title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Genetiskt modifierade organismer inom jordbruket: Konsekvenser för den gemensamma jordbrukspolitiken"

eurovoc_concepts:
common agricultural policy
consumer protection
environmental protection
genetically modified organism
impact study

text: 14. 9. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 284/39 Alla vinner på att få veta hur det verkligen förhåller sig. Ingen som är fattig vill vara kvar i sin situation. Lösningen ligger i att på ett rättvist och genomförbart sätt fördela frukterna av utvecklingen. 14. ESK vill därför att föreliggande utkast snarast skall kunna färdigställas. Den första, säkerligen mycket fragmentariska sammanställningen visar — i den mån det behövs — att utöver de etiska, moraliska och medborgerliga aspekterna handlar det om ett allvarligt socialt och ekonomiskt problem. Alla medborgare är berörda. Ingen kan låta bli att engagera sig redan i dag, för framtiden, för sin egen skull, för sina barns skull och för framtiden i vårt samhälle, för att bevara och främja de värden det står för. 15. I sin informationsrapport från 1989 framförde ESK samma budskap. De iakttagelser som har lagts fram ovan innebär inte att ingenting har gjorts, långt därifrån, men eftersom situationen har förvärrats bör den bemötas med en kraftfull och realistisk samför- ståndspolitik. Detta berör alla i allra högsta grad alla Europas medborgare. Bryssel den 1 juli 1998. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Genetiskt modifierade organismer inom jordbruket: Konsekvenser för den gemensamma jordbrukspolitiken” (98/C 284/08) Den 11 december 1997 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén i enlighet med artikel 23. 3 i arbetsordningen att utarbeta ett yttrande om ”Genetiskt modifierade organismer inom jordbruket: Konsekvenser för den gemensamma jordbrukspolitiken”. Sektionen för jordbruk och fiskeri, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 15 juni 1998. Föredragande var Marı´a Candelas Sa´nchez Miguel. Vid den 356:e plenarsessionen den 1-2 juli 1998 (sammanträdet den 1 juli) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 145 röster för, 2 emot och 6 nedlagda röster. 1. Inledning 1. 1. Användningen av modern bioteknik inom jord- bruket innebär nya lösningar som vid en första anblick garanterar hög avkastning, bidrar till minskad använd- ning av växtskyddsmedel i kampen mot skadeinsekter och sjukdomar, och gör produktion av hög kvalitet möjlig. En debatt har nu uppkommit inom EU om användningen av genmodifierade organismer i jordbru- ket. I debatten tar man fasta på de utsagor som betonar dessa organismers icke önskvärda effekter på lång till medellång sikt, både för konsumenthälsan och för miljön. Samtidigt kommer genmodifierade produkter från andra länder, särskilt USA, in på marknaden. Idag (uppskattning 1998) utgör genmodifierade 1. 1. 1. växter 30 miljoner hektar av världens odlingsareal (mot 14 miljoner ha 1997). Odlingen sker främst i USA (cirka 88 %), i Sydamerika (argentinsk bomull) cirka 6 %, samt i Japan, också runt 6 %. Odlingsarealen i Kina, som sannolikt är omfattande, är inte känd. Uppskattningen om hur många hektar som kommer att odlas i världen kring år 2000 är cirka 60 miljoner ha, varav bara cirka 1 % i Europa. 1. 2. Avsikten med detta yttrande är att utifrån en flexibel utgångspunkt med beaktande av de berörda aktörernas situation (jordbrukare, konsumenter och livsmedelsindustri) komma fram till slutsatser med särskild hänsyn till de effekter som odlingen av genmodi- fierade produkter kan komma att ha för den gemensam- ma jordbrukspolitiken och som en konsekvens av detta i slutänden på produktpriserna, på grund av den inverkan som en allmän spridning av dessa produkter kan komma att ha på den internationella marknaden. C 284/40 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 14. 9. 98 1. 3. En viktig fråga, rentav en förutsättning, är frågan om godkännande och marknadsföring av genmodifiera- de arter. Alla medlemsstaterna har inte samma politik vad gäller detta. Vissa medlemsstater vägrar fortfarande, trots gemenskapsgodkännande, att tillåta försäljning av genförändrad majs från USA. Under flera år har Frankrike tillåtit försäljning av amerikansk genföränd- rad majs, men har till helt nyligen förbjudit odling inom sina egna gränser! 1. 4. Godkännande av odling av genmodifierade pro- dukter i EU måste föregås av information och en allmän, omfattande och öppen debatt som inbegriper alla berörda parter för att på ett vetenskapligt sätt visa fördelar och nackdelar för jordbrukare och konsumen- ter, eftersom framgången för försäljning av genmodifie- rade produkter beror på konsumenternas förtroende för produkterna. Man bör eftersträva en dialog mellan tillverkarna av genmodifierade organismer och jordbru- karna. 2. Allmänna synpunkter 2. 1. Bioteknikens framsteg på experimentstadiet och inom konkreta tillämpningar 2. 1. 1. Gentekniken har finslipats på experimentnivå sedan mitten på 80-talet. Sedan början på 90-talet har den gett upphov till produkter som kan marknadsföras, härvidlag har USA, Japan och Kina varit pionjärer. I Europeiska unionen har utvecklingen av konkreta tillämpningar försenats på grund av de hinder som har rests och i synnerhet på grund av den långsamma administrationen och komplexiteten i godkännandeför- farandet, liksom på förseningar i licensgivningen, men också på grund av en mindre gynnsam ekonomisk och industriell miljö. 2. 1. 2. Tillämpningarna omfattar nu bakterier, svam- par och vissa växtprodukter, även om möjligheter också finns för djur. Tillämpningar av gentekniken på djur är ännu inte färdigställda eller lönsamma, och innebär etiska problem när det gäller de högre djurarterna. 2. 1. 3. De överförbara karaktärsdragen är enkla, kodi- fierade i en gen på ett bestämt, väl avgränsat locus. Karaktärsdrag som har en komplex genetisk bestämning eller som är utspridda berörs för närvarande inte av tekniken. 2. 2. Europaparlamentet antog i februari 1998 ett balanserat yttrande om bioteknik i vilket det presenterar de fördelar den kan tänkas innebära för jordbruket och man uppmanar unionen att göra en kraftansträngning vad gäller forskning inom detta område för att ta in det försprång som de internationella konkurrenterna erhållit. Europaparlamentet begär också att den rättsliga ram som styr godkännande av genmodifierade organis- mer skall harmoniseras på internationell nivå, för att undvika snedvridning av konkurrensen. Europaparla- mentet betonar å andra sidan riskerna med bioteknik för människan och miljön och de etiska frågor som väcks när den används. 2. 3. För den inre marknaden gav kommissionen den 22 april 1998 ett positivt utlåtande angående marknadsföring av tre majssorter och en rapssort som genförändrats. 3. Tekniska upplysningar 3. 1. Definition av genmodifierade organismer 3. 1. 1. En genförändrad organism (eller transgen orga- nism) är en levande organism som genom genteknik har tillförts en gen med en önskvärd egenskap, som identifierats hos en givarorganism. Den överförda genen ger växten en ny egenskap som förs vidare till avkomman. 3. 1. 2. O¨ verföringen av gener kan göras genom att man låter en bakterie som till exempel en jordbakterie, Agrobacterium tumefasciens, verka. Denna har egenska- pen att kunna föra över genetiskt material till en växtcell genom plasmider. Generna tas sedan upp i kromosomuppsättningen i den smittade cellen. Man kan också göra detta genom att bombardera en växtcell med små kulor omgivna av DNA-fragment som innehåller den gen som man vill överföra. 3. 1. 3. Förutom genöverföring ingår olika tekniker och verktyg i biotekniken, som till exempel förökning in vitro, framställning i stor skala av metaboliter genom bakterier i jäskarl, osv. Alla dessa tekniker har inte nödvändigtvis gett upphov till tillämpningar i stor skala. 3. 2. Sammanställning av tillämpningar av genmodifierade organismer som marknadsförts. Läge i januari 1998 Karaktärsdrag USA Kanada Japan Europeiska unionen Soja Tolerans mot ammonium glufosinat- Agr Evo Tolerans mot glyfosat Monsanto Monsanto Can. Monsanto Japan Ltd. Inc. Monsanto 14. 9. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 284/41 Läge i januari 1998 Karaktärsdrag USA Kanada Japan Europeiska unionen Hög halt oleinsyra Du Pont Agr Raps/ Rybs Förändrad lipidprofil Calgene Calgene Inc. Tolerans mot ammonium glufosinat- Agr Evo Can. Agr Evo Inc. Plant Genetic (F, System (P) UK, april 1998) Tolerans mot imidazol Tolerans mot glyfosat Tolerans mot bekämpnings- medel Manlig sterilitet Återställer fertiliteten Pionner Hi Bred Int. Inc. Monsanto Can. Monsanto Japan Ltd. Inc. Monsanto Japan Ltd. Plant Genetic System Majs Resistens mot majsmott Northrup King Ciba Seeds & Monsanto Japan Ltd. Myogen (Novartis) (Novartis) Co. Novartis (dec. 96) Resistens mot majsmott/ To- Novartis lerans mot glyfosat Novartis Novartis Novartis, (gly- fosinat) Agrevo, (glyfosinat) Monsanto (gly- fosat) (F, UK april 98) Resistens mot ordningen lepi- Monsanto Ciba doptera (Novartis) glufosinat- De Kalh Agr Evo Tolerans mot ammonium Manlig sterilitet + Tolerans mot glufosinat-ammonium Imidazoltolerans Tolerans mot bekämpnings- medel Resistens mot insekt Resistens mot insekt Plant Genetic System Pionner Hi Bred Int. Inc. Geigy Ciba Japan (Novar- tis) Ciba Seeds (Novartis) De Kalb Gene- tics Corpora- tion Glyfosattolerans Resistens Monsanto Agr. mot ordningen lepidoptera Co. Potatis Resistens mot insekter Resistens mot skalbaggar Monsanto Resistens mot coloradoskal- Monsanto baggen Nature Mark Potatoes Tomater Fördröjd mognad Fördröjd mjukhet Agritope Calge- ne Monsanto DNA Plant Tech Zeneca & Peto- seed C 284/42 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 14. 9. 98 Läge i januari 1998 Karaktärsdrag USA Kanada Japan Europeiska unionen Bomull Tolerans mot sulfonyl Du Pont de Ne- mours Tolerans mot glyfosat Monsanto Tolerans mot bromoxinyl Calgene Resistens mot ordningen lepi- Monsanto doptera Pumpa Resistens mot virussjukdom Upjohn (3 virus) Asgrow (2 virus) Papaya Tobak Endiver Resistens mot virussjukdom Cornel U orsakad av PRV Tolerans mot bromoxinyl Manlig sterilitet + Tolerans mot glufosinat-ammonium Seita (F) Bejo Zeden BV (NL) Förutom de främsta länderna som nämns i tabellen ovan förekommer odling av transgen soja Argentina och Brasilien, liksom av transgen bomull i Argentina och Australien och av majs som är resistent mot majsmott i Argentina. Listan är inte definitiv och blir längre varje månad. En anmärkning är att den odling som eventuellt sker i Kina och som kan vara omfattande, är okänd. 3. 3. Väntade fördelar 3. 3. 1. Förutom de arter som förbättrats med gentek- nik som redan idag finns på marknaden och berör ett dussintal handels- och livsmedelsväxter är de framsteg som man kan vänta sig av forskningen inom detta område oerhört stora och snabba, även om huvuddelen av tillämpningarna idag (juni 1998) fortfarande är på experimentstadiet. De potentiella förbättringarna är mycket stora, särskilt för odlingen av livsmedel i sydliga länder, där tillskotten från genmodifierade produkter kommer att vara livsavgörande. Bioteknik, liksom andra verktyg för växtförädling för övrigt, kommer emellertid aldrig att vara en världsomfattande mirakellösning som kan lösa alla problem. Man kan se fram emot enorma förbättringar, men det är farligt att se biotekniken som en undermedicin. Det finns för övrigt också anledning att nämna den förväntade utvecklingen vad gäller genändrade produkter som inte är livsmedel. Dessa är en mycket intressant källa till diversifikation inom jordbruket. 3. 3. 1. 1. För jordbrukets produktion (tekniska förbätt- ringar, avkastning, produktkvalitet) A. Tolerans mot bekämpningsmedel — Tillämpningarna inom detta område är bland de mest avancerade. De är mycket lovande vad gäller jordbruksproduktion, kontroll av produktionskost- naderna och jordbrukets påverkan på miljön. De innebär också faror för jordbrukarna, särskilt vad gäller att de kan komma i beroendeställning till leverentörerna om dessa har oligopolställning och tvingar jordbrukarna att både köpa transgenetiskt utsäde och det aktuella bekämpningsmedlet (se punkt 3. 4. 5). — Fördelarna har samband med en förenklad ogräsbe- kämpning, som kan ske med bara ett medel, som i allmänhet är nytt och har välriktad verkan. Detta gör att det inte är remanent och således har relativt liten påverkan på miljön. Upprepade behandlingar är inte nödvändiga och i synnerhet kan besprutningar ”för säkerhets skull” undvikas. Vinsterna uttryckta i utgifter, arbetstid och minskad miljöförstöring är således avsevärda. Det kan uppstå svårigheter att förstöra återväxt av resistenta plantor under följande odlingsår. B. Motståndskraft mot sjukdomar (angrepp av virus, bakterier eller svamp) — De fördelar som uppkommer av att en växt blir resistent mot sjukdomar (genom genteknik) är up- penbara, särskilt som de konventionella behand- lingsmedlen mot virus och bakterier är mycket få, för vissa sjukdomar obefintliga. Växtens inneboende motståndskraft tillåter i nästan alla fall att helt ta bort all behandling och effekten på avkastningen är tydligt högre än den som konventionell behandling ger. Det finns på så sätt här en mycket tydlig vinst att göra vad gäller arbetstid, förenkling av den tekniska processen och kostnaderna, under förutsätt- ning att det transgena utsädet inte får ett avskräckan- de pris. C. Resistens mot insekter och andra skadedjur — I exemplet med transgen majs som har motstånds- kraft mot majsmott kommer i allmänhet den gen 14. 9. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 284/43 som innehåller ett gift som dödar skadeinsekten från en bakterie (Bacillus thuringiensis) som genom genteknik införs i växtens genom. Denna blir på så sätt resistent mot skadeinsekten och ingen behand- ling med insektsmedel är nödvändig. Avkastningen förbättras märkbart (cirka 10 %) jämfört med en odling som har behandlats med insektsgift. Det finns dock en risk att den lägre faunan påverkas av dessa gifter. Studier bör utföras och följas upp över tid. D. Motståndskraft vid svåra mark- eller klimatförhåll- landen: torka, salthaltig jord (nordiska länderna, områden med svår torka, utvecklingsländerna) — Gentekniken tillåter bättre anpassning av växter till ogynnsamma förhållanden och kan utgöra ett hopp för utvecklingsländerna. De flesta referensexemplen kommer från experiment. Resultat E. Förbättring (märkbar) och jämnare avkastningen. F. Bättre kontroll av produktionskostnader och ekono- misk marginal. 3. 3. 1. 2. För miljön: lämpligare tekniska processer G. Minskad spridning av gödningsmedel tack vara bättre assimilation hos växterna. H. Minskad eller till och med avbruten spridning av insektsgifter och andra bekämpningsmedel för de berörda grödorna. I. Snabbt minskad användning av totala, bredspektriga bekämpningsmedel, minskat antal behandlingar. 3. 3. 1. 3. För livsmedelskvaliteten J. Förbättrad smak. K. Vitamin- eller proteininnehåll. Bättre balans mellan mättade och icke-mättade fettsyror, mellan olika aminosyror, högre oljehalt eller andra intressanta ingredienser. L. Hållbarhet och kvalitet för konserver (tomat, melon). M. Födans smältbarhet och eliminering av allergifram- kallande ingredienser. 3. 3. 1. 4. För anpassning av produkter till marknadens nya behov Nya möjligheter för mycket specifikt sammansatt pro- duktion: N. Vaccin. O. Antibiotika. P. Mänskliga ämnen av stor betydelse för sjukvården (hemoglobin, insulin, faktor VIII som är oundgäng- ligt vid behandlingen av blödarsjuka, tillväxthor- mon; det är till exempel möjligt att av tobaksplantor tillverka en lipas från bukspottskörteln som är nödvändig för behandling av svåra sjukdomar). Q. Mikro-organismer som hjälper till vid framställ- ningsprocesser (gäst, ferment, enzym). Genom an- vändning av chymosin med vegetabiliskt ursprung vid framställning av getost kan till exempel vegetaria- ner äta ost. R. Produkter som används av livsmedelsindustrin (sma- kämnen, tillsatser, ett svar i form av genmodifierade produkter på en allt större segmentering av markna- den, användning av nischer som uppkommit på grund av detta). För utvecklingsländernas 3. 3. 1. 5. självförsörjning vad gäller livsmedel. Teoretiskt säkra utsikter och en klart mindre optimistisk verklighet som är beroende av ansträngningarna inom offentlig forskning. S. Utvecklingskostnaderna för en genmodifierad pro- dukt för utsädesproducenterna är höga. Det är med andra ord inte fråga om att de på kort sikt kommer att utveckla produkter vars snabba återbetalning på lönsamma marknader inte är säkerställd. Med det enda undantaget sötpotatis är det föga troligt att de genmodifierade produkter som kommer från privatfinansierad forskning skall beröra livsmedels- grödor som kan vara av intresse för utvecklingslän- derna. Offentliga, internationella eller nationella institut för jordbruksforskning skulle kunna täcka denna avsevärda brist, så till exempel det internatio- nella forskningsinstitutet för ris (IRRI) som just nu arbetar med att färdigställa transgena rissorter som har mycket stor betydelse eftersom denna gröda är den mest odlade i världen och till huvuddel går till för livsmedel. ORSTOM (franska institutet vetenskaplig forskning för utveckling och samarbete) samarbetar för närvarande med ILTAB i USA kring att ta fram olika arter av maniok som förbättrats med genteknik. 3. 3. 1. 5. 1. Genmodifierade produkter är en av utveck- lingsländernas få chanser att nå självförsörjning på livsmedelsområdet samtidigt som världsefterfrågan på livsmedel kommer att dubbleras under de kommande decennierna och möjligheten till utökade odlingsytorna i världen är mycket begränsad. Den ökande efterfrågan C 284/44 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 14. 9. 98 på livsmedel kommer emellertid just från utvecklingslän- derna där tillgången på åkermark är mest begränsad och snarast på tillbakagång. 3. 3. 1. 6. Hybrid-DNA-teknikens fördelar jämfört med konventionell genetisk förbättring 3. 3. 1. 6. 1. Hybrid-DNA-tekniken gör det möjligt att isolera den gen som man önskar överföra, vilket skiljer den tekniken från klassisk genetisk förbättring som arbetar med korsbefruktningar av hela den förbättrande organismens genom med det som finns hos den växt som skall förbättras. Sedan blir det i det senare fallet nödvändigt med en serie korsbefruktningar med den art som skall förbättras för att återfå så mycket som möjligt av dess ursprungliga agronomiska egenskaper. Med detta sammanhänger tidsförluster på flera år och höga kostnader, för ett delresultat. Gentekniken tillåter såle- des en mycket riktad förbättring av olika karaktärsdrag. Den gör det även möjligt att göra en mer riktad riskbedömning. 3. 4. Möjliga och troliga risker med användningen av genmodifierade produkter 3. 4. 1. Korsbefruktningar med närväxande växter till vilka motståndskraft mot bekämpningsmedel eller anti- biotika överförs. Denna risk är försumbar förutom för korsbefruktade växter för vilka närstående arter finns i odlingsregionens flora. För närvarande har endast stu- diet av raps visat att det finns verkliga möjligheter till korsbefruktningar med en omgivande växt, rättikan, vilket skulle kunna medföra problem om rättikan blev resistent mot rapsens ogräsbekämpningsmedel genom naturlig korsbefruktning. Det återstår fortfarande i detta fall möjligheter att förstöra den befintliga rättikan med hjälp av andra bekämpningsmedel. Den risken är praktiskt taget utesluten vad gäller sädessorter på strå, som är uteslutande autogama eller vad gäller majs (en växt som importerats och som inte har någon närbesläktad art i vårt område). En annan risk, särskilt för majs som är en mycket allogam växt, är att den för över det drag som den fått transgent till angränsande odlingar. Detta är inte nödvändigtvis skadligt, men inte heller planerat eller önskat av den som driver den angränsande odlingen. Man kan särskilt befara problem när de angränsande odlingarna skall svara mot speciella krav (kvalitetsmärkning eller biologisk odling, till exem- pel). 3. 4. 2. R i s k e r f ö r m ä n n i s k a n s h ä l s a U. Allergier. Till exempel skulle överföring av gener från jordnötter eller paradisnötter till växter som i princip inte är allergiframkallande kunna framkalla allergier hos dem som inte tål dessa nötter. Dessa problem har alltid upptäckts mycket tidigt under de mångfaldiga och stränga experiment som föregår godkännandet. Naturligtvis har inga produkter som har den nackdelen marknadsförts. V. O¨ verföring av antibiotikaresistens till de bakterier som människan bär på. Enligt de företag som producerar genförändrade produkter kommer det att i en nära framtid vara möjligt att klara sig utan det markerade karaktärsdrag som genen för antibiotikaresistens utgör när man väljer ut växter hos vilka genförändringen har lyckats under framtag- ningen av den nya arten. (Det karaktärsdrag som man vill överföra till den mottagande växten är inte alltid en effektiv markör). Denna risk, vars verkliga omfattning inte har bevisats, borde således snabbt kunna elimineras. 3. 4. 2. 1. Enligt kontaktade experter är dessa risker verkliga, åtminstone i teorin, men media har överdrivit deras betydelse genom att under de senaste månaderna fokusera riskerna och framställa eventuella problem som upptäckts innan produkterna godkänts som pro- blem som uppstått på marknaden. 3. 4. 3. A¨ n n u l ä n g r e d r i v e n l i k r i k t n i n g i j o r d b r u k e t s e k o s y s t e m A¨ ven om utsädesproducenterna, för att fram- 3. 4. 3. 1. ställa sina nya varianter använder en stor uppsättning bevarade gener för varje odlad växt, kommer jordbru- karnas användning av en begränsad uppsättning arter, speciellt de transgena, ytterligare minska den redan låga mångfalden i den genetiska uppsättningen vad gäller växtbeståndet på de odlade fälten. De odlade växternas möjlighet att anpassa sig om en skadeinsekt eller en muterande växt i deras närhet attackerar kommer då att vara starkt nedsatt. 3. 4. 4. J o r d b r u k a r n a s b e r o e n d e a v m u l - t i n a t i o n e l l a p r o d u c e n t e r a v v ä x t - s k y d d s p r o d u k t e r o c h u t s ä d e 3. 4. 4. 1. Eftersom de flesta utsädesproducenter har blivit uppköpta av multinationella växtskyddsproducen- ter är det nu rådande mönstret att företaget tvingar jordbrukaren att köpa både ett utsäde som är resistent mot ett bekämpningsmedel och det aktuella bekämp- ningsmedlet. I USA finns det riktiga samarbetskontrakt mellan jordbruksproducenten och företagen vilka är extremt tvingande för jordbruksproducenten. Det finns en risk för att denna praxis skall sprida sig vilket skulle stärka ett fåtal multinationella växtskyddsföretags makt. o c h 3. 4. 5. E n d u b b e l n ö d v ä n d i g h e t : s t r i k t a , t r o v ä r d i g a h a r m o n i s e r a d e g e n m o d i f i e r a d e k o n t r o l l e r a v i n n a n d e s l ä p p s u t p å p r o d u k t e r u p p f ö l j - m a r k n a d e n , n i n g i n o m r a m e n f ö r ö v e r v a k n i n g e n a v m i l - j ö n ( ” b i o v i g i l a n c e ” ) s e n a r e p r o d u k t e r e n d e s s a a v 3. 4. 5. 1. Att detta är nödvändigt erkänns av alla aktörer som berörs av genförändrade produkter. Bara det kan inge konsumenterna ett tillräckligt förtroende 14. 9. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 284/45 för att de skall godta dessa produkter. I enlighet med de senaste rekommendationerna från FAO och OECD bör kontrollerna minst omfatta följande: — skillnaderna mellan genförändrade produkter och ”konventionella” produkter i näringssammansätt- ning (skillnader som eventuellt kan stå i strid med religiösa eller kulturella påbud); — avsaknad av allergener; — total giftfrihet, vilket måste garanteras av kontrol- lerna. 3. 5. Europeisk lagstiftning om genmodifierade pro- dukter och märkning av dessa (jfr bilaga 1) 3. 5. 1. Konsumenternas förtroende måste stärkas med hjälp av en märkning som respekterar kraven på information vid marknadsföring av produkterna, i enlighet med bestämmelserna i artikel 14 och därpå följande artiklar i direktiv 90/225/EEG. 3. 6. Konsumentskydd och information 3. 6. 1. Konsumenterna, som är slutanvändare av de genmodifierade produkterna, möts av ett dubbelt infor- mationssystem. Å ena sidan kommer information från berörda myndigheter, både på EU-nivå och i varje medlemsstat, i kraft av dessa myndigheters kompetens vad gäller tillståndsgivande för marknadsföring av dessa produkter. Å andra sidan ges den information som måste finnas som märkning av produkterna för att man skall kunna undvika ett system som skulle kunna leda till förvirring på marknaden, särskilt vad gäller blandningar av dessa produkter med andra produkter som odlats naturligt. 3. 7. Sammanställning av de genmodifierade produk- ternas tillgång till europeiska marknaden i nuläget: Problem med åtskillnad och märkning 3. 7. 1. Det är idag säkerställt att en obestämbar andel av den majs och den soja som importeras till Europeiska unionen från USA är genmodifierad. En tydlig och icke motsägelsefull märkning (”innehåller/innehåller ej genmodifierade produkter”) skulle alltså vara i praktiken omöjlig för importerade produkter, under dessa omstän- digheter, även om ett avtal träffades på europeisk nivå (se punkt 3. 5). Det finns en grundläggande skillnad mellan den europeiska och den amerikanska opinionen. Den amerikanska befolkningen konsumerar i själva verket transgena produkter utan betänkligheter. 3. 8. Nödvändig internationell harmonisering av villko- ren för framtagande och godkännande av genmo- difierade produkter Villkoren för stöd till forskning och administra- 3. 8. 1. tionen vid godkännande av genmodifierade produkter och experiment kring dessa framstår som betydligt mindre gynnsamma i Europeiska unionen än hos våra viktigaste konkurrenter, USA och Japan. En internatio- nell harmonisering bör eftersträvas för att undvika att en snedvridning av konkurrensen ytterligare förvärrar Europeiska unionens eftersläpning vad gäller forskning. Godkännandets trovärdighet får naturligtvis inte under några omständigheter rubbas av en eventuell förkortning av handläggningstiderna. ESK uppmanar kommissionen att söka få GMO att inse att det är nödvändigt att godkänna genmodifierade organismer. 3. 9. Möjliga konsekvenser av ökad användning av genmodifierade produkter för den gemensamma jordbrukspolitiken som håller på att reformeras (förslag i Agenda 2000) 3. 9. 1. Bestämmelserna om den gemensamma jord- brukspolitiken är just nu föremål för förändringsförslag från kommissionen vilka ingår i dokumentet Agenda 2000. Utan att på detta tidiga stadium föregripa vad som kommer att ske med dessa förslag under de kommande månaderna fram till dess att förordningarna har antagits av rådet, kan man notera att de är inriktade på en allmän sänkning av interventionspriserna och en viss försvagning av förbindelsen mellan direkt stöd och produktionen. De kan också leda till en förändring av den gemensamma jordbrukspolitikens beskaffenhet och mål, med en övergång från styrning av marknaden till inkomststöd. Förslagen avser också att knyta stödet närmare uppfyllandet av miljömål. Utvecklingen av genmodifierade produkter verkar inte i sig stå i motsats- ställning till dessa mål. I detta skede kan man bara hänvisa till de möjliga relationerna mellan utvecklingen av genmodifierade produkter och de sex mål som kommissionen föreslagit för den gemensamma jordbrukspolitiken efter år 2000: — Målet att öka de europeiska jordbruksprodukternas konkurrenskraft. En ökad användning av genmodi- fierade produkter verkar kunna bidra till att uppfylla detta mål i stor skala, vad gäller växtprodukter. De genmodifierade produkterna gör det möjligt att begränsa förluster på grund av skadeinsekter och sjukdomar (varav kommer en ökning av den kvanti- tativa avkastningen) och borde bidra till att begränsa produktionskostnaderna, om priset för dem minskar (mindre antal behandlingar behövs). — De genmodifierade produkterna kommer också att bidra till en kvalitativ förbättring av avkastningen (större mängd önskvärda ingredienser, bättre smak, bättre konservering, osv. ) Produktkvalitet är särskilt när det gäller europeiska jordbruks- och livsmedels- produkter en fördel som är avgörande för konkur- renskraften. Det är inte bara priset som är avgörande för konkurrenskraften. — Säkerhets- och kvalitetsmålet för jordbruks- och livsmedelsprodukter. Om biotekniken används för- nuftigt och med full respekt för försiktighetsprinci- pen kan den bidra på ett positivt sätt till att C 284/46 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 14. 9. 98 uppfylla denna målsättning, eftersom den möjliggör produktion av livsmedel av högsta kvalitet. Garantier vad gäller genmodifierade organismer och informa- tion till konsumenterna måste ges på ett ytterst rigoröst sätt. — Målet att integrera miljömålen i den gemensamma jordbrukspolitiken: Odling av transgena växter minskar behovet av växtskyddsbehandlingar. På så sätt kan dessa ge ett substantiellt bidrag till ett bättre samspel mellan jordbruk och miljö. De eventuella riskerna för att karaktärsdrag som tillkommit genom genteknik skall sprida sig till omgivningen bör studeras mycket noggrant innan tillstånd till mark- nadsföring av genmodifierade organismer ges och följas upp efter godkännandet genom övervakning av miljön (”biovigilance”). — Målet stabila jordbruksinkomster. Om det direkta stödet ökar i förhållande till inkomsten från försälj- ning av varor, i enlighet med kommissionens förslag, minskas effekten av en mer regelbunden avkastning. Inflytande från utvecklingen av genmodifierade orga- nismer fortsätter att ha ett positivt inflytande på stabilisering av inkomsterna genom att de minskar riskerna som är förknippade med odlingen. — Målet kompletterande inkomstkällor och arbetstill- fällen för jordbruket. Genmodifierade organismer kan bidra till att uppfylla detta mål genom den förbättring de medför till det ständigt ökande antalet användningsområden som dietiska tillämpningar och andra tillämpningar än livsmedel för energi eller medicinska ändamål. 3. 10. Sociala effekter av odling av genmodifierade organismer Enligt en första uppskattning och baserat på 3. 10. 1. ekonometriska studier som utförts för detta ändamål förutspås en ökning av antalet arbetstillfällen inom jordbrukssektorn tack vare användningen av genmodi- fierade organismer, en tillväxt i odlingsyta och framfö- rallt en positiv effekt som kan resultera i ett stort antal produkter med mervärde, såsom läkemedel, tillsatser, parfymer, osv, liksom nya förbränningsmedel och nya biologiskt nedbrytbara plaster. 3. 10. 2. Trots de europeiska myndigheternas extremt välvilliga inställning till ökad sysselsättning tack vare odling av genmodifierade organismer, är det lämpligt att göra vissa preciseringar. Olika inställning på nationell nivå förhindrar en enhetlig situation i hela EU. Frånvaron av verklig forskning, liksom den långsamma processen för godkännande och patentering kan försena odlingen av genmodifierade organismer, så att kostnaderna för utsädet får en negativ effekt. 3. 10. 3. Det är nödvändigt att ESK, inom ramen för den omfattande debatt som Agenda 2000 har gett upphov till vad gäller jordbrukspolitiken, inte förlorar fokus vad gäller behovet att undersöka om odlingen av genmodifierade organismer kan utgöra en lösning för att minska arbetslösheten, såsom det föreskrivs för vissa reformer av den gemensamma marknadsorganisationen. 4. Slutsats: Kommunikationen måste förbättras och vara tydlig för att underlätta acceptansen av genmo- difierade organismer De genmodifierade organismerna är nödvändiga 4. 1. för att utveckla det europeiska jordbruket. 4. 1. 1. Av sammanställningen ovan framgår att de genmodifierade organismerna är en oundgänglig utveck- lingsfaktor för det europeiska jordbruket under de kommande åren. De vinster som man kan vänta vad gäller säkerställande av skördens omfattning, miljö, minskade kostnader och högre produktkvalitet liksom spridningen av andra tillämpningar än livsmedel är fördelar som det europeiska jordbruket inte har råd att vara utan. De genmodifierade organismerna är ett verktyg bland andra och inget mirakelmedel, men de är icke desto mindre oundgängliga. Godkännandeförfarandena måste vara stränga 4. 2. utan att vara ett hinder. 4. 2. 1. Med tanke på den ofullständiga kunskap som finns om de genmodifierade organismernas eventuella negativa konsekvenser för folkhälsan och miljön, och med tanke på att det är absolut nödvändigt att inom det här området vara mycket försiktig, är det nödvändigt att tester som föregår godkännandet genomförs på striktast möjliga sätt. Emellertid bör man eftersträva en harmonisering av internationella bestämmelser i frågan för att undvika de konkurrenssnedvridningar som skulle uppkomma om ett land tillämpar striktare och mer tvingande regler än övriga länder. Harmoniseringen måste genomföras på hög nivå eftersom det är folkhälsan som står på spel. 4. 3. Uppföljning av produkternas uppträdande måste genomföras genom övervakning av miljön (”biovigi- lance”). Eftersom de långsiktiga effekterna av spridning 4. 3. 1. av genmodifierade organismer per definition inte är kända nu är det nödvändigt att följa upp godkända produkter med återkommande kontroller. Kontrollerna bör inte beröra allvarligare brister som naturligtvis bör spåras innan produkten släpps ut på marknaden och som skulle hindra ett godkännande. Det rör sig snarare om att kontrollera att produkten inte ger mindre men oönskade bieffekter som visar sig med tiden. Denna övervakning föreslås av de nationella etiska kommittéer- na under namnet ”biovigilance”. 14. 9. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 284/47 4. 4. En nödvändighet för att återställa de europeiska konsumenternas förtroende: lättillgänglig och fullstän- dig information. Debattens kärna: märkning och åtskillnad mellan 4. 5. produkttyper. 4. 4. 1. Sedan flera år har genmodifierade organismer börjat släppas ut på marknaden. Det framgår emellertid klart att de europeiska jordbrukarna och slutkonsumen- terna är tveksamma och utrycker farhågor gentemot de genmodifierade organismerna eftersom informationen om deras fördelar och möjliga risker inte har skötts på ett tillräckligt seriöst och öppet sätt. Ett fullständigt, klart och helt öppet informationsutbyte, inbegripet om eventuella nackdelar, skulle med säkerhet medföra en högre acceptans av genmodifierade organismer hos konsumenterna som för närvarande upplever att de får otillräcklig information, vilket är källan till deras legitima rädsla att bli förda bakom ljuset. 4. 5. 1. På unionsnivå liksom i medlemsstaterna disku- terar olika samhällsaktörer (företrädare för myndighe- ter, politiker, jordbrukare, konsumenter och tillverkare av genmodifierade organismer) hur produkterna skall märkas. Kommissionens förslag att märka produkterna med ”innehåller genmodifierade organismer” eller ”kan innehålla genmodifierade organismer” är oacceptabelt och har inte godkänts av rådet. I fråga om bearbetade produkter antog rådet den 26 maj 1998 en bestämmelse genom vilken alternativet ”kan innehålla genmodifierade organismer” stryks. Debatten rör också nödvändigheten att skilja olika produkttyper av genmodifierade och icke genmodifierade produkter åt, vilket krävs för att göra en tillfredsställande märkning möjlig. Bryssel den 1 juli 1998. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS BILAGA till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande Genetiskt modifierade organismer — gemenskapslagstiftningen — Kommissionen lade den 23 juli 1997 fram allmänna riktlinjer för märkning av produkter framställda av genetiskt modifierade organismer. Dessa riktlinjer utgör en ram för den planerade lagstiftningen på detta område och syftar till att ge konsumenterna enhetlig information. — Gemenskapslagstiftningen består vad gäller genetiskt modifierade organismer av fyra delar, varav somliga har ändrats eller håller på att ändras. De omfattar följande områden: • innesluten användning av genetiskt modifierade mikroorganismer; • övergripande lagstiftning, avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön: ”levande” genetiskt modifierade organismer; • sektoriella åtgärder: nya livsmedel (förordningen om nya livsmedel av den 15 maj 1997), foder (under beredning), utsäde (under beredning) och bekämpningsmedel (studie); • särskild förordning om genetiskt modifierad majs och soja. — Det bör framhållas att säkerhet och märkning av produkter är två olika aspekter i lagstiftningen. Märkning ersätter inte en tillbörlig säkerhetsbedömning (riskanalys) som görs före utsläppandet på marknaden. Riktlinjer för ett märkningssystem i gemenskapen Kommissionen lade den 23 juli fram allmänna riktlinjer för märkning av genetiskt modifierade organismer, såväl ”levande” som bearbetade genetiskt modifierade organismer och produkter med sådant ursprung, oavsett om de kommer från Europa eller är importerade. Dessa riktlinjer kommer att tjäna som ram för nya förslag till lagstiftning eller förslag till att ändra den befintliga lagstiftningen: C 284/48 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 14. 9. 98 — Riktlinjerna bygger på följande principer: • märkning på grundval av en vetenskaplig bedömning i hela livsmedelskedjan; • märkning som syftar till att ge konsumenterna tydlig, korrekt och objektiv information om produkternas modifierade ursprung; • märkning i överensstämmelse med Europeiska unionens internationella krav. — I riktlinjerna föreslår man tre märkningskategorier: • ”denna produkt innehåller genetiskt modifierade organismer”: obligatorisk märkning av produkter som vetenskapligt kan bevisas bestå av eller innehålla genetiskt modifierade organismer eller härröra från sådana; • ”denna produkt innehåller inte genetiskt modifierade organismer”: frivillig märkning av produkter som varken innehåller genetiskt modifierade organismer eller beståndsdelar med sådant ursprung; • ”denna produkt kan innehålla genetiskt modifierade organismer”: obligatorisk märkning av produkter som inte kan uteslutas innehålla genetiskt modifierade organismer (till exempel blandningar). När det gäller principen med frivillig märkning av produkter som inte innehåller genetiskt modifierade organismer (av typen ”innehåller inte genetiskt modifierade organismer”) studerar kommissionen för närvarande en ram för certifiering och gemenskapsmärkning. Innesluten användning av genetiskt modifierade mikroorganismer Rådets direktiv 90/219/EEG, som antogs den 23 april 1990, utgör gemenskapens grundläggande text när det gäller innesluten användning av genetiskt modifierade mikroorganismer. Reglerna i detta direktiv är mycket tekniska och gäller endast användning och hantering av genetiskt modifierade mikroorganismer i forskningscentrer eller laboratorier. Därför analyserar vi inte dess innehåll här. Man bör emellertid uppmärksamma att kommissionen den 6 december 1995 föreslog att man skulle ändra detta direktiv och anpassa det till de tekniska framsteg som gjorts och till de förbättrade kunskaperna om risker. O¨ vergripande lagstiftning: avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön (”levande” genetiskt modifierade organismer) — Tillämpningsområde Rådets direktiv 90/220/EEG av den 23 april 1990 utgör en ram för gemenskapslagstiftning av övergripande typ som syftar till att säkerställa marknadsvillkor och skydda människors hälsa och miljön när det gäller ”levande” genetiskt modifierade organismer (spannmål till exempel). Det avser inte bearbetade produkter eller produkter som härletts från genetiskt modifierade organismer, men man planerar att utveckla lagstiftningen för olika sektorer (av typen ”nya livsmedel”). Denna skall antas efter hand med hänsyn till de tekniska framsteg som görs. För de produkter som inte omfattas av sektoriella åtgärder gäller direktiv 90/220/EEG. — Märkning Från början nämndes praktiskt taget inte märkning i direktiv 90/220/EEG. För att åtgärda denna brist har kommissionen agerat i två steg: • För att svara mot de omedelbara behoven: Kommissionen antog den 18 juni 1997 ett direktiv (97/35/EG) som innebar en ändring av bilagan till rådets direktiv 90/220/EEG för att lägga till ett krav på obligatorisk märkning om en produkt består av eller innehåller genetiskt modifierade organismer. När det däremot gäller produkter som består av en blandning av genetiskt modifierade organismer och icke- modifierade organismer krävs märkningen ”kan innehålla genetiskt modifierade organismer”. Eftersom denna ändring av direktiv 90/220/EEG inte gäller retroaktivt avser den inte de två produkter (majs och soja) som anmälts före den 18 juni 1997. • För att skapa en mer fullständig ram: Kommissionen lade den 26 november 1997 fram ett förslag till ändring av direktiv 90/220/EEG. Detta förslag syftar till att anpassa det nuvarande direktivet till de tekniska framsteg som gjorts, klargöra dess tillämpningsområde och komplettera de brister som uppmärksammats vid genomförandet, både beträffande förfarande för beviljande av tillstånd för utsläppande på marknaden av genetiskt modifierade organismer och märkningsregler. Förslaget upprättar detaljerade åtgärder beträffande märkning som omfattar de riktlinjer som kommissionen antog i juli 1997. Men eftersom texten för närvarande inte finns tillgänglig går det inte att få kännedom om bestämmelserna om märkning och inte heller om detaljerna beträffande vissa aspekter av bestämmelserna. Kommissionen skulle formellt lägga fram sitt förslag den 23 februari. Förslaget skull sedan diskuteras och därefter antas av Europaparlamentet och rådet (miljöministrar- na sammanträdde den 23 mars 1998). 14. 9. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 284/49 Sektoriella åtgärder: nya livsmedel, foder (under beredning), bekämpningsmedel (studie) — Tillämpningsområde (nya livsmedel) Europaparlamentets och rådets förordning 97/258/EG om nya livsmedel som trädde i kraft den 15 maj 1997 avser slutprodukter. Den gäller för nya livsmedel och livsmedelsingredienser, däribland sådana som är genetiskt modifierade. — Märkning (nya livsmedel) Förordningen om nya livsmedel är den första EG-rättsakt där det ingår en ram för särskild märkning av produkter som har sitt ursprung i biotekniken. Den föreskriver obligatorisk märkning och kräver att konsumenten informeras om skillnaderna mellan en ny produkt och motsvarande redan existerande produkter. Denna förordning som kom före de riktlinjer som kommissionen antog i juli 1997 bygger inte på de tre kategorier som föreslås i dessa riktlinjer. — Foder, utsäde och bekämpningsmedel Under 1998 kommer kommissionen förmodligen att lägga fram förslag som innehåller regler för märkning i enlighet med de riktlinjer som antogs i juli 1997. Märkning: det speciella fallet med soja och majs En sorts genetiskt modifierad soja och majs har tillåtits i enlighet med direktiv 90/220/EEG innan detta ändrades den 18 juni 1997 och innan förordningen om nya livsmedel trädde i kraft. Det var därför nödvändigt att specificera märkningsregler för dessa två sorter och produkter som härletts från dessa, då de ursprungligen inte var föremål för någon obligatorisk märkning. När det gäller dessa två sorter har kommissionen tillsammans med berörda producenter förhandlat fram möjligheten till en frivillig märkning. För att råda bot på den speciella situation som råder när det gäller produkter som härletts från dessa två sorter och för att inte skapa någon motsägelse mellan dessa produkter och dem som i framtiden kommer att godkännas inom ramen för det ändrade direktivet 90/220/EEG och/eller förordningen om nya livsmedel har kommissionen däremot tagit följande initiativ: • För att svara mot de omedelbara behoven: Kommissionen antog den 19 september 1997 en förordning (EG) nr 1813/97 om märkning från och med den 1 november 1997 av produkter som innehåller genetiskt modifierad soja eller majs eller produkter som härletts från sådana produkter, i likhet med förordningen om nya livsmedel. I enlighet med denna tillfälliga åtgärd kommer detaljerna beträffande märkningen att preciseras senare. • För att uppnå en komplettare ram: Kommissionen lade den 3 december 1997 fram ett förslag till förordning som tar upp detaljerna kring märkningen av livsmedel som innehåller genetiskt modifierad soja och majs (det vill säga bearbetade produkter) med stöd av såväl förordningen om nya livsmedel som riktlinjerna från juli 1997. I förslaget presenterar kommissionen vetenskapliga kriterier för märkning. Kriteriet att produkten innehåller modifierad DNA har ställts upp eftersom kommissionen anser att det gör det möjligt att märka ett större antal livsmedel än kriteriet ”modifierad protein”. Men eftersom DNA-kriteriet inte är övertygande, kommer en jämförelse att göras mellan protein från modifierade produkter och protein från traditionella produkter. För att förslaget skulle utmynna i en slutlig förordning och ersätta förordningen av den 19 september måste det få kvalificerad majoritet i Ständiga livsmedelskommittén. Meningsskiljaktigheterna mellan medlemsstaterna visade sig snabbt i denna kommitté. Endast O¨ sterrike, Tyskland, Danmark och Sverige visade sig positiva till kommissionens text. Den mest omstridda punkten i förslaget var det kriterium som kommissionen valt för att spåra genetiskt modifierade organismer, det vill säga förekomsten av modifierad DNA. De flesta andra medlemsstater ansåg att enbart upptäckten av modifierat protein bör utgöra kriterium för märkning. I avsaknad av ett godkännande med kvalificerad majoritet av denna kommitté vid sammanträdet den 15 januari 1998 blev det ministerrådets (jordbruksministrarna) sak att fatta beslut i frågan. Efter flera granskningar och samråd med kommissionen beslutade sig denna slutligen för att stödja det brittiska ordförandeskapets förslag, vilket gjorde det möjligt för rådet att fatta ett beslut den 26 maj 1998 [förordning (EG) nr 1139/98,) 1]. I förordningen framhålls det att det är modifierat protein som kommer att spåras och medföra märkning. (1) EGT L 159, 3. 6. 1998. C 284/50 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 14. 9. 98 I motsats till kommissionens ursprungsförslag, som utarbetades på grundval av rapporten av den 23 juli 1997, ströks alternativet ”kan innehålla genetiskt modifierade organismer” i den förordning som antogs den 26 maj 1998. För övrigt upprättas en förteckning över varor som inte behöver märkas (en förteckning som till en början är blank och som kommer att kompletteras på grundval av synpunkter från vetenskapliga kommittéer) och man inför även ett tröskelvärde för DNA eller protein. Under detta tröskelvärde skall märkning inte vara obligatorisk. Tröskelvärdet har ännu inte fastställts. Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till rådets direktiv om ett gemensamt system för beskattning av räntor och royalties som betalas mellan närstående bolag i olika medlemsstater” (1) (98/C 284/09) Den 30 mars 1998 beslutade rådet i enlighet med artikel 100 i EG-fördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag. Sektionen för ekonomiska, finansiella och monetära frågor, som var ansvarig för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 9 juni 1998. Föredragande var Robert Pelletier. Vid sin 356:e plenarsession den 1-2 juli 1998 (sammanträdet den 1 juli) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 136 röster för, 7 emot och 4 nedlagda röster. 1. Inledning 1. 1. Ekonomiska och sociala kommittén uppskattar kommissionens initiativ att korrigera ett skattemässigt problem som skadar fullbordandet av en integrerad inre marknad. 1. 2. Att avskaffa källskatten på räntor och royalties i flera av Europeiska unionens medlemsstater har sedan länge ansetts vara en av de prioriterade åtgärderna i samband med upprättandet av den inre marknaden. 1. 3. Kommissionens första initiativ på detta område härrör från den 20 april 1990. I Rudingrapporten från 1992 — vars allmänna riktlinjer fick ESK:s stöd (2) — betraktades denna reform som en prioritet. Tyvärr beslutade kommissionen 1994 att dra tillbaka sitt förslag på grund av bristande samförstånd i rådet. Inte förrän i december 1997 gav rådet (ekonomi- och finansminist- rarna) kommissionen klartecken att utarbeta det förslag som är föremål för remissen till ESK. uthållighet beträffande förslaget — som godkänts av rådet och som man hänvisar till i motiveringen — till ett direktiv ”för att säkerställa en effektiv minimibeskatt- ning av inkomsten från sparande” samtidigt som man tar hänsyn till ”behovet av att bevara de europeiska finansmarknadernas konkurrensförmåga på det interna- tionella planet”, vilket innebär en utvidgning till tredje land och till områden som är beroende av eller tillhör medlemsländerna. Syftet med förslaget till direktiv är att undvika 1. 5. att räntor och royalties som betalas av ett bolag i en medlemsstat till ett närstående bolag (som närstående bolag betraktas bolag som är förenade med varandra genom en ägarandel på minst 25 % av kapitalet i direkt eller indirekt ägo) i en annan medlemsstat beskattas vid källan i det land där utbetalningen sker. Beskattningsrät- ten på inkomsterna från dessa utbetalningar skall istället tilldelas den medlemsstat där den förmånstagande äga- ren har sin hemvist. 1. 4. ESK välkomnar kommissionens uthållighet och envishet. Det är önskvärt att man visar prov på samma 2. Ekonomisk motivering till förslaget till direktiv (1) EGT C 123, 22. 4. 1998, s. 9. (2) Kommitténs yttrande av den 24 november 1992 — EGT C 19, 25. 1. 1993, s. 65. Ur ekonomisk synpunkt gäller det att undvika 2. 1. dubbelbeskattning — som i sig inte är något önskvärt


title: Kommissionens rekommendation av den 1 juli 1998 om barnvårdsartiklar och leksaker som är avsedda att stoppas i munnen av barn under tre år, och som är tillverkade i mjuk PVC-plast som innehåller vissa ftalater [delgivet med nr SEK(1998) 738]

eurovoc_concepts:
early childhood
plastics
product safety
public health
toy industry

formats: html pdf print

text: 5. 8. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 217/35 KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS REKOMMENDATION av den 1 juli 1998 om barnv(cid:134)rdsartiklar och leksaker som (cid:132)r avsedda att stoppas i munnen av barn under tre (cid:134)r, och som (cid:132)r tillverkade i mjuk PVC-plast som inneh(cid:134)ller vissa ftalater [delgivet med nr SEK(1998) 738] (98/485/EG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTF(cid:142)RDAR DENNA REKOMMENDATION h(cid:132)lsa i fr(cid:134)ga om dessa produkter, i avvaktan p(cid:134) att defini- tiva gemenskaps(cid:134)tg(cid:132)rder vidtas. med beaktande av F(cid:148)rdraget om uppr(cid:132)ttandet av Euro- peiska gemenskapen, s(cid:132)rskilt artikel 155 andra streck- satsen, och av f(cid:148)ljande sk(cid:132)l: Enligt F(cid:148)rdraget om uppr(cid:132)ttandet av Europeiska gemen- skapen skall gemenskapen bidra till att en h(cid:148)g konsu- mentskyddsniv(cid:134) uppn(cid:134)s. Enligt artikel 3 i r(cid:134)dets direktiv 92/59/EEG av den 29 juni 1992 om allm(cid:132)n produkts(cid:132)kerhet (1) f(cid:134)r endast s(cid:132)kra produkter sl(cid:132)ppas ut p(cid:134) marknaden. I direktivet under- stryks s(cid:132)rskilt behovet av att s(cid:132)kerst(cid:132)lla en h(cid:148)g skyddsniv(cid:134) f(cid:148)r barns h(cid:132)lsa och s(cid:132)kerhet. Den vetenskapliga kommitt(cid:130)n f(cid:148)r toxicitet, ekotoxicitet och milj(cid:148) som r(cid:134)dfr(cid:134)gats av kommissionen avgav ett yttrande den 24 april 1998, som kompletterades av f(cid:148)rtyd- liganden den 16 juni 1998, om konsekvenserna p(cid:134) barns h(cid:132)lsa av anv(cid:132)ndningen av vissa leksaker och barnv(cid:134)rdsar- tiklar i mjuk PVC-plast som inneh(cid:134)ller ftalater. I detta yttrande uttryckte kommitt(cid:130)n sin oro (cid:148)ver att barn expo- neras f(cid:148)r vissa ftalater. Kommitt(cid:130)n rekommenderade bland annat att vissa gr(cid:132)ns- v(cid:132)rden inte b(cid:148)r (cid:148)verskridas f(cid:148)r ftalaterna diisonoylftalat, di(2-etylhexyl)ftalat, dibutylftalat, diisodecylftalat, di-n- oktylftalat och butylbensylftalat fr(cid:134)n leksaker och barn- v(cid:134)rdsartiklar i mjuk PVC- plast som (cid:132)r avsedda att stoppas i munnen av barn under tre (cid:134)r. Det (cid:132)r viktigt att medlemsstaterna vidtar n(cid:148)dv(cid:132)ndiga (cid:134)tg(cid:132)rder f(cid:148)r att s(cid:132)kerst(cid:132)lla en h(cid:148)g skyddsniv(cid:134) f(cid:148)r barns N(cid:132)mnda gr(cid:132)nsv(cid:132)rden kan (cid:148)verskridas i vissa fall. Det (cid:132)r s(cid:134)ledes viktigt att medlemsstaterna inom ramen f(cid:148)r l(cid:132)mp- liga kontroller (cid:148)vervakar barns exponering f(cid:148)r ftalater som kan orsakas av att dessa (cid:132)mnen migrerar n(cid:132)r produkterna i fr(cid:134)ga anv(cid:132)nds. Det (cid:132)r viktigt att medlemsstater utbyter information om de tester och m(cid:132)tmetoder f(cid:148)r dessa kontroller och om de resultat som uppn(cid:134)s, samt att de samarbetar sinsemellan och med kommissionen f(cid:148)r att, i avvaktan p(cid:134) en standardmetod, uppn(cid:134) ett s(cid:134) enhetligt tillv(cid:132)gag(cid:134)ngss(cid:132)tt som m(cid:148)jligt i hela gemenskapen. som anv(cid:132)nds Inom ramen f(cid:148)r detta samarbete b(cid:148)r man bland annat studera resultaten av den unders(cid:148)kning som genomf(cid:148)rs av Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieu–RIVM i Nederl(cid:132)nderna, som skulle kunna g(cid:148)ra det m(cid:148)jligt att fastst(cid:132)lla en gemensam referensmetod. Om en medlemsstat begr(cid:132)nsar utsl(cid:132)ppandet p(cid:134) mark- naden av s(cid:134)dana produkter som (cid:134)syftas i denna rekom- mendation, skall medlemsstaten underr(cid:132)tta kommis- sionen om detta i enlighet med det f(cid:148)rfarande som f(cid:148)re- skrivs i artikel 7 i direktiv 92/59/EEG om allm(cid:132)n produkts(cid:132)kerhet, om det g(cid:132)ller barnv(cid:134)rdsartiklar, i artikel 7 i r(cid:134)dets direktiv 88/378/EEG (2) av den 3 maj 1988 om leksakers s(cid:132)kerhet, om det g(cid:132)ller leksaker, eller enligt det f(cid:148)rfarande som f(cid:148)reskrivs i artikel 8 i direktiv 92/59/EEG, om medlemsstaten anser att en allvarlig och akut fara f(cid:148)religger, samt i f(cid:148)rekommande fall meddela kommis- direktiv sionen enlighet r(cid:134)dets med i (1) EGT L 228, 11. 8. 1992, s. 24. (2) EGT L 187, 16. 7. 1988, s. 1. L 217/36 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 5. 8. 98 som dragits. Medlemsstaterna uppmanas att f(cid:148)rsta upplysningarna senast den 31 augusti 1998. l(cid:132)mna de 4. Medlemsstaterna skall delta i informationsutbyte med (cid:148)vriga medlemsstater och i det arbete som kommer att organiseras av kommissionen f(cid:148)r att s(cid:132)kerst(cid:132)lla ett enhetligt tillv(cid:132)gag(cid:134)ngss(cid:132)tt i fr(cid:134)ga om tester och m(cid:132)tme- toder och f(cid:148)r att fastst(cid:132)lla en gemensam metod. Artikel 2 I denna rekommendation f(cid:148)rst(cid:134)s med 1. leksak: alla produkter som (cid:132)r utformade eller tydligt avsedda att anv(cid:132)ndas vid barns lek, 2. barnv(cid:134)rdsartikel: alla produkter som syftar till att underl(cid:132)tta barns s(cid:148)mn, avslappning samt matning av barn och barns sugning. Artikel 3 Denna rekommendation riktas till medlemsstaterna. Utf(cid:132)rdad i Bryssel den 1 juli 1998. P(cid:134) kommissionens v(cid:132)gnar Emma BONINO Ledamot av kommissionen 83/189/EEG av den 28 mars 1983 om ett informations- f(cid:148)rfarande betr(cid:132)ffande tekniska standarder och f(cid:148)re- skrifter (1). H(cid:142)RIGENOM F(cid:153)RESKRIVS F(cid:153)LJANDE. Artikel 1 skall besluta 1. Medlemsstaterna om n(cid:148)dv(cid:132)ndiga (cid:134)tg(cid:132)rder f(cid:148)r att s(cid:132)kerst(cid:132)lla en h(cid:148)g skyddsniv(cid:134) f(cid:148)r barns h(cid:132)lsa i fr(cid:134)ga om barnv(cid:134)rdsartiklar och leksaker som (cid:132)r avsedda att stoppas i munnen av barn under tre (cid:134)r, och som (cid:132)r tillverkade i mjuk PVC-plast som inneh(cid:134)ller ftalater, di-iso-nonylftalat, di(2-etylhexyl)ftalat, dibutylftalat, diisodecylftalat, di-n- oktylftalat, butylbensylftalat. S(cid:132)rskilt uppm(cid:132)rksamhet b(cid:148)r (cid:132)gnas (cid:132)mnena di-iso-nonylftalat och di(2-etylhexyl)ftalat. (cid:132)mnena bland annat 2. Vid kontroller av produkterna i fr(cid:134)ga skall medlems- staterna genom l(cid:132)mpliga kontrollmetoder (cid:148)vervaka dessa (cid:132)mnens v(cid:132)rden, med beaktande av yttrandet fr(cid:134)n den vetenskapliga kommitt(cid:130)n f(cid:148)r toxicitet, ekotoxicitet och milj(cid:148) om ftalater i leksaker, avgivet den 24 april 1998, och av bland annat de gr(cid:132)nsv(cid:132)rden f(cid:148)r ftalater fr(cid:134)n dessa produkter som rekommenderas av kommitt(cid:130)n, och som (cid:134)terfinns i bilagan. underr(cid:132)tta 3. Medlemsstaterna kommissionen om de tester och m(cid:132)tmetoder som anv(cid:132)nds f(cid:148)r att best(cid:132)mma v(cid:132)rdena i fr(cid:134)ga, om resultaten av de kontroller som genomf(cid:148)rts och om de slutsatser regelbundet skall (1) EGT L 109, 26. 4. 1983, s. 8. 5. 8. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 217/37 BILAGA (cid:142)mne H(cid:148)gsta godtagbara m(cid:132)ngd (1) (mg) diisononylftalat di-n-oktylftalat di(2-etylhexyl)ftalat diisodecylftalat butylbensylftalat dibutylftalat 1,2 3,0 0,4 2,0 6,8 0,8 (1) Dessa m(cid:132)ngder avser ett materialprov med en yta om 10 cm2, en testtid p(cid:134) 6 timmar och ett barn som v(cid:132)ger 8 kg


title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: Globaliseringen och informationssamhället - Behovet av stärkt internationell samordning"

eurovoc_concepts:
Universalism
electronics
mass media
single market
telecommunications

text: C 284/6 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 14. 9. 98 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: Globaliseringen och informationssamhället — Behovet av stärkt internationell samordning” (98/C 284/03) Den 6 februari 1998 beslutade kommissionen i enlighet med artikel 198 i fördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda meddelande. Sektionen för industri, handel, hantverk och tjänster som ansvarat för det förberedande arbetet i ärendet antog sitt yttrande den 3 juni 1998. Föredragande var Umberto Burani. Vid den 256:e plenarsessionen den 1-2 juli 1998 (sammanträdet den 1 juli) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 143 röster för och 2 nedlagda röster. 1. Inledning 2. De nya politiska utmaningarna 1. 1. Som ett led i att ytterligare fördjupa sig i problemkomplexet som rör informationssamhället (1) behandlar kommissionen i sitt meddelande olika aspek- ter på en kommunikation som blivit ”globaliserad” av ett gränslöst informationsflöde och som har behov av en teknisk och juridisk inramning, harmoniserad på global nivå. Problemen är svåra nog på europeisk nivå och 1. 2. blir än svårare när ”globaliseringen” inträder. Den inneboende komplexiteten: ämnets specifikt tekniska karaktär, olikheterna inom de discipliner som skall införlivas i ramarna, aktörernas olika erfarenheter och behov — kompliceras av det stora antalet internationella organ som med olika rätt har — eller anser sig ha — kompetens på området. 1. 3. I meddelandet läggs följande fram (2): — behovet av en internationell ram som främjar utveck- lingen av den globala elektroniska marknaden; — en preliminär analys av de hinder som kommer i vägen för denna ram inom det tekniska, handelsmäs- siga och juridiska området; — ett förslag till omedelbara åtgärder för att samordna de initiativ som syftar till att eliminera de främsta hindren; — ett förslag till internationell stadga så att alla parter kan enas. (1) Jfr i synnerhet meddelandena: ”Ett europeiskt initiativ inom elektronisk handel” (dok. KOM (97) 157 slutlig); ”Olagligt eller skadligt material på Internet” (KOM(96) 487 slutlig); ”Säkerhet och pålitlighet vid elektronisk kommunikation mot en europeisk ram för digitala signatu- rer och kryptering” (KOM(97) 503 slutlig) och ”Grönbok om skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten inom de audiovisuella tjänsterna och informationstjänster- na” (KOM(96) 483). (2) Jfr punkt 4 i meddelandet: Nästa steg. 2. 1. I meddelandet ger man en lägesbeskrivning: Europeiska unionen bidrar på internationell nivå till tecknandet av avtal i olika fora: WTO, ITA (avtal om pålagor för informationsteknologiska produkter) etc. Det finns en mängd initiativ och åtgärder när det gäller reglering på nationell nivå, både i europeiska länder och i andra delar av världen. Dessa initiativ måste ovillkorligen samordnas och ges ett sammanhang. Med- lemsstaterna bör göra en kritisk analys av den egna politiken för att anpassa sig till de nya kraven utan att man för den skull ”avstår från nationella eller regionala traditioner och kulturer”. 2. 2. Om unionen reagerar snabbt och beslutsamt kommer den att bidra till fastställandet av en ny helhetssyn och kan på så sätt ge omvärlden en signal. Kommissionen lägger därför fram förslag till lämpliga åtgärder för att identifiera de områden inom vilka det krävs ett förstärkt internationellt samarbete och betonar att det är hög tid att man når en internationell överens- kommelse om framtida förfaranden för att skapa en i grunden global och gränslös marknad. 2. 3. Kommittén påminner om att i en mängd tidigare meddelande — av äldre och nyare datum — har man sen lång tid tillbaka framhållit behovet av ett internationellt samarbete och av en snabb samordning på europeisk nivå. För en läsare som inte är insatt i sammanhanget ger en upprepning ett intryck av att få framsteg gjorts i den riktningen. Med andra ord verkar — alltsedan behovet uppstod och fram till idag dyrbar tid ha gått förlorad. Men oberoende av vad som uttryckts tidigare förstärks detta intryck även hos läsare som är insatta i sammanhanget av kommentarer som görs längre fram. Under tiden har olika medlemsstater tagit enstaka och icke samordnade initiativ. 2. 4. EU:s myndigheter och berörda parter är väl medvetna om problemen av juridisk art, liksom också om problemen som rör standardisering, kryptering, 14. 9. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 284/7 digitala signaturer, konkurrens och beskattning. Med undantag för den sistnämnda aspekten — beskattning — har de andra välkända karakteristika också därför att berörda parter ständigt konsulteras. För att snabba på processen borde kommissionen snarast offentliggöra sin egen ståndpunkt i olika frågor och därigenom ge en utgångspunkt för konkreta initiativ som snabbt skall genomföras. 3. Behovet av driftskompatibla tekniska lösningar I meddelandet framhåller man att samarbetet 3. 1. mellan myndigheter, användare och standardiseringsor- gan har fungerat bra inom olika områden: telekommuni- kation, mobiltelefoni, etc. Inom teknologin står vi i dag inför en vändpunkt: i stället för en officiell och institutionell ram håller det på att utvecklas en spontan självreglering som på Internet, som skapat ett eget samfund med egna regler och egna organ. 3. 2. Kommissionen ger inte något kritiskt omdöme om denna företeelse utan begränsar sig till att konstatera att Internet tillämpar öppna standarder (protokoll) som respekterar principerna om driftskompatibilitet och konkurrens. Man tillägger dock att de åtgärder som syftar till att stimulera ett fortsatt och utökat Internet bör ta hänsyn till det ”öppna” förhållningssätt som redan praktiseras. Kommittén noterar dock att det är nödvändigt att se till att inte självregleringen leder till diskriminering inom det sociala området eller uteslut- ning som kan missgynna särskilda användargrupper. Man måste se till att en självreglering inte ger ungdomar- na möjlighet att få tillgång till olämpligt eller anstötligt material. 3. 3. Kommittén anser att dessa påpekanden ger anled- ning till följande reflexion: Internet uppstod på basis av förutbestämda standarder och utvecklades sedan i avsaknad av specifika regler som myndigheterna inte klarade av att fastställa i tid, på grund av på deras långsamma beslutsprocess. Självregleringen har lyckligt- vis för alla parter tagit hänsyn till de grundläggande allmänna regler som ligger till grund för internationell samverkan: driftskompatibilitet, icke-diskriminering, respekt för konkurrensreglerna. 3. 4. Av detta borde man kunna dra en slutsats — eller rättare sagt lärdom: det tekniska framåtskridandet kan inte omges av minutiösa regler, som med nödvändig- het har sin grund i det förgångna. Det räcker med några få fasta hållpunkter för allmänna principer och en effektiv kontroll av sådant som avviker från detta. Internationella avtal i den riktningen borde inte vara alltför svåra att förverkliga vad gäller innehåll och tidsramar. Det kan bli svårt däremot om man inte motstår frestelsen att i detalj reglera en materia som är i ständig och snabb utveckling. 4. Åtgärder för att garantera marknadstillträde och konkurrens 4. 1. Vad gäller marknadstillträde nämner man i meddelandet ett viktigt hinder, de höga telekommunika- tionskostnaderna, men under punkt 2. 1 nämner man att det redan har skett ”betydande prissänkningar” till följd av sänkta kostnader och ökande konkurrens. Följande fråga är inte obetydlig: A¨ r telekommuni- 4. 2. kationskostnaderna ”alltför” höga och kan de därför bromsa framåtskridandet och ur konkurrenssynpunkt skada Europa i förhållande till USA, eller är de ”rimligt” höga utan att för den skull avskräcka mindre gynnade aktörer från att vara med och utan att det får märkbara konsekvenser för den europeiska konkurrenskraften? 4. 3. I meddelandet tar man upp problemet i föregåen- de punkt i andra delen av kapitlet där man indirekt behandlar konkurrensen: priserna på telefonsamtal över Atlanten kostar nu bara 1,5 % av vad de kostade för 60 år sedan och kostnaderna beräknas fram till år 2010 ha sjunkit med ytterligare två tredjedelar. Detta ger mindre företag och konsumenter möjlighet att komma in på en marknad som inte längre är förbehållen de stora företagen. Kommittén har redan varnat för överdriven 4. 4. entusiasm i flera tidigare yttranden: visst kan de små och medelstora företagen dra fördelar av informations- samhället men de riskerar också att förlora terräng gentemot skickligare och mer förhärdade konkurrenter. Dessutom måste konsumenterna vara medvetna om de risker som de löper på en integrerad världsmarknad där det ännu inte finns något enhetligt konsumentskydd. Det råder dock inget tvivel om att fördelarna 4. 5. med de sjunkande telekommunikationspriserna vida överstiger eventuella olägenheter och risker. Men som situationen är i dag känner sig kommittén föranledd att fästa myndigheternas uppmärksamhet på ett uppenbart faktum: telekommunikationspriserna uppvisar anmärk- ningsvärda variationer från land till land och också från operatör till operatör i samma land. Detta förhållande som beror på att konkurrensen har haft gynnsamma effekter för användarna bör uppfattas som positivt. Kommittén noterar dock att tarifferna för de olika telekommunikationsmedlen (fast och mobil telefoni, anslutning till Internet, etc. ) ofta är uppställda på ett detaljerat och komplicerat sätt, vilket gör det svårt att göra jämförelser. Därför blir det svårt för konsumenter- na och de små och medelstora företagen att göra medvetna val. 4. 6. myndigheternas Kommittén är väl medveten om att det inte är reglera priserna, det bör sak att C 284/8 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 14. 9. 98 överlåtas till den fria konkurrensens spelregler, men det åligger dem däremot att säkerställa respekten för genomblickbarhetsprincipen (vilket bl. a. innebär möjlig- het att göra jämförelser mellan kostnader och tjänster) samt för normerna för konkurrens och dominerande marknadspositioner. 5. En enhetlig rättslig ram — grundläggande principer Att det finns behov av att skapa en internationell 5. 1. rättslig ram har redan påpekats i andra meddelanden från kommissionen, senast i meddelandet om säkerhet och tillförlitlighet vid elektronisk kommunikation (1) där man framhöll hur angeläget det är att man når fram till en lösning vad gäller certifiering och autentisering av signaturer. Den rättsliga ram som skall gälla för elektronisk 5. 2. kommunikation i stort är mycket omfångsrik och omfattar många olika aspekter. Kommissionen ger exempel på några sådana aspekter: tillämpning av mervärdesskatteregler, juridiska och jurisdiktionella konflikter, arbetsrätt, upphovsrätt, data- och varumär- kesskydd, konsumenträttigheter, avtalens giltighet, be- kämpning av bedrägeri och kriminalitet etc. Vad som inte nämns — men som helt klart inte är av mindre vikt — är problemet med innehållet i kommunikationen, i synnerhet med tanke på skyddet av minderåriga. (2) Kommittén noterar att den rättsliga ramen på det hela taget inte bör ersätta självregleringen, men den bör dock tillföra gränser som kan fungera som stöd för de olika parterna. 5. 3. Kommittén kan inte annat än hålla med om att man måste ta itu med dessa problem och nå en lösning snarast möjligt, men ställer sig samtidigt tveksam till slutsatsen att man måste göra upp en prioriteringslista över hinder för informationssamhällets utveckling. Denna tveksamhet har två orsaker. För det första är dessa hinder redan väl kända bland lagstiftare och aktörer — det kan råda meningsskiljaktigheter om hur man skall lösa problemen, men inte vad gäller deras natur. Den andra orsaken rör strategin. Att prioritera efter angelägenhetsgrad (och säkert även efter vikt) innebär att ett sammanhängande problem splittras upp på en mängd olika separata lösningar. 5. 4. Ur såväl principiell som praktisk synvinkel kan det vid första anblicken framstå som motiverat att utgå från ”prioriteringar”, eftersom problemen ju är av varierande natur och rör olika områden. Men man glömmer då det grundläggande faktum att en rättslig ”ram” — just i egenskap av ram — varken kan byggas upp av separata komponenter eller utformas i olika (1) EGT C 157, 25. 5. 1998. (2) EGT C 287, 22. 9. 1997, samt ESK:s yttrande därom: EGT C 214, 10. 7. 1998. tidsetapper. Frågan är till sin natur sådan att den omfattar många olika områden, men med starka kopp- lingar mellan de olika områdena. 5. 5. Kommittén menar därför att det krävs politisk vilja att inom en förhållandevis kort tid utforma en samordnad europeisk rättslig ram som baseras på generella enhetsprinciper och som tillåter att de resultat som redan uppnåtts i de enskilda medlemsstaterna beaktas, utan att man för den skull låter sig styras av dem. Principiellt finns det inget som hindrar att olika frågor diskuteras separat och samtidigt av olika organi- sationer och sakkunniga, med en central samordning. Kommittén inser dock att detta är lättare sagt än gjort. Ett hinder utgörs av de många olika intressen som är inblandade, men ett ännu större hinder (jfr punkt 6. 1 nedan) är det stora antal internationella organ samt den kutym som med tiden etablerats för förhandlingsförfa- randet och som skulle behöva ses över och effektiviseras. 5. 6. En reglering på europeisk nivå motiveras av det faktum att 90 % av handelsutbytet sker inom gemenskapen. Med tanke på att informationssamhället till sin natur är globalt måste man vara realistisk vid utformningen av den europeiska rättsliga ramen. Ju mer detaljerade den är, desto mindre chans att den erkänns utanför unionen. Bestämmelserna bör med andra ord begränsas till att utgöra allmänt accepterade grundprin- ciper. Sedan finns det naturligtvis inget som hindrar att mer detaljerade föreskrifter fastställs som endast reglerar förhållandet mellan europeiska leverantörer, användare och administratörer. 6. Stärkt internationell samordning 6. 1. Kommissionen framhäver behovet av samord- ning, men den beskrivning som görs av de åtgärder som vidtagits respektive planeras utgör knappast något lugnande besked. För att bara nämna en aspekt av informationssamhället — elektronisk handel — anger kommissionen inte mindre än tolv olika möten och konferenser som ägt rum från 1995 fram till början av 1998 på initiativ av lika många olika statliga och icke-statliga organ. Om det verkligen är så att ”en hel del arbete har gjorts inom WTO, särskilt vad gäller GATT-, GATS- och TRIPS-avtalen” borde förverkligan- de av en global rättslig ram inte ligga så långt bort. Verkligheten ter sig dock annorlunda. Friheten 6. 2. att tillhandahålla informationstjänster och den fria tillgången till sådana tjänster har ännu inte kodifierats, och de konkurrensregler som diskuteras i en arbetsgrupp inom WTO skall ”i slutändan” komma att förstärkas, men man vet att detta kommer att ta lång tid och att det finns många hinder som måste övervinnas innan en 14. 9. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 284/9 WTO-överenskommelse kan överföras till lagstiftning. Kommissionen medger att man har gjort stora framsteg, men de överenskommelser och avtal som har ingåtts dessa forum grundar sig enbart på principer som inte nödvändigtvis är kompatibla eller som inte täcker alla delar som oundgängligen behövs för en global ram. Det finns ett växande antal angelägna frågor som väntar på en lösning. När det gäller dessa uttalanden skulle man kunna tillägga att om antalet ”angelägna” frågor ökar med tiden, har de mekanismer som finns tillgängliga för att lösa dessa frågor visat sig vara otillräckliga. 6. 3. Mot bakgrund av kommissionens redogörelse vill kommittén påpeka att om detta är resultatet av de diskussioner som under flera år förts av hundratals såväl statliga som icke-statliga experter i tiotals olika konstellationer om en trots allt välkänd fråga och där problemen redan dryftats i åratal, bör man allvarligt ifrågasätta effektiviteten hos de internationella rådgiv- ande och beslutsfattande mekanismerna. Marknaden och i synnerhet de små och medelstora företagen och konsumenterna är bekymrade och besvikna över denna situation. 6. 4. Tagna var och en för sig har varje organisation sitt existensberättigande genom de resultat som uppnås i verksamheten: tillvaratagande av de egna intressena alternativt samordning av olika intressen, eller som diskussionsforum för olika parter. Ur ett helhetsperspek- tiv innebär emellertid en överdriven mångfald — eller, om man så vill, överflöd — av organisationer att beslutsprocessen blir mer tungrodd och komplicerad. Mer generellt bör man fråga sig vad varje enskilt beslut kostar samhället. 6. 5. Kommittén är fullt medveten om att det vore verkningslöst att föreslå en minskning av antalet interna- tionella organisationer som verkar efter en väl inarbetad praxis som det vore omöjligt att avskaffa. Kommittén önskar därför endast göra nationella, europeiska och internationella myndigheter uppmärksamma på att man måste se över förfarandena för att öka effektiviteten, påskynda beslutsprocessen och hålla nere kostnaderna, som ju drabbar skattebetalarna. Självklart bör även myndigheterna på motsvarande sätt se över sina egna interna förfaranden. 6. 6. Synpunkterna i punkt 6. 4 och 6. 5 är av allmän karaktär och rör inte endast den fråga som detta yttrande behandlar. Vad beträffar det aktuella ämnesområdet kan det nämnas att kommissionen avser att under 1998 anordna en rundabordskonferens med experter för att alla intresserade parter skall ges möjlighet att lägga fram sina synpunkter, samt (eventuellt) även ett internationellt ministermöte för att fastställa de prioriteringar som nämns i punkt 5. 3. Kommittén hoppas att de förslag till strategi som presenteras i punkterna 5. 4 och 5. 5 ovan kommer att beaktas och att de allmänna synpunkter som förs fram i detta yttrande kommer att avspeglas det kommande arbetet. 7. Mot en ny samordningsstrategi: en internationell ”stadga” 7. 1. De synpunkter som kommittén för fram i punkt 6. 5 (och som skulle kunna ses som provokativa) överensstämmer indirekt med kommissionens egen in- ställning (1). Kommissionen framhåller nämligen att ”antalet aktörer och instanser hela tiden [ökar]” och frågar sig om inte dessa kunde ”undersöka möjligheterna till samarbete i framtiden”. Kommissionen föreslår därför att parterna skall försöka komma överens om ”det bästa sättet att få fram gemensamma synpunkter” och hur man kan utveckla en strategi för att samordna offentliga och privata intressen. En sådan överenskom- melse (eller ”stadga”) skulle inte vara rättsligt bindande, den skulle erkänna det pågående arbetet och bidra till större ”öppenhet” i regelverket. A¨ ven här ställer sig kommittén tveksam. Försla- 7. 2. get är givetvis i och för sig motiverat, men den komplice- rade procedur som krävs för att nå fram till ett underskrivande av en ”stadga” aktualiserar de problem som nämnts tidigare: alltför många olika parter, befogen- hetskonflikter, stor tidsåtgång. Och allt detta för att nå fram till en ”[rättsligt icke bindande] överenskommelse om hur man kan få fram en process för bättre internatio- nell samordning”. Samordning krävs ju redan för att kunna nå fram till ett underskrivande av ”stadgan”. Hur mycket tid och hur stora ansträngningar kommer det inte att behövas för att nå detta resultat — som endast är ett delmål i det stora hela? Kommittén ställer sig tveksam — inte till förslaget som sådant — men till dess möjlighet att nå framgång på kort sikt. 8. Nästa steg 8. 1. I det sista kapitlet redogör kommissionen för sina planer för den närmaste framtiden. Kommissionen har för avsikt att: — försöka nå en överenskommelse med medlemsstater- na om vilken strategi som skall tillämpas; — fortsätta diskussionerna med de internationella mot- parterna; — inbjuda experter till ett rundabordssamtal för att få en fullständigare bild av problemen; — försöka få till stånd ett ”aktivt bidrag” på gemen- skapsnivå för en överenskommelse mellan offentliga och privata sektorn; — inbjuda alla intresserade parter att senast den 31 mars 1998 sända in kommentarer. Kommittén uppskattar kommissionens initiativ 8. 2. och vill uppmuntra kommissionen till fortsatta ansträng- ningar för att så snart som möjligt komma fram till en lösning i denna komplexa fråga. Arbetet försvåras (1) Jfr kommissionens dokument punkt 3. 3. C 284/10 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 14. 9. 98 av långdragna och tungrodda förfaranden som inte kommer att ändras så länge man inte inser var det grundläggande problemet ligger: utvecklingen av nya tekniska framsteg och tillämpningarna av dessa ligger alltid långt före regleringsarbetet. En effektivisering av förfarandena bör utgöra ett av de överväganden som olika organ på internationell och gemenskaplig nivå bör se som sitt främsta samhällsansvar. Bryssel den 1 juli 1998. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till rådets förordning (EG) om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget” (1) (98/C 284/04) Den 11 mars 1998 beslutade Europeiska kommissionen i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag. Sektionen för industri, handel, hantverk och tjänster, som fick uppdraget att förbereda kommitténs arbete i frågan, antog sitt yttrande den 3 juni 1998. Föredragande var Mario Sepi. Vid den 356:e plenarsessionen den 1-2 juli 1998 (sammanträdet den 1 juli) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 135 röster för, 1 emot och 3 nedlagda röster. 1. Inledande kommentarer 1. 1. Kommittén har redan vid flera tillfällen påtalat behovet av att utforma övergripande och rättsligt tillförlitliga bestämmelser som reglerar konkurrensen. 1. 2. Dessutom har ESK i yttrandet om den XXII:a rapporten om konkurrenspolitiken (2) betonat hur vik- tigt och nödvändigt det är med normativa åtgärder från kommissionens sida för att öka öppenheten och ge alla berörda parter större rättssäkerhet. Kommittén vill framhålla att det håller på att 1. 3. växa fram en ökande medvetenhet om konkurrensfrågor i alla EU-länder — dels bland ekonomiska aktörer och jurister, dels hos allmänheten — på grund av de goda resultat som uppnåtts i fråga om att hålla nere priserna och öka konkurrenskraften. 1. 5. Denna förordning följer dessutom på den om tillämpning av artikel 92 och 93 i EG-fördraget ”på vissa slag av övergripande statligt stöd” (3). 1. 6. ESK vill uppmuntra kommissionen att fortsätta på den inslagna vägen och utöka denna normativ insats för att åstadkomma en sammanställning av åtgärderna som gör hela ämnesområdet enhetligt och tydligt också med tanke på utvidgningen. 1. 7. I samband med denna åtgärd bör man med tanke på vissa sårbara industrisektorer inom EU beakta hur situationen ser ut beträffande förekomsten av statligt stöd i andra konkurrerande stater. 1. 8. Förslaget till förordning försöker uppnå en ba- lans mellan effektivitet och öppenhet. Kommittén anser helt allmänt att öppenheten och rättigheterna för tredje man är något som gemenskapsinstitutionerna i högre grad bör uppmärksamma. 1. 4. Det är mot denna bakgrund man kan se behovet av en lagstiftning som stramar upp kommissionens åtgärder och förbättrar deras öppenhet och struktur. 2. Kommissionens dokument 2. 1. Förslaget till förordning är huvudsakligen ett förslag om en procedur som dels kodifierar en redan (1) EGT C 116, 16. 4. 1998, s. 13. (2) EGT C 34, 2. 2. 1994. (3) EGT C 129, 27. 4. 1998