elintarvike- ja puutarhajätteet sekä paperi ja kartonki; n) o) p) q) ’haltijalla’ jätteen tuottajaa taikka luonnollista henki- löä tai oikeushenkilöä, jonka hallussa jäte on; ’luvanhakijalla’ henkilöä, joka hakee tämän direktii- vin mukaista kaatopaikkaa koskevaa lupaa; ’toimivaltaisella viranomaisella’ viranomaista, jonka jäsenvaltio nimeää vastuulliseksi tästä direktiivistä aiheutuvien tehtävien suorittamisesta; ’nestemäisellä jätteellä’ nestemäisessä muodossa ole- vaa jätettä mukaan lukien jätevedet, mutta ei lie- tettä; r) ’eristyneellä asutuksella’ tarkoitetaan yhteisöä, — jossa on enintään 500 asukasta kuntaa tai asu- tusta kohden ja enintään viisi asukasta neliökilo- metrillä ja — joka sijaitsee vähintään 50 kilometrin päässä lähimmästä sellaisesta kaupunkitaajamasta, jossa on vähintään 250 asukasta neliökilometrillä, tai johon on vaikeiden sääolosuhteiden vuoksi suu- rimman osan vuotta vaikeat tieyhteydet. 3 artikla Soveltamisala Jäsenvaltioiden on sovellettava 1. tätä direktiiviä kaikkiin 2 artiklan g kohdassa tarkoitettuihin kaatopaik- koihin. 2. Tämän direktiivin soveltamisalaan eivät kuulu: — lietteen levittäminen, mukaan lukien viemäriliete, sekä ruoppauslietteen ja muun samankaltaisen aineksen levittäminen lannoitusta tai maanparannusta varten, — soveltuvan pysyvän jätteen käyttö kaatopaikkojen kunnostukseen/entisöintiin ja täytemaaksi tai raken- nustarkoitukseen, — tavanomaiseksi jätteeksi luokitellun ruoppauslietteen sijoittaminen niiden pienten vesiteiden varrelle, joista ne on ruopattu sekä tällaisen lietteen sijoittaminen pintavesistöön mukaan lukien sen pohja ja alla oleva maaperä, — likaantumattoman maa-aineksen sijoittaminen tai mi- neraalivarojen etsimisen ja louhinnan, rikastamisen ja varastoinnin sekä louhostoiminnan tuloksena synty- vien tavanomaisten pysyvien jätteiden sijoittaminen, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta voimassa olevan yhteisön lainsäädännön soveltamista. 30. 10. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 333/19 Jäsenvaltiot saavat harkintansa mukaan ilmoittaa, 3. että tämän direktiivin 17 artiklalla perustetun komitean määrittelemien sellaisten tavanomaisten jätteiden sijoitta- minen, jotka ovat muuta kuin pysyvää jätettä ja jotka syntyvät mineraalivarojen etsimisessä, louhinnassa, rikas- tamisessa ja varastoinnissa sekä louhostoiminnassa ja jotka sijoitetaan siten, ettei niistä aiheudu ympäristön pilaantumista tai vaaraa ihmisten terveydelle, voidaan vapauttaa liitteessä I olevan 2 kohdan ja 3 kohdan 1—3 alakohdan säännösten soveltamisesta, sanotun kui- tenkaan rajoittamatta direktiivin 75/442/ETY sovelta- mista. 4. Jäsenvaltiot saavat harkintansa mukaan ilmoittaa, ettei tämän direktiivin 6 artiklan d alakohtaa, 7 artiklan i alakohtaa, 8 artiklan a alakohdan iv alakohtaa, 10 ar- tiklaa, 11 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohtaa, 12 artik- lan a ja c alakohtaa, liitteessä I olevaa 3 ja 4 kohtaa, liitettä II (lukuun ottamatta 3 kohdassa olevaa tasoa 3 ja 4 kohtaa) ja liitteessä III olevaa 3, 4 ja 5 kohtaa sovelleta joko osittain tai kokonaisuudessaan: a) tavanomaisten tai pysyvien jätteiden kaatopaikkoihin, joiden kokonaiskapasiteetti on enintään 15 000 ton- nia tai jotka vuosittain ottavat vastaan enintään 1 000 tonnia jätettä ja jotka palvelevat saaria, jos saarella on yksi ainoa kaatopaikka ja tämä kaato- paikka on tarkoitettu ainoastaan kyseisellä saarella tuotetun jätteen käsittelyyn. Kun tämän kaatopaikan kokonaiskapasiteetti on käytetty, tämän direktiivin säännöksiä on noudatettava perustettaessa uusi kaa- topaikka saarelle, b) tavanomaisten tai pysyvien jätteiden kaatopaikkoihin eristyneissä asutuksissa, jos kaatopaikka on tarkoi- tettu ainoastaan kyseisen eristyneen asutuksen tuotta- man jätteen käsittelyyn, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 75/442/ETY soveltamista. Jäsenvaltioiden on toimitettava viimeistään kahden vuo- den kuluttua 18 artiklan 1 kohdassa säädetystä päivästä komissiolle luettelo niistä saarista ja eristyneistä asutuk- sista, joihin ei sovelleta tämän direktiivin säännöksiä. Komissio julkaisee luettelon saarista ja eristyneistä asu- tuksista. Jäsenvaltiot saavat harkintansa mukaan ilmoittaa, 5. että tämän direktiivin 2 artiklan f alakohdassa määritel- tyyn maanalaiseen varastoon voidaan olla soveltamatta 13 artiklan 4 kohdan säännöksiä sekä tämän direktiivin liitteessä I olevaa 2 kohtaa (lukuun ottamatta ensim- mäistä luetelmakohtaa), 3—5 kohtaa sekä liitteessä III olevaa 2, 3 ja 5 kohtaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 75/442/ETY soveltamista. 4 artikla Kaatopaikkaluokat Kaatopaikat on luokiteltava johonkin seuraavista luo- kista: — vaarallisen jätteen kaatopaikka; — tavanomaisen jätteen kaatopaikka; — pysyvän jätteen kaatopaikka. 5 artikla Kaatopaikalle soveltumaton jäte ja esikäsittely 1. Jäsenvaltioiden on laadittava kansallinen strategia kaatopaikoille sijoitettavan biohajoavan jätteen määrän vähentämiseksi viimeistään kahden vuoden kuluttua 18 artiklan 1 kohdassa säädetystä päivästä ja ilmoitettava komissiolle tästä strategiasta. Strategian tulee sisältää erityisesti kierrätykseen, kompostointiin, biokaasun tuot- tamiseen tai materiaalien tai energian hyödyntämiseen liittyvät toimenpiteet 2 kohdassa mainittujen tavoitteiden toteuttamiseksi. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle 30 kuukauden kuluessa 18 artiklan 1 koh- dassa säädetystä päivästä kertomuksen, jossa se esittää yhteenvedon kansallisista strategioista. 2. Strategialla on varmistettava, että a) viimeistään viiden vuoden kuluttua 18 artiklan 1 koh- dassa säädetystä päivästä kaatopaikoille sijoitettavan biohajoavan yhdyskuntajätteen määrää on vähennet- tävä 75 prosenttiin vuonna 1995 tai viimeisimpänä sitä edeltävänä vuonna, jonka osalta on käytettävissä standardoituja Eurostat-tietoja, tuotetun biohajoavan yhdyskuntajätteen kokonaismäärästä (massan mu- kaan), b) viimeistään kahdeksan vuoden kuluttua 18 artiklan 1 kohdassa säädetystä päivästä kaatopaikoille sijoi- tettavan biohajoavan yhdyskuntajätteen määrää on vähennettävä 50 prosenttiin vuonna 1995 tai viimei- simpänä sitä edeltävänä vuonna, jonka osalta on käytettävissä standardoituja Eurostat-tietoja, tuotetun biohajoavan yhdyskuntajätteen kokonaismäärästä (massan mukaan), c) viimeistään 15 vuoden kuluttua 18 artiklan 1 koh- dassa säädetystä päivästä kaatopaikoille sijoitettavan biohajoavan yhdyskuntajätteen määrää on vähennet- tävä 35 prosenttiin vuonna 1995 tai sitä edeltävänä viimeisimpänä vuonna, jonka osalta on käytettävissä standardoituja Eurostat-tietoja, tuotetun biohajoavan yhdyskuntajätteen kokonaismäärästä (massan mu- kaan). Kaksi vuotta ennen c alakohdassa mainittua päivää neu- vosto tarkastelee uudelleen edellä mainittua tavoitetta sen kertomuksen perusteella, jonka komissio antaa jäsenval- tioiden käytännön kokemuksista a ja b alakohdassa ase- tettujen tavoitteiden saavuttamisessa ja johon on tarvit- taessa liitetty ehdotus, tämän tavoitteen vahvistamiseksi tai sen muuttamiseksi, jotta ympäristönsuojelun korkea taso varmistettaisiin. Jäsenvaltiot, jotka vuonna 1995 tai sitä edeltävänä vii- meisimpänä vuonna, jonka osalta on käytettävissä stan- dardoituja Eurostat-tietoja, ovat sijoittaneet yli 80 pro- senttia kerätystä yhdyskuntajätteestään kaatopaikoille, voivat lykätä yhden tai useamman a, b, tai c alakohdassa säädetyn tavoitteen saavuttamista enintään neljällä vuo- C 333/20 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 30. 10. 98 della. Jäsenvaltioiden, jotka aikovat käyttää hyväkseen kyseistä säännöstä, on ilmoitettava päätöksestään etukä- teen komissiolle. Komissio ilmoittaa näistä päätöksistä muille jäsenvaltioille. b) vaarallisen jätteen kaatopaikalle ohjataan ainoastaan liitteen II mukaisesti määritellyt kelpoisuusperusteet täyttävä vaarallinen jäte; c) tavanomaisen jätteen kaatopaikalle saadaan sijoittaa: Edellisessä alakohdassa olevien säännösten täytäntöönpa- nosta ei missään tapauksessa saa aiheutua, että c alakoh- dan tavoite saavutetaan myöhemmin kuin neljä vuotta c alakohdassa mainitun päivämäärän jälkeen. 3. Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että kaatopaikalle ei hyväksytä seuraavia jätteitä: a) nestemäinen jäte; b) c) jäte, joka on kaatopaikkaolosuhteissa direktiivin 91/689/ETY liitteessä III olevan määrittelyn mukai- sesti räjähtävää, syövyttävää, hapettavaa, erittäin helposti syttyvää tai helposti syttyvää; sairaalajätteet ja muut lääketieteellisessä tai eläinlää- ketieteellisessä toiminnassa muodostuneet kliiniset jät- teet, jotka ovat direktiivin 91/689/ETY mukaisesti tartuntavaarallisia (liitteessä III esitetty ominaisuus H 9), ja edellä mainitun direktiivin (liite I. A) luok- kaan 14 kuuluvat jätteet; d) kokonaiset käytetyt renkaat kahden vuoden kuluttua 18 artiklan 1 kohdassa säädetystä päivästä, lukuun ottamatta rakennusaineena käytettyjä renkaita, ja sil- putut käytetyt renkaat viiden vuoden kuluttua 18 ar- tiklan 1 kohdassa säädetystä päivästä (lukuun otta- matta molemmissa tapauksissa polkupyöränrenkaita ja renkaita, joiden halkaisija on suurempi kuin 1 400 millimetriä); e) minkä tahansa muun tyyppinen jäte, joka ei täytä II mukaisesti määriteltyjä kelpoisuuspe- liitteen rusteita. Jätteiden laimentaminen tai sekoittaminen ainoas- 4. taan kelpoisuusperusteiden täyttämiseksi on kiellettyä. 6 artikla i) yhdyskuntajätteet; ii) muualta peräisin olevat tavanomaiset jätteet, jotka täyttävät liitteessä II mainitut, tavanomais- ten jätteiden kaatopaikalle sijoittamista koskevat kelpoisuusperusteet; iii) pysyvät, reagoimattomat vaaralliset jätteet (esi- merkiksi kiinteytetyt tai lasitetut jätteet), joiden suotautumiskäyttäytyminen vastaa ii alakohdassa mainittujen tavanomaisten jätteiden suotautumis- käyttäytymistä ja jotka täyttävät liitteessä II mai- nitut asianmukaiset kelpoisuusperusteet. Kyseisiä vaarallisia jätteitä ei saa sijoittaa biohajoavalle tavanomaiselle jätteelle varattuihin soluihin; d) pysyvän jätteen kaatopaikkoja käytetään ainoastaan pysyvää jätettä varten. 7 artikla Lupahakemus Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä varmistaak- seen, että kaatopaikkaa koskeva lupahakemus sisältää vähintään seuraavat tiedot: a) luvanhakijan ja kaatopaikan pitäjän yksilöinti, jos kyse on kahdesta eri henkilöstä tai yksiköstä; b) sijoitettavien jätetyyppien kuvaus ja jätteen kokonais- määrä; c) kaatopaikan suunniteltu kapasiteetti; d) kaatopaikan kuvaus, mukaan lukien sen hydrogeolo- giset ja geologiset ominaisuudet; e) ehdotetut menetelmät pilaantumisen ehkäisemiseksi ja torjumiseksi; f) ehdotettu toiminta-, seuranta- telma; ja valvontasuunni- g) ehdotettu suunnitelma käytöstäpoistamista ja jälkihoi- Eri kaatopaikkaluokkiin kelpaavat jätteet toa koskeviksi menettelytavoiksi; Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä, jotta: a) kaatopaikalle sijoitetaan ainoastaan esikäsiteltyä jä- tettä; kyseinen säännös ei koske pysyvää jätettä, jonka esikäsittely ei ole teknisesti toteutettavissa, tai mitä tahansa muuta jätettä, jonka esikäsittely ei edistä 1 artiklan tavoitteiden saavuttamista vähentämällä jätteen määrää tai ihmisten terveydelle tai ympä- ristölle aiheutuvaa vaaraa; h) jos tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympä- ristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (1) mukaisesti edellytetään vaikutusten arviointia, toimin- nan harjoittajan kyseisen direktiivin 5 artiklan mukai- sesti antamat tiedot; (1) EYVL L 175, 5. 7. 1985, s. 40, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/11/EY (EYVL L 73, 14. 3. 1997, s. 5). 30. 10. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 333/21 i) luvanhakijan taloudellinen vakuus tai muut vastaavat tämän direktiivin 8 artiklan a alakohdan iv alakoh- dassa edellytetyt toimet. 9 artikla Luvan sisältö Jos lupahakemus hyväksytään, nämä tiedot on annettava toimivaltaisten kansallisten ja yhteisön tilastoviranomais- ten käyttöön, kun niitä pyydetään tilastojen laatimista varten. Eritellen ja täydentäen direktiivin 75/442/ETY 9 artiklan ja direktiivin 96/61/EY 9 artiklan säännöksiä kaatopaik- kaluvassa on mainittava vähintään: 8 artikla Lupaehdot Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä varmistaak- seen, että: a) kaatopaikkaluokka; b) luettelo niistä määritellyistä jätetyypeistä ja jätteiden kokonaismääristä, joille on myönnetty lupa kaatopai- kalle sijoittamista varten; c) kaatopaikan perustamista, kaatopaikan toimintaa sekä seuranta- ja valvontamenettelyjä koskevat vaati- mukset, mukaan lukien varotoimia koskevat suunni- telmat (liitteessä III olevan 4 kohdan B alakohta) sekä käytöstäpoistamista ja jälkihoitoa koskevat väliaikai- set vaatimukset; a) toimivaltainen viranomainen myöntää kaatopaikkalu- van ainoastaan, jos: d) i) kaatopaikkahanke täyttää kaikki tämän direktii- vin asiaankuuluvat vaatimukset, sen liitteet mukaan lukien, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 artiklan 4 ja 5 kohdan soveltamista; ii) kaatopaikan hoito on siihen teknisesti pätevän luonnollisen henkilön vastuulla; kaatopaikan pitäjien ja henkilöstön ammatillinen ja tekninen kehittäminen ja koulutus on varmistettu; iii) kaatopaikkaa hoidetaan siten, että onnettomuuk- sien ehkäisemiseksi ja niiden vaikutusten rajoitta- miseksi tarvittavat toimenpiteet toteutetaan; iv) luvanhakija on ennen jätteiden käsittelyn aloitta- mista jäsenvaltioiden antamia yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen toteuttanut tai toteuttaa tar- vittavat toimenpiteet taloudellisen vakuuden tai muun vastaavan muodossa varmistaakseen, että tämän direktiivin säännösten mukaisesti myönne- tystä luvasta aiheutuvat velvollisuudet (mukaan lukien jälkihoitoa koskevat säännökset) täytetään ja että 13 artiklassa edellytettyjä käytöstäpoista- mismenettelyjä noudatetaan. Vakuus tai sitä vas- taava on pidettävä voimassa niin kauan kuin paikan ylläpito ja jälkihoito sitä edellyttävät 13 artiklan d alakohdan mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat ilmoittaa oman harkintansa mukaisesti, että tätä alakohtaa ei sovelleta pysyville jätteille tarkoitettuihin kaatopaikkoihin; b) kaatopaikkahanke on direktiivin 75/442/ETY 7 artik- lassa tarkoitetun jätehuoltosuunnitelman tai siinä tar- koitettujen jätehuoltosuunnitelmien mukainen; c) ennen kaatopaikkatoiminnan aloittamista toimivaltai- nen viranomainen tarkastaa kaatopaikan varmistaak- seen, että se täyttää asianmukaiset lupaehdot; tämä ei kuitenkaan millään tavalla vähennä kaatopaikan pitä- jän lupaehtojen mukaista vastuuta. luvanhakijan velvollisuus tehdä vähintään kerran vuo- dessa toimivaltaiselle viranomaiselle ilmoitus vastaan- otetun jätteen laadusta ja määrästä sekä 12 ja 13 ar- tiklassa ja liitteessä III säädetyn seurantaohjelman tuloksista. 10 artikla Kaatopaikkakustannukset Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä varmistaak- seen, että kaatopaikan pitäjien perimä hinta kaiken tyyp- pisen jätteen sijoittamisesta kyseiselle kaatopaikalle kat- taa kaatopaikan perustamiseen ja toimintaan liittyvät kustannukset, mukaan lukien mahdollisuuksien mukaan 8 artiklan a alakohdan iv alakohdassa tarkoitetusta taloudellisesta vakuudesta tai muusta vastaavasta aiheu- tuvat kustannukset ja kaatopaikan käytöstäpoistamisesta ja jälkihoidosta aiheutuvat arvioidut kustannukset vähin- tään 30 vuoden ajalta. Jäsenvaltioiden on huolehdittava kaikkien tarvittavien kustannustietojen keräämisestä. 11 artikla Jätteen vastaanottomenettelyt 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimen- piteet varmistaakseen, että ennen jätteiden vastaanotta- mista kaatopaikoille: a) haltija tai kaatopaikan pitäjä voi ennen jätteen toimit- tamista tai jätettä kaatopaikalle toimitettaessa tai ensimmäisellä toimituskerralla, jos kyseessä on sarja samantyyppisen jätteen toimituksia, osoittaa asianmu- kaisin asiakirjoin, että kyseessä oleva jäte voidaan ottaa vastaan kyseiselle kaatopaikalle lupaehtojen mukaisesti ja että se täyttää liitteessä II määrätyt kelpoisuusperusteet; C 333/22 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 30. 10. 98 b) kaatopaikan pitäjä noudattaa seuraavia vastaanotto- menettelyjä: — jätettä koskevien asiakirjojen tarkastaminen, mu- kaan lukien direktiivin 91/689/ETY 5 artiklan 3 kohdassa edellytetyt asiakirjat ja tarvittaessa Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirto- jen valvonnasta ja tarkastamisesta 1 päivänä hel- mikuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 259/93 (1) edellytetyt asiakirjat; — jätteen silmämääräinen tarkastaminen kaatopai- kalle tuotaessa ja sijoituspaikalla, ja tarvittaessa yhdenmukaisuuden tarkastaminen haltijan esittä- mässä asiakirjassa annetun kuvauksen kanssa; jos edustavia näytteitä on otettava liitteessä II olevan 3 kohdan 3 tason täytäntöönpanemiseksi, tutki- musten tulokset säilytetään ja näytteenotto toteu- tetaan liitteessä II olevan 5 kohdan mukaisesti. Nämä näytteet on säilytettävä vähintään yhden kuukauden ajan; — sijoitetun jätteen määriä ja ominaisuuksia koskeva kirjanpito; kirjanpidosta on käytävä ilmi alkuperä, toimituspäivämäärä, tuottajan henkilöllisyys tai, jos kyse on yhdyskuntajätteestä, kerääjän henki- löllisyys sekä vaarallisen jätteen osalta jätteen tarkka sijainti alueella. Nämä tiedot on annettava toimivaltaisten kansallisten ja yhteisön tilastovi- ranomaisten käyttöön, kun niitä pyydetään tilasto- jen laatimista varten; c) kaatopaikan pitäjän on aina annettava kirjallinen vastaanottotodistus jokaisesta kaatopaikalle vastaan- otetusta toimituksesta; d) jos jätettä ei oteta vastaan kaatopaikalle, kaatopaikan pitäjän on viipymättä ilmoitettava tästä toimivaltai- selle viranomaiselle, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (ETY) N:o 259/93 säännösten sovelta- mista. 2. Niiden kaatopaikkojen osalta, joihin 3 artiklan 4 ja 5 kohdan nojalla ei sovelleta tämän direktiivin säännök- siä, jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpi- teet, jotta: — jätteelle suoritetaan säännöllinen silmämääräinen tar- kastus sijoituspaikassa sen varmistamiseksi, että kaa- topaikalle otetaan vastaan ainoastaan saarelta tai eris- tyneestä asutuksesta peräisin olevaa tavanomaista jätettä, ja jätteiden määrästä, joihin ei sovelleta tämän direktiivin säännöksiä, sekä mahdollisuuksien mukaan, niihin sijoite- tun jätteen tyypistä. 12 artikla Toimintavaiheen valvonta ja tarkkailu Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä varmistaak- seen, että toimintavaiheen valvonta ja tarkkailu vastaavat vähintään seuraavia vaatimuksia: a) kaatopaikan pitäjän on toteutettava toimintavaiheen aikana liitteessä III eritelty valvonta- ja tarkkailu- ohjelma; b) kaatopaikan pitäjän on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle kaikista valvonnan ja tarkkailun yhtey- dessä esille tulleista huomattavista haitallisista ympä- ristövaikutuksista ja hänen on noudatettava toimival- taisen viranomaisen päätöstä toteutettavien korjaa- vien toimenpiteiden luonteesta ja ajoituksesta. Näiden toimenpiteiden toteuttamiskustannuksista vastaa kaa- topaikan pitäjä. Toimivaltaisen viranomaisen vahvistamin säännöllisin väliajoin, mutta kuitenkin vähintään kerran vuodessa, kaatopaikan pitäjän on kerättyjen tietojen perusteella tehtävä toimivaltaisille viranomaisille ilmoitus tark- kailun tuloksista lupaehtojen noudattamisen osoitta- miseksi ja jätteen käyttäytymisestä kaatopaikalla saa- tavan tiedon lisäämiseksi; c) valvontaan ja tarkkailuun ja/tai 11 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuihin tutkimuksiin liittyvien analyyttisten operaatioiden laadunvalvonnasta huo- lehtivat pätevät laboratoriot. 13 artikla Käytöstäpoistamis- ja jälkihoitomenettely Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteet sen varmista- miseksi, että tarvittaessa luvan mukaisesti: — kaatopaikalle sijoitetun jätteen määrästä pidetään kir- a) kaatopaikan tai sen osan käytöstäpoistamismenettely jaa. aloitetaan: Jäsenvaltioiden on varmistettava, että komissiolle tämän direktiivin täytäntöönpanosta annettavissa säännöllisissä kertomuksissa on tiedot niille kaatopaikoille sijoitettavien (1) EYVL L 30, 6. 2. 1993, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 120/97 (EYVL L 22, 24. 1. 1997, s. 14). i) kun luvassa mainitut asiaan liittyvät ehdot täytty- vät, tai ii) toimivaltaisen viranomaisen luvalla kaatopaikan pitäjän hakemuksesta, tai iii) toimivaltaisen viranomaisen perustellulla päätök- sellä; 30. 10. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 333/23 b) kaatopaikkaa tai sen osaa voidaan pitää lopullisesti käytöstä poistettuna vasta, kun toimivaltainen viran- omainen on toteuttanut lopullisen tarkastuksen pai- kalla, arvioinut kaikki kaatopaikan pitäjän antamat selvitykset ja antanut kaatopaikan pitäjälle luvan poistaa kaatopaikka käytöstä. Tämä menettely ei vähennä kaatopaikan pitäjän lupaehtojen mukaista vastuuta; c) hyväksytyn kaatopaikan kunnostussuunnitelman pe- rusteella toimivaltaisen viranomaisen on hyväksyttävä tarvittavat työt ja määrättävä siirtymäkaudesta suun- nitelman toteuttamiseksi. Kaikkien käytössä olevien kaatopaikkojen on oltava tämän direktiivin vaati- musten mukaisia, lukuun ottamatta liitteessä I olevan 1 kohdan vaatimuksia, kahdeksan vuoden kuluessa 18 artiklan 1 kohdassa säädetystä päivästä; c) sen jälkeen kun kaatopaikka on lopullisesti poistettu käytöstä, kaatopaikan pitäjä on vastuussa kaatopai- kan kunnossapidosta, tarkkailusta ja valvonnasta jäl- kihoitovaiheen aikana niin kauan kuin toimivaltainen viranomainen sitä vaatii, ottaen huomioon ajan, jonka kaatopaikka voi aiheuttaa vaaraa. Kaatopaikan pitäjän on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle kaikista valvontamenettelyjen yhtey- dessä esiin tulleista huomattavista haitallisista ympä- ristövaikutuksista ja hänen on noudatettava toimival- taisen viranomaisen tekemää päätöstä toteutettavien korjaavien toimenpiteiden luonteesta ja ajoituksesta; d) niin kauan kuin toimivaltainen viranomainen katsoo, että kaatopaikka todennäköisesti aiheuttaa vaaraa ympäristölle, kaatopaikan pitäjä on velvollinen tark- kailemaan ja alueen suotovesien koostumusta sekä lähialueen pohjavesikerrosta liitteen III mukaisesti. tutkimaan kaatopaikkakaasujen ja 14 artikla Käytössä olevat kaatopaikat Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteet varmistaak- seen, että kaatopaikat, joille on myönnetty lupa tai jotka ovat jo käytössä, kun tämä direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, eivät voi jatkaa toimintaansa, ellei jäljempänä esitettyjä toimia saateta loppuun mahdol- lisimman pian ja viimeistään kahdeksan vuoden kuluessa 18 artiklan 1 kohdassa säädetystä päivästä: a) kaatopaikan pitäjän on 18 artiklan 1 kohdassa sääde- tystä päivästä vuoden kuluessa valmisteltava ja esitet- tävä toimivaltaisen viranomaisen hyväksyttäväksi kaa- topaikan kunnostussuunnitelma, joka sisältää 8 artik- lassa luetellut kohdat ja kaatopaikan pitäjän tarpeelli- sina pitämät korjaavat toimenpiteet tämän direktiivin vaatimusten täyttämiseksi, liit- teessä I olevan 1 kohdan vaatimuksia; lukuun ottamatta b) kunnostussuunnitelman esittämisen jälkeen toimival- taisen viranomaisen on tehtävä lopullinen päätös siitä, voidaanko toimintaa jatkaa mainitun kunnostussuun- nitelman ja tämän direktiivin mukaisesti. Jäsenvaltioi- den on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sulkeak- seen 7 artiklan g alakohdan ja 13 artiklan mukaisesti mahdollisimman pian ne kaatopaikat, joille ei ole myönnetty jatkaa toimintaansa 8 artiklan mukaisesti; lupaa d) i) tämän direktiivin 4, 5, 11 artiklaa ja liitettä II on sovellettava vaarallisten jätteiden kaatopaikkoihin vuoden kuluessa 18 artiklan 1 kohdassa sääde- tystä päivästä; ii) tämän direktiivin 6 artiklaa on sovellettava vaa- rallisten jätteiden kaatopaikkoihin kolmen vuoden kuluessa 18 artiklan 1 kohdassa säädetystä päi- västä. 15 artikla Velvollisuus antaa kertomuksia Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle kolmen vuoden välein kertomus tämän direktiivin täytäntöönpanosta kiinnittäen erityistä huomiota 5 artiklan mukaisesti vah- vistettaviin kansallisiin strategioihin. Kertomus on laadit- tava komission direktiivin 91/692/ETY (1) 6 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen laatiman kyselylomak- keen tai lomakkeen pohjalta. Kyselylomake tai lomake on lähetettävä jäsenvaltioille kuusi kuukautta ennen kerto- muksen kattaman ajanjakson alkua. Kertomus on lähe- tettävä komissiolle yhdeksän kuukauden kuluessa kerto- muksen kattaman kolmivuotiskauden päättymisestä. Komissio julkaisee yhteisön kertomuksen tämän direktii- vin täytäntöönpanosta yhdeksän kuukauden kuluessa siitä, kun se vastaanotti jäsenvaltioiden laatimat kerto- mukset. 16 artikla Komitea Komissio hyväksyy muutokset, jotka ovat tarpeen tämän direktiivin liitteiden mukauttamiseksi tieteen ja tekniikan kehitykseen, sekä ehdotukset kaatopaikkoja koskevien valvonta-, näytteenotto- ja tutkimusmenetelmien standar- doimiseksi direktiivin 75/442/ETY 18 artiklan mukaisesti perustetun komitean avustamana ja tämän direktiivin 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Liitteitä voidaan muuttaa ainoastaan tämän direktiivin periaattei- den mukaisesti liitteissä mainitulla tavalla. Tätä varten liitteen II osalta komitea ottaa huomioon seuraavaa: jokaiselle kaatopaikkaluokalle asetetaan erityisperusteet ja/tai testausmenetelmät ja lisäraja-arvot, mukaan lukien (1) EYVL L 377, 31. 12. 1991, s. 48. C 333/24 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 30. 10. 98 tarvittaessa erityiset kaatopaikkatyypit kussakin luokassa, mukaan lukien maanalaiset varastot, ottaen huomioon liitteessä II esitetyt testausta ja kelpoisuusperusteita kos- kevat yleiset periaatteet ja menettelyt. Komissio, jota avustaa komitea, hyväksyy tämän direktiivin liitteisiin liittyvien valvonta-, näytteenotto- ja tutkimusmenetelmien standardointiehdotukset kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta. Komissio, jota avustaa komitea, hyväksyy tämän direktii- vin 5, 7 ja 11 artiklassa tarkoitettujen tilastotietojen yhdenmukaistamista ja säännöllistä välittämistä koskevat säännökset kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta ja tarvittaessa näiden säännösten muu- tokset. 17 artikla Komiteamenettely Komissiota avustaa komitea, joka muodostuu jäsenval- tioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komis- sion edustaja. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvitta- vista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuk- sesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamisso- pimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edel- lytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenval- tioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestyk- seen. Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset. Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausun- non mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpi- teistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä. Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä. 18 artikla Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin nou- dattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään kaksi vuotta sen voi- maantulosta. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitat- tava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin, kun ne julkaistaan virallisesti. Jäsenval- tioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä 2. tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset sään- nökset kirjallisina komissiolle. 19 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkais- taan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 20 artikla Osoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja 30. 10. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 333/25 LIITE I KAIKKIEN KAATOPAIKKALUOKKIEN YLEISVAATIMUKSET 1. Sijainti 1. 1 Kaatopaikan sijainnin osalta on otettava huomioon vaatimukset, jotka liittyvät seuraaviin tekijöihin: a) välimatkat kaatopaikka-alueen rajojen ja asuin- ja virkistysalueiden, vesiteiden, vesistöjen sekä muiden maatalous- ja kaupunkialueiden välillä, b) alueella esiintyvät pohjavedet, rannikkovedet tai luonnonsuojeluvyöhykkeet, c) alueen geologiset ja hydrogeologiset olosuhteet, d) alueen tulvimis-, ja vajoamis-, maanvieremä- tai lumivyöryvaarat, e) alueen luonnonperinnön tai kulttuuriperinnön suojelu. 1. 2 Kaatopaikka voidaan hyväksyä vain, jos alueen ominaisuudet suhteessa edellä mainittuihin vaatimuk- siin tai suunnitellut korjaavat toimenpiteet osoittavat, että kaatopaikka ei aiheuta vakavaa vaaraa ympäristölle. 2. Vesien hallinta ja suotoveden käsittely On toteutettava kaatopaikan ominaisuuksiin ja sääolosuhteisin liittyvät tarvittavat toimenpiteet — jätemassaan imeytyvän sadannan hallitsemiseksi, — pintaveden ja/tai pohjaveden virtauksen ehkäisemiseksi kaatopaikalle sijoitettuun jätteeseen, — saastuneen veden ja suotoveden keräämiseksi; jos kaatopaikan sijaintiin ja kaatopaikalle hyväksyt- tävän jätteen tarkasteluun perustuva arviointi osoittaa, että kaatopaikka ei muodosta mahdollista uhkaa ympäristölle, toimivaltainen viranomainen voi päättää, että tätä säännöstä ei sovelleta, — kaatopaikalta kerätyn saastuneen veden ja suotoveden käsittelemiseksi kaatopaikalta johdettavilta vesiltä edellytetyn laadun saavuttamiseksi. Mitä edellä säädetään, ei sovelleta pysyvän jätteen kaatopaikkoihin. 3. Maaperän ja vesien suojelu 3. 1 Kaatopaikan on sijaittava ja sen on oltava suunniteltu siten, että se täyttää tarvittavat vaatimukset maaperän, pohjaveden ja pintaveden pilaantumisen ehkäisemiseksi ja tarvittaessa suotoveden tehok- kaan keräämisen varmistamiseksi 2 kohdan mukaisesti. Maaperän, pohjaveden ja pintaveden suojele- miseksi on käytettävä geologisen esteen ja pohjavuorauksen yhdistelmää toiminnallisen/aktiivin vai- heen aikana ja geologisen esteen ja eristevuorauksen yhdistelmää passiivisen vaiheen aikana/käytöstä- poistamisen jälkeen. 3. 2 Geologinen este määräytyy niiden kaatopaikan alla ja sen läheisyydessä vallitsevien geologisten ja hydrogeologisten olosuhteiden perusteella, jotka tarjoavat riittävän tiiveyden maaperään ja pohjaveteen kohdistuvan mahdollisen uhan torjumiseksi. Kaatopaikan perustuksen ja sivujen tulee koostua mineraalikerroksesta, joka täyttää läpäisevyys- ja paksuusvaatimukset siten, että se vastaa maaperän, pohjaveden ja pintaveden suojelun kannalta yhteisvaikutuksiltaan vähintään seuraavia vaatimuksia: — vaarallisen jätteen kaatopaikka: K # 1,0 × 10−9 m/s; paksuus $ 5 m, — tavanomaisen jätteen kaatopaikka: K # 1,0 × 10−9 m/s; paksuus $ 1 m, C 333/26 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 30. 10. 98 — pysyvän jätteen kaatopaikka: K # 1,0 × 10−7 m/s; paksuus $ 1 m, m/s = metriä/sekunti. Jos geologinen este ei luonnostaan vastaa edellä mainittuja vaatimuksia, sitä voidaan täydentää rakentamalla ja vahvistaa muilla vastaavan suojan antavilla keinoilla. Rakennetun geologisen esteen on oltava vähintään 0,5 metriä paksu. 3. 3 Edellä kuvatun geologisen esteen lisäksi on lisättävä suotoveden keruu- ja tiivistysjärjelstelmä seuraa- vien periaatteiden mukaisesti, jotta varmistetaan, että suotoveden kerääntyminen kaatopaikan pohjalle on mahdollisimman vähäistä: Suotoveden keruu ja pohjan tiivistys Kaatopaikkaluokka Tavanomainen Vaarallinen Keinotekoinen tiivistysvuoraus Kuivatuskerros $ 0,5 m Vaaditaan Vaaditaan Vaaditaan Vaaditaan Jäsenvaltiot voivat asettaa pysyvän jätteen kaatopaikkoja ja edellä mainittujen teknisten keinojen ominaisuuksia koskevia yleisiä tai erityisiä vaatimuksia. Jos toimivaltainen viranomainen mahdollisia ympäristövaaroja tarkasteltuaan katsoo, että suotoveden muodostumisen estäminen on tarpeellista, voidaan määrätä pintavuorauksesta. Pintavuorausta koske- vat seuraavat suositukset: Kaatopaikkaluokka Tavanomainen Vaarallinen Kaasunkeräyskerros Keinotekoinen tiivistysvuoraus Läpäisemätön mineraalikerros Kuivatuskerros. 0,5 m Pintamaakerros. 1 m Vaaditaan Ei vaadita Vaaditaan Vaaditaan Vaaditaan Ei vaadita Vaaditaan Vaaditaan Vaaditaan Vaaditaan 3. 4 Jos ympäristövaarojen arvioinnin perusteella, ottaen erityisesti huomioon direktiivi 80/68/ETY (1), toimivaltainen viranomainen on päättänyt 2 kohdan mukaisesti (”Vesien hallinta ja suotoveden käsittely”), että suotoveden keruu ja käsittely ei ole tarpeellista, tai on todettu, että kaatopaikka ei muodosta todennäköistä vaaraa maaperälle, pohjavedelle tai pintavedelle, edellä mainittuja 3. 2 ja 3. 3 kohdan vaatimuksia voidaan lieventää vastaavasti. Näitä vaatimuksia voidaan pysyvälle jätteelle tarkoitettujen kaatopaikkojen osalta mukauttaa kansallisen lainsäädännön mukaisesti. 3. 5 Tämän direktiivin 17 artiklalla perustettu komitea kehittää ja hyväksyy menetelmän, jota käytetään kaatopaikkojen vedenläpäisykertoimen määrittelemiseen kenttäoloissa ja koko kaatopaikan alueella. 4. Kaasujen hallinta 4. 1 On toteutettava tarvittavat toimenpiteet kaatopaikkakaasujen kertymisen ja purkautumisen valvomi- seksi (liite III). 4. 2 Kaatopaikkakaasua on kerättävä kaikilta kaatopaikoilta, joihin sijoitetaan biohajoavaa jätettä, ja kaatopaikkakaasut on käsiteltävä ja käytettävä. Jos kerättyä kaasua ei voida käyttää energian tuotantoon, se on käsiteltävä polttamalla. 4. 3 Kaatopaikkakaasujen keruu, käsittely ja käyttö tulee 4. 2 kohdan mukaisesti toteuttaa tavalla, joka minimoi ympäristövahingot tai ympäristön pilaantumisen sekä ihmisten terveydelle aiheutuvat vaa- rat. (1) EYVL L 20, 26. 1. 1980, s. 43, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 91/692/ETY (EYVL L 377, 31. 12. 1991, s. 48). 30. 10. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 333/27 5. Haitat ja vaarat On toteutettava toimenpiteitä, joilla vähennetään kaatopaikasta aiheutuvia haittoja ja vaaroja, jotka syntyvät: — haju- ja pölypäästöistä; — tuulen kantamista aineista; — melusta ja liikenteestä; — linnuista, tuhoeläimistä ja hyönteisistä; — aerosolien muodostumisesta; — tulipaloista. Kaatopaikat on varustettava niin, että kaatopaikalta peräisin oleva lika ei leviä yleisille teille tai ympäröiville maa-alueille. 6. Vakavuus Jätteet on sijoitettava kaatopaikalle siten, että varmistetaan jätemassan ja siihen liittyvien rakenteiden vakavuus, etenkin sortumien estämiseksi. Jos käytetään keinotekoista estettä, on varmistettava, että sen alla oleva geologinen kerros on kaatopaikan muodon huomioon ottaen riittävän vakaa ehkäise- mään pohjaan painautumisen, joka voi vahingoittaa estettä. 7. Esteet Kaatopaikka on suljettava niin, että vapaa pääsy sinne estetään. Portit on pidettävä lukittuina muina kuin aukioloaikoina. Laitoksen valvonta- ja sisäänpääsyjärjestelmään on sisällyttävä toimenpide- ohjelma jätteen laittoman kaatopaikalle sijoittamisen havaitsemiseksi ja ehkäisemiseksi. C 333/28 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 30. 10. 98 LIITE II JÄTTEEN KAATOPAIKKAKELPOISUUDEN PERUSTEET JA MENETTELYT 1 Johdanto Tässä liitteessä esitetään — yleiset periaatteet jätteiden kelpoisuudesta tiettyyn kaatopaikkaluokkaan; tulevan jäteluokitusmenette- lyn olisi perustuttava näille periaatteille, — suuntaviivat alustavan jätteen kelpoisuusmenettelyn luomiseksi, jota on noudatettava kunnes yhtenäi- nen jätteiden luokittelu- ja kaatopaikkakelpoisuusmenettely on kehitetty; tämän direktiivin 16 artik- lassa tarkoitettu tekninen komitea kehittää tämän menettelyn sekä asianmukaiset näytteenottomenet- telyt. Tekninen komitea laatii perusteet, jotka tiettyjen vaarallisten jätteiden on täytettävä, jotta ne voidaan hyväksyä tavanomaiselle jätteelle tarkoitetuille kaatopaikoille. Kyseisissä perusteissa on erityisesti otettava huomioon kyseisten jätteiden lyhyen, keskipitkän ja pitkän ajan liukoisuus. Kyseiset arviointiperusteet on laadittava kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta. Tekninen komitea laatii myös arviointiperusteet, jotka on täytettävä, jotta jäte voidaan hyväksyä maanalaiseen varastoon. Kyseisissä arviointiperusteissa on otettava huomioon erityisesti se, että jätteiden ei pitäisi reagoida toistensa tai kallion kanssa. Tämä teknisen komitean työ on saatettava loppuun kolmen vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta, lukuun ottamatta tämän direktiivin liitteisiin liittyviä valvonta-, näytteenotto- ja tutkimusmenetelmien standardointiehdotuksia, jotka on hyväksyttävä kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta, ja se on toteutettava ottaen huomioon tämän direktiivin 1 artiklassa määritellyt tavoitteet. 2. Yleiset periaatteet Sijoitettavan jätteen koostumus, huuhtoutuminen, käyttäytyminen pitkällä aikavälillä sekä yleiset ominai- suudet on tiedettävä mahdollisimman tarkasti. Jätteen kaatopaikkakelpoisuus voi perustua joko luette- loon kaatopaikalle vastaanotettavista jätteistä tai luetteloon jätteistä, joita ei saa sijoittaa kaatopaikalle, jotka on määritelty niiden luonteen ja alkuperän mukaan, sekä jätteen analysointimenetelmiin ja vastaanotettavan jätteen ominaisuuksien raja-arvoihin. Tässä direktiivissä esitettyjen jätteen tulevien kaatopaikkakelpoisuutta koskevien menettelyiden on mahdollisuuksien mukaan perustuttava vakioituihin jätteen analysointimenetelmiin ja vastaanotettavan jätteen ominaisuuksien standardoituihin raja-arvoi- hin. Ennen tällaisten analysointimenetelmien ja raja-arvojen määrittelyä jäsenvaltioiden olisi otettava käyttöön ainakin kansallisia luetteloita eri kaatopaikkaluokkiin vastaanotettavista jätteistä tai luetteloita jätteistä, joita ei oteta vastaan tietyn kaatopaikkaluokan kaatopaikalle, tai määritellä perusteet luetteloihin merkitsemiselle. Jotta jäte otetaan vastaan tiettyyn kaatopaikkaluokkaan, sen tulee olla mainittu asianomaisessa kansallisessa luettelossa tai täyttää vastaavanlaiset perusteet kuin luetteloon merkitsemi- nen edellyttää. Nämä luettelot tai vastaavat perusteet sekä analysointimenetelmät ja raja-arvot on lähetettävä komissiolle kuuden kuukauden kuluessa siitä kun direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä tai siitä, kun ne annetaan kansallisella tasolla. Näitä luetteloita tai kelpoisuusperusteita olisi käytettävä paikkakohtaisten luetteloiden laatimisessa, eli luettelon laatimisessa direktiivin 9 artiklan mukaisesti luvassa yksilöidyistä hyväksytyistä jätteistä. Ne perusteet, joiden nojalla jäte hyväksytään viiteluetteloihin tai johonkin kaatopaikkaluokkaan, voivat perustua joko muuhun lainsäädäntöön ja/tai jätteiden ominaisuuksiin. Määriteltäessä perusteita jätteen kaatopaikkakelpoisuudelle johonkin kaatopaikkaluokkaan on otettava huomioon seuraavat seikat: — lähiympäristön suojelu (erityisesti pohjavesi ja pintavesi); — ympäristösuojelujärjestelmien suojaaminen (esim. vuoraukset ja suotoveden käsittelyjärjestelmät); — toivottujen jätteenstabilointiprosessien suojaaminen kaatopaikoilla; — ihmisten terveyttä uhkaavien vaarojen torjunta. 30. 10. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 333/29 Esimerkkejä jätteen ominaisuuksiin perustuvista kaatopaikkakelpoisuusperusteista ovat: — vaatimukset siitä, että jätteen kokonaiskoostumus on tiedettävä; — jätteeseen sisältyvien orgaanisten aineiden määrien rajoitukset; — orgaanisen jätteen ainesosien biohajoavuutta koskevat vaatimukset tai rajoitukset; — mahdollisesti haitallisten/vaarallisten erikseen määriteltyjen aineiden määrän rajoitukset (suhteessa edellä mainittuihin suojelua koskeviin perusteisiin); — mahdollisesti haitallisten/vaarallisten erikseen määriteltyjen aineiden mahdollinen ja odotettavissa oleva suotautuminen (suhteessa edellä mainittuihin suojelua koskeviin perusteisiin); — jätteen ja siitä syntyvän suotoveden ekotoksikologiset ominaisuudet. Jätteiden ominaisuuksiin perustuvien kaatopaikkakelpoisuusperusteiden on yleensä oltava erittäin tark- koja pysyvien jätteiden kaatopaikkojen osalta, niiden ei tarvitse olla yhtä tarkkoja tavanomaisten jätteiden kaatopaikkojen osalta, ja vielä väljemmät ne voivat olla vaarallisten jätteiden kaatopaikkojen osalta, mikä johtuu kahden viimeksi mainitun luokan korkeammasta ympäristönsuojelun tasosta. 3. Testausta ja jätteen kaatopaikkakelpoisuutta koskevat yleiset menettelyt Jätteen yleisen määrittelyn ja testauksen on perustuttava seuraavaan kolmitasoiseen porrastukseen: Taso 1: Perusmäärittely. Tämä käsittää lyhyt- ja pitkäaikaisen suotautumiskäyttäytymisen ja/tai jätteen ominaisuuksien perusteellisen määrittelyn vakioitujen analyysi- ja käyttäytymistestausmenetel- mien mukaisesti. Taso 2: Laadunvalvontatesti. Tämä käsittää jaksottaisia testauksia yksinkertaisemmilla standardoiduilla analyysi- ja käyttäytymistestausmenetelmillä, jotta voitaisiin määritellä, täyttääkö jäte lupaehdot ja/tai erityiset viiteperusteet. Testeissä keskitytään päämuuttujiin ja perusmäärittelyllä tunnistet- tavaan käyttäytymiseen. Taso 3: Tarkastus paikalla. Tämä käsittää nopeat tarkastusmenetelmät sen varmistamiseksi, että jäte on sama kuin se, joka on ollut kelpoisuustestauksessa ja joka on kuvattu mukana olevissa asiakirjoissa. Tämä voi käsittää pelkästään jätekuorman silmämääräisen tarkastuksen ennen kuin se puretaan kaatopaikalle tai sen jälkeen. Tietyntyyppinen jäte on tavallisesti määriteltävä tasolla 1, ja sen on täytettävä asianomaiset perusteet, jotta se hyväksytään viiteluetteloon. Tietyntyyppistä jätettä on testattava säännöllisesti (esimerkiksi vuosittain) tasolla 2, ja sen on täytettävä asianmukaiset perusteet, jotta se säilyisi paikkakohtaisessa luettelossa. Jokaiselle jätekuormalle, joka saapuu kaatopaikan portille, on suoritettava tason 3 mukainen tarkastus. Tietyt jätetyypit voidaan väliaikaisesti tai pysyvästi jättää tason 1 testauksen ulkopuolelle. Tämä voi johtua siitä, että testaus on mahdoton toteuttaa tai että asianmukaisia testausmenetelmiä tai hyväksymis- perusteita ei ole käytettävissä, tai se voi johtua poikkeavasta lainsäädännöstä. 4. Suuntaviivat alustaville jätteen kaatopaikkakelpoisuusmenettelyille Ennen tämän liitteen lopullista valmistumista ainoastaan tason 3 testaus on pakollinen ja tason 1 ja 2 testauksia sovelletaan siinä laajuudessa kuin on mahdollista. Tässä alustavassa vaiheessa tiettyyn kaatopaikkaluokkaan kelpoisen jätteen on oltava joko rajoitetussa kansallisessa tai tätä kaatopaikka- luokkaa koskevassa paikkakohtaisessa luettelossa tai sen on täytettävä kyseiseen luetteloon merkitsemistä vastaavat arviointiperusteet. Seuraavia yleisiä suuntaviivoja voidaan käyttää vahvistettaessa alustavia perusteita jätteiden kelpoisuu- delle kolmeen tärkeimpään kaatopaikkaluokkaan tai vastaaviin luetteloihin: — Pysyvien jätteiden kaatopaikat: ainoastaan 2 artiklan e alakohdassa määritellyt, pysyvät jätteet voidaan hyväksyä luetteloon. C 333/30 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 30. 10. 98 — Tavanomaisten jätteiden kaatopaikat: jotta jätetyyppi voidaan hyväksyä luetteloon, se ei saa kuulua direktiivin 91/689/ETY soveltamisalaan. — Vaarallisten jätteiden kaatopaikat: alustavaan summittaiseen luetteloon vaarallisten jätteiden kaato- paikoista voidaan sisällyttää ainoastaan direktiivin 91/689/ETY soveltamisalaan kuuluvat jätetyypit. Tällaisia jätetyyppejä ei kuitenkaan tulisi hyväksyä luetteloon ilman esikäsittelyä, jos niissä olevien mahdollisesti vaarallisten ainesosien kokonaispitoisuus ja kyseisten ainesosien suotautuvuus muo- dostavat lyhyellä aikavälillä riskin työympäristölle tai ympäristölle tai estävät jätteiden riittävän stabiloinnin kaatopaikan suunnitelluksi käyttöajaksi. 5. Jätteen näytteenotto Jätteen näytteenotto saattaa olla näytteiden edustavuuden kannalta ja teknisesti hyvin ongelmallista monien jätteiden heterogeenisen luonteen vuoksi. Jätteen näytteenoton eurooppalaista standardia kehite- tään. Kunnes jäsenvaltiot hyväksyvät tämän standardin direktiivin 17 artiklan mukaisesti, jäsenvaltiot voivat soveltaa kansallisia standardeja ja menettelyjä. 30. 10. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 333/31 LIITE III VALVONTA JA TARKKAILU TOIMINTA- JA JÄLKIHOITOVAIHEESSA 1. Johdanto Tässä liitteessä esitetään vähimmäismenettelytavat tarkkailulle, jota suoritetaan sen tarkistamiseksi, että: — jäte on hyväksytty sijoitettavaksi kyseiselle kaatopaikkaluokalle vahvistettujen arviointiperusteiden mukaisesti: — kaatopaikan sisäiset prosessit etenevät tarkoitetulla tavalla, — ympäristönsuojelujärjestelmät toimivat täysin aiotulla tavalla, — kaatopaikan lupaehdot täytetään. 2. Säätiedot Kertomusten antamista koskevan velvoitteen mukaisesti (15 artikla) jäsenvaltioiden on toimitettava tiedot meteorologisten tietojen keruujärjestelmästä. Jäsenvaltiot päättävät siitä, kuinka tiedot on kerättävä (paikalla, kansallinen ilmatieteen havaintoasemien verkosto, jne. ). Jos jäsenvaltioit päättävät, että vesitaseet ovat tehokas keino arvioida, muodostuuko kaatopaikan jätemassassa suotovettä tai vuotaako kaatopaikka, on suositeltavaa, että seuraavat tiedot kerätään kaatopaikalla suoritettavan seurannan avulla tai lähimmältä ilmatieteen havaintosemalta niin kauan kuin toimivaltainen viranomainen sitä vaatii tämän direktiivin 13 artiklan 3 c alakohdan mukaisesti: 1. 1 Sademäärä Toimintavaihe Jälkihoitovaihe Päivittäin Päivittäin, lisättynä kuukausiarvoihin 1. 2 Lämpötila (min. , max. klo 14. 00 CET) Päivittäin 1. 3 Vallitsevan tuulen suunta ja voimakkuus 1. 4 Haihtuminen (lysimetri) (1) 1. 5 Ilman kosteus (klo 14. 00 CET) (1) Tai muilla sopivilla menetelmillä. Päivittäin Päivittäin Päivittäin Kuukauden keskiarvo Ei vaadita Päivittäin, lisättynä kuukausiarvoihin Kuukauden keskiarvo 3. Päästöjä koskevat tiedot: veden, suotoveden ja kaasujen valvonta Jos suotovettä ja pintavettä esiintyy, on niistä otettava näytteet edustavissa kohdissa. Suotoveden näytteenotto ja mittaaminen (määrä ja koostumus) on suoritettava erikseen jokaisessa kohdassa, josta suotovettä johdetaan pois paikalta. Viite: näytteenottotekniikan yleiset suuntaviivat, ISO 5667-2 (1991). Jos pintavettä esiintyy, sen seuranta on toteutettava vähintään kahdessa kohdassa, joista toinen on ylävirtaan ja toinen alavirtaan kaatopaikalta. Kaasujen seurannan on oltava edustava kaatopaikan kaikissa osissa. Näytteenoton ja analyysien suoritustiheys esitetään alla olevassa taulukossa. C 333/32 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 30. 10. 98 Suotovedestä ja vedestä on otettava seurantaa varten näyte, joka edustaa sen keskimääräistä koostu- musta. 2. 1 Suotoveden määrä 2. 2 Suotoveden koostumus (2) Toimintavaihe Jälkihoitovaihe (3) Kuukausittain (1) (3) 6 kuukauden välein 4 kertaa vuodessa (3) 6 kuukauden välein 2. 3 Pintaveden määrä ja koostumus (7) 4 kertaa vuodessa (3) 6 kuukauden välein 2. 4 Potentiaaliset kaasupäästöt ja ilmanpaine (4) Kuukausittain (3) (5) (CH4, CO2, O2, H2S, H2 jne. ) 6 kuukauden välein (6) (1) Näytteenoton suoritustiheyttä voidaan mukauttaa kaatopaikan muodon perusteella (kumpuna, täyttönä jne. ). Tämä on eriteltävä luvassa. (2) Mitattavat muuttujat ja analysoitavat aineet vaihtelevat sijoitetun jätteen koostumuksen mukaan; ne on merkittävä lupa-asiakirjaan ja niiden on kuvattava jätteiden huuhtoutumisominaisuuksia. (3) Jos tietojen analysointi osoittaa, että pidemmät aikavälit ovat yhtä tehokkaita, suoritustiheyttä voidaan mukauttaa. Suotoveden osalta on mitattava johtokyky aina vähintään kerran vuodessa. (4) Nämä mittaukset liittyvät lähinnä orgaanisen aineen pitoisuuteen jätteessä. (5) CH4, CO2, O 2 säännöllisesti, muut kaasut tarvittaessa, sijoitetun jätteen koostumuksen mukaan, jotta saataisiin kuva sen huuhtoutumisiominaisuuksista. (6) Kaasunpoistojärjestelmän tehokkuus on tarkastettava säännöllisesti. (7) Kaatopaikan ominaisuuksien perusteella toimivaltainen viranomainen voi määrätä, ettei näitä mittauksia tarvita, ja antaa siten kertomuksensa tämän direktiivin 15 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Mitä 2. 1 ja 2. 2 kohdassa säädetään, sovelletaan ainoastaan paikoilla, joissa kerätään suotovettä (ks. liitteessä I oleva 2 kohta). 4. Pohjaveden suojelu A. NÄYTTEENOTTO Mittausten on annettava tietoja pohjavedestä, johon kaatopaikan toiminta todennäköisesti vaikuttaa, ja pohjaveden sisäänvirtausalueella on oltava vähintään yksi mittauskohta ja ulosvirtausalueella kaksi mittauskohtaa. Mittausten lukumäärää voidaan lisätä erityisen hydrogeologisen tutkimuksen perusteella ja jos on tarvetta havaita varhaisessa vaiheessa suotoveden tahaton pääsy pohjaveteen. Näytteet on otettava vähintään kolmesta kohdasta ennen jätteiden sijoittamista, jotta saadaan viitearvot tuleville näytteille. Viite: Pohjavesien näytteenotto, ISO 5667, osa 11, 1993. B. SEURANTA Otetuista näytteistä analysoitavat muuttujat on johdettava odotetusta suotoveden koostumuksesta ja alueen pohjaveden laadusta. Analyysin muuttujia valittaessa on otettava huomioon aineiden kulkeutumi- nen pohjavesialueella. Muuttujiin voi sisältyä osoitinmuuttujia sen varmistamiseksi, että veden laadun muutokset havaitaan nopeasti (1). Pohjavedentaso Pohjaveden koostumus Toimintavaihe Jälkihoitovaihe 6 kuukauden välein (1) 6 kuukauden välein (1) Paikkakohtainen suoritustiheys (2) (3) Paikkakohtainen suoritustiheys (2) (3) (1) Jos pohjaveden taso vaihtelee, on suoritustiheyttä lisättävä. (2) Suoritustiheyden on perustuttava mahdollisuuteen suorittaa korjaavia toimia kahden näytteenoton välillä, jos kynnystaso saavutetaan, eli suoritustiheys on määriteltävä pohjaveden virtausnopeutta koskevien tietojen arvioinnin perusteella. (3) Jos kynnystaso saavutetaan (ks. C kohta), se on todennettava toistamalla näytteenotto. Kun taso on varmistettu, on seurattava varotoimia koskevaa suunnitelmaa (esitetty luvassa). C. KYNNYSTASO Pohjavedelle on katsottava aiheutuneen tämän direktiivin 12 ja 13 artiklassa tarkoitettuja huomattavia haitallisia ympäristövaikutuksia, jos pohjavedestä otetun näytteen analyysi osoittaa veden laadussa (1) Suositellut muuttujat: pH, TOC, fenolit, raskasmetallit, fluoridi, As, öljy/hiilivedyt. 30. 10. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 333/33 tepahtuneen merkittäviä muutoksia. Kynnystaso on määriteltävä ottaen huomioon kaatopaikka-alueen erityiset hydrogeologiset muodostumat ja pohjaveden laatu. Kynnystasosta on määrättävä luvassa aina kun se on mahdollista. Havainnot on arvioitava valvontataulukon avulla, joka sisältää vahvistetut valvontasäännöt ja valvonnan tasot jokaiselle virtauksen suhteen alasuunnassa olevalle kaivolle. Valvonnan taso on määriteltävä pohjaveden laadun paikallisten vaihtelujen mukaan. 5. Kaatopaikan topografia: kaatopaikan jätemassaa koskevat tiedot Toimintavaihe Jälkihoitovaihe 5. 1 Kaatopaikan jätemassan rakenne ja koostumus (1) Vuosittain 5. 2 Kaatopaikan jätemassan painuminen Vuosittain Vuosittainen lukema (1) Kyseisen kaatopaikan tilannesuunnitelman tiedot: jätteen peittämä pinta-ala, jätteen määrä ja koostumus, käsittely- menetelmät, käsittelyn aika ja kesto, laskelma kaatopaikan jäljellä olevasta kapasiteetista. C 333/34 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 30. 10. 98 NEUVOSTON PERUSTELUT I JOHDANTO 1. Komissio esitti 14. maaliskuuta 1997 ehdotuksen (1) 130 s artiklan 1 kohtaan perustu- vaksi direktiiviksi jätteiden käsittelystä kaatopaikoilla. 2. Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa 19. helmikuuta 1998 (2) ensimmäisessä käsitte- lyssä tehden 29 tarkistusta. Tämän lausunnon pohjalta komissio antoi muutetun ehdo- tuksen 26. maaliskuuta 1998 (3). Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa 1. lokakuuta 1997. 3. Neuvosto vahvisti 4. kesäkuuta 1998 yhteisen kantansa perustamissopimuksen 189 c ar- tiklan mukaisesti. II TAVOITE 4. Jätteiden sijoittamisesta kaatopaikoille aiheutuvien haitallisten ympäristövaikutusten ja ihmisten terveydelle siitä aiheutuvien vaarojen ehkäisemiseksi tai vähentämiseksi mahdol- lisimman tehokkaasti niiden koko käyttöajan tällä ehdotuksella perustetaan puitedirektii- vin muodossa ja vaarallisten, vaarattomien ja pysyvien jätteiden ja kaatopaikkojen luokitteluun pohjautuva: — jätteiden kaatopaikoille hyväksymistä koskevien lupien myöntämismenettelyt, kaato- paikan toimintavaiheen valvonta- ja seurantamenettelyt sekä käytöstäpoistamismenet- tely, — tekniset vaatimukset, jotka kaatopaikoiksi suunniteltujen alueiden ja laitosten on täytettävä, ja eri kaatopaikkaluokkiin kelpaavat jätteet, — kaatopaikan perustamista koskeva lupamenettely, — kansallisten strategioiden tavoitteet kaatopaikoille sijoitettavan biohajoavan yhdys- kuntajätteen määrän vähentämiseksi. III YHTEISEN KANNAN ERITTELY Yleisiä huomautuksia 5. Neuvosto on ottanut huomioon edellä esitetyn tavoitteen, paikallisten luonnonolosuhtei- den merkityksen kaatopaikkojen perustamisessa ja niiden toiminnassa sekä jäsenval- tioissa vallitsevat, jätteiden tuotantoon ja niiden käsittelyn nykyisiin käytäntöihin liittyvät erityisolosuhteet, ja pyrkinyt antamaan sellaisia säännöksiä, jotka takaavat terveyden ja ympäristön suojelun korkean tason, pyrkimättä järjestelmälliseen yhdenmukaistamiseen, joka olisi ollut tehotonta ja jopa mahdoton toteuttaa. Toissijaisuusperiaatetta noudattaen ja edellisen huomautuksen mukaisesti hyväksytyissä säännöksissä on muutettu komission ehdotusta ymmärrettävyyden ja joustavuuden lisäämiseksi. Nämä muutokset koskevat pääasiassa soveltamisalaa, kaatopaikoille sijoitettavaa biohajoavaa jätettä koskevaa vähentämisstrategiaa sekä olemassa olevia kaatopaikkoja koskevaa aikataulua. 6. Edellä esitettyjen suuntaviivojen perusteella neuvosto saattoi hyväksyä kokonaan, pää- osin tai osittain: (1) EYVL C 156, 24. 5. 1997, s. 10. (2) EYVL C 80, 16. 3. 1998, s. 204. (3) EYVL C 126, 24. 4. 1998, s. 11. 30. 10. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 333/35 — Euroopan parlamentin tarkistukset, jotka komissio on ottanut muutettuun ehdotuk- seensa, lukuun ottamatta seuraavia tarkistuksia: 1, 6, 10, 11, 19, 21, 24, 26 ja 29, — tarkistukset 2, 3, 7, 12 ja 31, joita komissio ei ottanut muutettuun ehdotukseensa. Erityiset huomautukset (Ellei toisin mainita, jäljempänä esitetyt viittaukset koskevat muutetun ehdotuksen tekstiä. Yhteistä kantaa koskevat viittaukset on lihavoitu. ) Tärkeimmät neuvoston komission muutettuun ehdotukseen tekemät muutokset ovat seuraa- vat: i) 1 artikla Sen sijaan, että lueteltaisiin kaatopaikan käyttöajan kaikki eri vaiheet, neuvosto piti parempana viitata kyseisessä yleisessä artiklassa ”niiden koko käyttöaikaan”. Ottaen huomioon kyseisen direktiivin yleistavoitteen samankaltaisuus verrattuna direktiiviin 96/61/EY (IPPC-direktiivi) neuvosto katsoi hyödylliseksi selventää kyseisten direktiivien välistä suhdetta 1 artiklan toisessa kappaleessa. Näin ollen 3 artiklan 1 kohdan toinen virke on poistettu. ii) 2 artikla Ehdotuksen 2 artiklan b alakohdasta on poistettu sanat ”kaupallinen, teollinen, institutio- naalinen ja” sen vuoksi, että jätteen alkuperällä ei ole merkitystä direktiivin rakenteen kannalta. Vaarallista jätettä koskeva määritelmä (c alakohta) on tehty johdonmukaisemmaksi viittaa- malla suoraan yhteisön lainsäädännön perussäännökseen eli direktiivin 91/689/ETY 1 artik- lan 4 kohtaan, f ja g alakohtien määritelmät: tarkistusten 10 ja 12 sisältöön tehdyn viittauksen selventämi- seksi ja 3 artiklan mukaisen erilaisen kohtelun valossa neuvosto katsoi, että g alakohdan ”kaatopaikan” ja f alakohdan ”maanalaisen varaston” välillä olisi tehtävä ero. Lisäksi katsottiin, että tiettyjen hyödyntämis- ja esikäsittelyprosessien huomioon ottamiseksi on asianmukaista jatkaa hyödyntämistä tai esikäsittelyä edeltävää varastointiaikaa kolmeen vuoteen, h alakohdan määritelmä (esikäsittely) sisältää käsitteen ”terminen prosessi” erotuksena ”fysikaalisesta prosessista”, q alakohdan määritelmä (nestemäinen jäte): sen vuoksi, että nestemäistä jätettä koskevaa määritelmää ei ollut mahdollista perustaa jätteen kiintoaineen määrään, neuvosto säilytti komission alkuperäisessä ehdotuksessa olevan määritelmän, r alakohdan määritelmää (eristynyt asutus) tarkennettiin viittaamalla kyseisiin asutuksiin vaikuttaviin sääolosuhteisiin. iii) 3 artikla Riippumatta siitä, että kaivos- tai louhostoiminnasta syntyvä tavanomainen pysyvä jäte on kokonaan suljettu soveltamisalan (2 kohdan neljäs luetelmakohta) ulkopuolelle, neuvosto katsoi, että kaivos- tai louhostoiminnasta syntyvä muu tavanomainen jäte kuin pysyvä jäte voidaan vapauttaa ainoastaan tietyistä säännöksistä (3 kohta). Samoin maanalaisille va- rastoille voidaan myöntää ainoastaan rajoitettuja poikkeuksia, joissa otetaan huomioon tällaisten paikkojen ominaispiirteet (4 kohta). Vaikka tavanomaisten tai pysyvien jätteiden kaatopaikkojen kokonaiskapasiteettia, jonka perusteella ne voidaan vapauttaa tietyistä säännöksistä, on nostettu 10 000 tonnista 15 000 tonniin (5 kohdan a alakohta), tarkennettiin, että kyseisiä poikkeuksia sovelletaan ainoas- taan olemassa oleviin kaatopaikkoihin. C 333/36 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 30. 10. 98 iv) 5 artikla Vaikka neuvosto kannatti laajasti komission ajamaa lähestymistapaa kaatopaikalle sijoitetta- vien biohajoavien jätteiden määrän vähentämisestä, se katsoi, että jäsenvaltioiden tähän tarkoitukseen laatimia strategioita ei pitäisi rajoittaa koskemaan yhdyskuntajätettä vaan niiden olisi koskettava kaikkea biohajoavaa jätettä (1 kohta) ja että biohajoavaa yhdyskun- tajätettä koskevan ensimmäisen tavoitteen on oltava pakottava (2 kohdan a alakohta). Kansallisia strategioita koskeva selonteko on esitettävä 30 kuukauden kuluessa direktiivin siirtämisestä osaksi kansallista lainsäädäntöä eli kuusi kuukautta siitä, kun jäsenvaltiot ovat laatineet strategiat (1 kohta), mikä vastaa muutetun ehdotuksen määräaikaa. Muita tavoitteita koskeva jonkin verran myöhennetty 2 kohdassa oleva aikataulu voisi edistää sijoittamista koskevia vaihtoehtoisia käytäntöjä ja mahdollistaisi sen, että jäsenvaltiot saavuttavat kyseiset tavoitteet. Kolmanteen tavoitteeseen mahdollisesti vaikuttavien epävar- muuksien huomioon ottamiseksi lisättiin evoluutiolauseke. v) 6 artikla Direktiivin c alakohdan iii alakohdassa säädetään, että jäte, joka on asianmukaisen esikäsit- telyn jälkeen pysyvää eikä reagoi eli niillä ei enää ole vaaraa aiheuttavia ominaisuuksia ja jotka täyttävät tietyt hyväksymisperusteet, voidaan sijoittaa tavanomaisille jätteille tarkoite- tuille kaatopaikoille. vi) 8 artikla Lisättiin onnettomuuksien ehkäisemistä koskeva säännös (a alakohdan iii alakohta). Ottaen huomioon pysyvien jätteiden kaatopaikkojen aiheuttamat vähäiset vaarat ne on vapautettu taloudellista vakuutta koskevista vaatimuksista (a alakohdan iv alakohta). vii) 10 artikla Ottaen huomioon taloudellisesta vakuudesta tai muusta vastaavasta aiheutuvien kustan- nusten määrittelyyn liittyvät epävarmuustekijät sekä se, että kaatopaikkaa voidaan hallinn- oida monilla tavoilla, kyseiset kustannukset voidaan vain mahdollisuuksien mukaan pyrkiä sisällyttämään kaatopaikalla perittäviin maksuihin. viii) 11 artikla Ottaen huomioon kirjanpidon alaisten kaatopaikkojen luonne (eristyneet asutukset,. ) sekä se, että kansallisella tasolla on jo olemassa velvollisuus kyseisiä kaatopaikkoja koske- vista kertomuksista, yleisön tutustumisesta kuhunkin kirjanpitoon saatava lisäarvo on kyseenalaista. ix) 13 artikla Tarkistusta 24 ei otettu huomioon sen vuoksi, että se ei lisää toimivaltaisten viranomaisten valmiuksia määrätä ajanjaksoa, jona kaatopaikan pitäjä on vastuussa kaatopaikan seuran- nasta. x) 14 ja 18 artikla Ottaen huomioon hallinnolliset käytännöt, tekniset viivästykset, jotka liittyvät olemassa olevien kaatopaikkojen kunnostukseen, sekä kaatopaikan sulkemisesta johtuvaan jätteen uudelleenohjaamiseen, vaikuttaa epärealistiselta määrätä yleinen viiden vuoden määräaika sekä tarkkoja välittömiä määräaikoja. Neuvosto katsoi, että on realistisempaa hyväksyä kymmenen vuoden enimmäismääräaika direktiivin voimaantulosta (14 artiklan johdanto) samalla, kun vaarallisten jätteiden kaatopaikoille asetetaan lyhyempi määräaika (yksi vuosi kansalliseen lainsäädäntöön siirtämisestä, 14 artiklan d kohta) tiettyjen säännösten sovelta- miseksi. Tarkistusta 26 ei ole otettu mukaan sen vuoksi, että se ei sisällä uutta verrattuna direktiivin 75/442/ETY mukaisiin olemassa oleviin velvollisuuksiin. 30. 10. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 333/37 Vastaava arviointi näin teknisen direktiivin siirtämisestä osaksi kansallista lainsäädäntöä aiheutuvasta väistämättömästä hallinnollisesta viivästyksestä sai neuvoston kannattamaan kahden vuoden siirtämisaikaa (18 artiklan 1 kohta). xi) 15 artikla Kertomuksia koskeva velvollisuus (15 artikla) vastaa tarkistusta 7, jonka mukaan jäsenval- tioiden on laadittava kertomus 5 artiklan täytäntöönpanosta. Kyseinen velvollisuus on myös mainittu 34 johdanto-osan kappaleessa. xii) Liitteet Liite I: — ottaen huomioon paikallisten olosuhteiden erilaisuus ei näytä asianmukaiselta vaatia yhtenäistä vähimmäisvälimatkaa kaatopaikkojen ja asuinalueiden välillä; kyseistä vaati- musta ei näin ollen ole sisällytetty 1 osassa olevaan 1 kohdan a alakohtaan, — viittaus vesipolitiikan puitedirektiiviin on poistettu sen vuoksi, ettei direktiiviä ole vielä annettu. Liite II: Johdantoa on laajennettu luettelon laatimiseksi eri hyväksymisperusteista, jotka teknisen komitean on määrä laatia. xiii) Johdanto-osa Ottaen huomioon, että neuvoston vuonna 1996 antamaa päätöslauselmaa koskeva johdanto- osan kappale ja vastaavat johdanto-osan kappaleet on jo sisällytetty johdanto-osaan, ei näytä asianmukaiselta sisällyttää yhteydestään irrallista johdanto-osan kappaletta jätehuollon hierarkiasta. 4 johdanto-osan kappale vastaa tarkistusten 2, 3 ja 5 sisältöä


title: Kommissionens förordning (EG) nr 1167/98 av den 4 juni 1998 om försäljning genom anbudsförfarande av nötkött som innehas av vissa interventionsorgan

eurovoc_concepts:
award of contract
beef
intervention agency
sale

formats: html pdf print

text: L 162/18 ‹ SV ‹ Europeiska gemenskapernas officiella tidning 5. 6. 98 KOMMISSIONENS F(cid:153)RORDNING (EG) nr 1167/98 av den 4 juni 1998 om f(cid:148)rs(cid:132)ljning genom anbudsf(cid:148)rfarande av n(cid:148)tk(cid:148)tt som innehas av vissa inter- ventionsorgan EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA F(cid:153)RORDNING — cirka 100 ton bakkvartsparter med ben som innehas av det danska interventionsorganet, med beaktande av F(cid:148)rdraget om uppr(cid:132)ttandet av Euro- peiska gemenskapen, med beaktande av r(cid:134)dets f(cid:148)rordning (EEG) nr 805/68 av den 27 juni 1968 om den gemensamma organisationen av marknaden f(cid:148)r n(cid:148)tk(cid:148)tt (1), senast (cid:132)ndrad genom f(cid:148)rord- ning (EG) nr 2634/97 (2), s(cid:132)rskilt artikel 7. 3 i denna, och med beaktande av f(cid:148)ljande: Till(cid:132)mpningen av interventions(cid:134)tg(cid:132)rder f(cid:148)r n(cid:148)tk(cid:148)tt har medf(cid:148)rt att det finns stora lager i flera medlemsstater. F(cid:148)r att undg(cid:134) alltf(cid:148)r l(cid:134)ng lagring b(cid:148)r en del av dessa lager s(cid:132)ljas genom anbudsf(cid:148)rfarande. S(cid:134)dan f(cid:148)rs(cid:132)ljning b(cid:148)r ske enligt reglerna i kommissionens f(cid:148)rordning (EEG) nr 2173/79 (3), senast (cid:132)ndrad genom f(cid:148)rordning (EG) nr 2417/95 (4), med vissa s(cid:132)rskilda undantag som (cid:132)r n(cid:148)dv(cid:132)ndiga. F(cid:148)r att s(cid:132)kerst(cid:132)lla ett regelbundet och enhetligt anbuds- f(cid:148)rfarande b(cid:148)r ytterligare (cid:134)tg(cid:132)rder vidtas ut(cid:148)ver de som fastst(cid:132)lls i artikel 8. 1 i f(cid:148)rordning (EEG) nr 2173/79. Det (cid:132)r l(cid:132)mpligt att medge undantag fr(cid:134)n best(cid:132)mmelserna i artikel 8. 2 b i f(cid:148)rordning (EEG) nr 2173/79 med tanke p(cid:134) de administrativa sv(cid:134)righeter som till(cid:132)mpningen av denna punkt v(cid:134)llar i de ber(cid:148)rda medlemsstaterna. De (cid:134)tg(cid:132)rder som f(cid:148)reskrivs i denna f(cid:148)rordning (cid:132)r f(cid:148)renliga med yttrandet fr(cid:134)n F(cid:148)rvaltningskommitt(cid:130)n f(cid:148)r n(cid:148)tk(cid:148)tt. — cirka 100 ton bakkvartsparter med ben som innehas av det tyska interventionsorganet, — cirka 300 ton bakkvartsparter med ben som innehas av det spanska interventionsorganet, — cirka 100 ton bakkvartsparter med ben som innehas av det franska interventionsorganet, — cirka 300 ton bakkvartsparter med ben som innehas av det italienska interventionsorganet, — cirka 100 ton bakkvartsparter med ben som innehas av det irl(cid:132)ndska interventionsorganet, — cirka 100 ton bakkvartsparter med ben som innehas av det nederl(cid:132)ndska interventionsorganet, — cirka 100 ton bakkvartsparter med ben som innehas av det (cid:148)sterrikiska interventionsorganet, — cirka 800 ton n(cid:148)tk(cid:148)tt utan ben som innehas av det franska interventionsorganet, — cirka 1 200 ton n(cid:148)tkott utan ben som innehas av det irl(cid:132)ndska interventionsorganet, — cirka 600 ton n(cid:148)tk(cid:148)tt utan ben som innehas av inter- ventionsorganet i F(cid:148)renade kungariket. N(cid:132)rmare upplysningar om kvantiteter ges i bilaga I. s(cid:132)gs 2. Om inte annat i best(cid:132)mmelserna i denna f(cid:148)rordning skall de produkter som avses i punkt 1 s(cid:132)ljas i enlighet med best(cid:132)mmelserna i kommissionens f(cid:148)rord- ning (EEG) nr 2173/79, s(cid:132)rskilt avdelningarna II och III. H(cid:142)RIGENOM F(cid:153)RESKRIVS F(cid:153)LJANDE. Artikel 2 Artikel 1 1. F(cid:148)rs(cid:132)ljning skall ske av Trots artiklarna 6 och 7 i 1. f(cid:148)rordning (EEG) nr 2173/79 skall best(cid:132)mmelserna i och bilagorna till den h(cid:132)r f(cid:148)rordningen tj(cid:132)na som ett allm(cid:132)nt meddelande om anbudsinfordran. — cirka 100 ton bakkvartsparter med ben som innehas av det belgiska interventionsorganet, De ber(cid:148)rda interventionsorganen skall utf(cid:132)rda ett medde- lande om anbudsinfordran med angivande s(cid:132)rskilt av (1) EGT L 148, 28. 6. 1968, s. 24. (2) EGT L 356, 31. 12. 1997, s. 13. (3) EGT L 251, 5. 10. 1979, s. 12. (4) EGT L 248, 14. 10. 1995, s. 39. a) de kvantiteter n(cid:148)tk(cid:148)tt som (cid:132)r till salu, och b) tidsfrist och plats f(cid:148)r inl(cid:132)mnande av anbud. 5. 6. 98 ‹ SV ‹ Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 162/19 2. Upplysningar om kvantiteter och om var produk- terna h(cid:134)lls i lager skall kunna inh(cid:132)mtas p(cid:134) de adresser som anges i bilaga II till den h(cid:132)r f(cid:148)rordningen. Interven- tionsorganen skall dessutom ansl(cid:134) det meddelande som avses i punkt 1 p(cid:134) sina huvudkontor och kan (cid:132)ven offent- ligg(cid:148)ra det p(cid:134) andra st(cid:132)llen. F(cid:148)r varje produkt i bilaga I skall interventionsor- 3. ganen f(cid:148)rst s(cid:132)lja det k(cid:148)tt som h(cid:134)llits l(cid:132)ngst i lager. Endast 4. handa senast kl. 12. 00 den 9 juni 1998 skall beaktas. interventionsorganen till anbud som (cid:132)r 5. Trots artikel 8. 1 i f(cid:148)rordning (EEG) nr 2173/79 skall ett anbud skickas till det ber(cid:148)rda interventionsorganet i ett f(cid:148)rseglat kuvert, med h(cid:132)nvisning till den f(cid:148)rordning det g(cid:132)ller. Det f(cid:148)rseglade kuvertet f(cid:134)r inte (cid:148)ppnas av inter- ventionsorganet innan den tidsfrist som avses i punkt 4 har l(cid:148)pt ut. 6. Trots artikel 8. 2 b i f(cid:148)rordning (EEG) nr 2173/79 skall det i anbuden inte anges i vilket eller vilka kyl- eller fryshus som produkterna f(cid:148)rvaras. Artikel 3 1. Medlemsstaterna skall underr(cid:132)tta kommission om de mottagna anbuden senast den tredje arbetsdagen efter det att tidsfristen f(cid:148)r inl(cid:132)mnande av anbud har l(cid:148)pt ut. 2. Efter granskning av de mottagna anbuden skall det f(cid:148)r varje produkt fastst(cid:132)llas ett l(cid:132)gsta f(cid:148)rs(cid:132)ljningspris. I annat fall skall anbudsf(cid:148)rfarandet avbrytas. Artikel 4 S(cid:132)kerheten i artikel 15. 1 i f(cid:148)rordning (EEG) nr 2173/79 skall vara 120 ecu per ton. Artikel 5 Denna f(cid:148)rordning tr(cid:132)der i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Denna f(cid:148)rordning (cid:132)r till alla delar bindande och direkt till(cid:132)mplig i alla medlemsstater. Utf(cid:132)rdad i Bryssel den 4 juni 1998. P(cid:134) kommissionens v(cid:132)gnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen L 162/20 ‹ SV ‹ Europeiska gemenskapernas officiella tidning 5. 6. 98 ANEXO I — BILAG I — ANHANG I — PAQAQTGLA I — ANNEX I — ANNEXE I — ALLEGATO I — BIJLAGE I — ANEXO I — LIITE I — BILAGA I Estado miembro Medlemsstat Mitgliedstaat Jq ˜ator l ˜ekor Member State (cid:144)tat membre Stato membro Lidstaat Estado-membro J(cid:132)senvaltio Medlemsstat Productos (1) Produkter (1) Erzeugnisse (1) Pqoˇi ˜omta (1) Products (1) Produits (1) Prodotti (1) Producten (1) Produtos (1) Tuotteet (1) Produkter (1) Cantidad aproximada (toneladas) Tilnærmet mængde (tons) Ungef(cid:132)hre Mengen (Tonnen) Jat ˜a pqos ˜eccisg pos ˜otgta (t ˜omoi) Approximate quantity (tonnes) Quantit(cid:130) approximative (tonnes) Quantit(cid:133) approssimativa (tonnellate) Hoeveelheid bij benadering (ton) Quantidade aproximada (toneladas) Arvioitu m(cid:132)(cid:132)r(cid:132) (tonneina) Ungef(cid:132)rlig kvantitet (ton) a) Carne con hueso — Kød, ikke udbenet — Fleisch mit Knochen — Jq ˜eata le j ˜ojaka — Bone-in beef — Viande avec os — Carni non disossate — Vlees met been — Carne com osso — Luullinen naudanliha — K(cid:148)tt med ben BELGIQUE/BELGI(cid:220) — Quartiers arri(cid:138)re/Achtervoeten DANMARK — Bagfjerdinger DEUTSCHLAND — Hinterviertel ESPA (cid:5)NA FRANCE IRELAND ITALIA NEDERLAND (cid:153)STERREICH — Cuartos traseros — Quartiers arri(cid:138)re — Hindquarters — Quarti posteriori — Achtervoeten — Hinterviertel 100 100 100 300 100 100 300 100 100 b) Carne deshuesada — Udbenet kød — Fleisch ohne Knochen — Jq ˜eata wyq˜ir j ˜ojaka — Boneless beef — Viande d(cid:130)soss(cid:130)e — Carni senza osso — Vlees zonder been — Carne desossada — Luuton naudanliha — Benfritt k(cid:148)tt FRANCE IRELAND UNITED KINGDOM — Semelle (INT 14) — Rumsteak (INT 16) — Faux-filet (INT 17) — Entrec(cid:147)te (INT 19) — Intervention topside (INT 13) — Intervention silverside (INT 14) — Intervention fillet (INT 15) — Intervention rump (INT 16) — Intervention striploin (INT 17) — Intervention forerib (INT 19) — Intervention topside (INT 13) — Intervention silverside (INT 14) — Intervention fillet (INT 15) — Intervention rump (INT 16) — Intervention striploin (INT 17) — Intervention forerib (INT 19) 200 200 200 200 200 200 200 200 200 200 100 100 100 100 100 100 5. 6. 98 ‹ SV ‹ Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 162/21 (1) V(cid:130)anse los anexos V y VII del Reglamento (CEE) no 2456/93 de la Comisi(cid:155)n (DO L 225 de 4. 9. 1993, p. 4), cuya ´ultima modificaci(cid:155)n la constituye el Reglamento (CE) no 2602/97 (DO L 351 de 23. 12. 1997, p. 20). (1) Se bilag V og VII til Kommissionens forordning (EØF) nr. 2456/93 (EFT L 225 af 4. 9. 1993, s. 4), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2602/97 (EFT L 351 af 23. 12. 1997, s. 20). (1) Vgl. Anh(cid:132)nge V und VII der Verordnung (EWG) Nr. 2456/93 der Kommission (ABl. L 225 vom 4. 9. 1993, S. 4), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 2602/97 (ABl. L 351 vom 23. 12. 1997, S. 20). s. 4), (1) Bk ˜epe paqaqt ˜glata V jai VII tou jamomislo ˜u (EOJ) aqih. 2456/93 tgr Epitqop ˜gr (EE L 225 tgr 4. 9. 1993, ˜opyr tqopopoi ˜ghgje tekeuta˜ia ap ˜o tom jamomisl ˜o (EJ) aqih. 2602/97 (EE L 351 tgr 23. 12. 1997, s. 20). (1) See Annexes V and VII to Commission Regulation (EEC) No 2456/93 (OJ L 225, 4. 9. 1993, p. 4), as last amended by Regulation (EC) No 2602/97 (OJ L 351, 23. 12. 1997, p. 20). (1) Voir annexes V et VII du r(cid:138)glement (CEE) no 2456/93 de la Commission (JO L 225 du 4. 9. 1993, p. 4). R(cid:138)glement modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)glement (CE) no 2602/97 (JO L 351 du 23. 12. 1997, p. 20). (1) Cfr. allegati V e VII del regolamento (CEE) n. 2456/93 della Commissione (GU L 225 del 4. 9. 1993, pag. 4), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 2602/97 (GU L 351 del 23. 12. 1997, pag. 20). (1) Zie de bijlagen V en VII van Verordening (EEG) nr. 2456/93 van de Commissie (PB L 225 van 4. 9. 1993, blz. 4), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 2602/97 (PB L 351 van 23. 12. 1997, blz. 20). (1) Ver anexos V e VII do Regulamento (CEE) nº 2456/93 da Comiss˜ao (JO L 225 de 4. 9. 1993, p. 4). Regulamento com a ´ultima redac(cid:135)˜ao que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 2602/97 (JO L 351 de 23. 12. 1997, p. 20). (1) Katso komission asetuksen (ETY) N:o 2456/93 (EYVL L 225, 4. 9. 1993, s. 4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2602/97 (EYVL L 351, 23. 12. 1997, s. 20), liitteet V ja VII. (1) Se bilaga V och VII i f(cid:148)rordning (EEG) nr 2456/93 (EGT L 225, 4. 9. 1993, s. 4), senast (cid:132)ndrad genom f(cid:148)rordning (EG) nr 2602/97 (EGT L 351, 23. 12. 1997, s. 20). L 162/22 ‹ SV ‹ Europeiska gemenskapernas officiella tidning 5. 6. 98 ANEXO II — BILAG II — ANHANG II — PAQAQTGLA II — ANNEX II — ANNEXE II — ALLEGATO II — BIJLAGE II — ANEXO II — LIITE II — BILAGA II Direcciones de los organismos de intervenci(cid:155)n — Interventionsorganernes adresser — Anschriften der Interventionsstellen — Dieuh ˜umseir tym oqcamisl ˜ym paqelb ˜aseyr — Addresses of the intervention agencies — Adresses des organismes d’intervention — Indirizzi degli organismi d’intervento — Adressen van de interventiebureaus — Endere(cid:135)os dos organismos de interven(cid:135)˜ao — Interventioelinten osoitteet — Interventionsorganens adresser BELGIQUE/BELGI(cid:220) Bureau d’intervention et de restitution belge Rue de Tr(cid:138)ves 82 B-1040 Bruxelles Belgisch Interventie- en Restitutiebureau Trierstraat 82 B-1040 Brussel T(cid:130)l(cid:130)phone: (32-2) 287 24 11; t(cid:130)lex: BIRB. BRUB/24076-65567; t(cid:130)l(cid:130)copieur: BUNDESREPUBLIK DEUTSCHLAND (32-2) 230 25 33/280 03 07 Bundesanstalt f(cid:129)r Landwirtschaft und Ern(cid:132)hrung (BLE) Postfach 180203, D-60083 Frankfurt am Main Adickesallee 40 D-60322 Frankfurt am Main Tel. : (49) 69 1564-704/772; Telex: 411727; Telefax: (49) 69 15 64-790/791 DANMARK Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri EU-direktoratet Kampmannsgade 3 DK-1780 København V Tlf. (45) 33 92 70 00; telex 151317 DK; fax (45) 33 92 69 48, (45) 33 92 69 23 ESPA (cid:5)NA FEGA (Fondo Espa ˜nol de Garant(cid:146)a Agraria) Beneficencia, 8 E-28005 Madrid Tel(cid:130)fono: 915 22 43 87 (34) 913 47 65 00, 913 47 63 10; t(cid:130)lex: FEGA 23427 E, FEGA 41818 E; fax: (34) 915 21 98 32, FRANCE OFIVAL 80, avenue des Terroirs-de-France F-75607 Paris Cedex 12 T(cid:130)l(cid:130)phone: (33 1) 44 68 50 00; t(cid:130)lex: 215330; t(cid:130)l(cid:130)copieur: (33 1) 44 68 52 33 ITALIA AIMA (Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo) Via Palestro 81 I-00185 Roma Tel. 49 49 91; telex 61 30 03; telefax: 445 39 40/445 19 58 IRELAND Department of Agriculture, Food and Forestry Agriculture House Kildare Street IRL-Dublin 2 Tel. Telex 93292 and 93607, telefax (01) 661 62 63, (01) 678 90 11, ext. 2278 and 3806 (01) 678 52 14 and (01) 662 01 98 5. 6. 98 ‹ SV ‹ Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 162/23 NEDERLAND Ministerie van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij, Voedselvoorzieningsin- en verkoopbureau p/a LASER, Zuidoost Slachthuisstraat 71 Postbus 965 6040 AZ Roermond Tel. (31-475) 35 54 44; telex 56396 VIBNL; fax (31-475) 31 89 39 (cid:153)STERREICH AMA-Agrarmarkt Austria Dresdner Straße 70 A-1201 Wien Tel. : (431) 33 15 12 20; Telefax: (431) 33 15 1297 UNITED KINGDOM Intervention Board Executive Agency Kings House 33 Kings Road Reading RG1 3BU UK-Berkshire Tel. (01189) 58 36 26 Fax (01189) 56 67 50


title: Reglamento (CE) nº 1181/98 del Consejo de 4 de junio de 1998 que modifica el Reglamento (CEE) nº 3760/92 por el que se establece un régimen comunitario de la pesca y la acuicultura

eurovoc_concepts:
aquaculture
authorised catch
catch quota
common fisheries policy
fishing area
fishing regulations

text: 9. 6. 98 ‹ ES ‹ Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 164/1 I (Actos cuya publicaci(cid:155)n es una condici(cid:155)n para su aplicabilidad) REGLAMENTO (CE) No 1181/98 DEL CONSEJO de 4 de junio de 1998 que modifica el Reglamento (CEE) no 3760/92 por el que se establece un r(cid:130)gimen comunitario de la pesca y la acuicultura EL CONSEJO DE LA UNI(cid:222)N EUROPEA, HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su art(cid:146)culo 43, Art(cid:146)culo 1 Vista la propuesta de la Comisi(cid:155)n (1), Visto el dictamen del Parlamento Europeo (2), Visto el dictamen del Comit(cid:130) Econ(cid:155)mico y Social (3), Considerando que el Reglamento (CEE) no 3760/92 del Consejo, de 20 de diciembre de 1992, por el que se esta- blece un r(cid:130)gimen comunitario de la pesca y la acuicultu- ra (4) establece en su art(cid:146)culo 8 que el Consejo determinar ´a para cada pesquer(cid:146)a o grupo de pesquer(cid:146)as el total admi- sible de capturas y que repartir ´a las posibilidades de pesca de las mismas entre los Estados miembros; que esta dispo- sici(cid:155)n no prev(cid:130) una competencia en materia de asigna- ci(cid:155)n de capturas en aguas comunitarias a los buques que enarbolen pabell(cid:155)n de terceros pa(cid:146)ses que est(cid:130)n autori- zados para ejercer sus actividades en dichas aguas; que, por lo tanto, conviene establecer esa competencia en materia de determinaci(cid:155)n de las posibilidades de pesca que vayan a asignarse a terceros pa(cid:146)ses, as(cid:146) como en lo que respecta a la fijaci(cid:155)n de las condiciones de tipo t(cid:130)cnico en las que habr ´an de efectuarse las capturas; Considerando que conviene establecer que las medidas t(cid:130)cnicas de conservaci(cid:155)n de los recursos, de car ´acter temporal, asociadas a las condiciones en que puedan pescarse las cuotas puedan ser adoptadas con arreglo al mismo procedimiento que el fijado para la determinaci(cid:155)n del total admisible de capturas, (1) DO C 316 de 25. 10. 1996, p. 13. (2) DO C 286 de 22. 9. 1997, p. 37. (3) DO C 89 de 19. 3. 1997, p. 23. (4) DO L 389 de 31. 12. 1992, p. 1; Reglamento modificado por el Acta de adhesi(cid:155)n de 1994. El Reglamento (CEE) no 3760/92 quedar ´a modificado como sigue: 1) el apartado 2 del art(cid:146)culo 8 se sustituir ´a por el texto siguiente: «2. Cuando se compruebe la necesidad de limitar los (cid:146)ndices de explotaci(cid:155)n en una pesquer(cid:146)a, en la zona de pesca comunitaria o fuera de (cid:130)sta, para los buques comunitarios o, en la zona de pesca comunitaria, para los buques pesqueros que enarbolen pabell(cid:155)n de un tercer pa(cid:146)s, estas limitaciones se fijar ´an de conformidad con lo dispuesto en los apartados 3 y 4»; 2) en el apartado 4 del art(cid:146)culo 8: a) el inciso i) se sustituir ´a por el texto siguiente: «i) determinar ´a para cada pesquer(cid:146)a o grupo de total pesquer(cid:146)as, en funci(cid:155)n de cada caso, el admisible de capturas as(cid:146) como las condiciones t(cid:130)cnicas espec(cid:146)ficas asociadas a esos l(cid:146)mites de capturas o el esfuerzo pesquero, en su caso, conforme a un r(cid:130)gimen plurianual; los totales se basar ´an en los objetivos y en las estrategias de gesti(cid:155)n, cuando (cid:130)stos se hayan establecido, de conformidad con lo dispuesto en el apartado 3;»; admisible de total b) se a ˜nadir ´a el inciso siguiente: «vi) determinar ´a las posibilidades de pesca que se asignar ´an a pa(cid:146)ses terceros, as(cid:146) como las condi- ciones espec(cid:146)ficas en las que deban ser efec- tuadas las capturas. ». Art(cid:146)culo 2 El presente Reglamento entrar ´a en vigor el s(cid:130)ptimo d(cid:146)a siguiente al de su publicaci(cid:155)n en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas. L 164/2 ‹ ES ‹ Diario Oficial de las Comunidades Europeas 9. 6. 98 El presente Reglamento ser ´a obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Luxemburgo, el 4 de junio de 1998. Por el Consejo El Presidente D. BLUNKETT