title: Direktiva Vijeća 98/56/EZ od 20. srpnja 1998. o stavljanju poljoprivrednog reprodukcijskog materijala ukrasnog bilja na tržište

eurovoc_concepts:
administrative check
horticulture
import (EU)
labelling
marketing standard
plant health control
plant propagation

text: L_1998226HR. 01001601. xml 03/Sv. 54 HR Službeni list Europske unije 18 31998L0056 L 226/16 SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE DIREKTIVA VIJEĆA 98/56/EZ od 20. srpnja 1998. o stavljanju poljoprivrednog reprodukcijskog materijala ukrasnog bilja na tržište VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 43. , uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1), uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (2), uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (3), (1) budući da proizvodnja ukrasnog bilja u poljoprivredi Zajednice zauzima važno mjesto; (2) budući da zadovoljavajući rezultati u kultiviranju ukrasnog bilja u velikoj mjeri ovise o kvaliteti i zdravlju upotrijebljenog poljoprivrednog reprodukcijskog materijala; (3) budući da će utvrđivanje usklađenih uvjeta na razini Zajednice osigurati da kupci širom Zajednice dobiju zdrav i kvalitetan poljoprivredni reprodukcijski materijal; (4) budući da ti usklađeni uvjeti, u onoj mjeri u kojoj se odnose na zdravstveno stanje bilja, moraju biti u skladu s Direktivom Vijeća 77/93/EEZ od 21. prosinca 1976. o zaštitnim mjerama protiv unošenja organizama štetnih za bilje ili biljne proizvode u države članice te protiv njihova širenja u Zajednici (4); (5) budući da je primjereno utvrditi pravila Zajednice za sve rodove i vrste ukrasnog bilja u Zajednici, uz iznimku onih obuhvaćenih Uredbom Vijeća (EZ) br. 338/97 od 9. prosinca 1996. o zaštiti vrsta divlje faune i flore uređenjem trgovine u tom području (5); (6) budući da, ne dovodeći u pitanje odredbe Direktive 77/93/EEZ o zdravstvenom stanju bilja, nije primjereno primjenjivati pravila Zajednice o stavljanju poljoprivrednog reprodukcijskog materijala na tržište u slučaju kad su taj materijal i bilje namijenjeni izvozu u treće zemlje jer se pravila koja se tamo primjenjuju mogu razlikovati od onih sadržanih u ovoj Direktivi; (7) budući da određivanje standarda koji se odnose na zdravstveno stanje bilja i kakvoću za određeni rod i vrstu ukrasnog bilja zahtijeva dugotrajno i iscrpno tehničko i znanstveno razmatranje; budući da u skladu s tim treba utvrditi postupak za određivanje tih standarda; (8) budući da je u prvom redu obveza dobavljača poljoprivrednog reprodukcijskog materijala da osiguraju da njihovi proizvodi ispunjavaju uvjete utvrđene u ovoj Direktivi; (9) budući da nadležna tijela država članica pri obavljanju nadzora i inspekcije trebaju osigurati da dobavljači te uvjete ispunjavaju; (10) budući da treba uvesti mjere nadzora kako bi se u svim državama članicama osigurala jedinstvena primjena odredaba utvrđenih u ovoj Direktivi; (11) budući da je u interesu kupaca poljoprivrednog reprodukcijskog materijala da su imena sorata ili skupina biljaka poznata te da se njihov identitet štiti; (12) budući da je poslovanje ukrasnim biljem složeno; budući da se u skladu s tim navedeni cilj najbolje može ostvariti ili pomoću zajedničkog naziva sorte ili, u slučaju skupina sorata ili biljaka, pomoću dostupnog opisa koji su sastavili nabavljači i koji se kod njih nalazi; (13) budući da se, kako bi se osiguralo prepoznavanje poljoprivrednog reprodukcijskog materijala i njegovo uredno stavljanje na tržište, moraju utvrditi pravila Zajednice o razlikovanju serija i obilježavanju; budući da oznake moraju sadržavati pojedinosti potrebne za službeni nadzor i važne za uzgajivače; (14) budući da treba utvrditi pravila koja u slučaju privremenih poteškoća povezanih s nabavom dopuštaju stavljanje na tržište poljoprivrednog reprodukcijskog materijala koji podliježe manje strogim zahtjevima od onih sadržanih u ovoj Direktivi; (15) budući da treba predvidjeti odobrenje za stavljanje na tržište unutar Zajednice poljoprivrednog reprodukcijskog materijala proizvedenog u trećim zemljama, pod uvjetom da je u svakom pogledu jednako pouzdan kao i poljoprivredni reprodukcijski materijal proizveden u Zajednici i da je u skladu s pravilima Zajednice; (16) budući da, kako bi se uskladile tehničke metode ispitivanja koje se primjenjuju u državama članicama i da bi se usporedio poljoprivredni reprodukcijski materijal proizveden u Zajednici s materijalom proizvedenim u trećim zemljama, treba provesti usporedna ispitivanja kako bi se provjerilo je li poljoprivredni reprodukcijski materijal u skladu sa zahtjevima ove Direktive; (17) budući da, kako bi se olakšala učinkovita primjena ove Direktive, Komisiji treba povjeriti zadatak donošenja mjera za njezinu provedbu; budući da te mjere treba donijeti postupkom koji zahtijeva tijesnu suradnju Komisije i država članica u sklopu Stalnog odbora za poljoprivredni reprodukcijski materijal ukrasnih biljaka; (18) budući da je Direktiva 91/682/EEZ od 19. prosinca 1991. o stavljanju na tržište poljoprivrednog reprodukcijskog materijala ukrasnog bilja i ukrasnog bilja (6) utvrdila usklađene uvjete na razini Zajednice kako bi osigurala da kupci širom Zajednice dobiju zdrav poljoprivredni reprodukcijski materijal dobre kakvoće; (19) budući da države članice imaju poteškoća u tumačenju i prijenosu navedene Direktive; (20) budući da se smatra da je navedena Direktiva pogodna za uključivanje u inicijativu SLIM (Simpler legislation for the Internal Market – Pojednostavnjeni propisi za unutarnje tržište) koju je Komisija pokrenula u svibnju 1996. ; (21) budući da je SLIM-ov tim za ukrasne biljke dao više preporuka s ciljem pojednostavljivanja navedene Direktive; budući da su te preporuke sadržane u Priopćenju Komisije upućenom Vijeću i Europskom parlamentu o inicijativi SLIM; (22) budući da se te preporuke odnose na osobe koje ta Direktiva nadzire, na vrste koje su tom Direktivom obuhvaćene, na autentičnost sorta te povezanost s Direktivom 77/93/EEZ i jednakovrijednost s trećim zemljama; (23) budući da je nakon razmatranja tih preporuka poželjno izmijeniti neke odredbe Direktive 91/682/EEZ; budući da je, uzimajući u obzir broj takvih izmjena, navedenu Direktivu radi jasnoće potrebno preinačiti, DONIJELO JE OVU DIREKTIVU: GLAVA I. PODRUČJE PRIMJENE Članak 1. 1. Ova se Direktiva primjenjuje na stavljanje na tržišta poljoprivrednog reprodukcijskog materijala ukrasnog bilja u Zajednici. Ona ne smije dovoditi u pitanje pravila o zaštiti divlje flore koja je utvrđena Uredbom (EZ) br. 338/97, pravila o ambalaži i ambalažnom otpadu iz Direktive 94/62/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (7), ako drukčije nije predviđeno ovom Direktivom ili na temelju ove Direktive, te pravila o zdravstvenom stanju bilja utvrđena u Direktivi 77/93/EEZ. 2. Ova se Direktiva ne primjenjuje na: — materijal namijenjen izvozu u treće zemlje koji je označen kao takav i koji se dovoljno odvojeno čuva, — materijal za proizvode koji nisu namijenjeni za ukrasne svrhe, ako je obuhvaćen drugim propisima Zajednice o stavljanju na tržište takvog materijala. 3. U skladu s postupkom utvrđenim u članku 17. , može se odlučiti da se neki ili svi zahtjevi iz ove Direktive ne primjenjuju na sjeme određenih vrsta ili skupina biljaka kad je ono namijenjeno proizvodnji daljnjeg poljoprivrednog reprodukcijskog materijala i kad nema veće povezanosti između kvalitete tog sjemena i kvalitete materijala koji se iz njega uzgaja. GLAVA II. DEFINICIJE Članak 2. Za potrebe ove Direktive primjenjuju se ove definicije: 1. „Sadni materijal”: biljni materijal namijenjen: — razmnožavanju ukrasnog bilja, ili — proizvodnji ukrasnog bilja; međutim, za proizvodnju od cjelovitog bilja, ta se definicija primjenjuje samo onda kad je dobiveno ukrasno bilje namijenjeno daljnjem stavljanju na tržište. „Razmnožavanje”: umnožavanje vegetativnim ili drugim sredstvima. 2. „Dobavljač”: svaka fizička ili pravna osoba koja se profesionalno bavi stavljanjem na tržište ili uvozom poljoprivrednog reprodukcijskog materijala. 3. „Stavljanje na tržište”: prodaja ili isporuka od strane dobavljača drugoj osobi. „Prodaja” uključuje da je proizvod dostupan ili ga ima na zalihi, izložen za prodaju te ponuđen na prodaju. 4. „odgovorno službeno tijelo”: (a) tijelo koje je osnovala ili odredila država članica pod nadzorom nacionalne vlade i koje je odgovorno za pitanja u pogledu kakvoće; (b) svako državno tijelo osnovano: — na nacionalnoj razini, ili — na regionalnoj razini pod nadzorom nacionalnih tijela, unutar granica utvrđenih ustavom predmetne države članice. Navedena tijela mogu, u skladu sa svojim nacionalnim zakonodavstvom, povjeriti zadatke predviđene ovom Direktivom koji će se obaviti pod njihovim nadzorom i u njihovoj ovlasti svakoj pravnoj osobi, bez obzira je li regulirana javnim ili privatnim pravom, isključivo za određene javne funkcije, pod uvjetom da ta osoba ili njezini članovi nemaju osobnog interesa u ishodu mjera koje poduzimaju. Nadalje, u skladu s postupkom utvrđenom u članku 17. , ostale pravne osobe osnovane u ime tijela iz točke (a), koje djeluju pod nadzorom tog tijela i u njegovoj su ovlasti, mogu se potvrditi pod uvjetom da nemaju osobnog interesa u krajnjem cilju mjera koje poduzimaju. Države članice obavješćuju Komisiju o svojim odgovornim službenim tijelima. Komisija taj podatak prosljeđuje ostalim državama članicama. 5. „Serija”: nekoliko jedinica jednog proizvoda istovjetnog sastava i podrijetla. GLAVA III. ZAHTJEVI KOJE SADNI MATERIJAL MORA ISPUNJAVATI Članak 3. 1. Dobavljači poljoprivredni reprodukcijski materijal mogu staviti na tržište samo ako on ispunjava uvjete utvrđene u ovoj Direktivi. 2. Stavak 1. ne primjenjuje se na poljoprivredni reprodukcijski materijal namijenjen: (a) ispitivanju ili znanstvenim svrhama; (b) radu na selekcioniranju; ili (c) očuvanju genetske raznolikosti. 3. Detaljna pravila za primjenu stavka 2. mogu se donijeti u skladu s postupkom utvrđenim u članku 17. Članak 4. Sadni materijal mora, ako je to primjenjivo, ispunjavati odgovarajuće uvjete za zdravstveno stanje bilja utvrđene u Direktivi 77/93/EEZ. Članak 5. 1. Ne dovodeći u pitanje odredbe iz članka 1. i članka 4, poljoprivredni reprodukcijski materijal, kad se stavlja na tržište, mora: — barem prema vizualnom pregledu biti u osnovi bez ikakvih štetnih organizama koji narušavaju kvalitetu ili bilo kakvih njihovih znakova ili pokazatelja koji smanjuju njegovu korisnost, — u osnovi biti bez ikakvih nedostataka koji bi mogli narušiti njegovu kvalitetu kao poljoprivrednog reprodukcijskog materijala, — imati zadovoljavajuću snagu i dimenzije koji jamče upotrebljivost poljoprivrednog reprodukcijskog materijala, — ako je riječ o sjemenu, ono mora imati zadovoljavajući postotak klijavosti, — ako se stavlja na tržište upućivanjem na sortu na temelju članka 9, imati zadovoljavajući sortne značajke i čistoću. 2. Svaki poljoprivredni reprodukcijski materijal koji na temelju vidljivih znakova ili pokazatelja nije posve slobodan od štetnih organizama mora se odgovarajuće tretirati ili, ako je to primjenjivo, ukloniti. 3. Za materijal agruma moraju se ispuniti sljedeći zahtjevi: (a) materijal mora potjecati od izvornog materijala (matične biljke) koji je pregledan i koji nije imao pokazatelje virusa, organizama sličnih virusu ili bolesti; (b) materijal se mora pregledati i utvrditi da u osnovi nema takvih virusa, virusima sličnih organizama ili bolesti od posljednjeg vegetacijskog ciklusa; i (c) u slučaju cijepljenja, mora biti cijepljen na korijen podloge, osim materijala osjetljivih na viroide. 4. U slučaju lukovica cvijeća moraju se ispuniti ovi zahtjevi: — poljoprivredni reprodukcijski materijal mora potjecati izravno od materijala koji je u uzgojnom stadiju pregledan i u kojem u osnovi nije bilo štetnih organizama i bolesti, odnosno njihovih znakova ili pokazatelja. 5. U skladu s postupkom iz članka 18. , može se utvrditi plan za određeni rod ili vrstu koji će predvidjeti dodatne uvjete o kvaliteti koje poljoprivredni reprodukcijski materijal koji se stavlja na tržište mora ispunjavati. Rod ili vrsta uključuju se u plan samo ako se pokaže potreba za tim dodatnim pravilima. Pri utvrđivanju takve potrebe primjenjuju se ovi kriteriji: — postojanje problema u pogledu kakvoće poljoprivrednog reprodukcijskog materijala dotične vrste ili roda, koji se zadovoljavajuće može riješiti samo zakonodavnim sredstvima, — gospodarska važnost poljoprivrednog reprodukcijskog materijala dotične vrste ili roda, — usklađenost s nekim međunarodnim standardima o reguliranju nekarantenskih štetnika. GLAVA IV. ZAHTJEVI KOJE MORAJU ISPUNJAVATI DOBAVLJAČI POLJOPRIVREDNOG REPRODUKCIJSKOG MATERIJALA Članak 6. 1. Ne dovodeći u pitanje stavak 2. , dobavljači se moraju službeno registrirati za obavljanje djelatnosti u skladu s ovom Direktivom. Odgovorno službeno tijelo može smatrati da su dobavljači koji su već registrirani u skladu s Direktivom 77/93/EEZ registrirani i za djelatnosti na koje se ova Direktiva odnosi. Međutim, i ti dobavljači moraju ispunjavati zahtjeve ove Direktive. 2. Stavak 1. ne primjenjuje se na dobavljače koji proizvode nude na prodaju osobama koje nisu službeno uključene u proizvodnju ili prodaju ukrasnog bilja ili poljoprivrednog reprodukcijskog materijala. Međutim, i ti dobavljači moraju ispunjavati zahtjeve ove Direktive. Članak 7. 1. Dobavljači u proizvodnji poljoprivrednog reprodukcijskog materijala moraju: — utvrditi i nadzirati kritične točke u proizvodnom procesu koje utječu na kvalitetu materijala, — čuvati podatke o nadzoru utvrđenom u prvoj alineji potrebne za pregled koji može zatražiti nadležno službeno tijelo, — kad je to potrebno, uzimati uzorke za laboratorijsku analizu odgovarajućom opremom i stručnošću, — osigurati da tijekom proizvodnje serije reprodukcijskog materijala ostanu prepoznatljive. 2. U slučaju da se u prostoru dobavljača koji se bavi proizvodnjom reprodukcijskog materijala pojavi štetni organizam naveden u Direktivi 77/93/EEZ ili štetni organizam u mjeri utvrđenoj na temelju članka 5 stavka 5, dobavljač o tome mora izvijestiti nadležno službeno tijelo te provesti sve mjere koje to tijelo predviđa. 3. Kad se reprodukcijski materijal stavlja na tržište, registrirani dobavljači moraju čuvati evidenciju prodaje ili kupnje najmanje 12 mjeseci. 4. Pravila za primjenu stavka 1. mogu se utvrditi u skladu s postupkom utvrđenim u članku 17. GLAVA V. STAVLJANJE NA TRŽIŠTE I OZNAČIVANJE Članak 8. 1. Poljoprivredni reprodukcijski materijal stavlja se na tržište u serijama. Međutim, reprodukcijski materijal različitih serija može se staviti na tržište u jednoj pošiljci, pod uvjetom da dobavljač vodi evidenciju o sastavu i podrijetlu različitih serija. 2. Prilikom stavljanja na tržište, poljoprivredni reprodukcijski materijal mora biti popraćen oznakom ili drugim dokumentom koji ispostavi dobavljač. 3. U skladu s postupkom iz članka 17. moraju se utvrditi zahtjevi koji se odnose na oznaku ili dokument iz stavka 2. u slučaju stavljanja na tržište reprodukcijskog materijala za osobe koje se profesionalno ne bave proizvodnjom ili prodajom ukrasnog bilja ili poljoprivrednog reprodukcijskog materijala, zahtjevi o označivanju mogu se ograničiti na odgovarajući podatak o proizvodu. Zahtjevi koji se odnose na pakiranje poljoprivrednog reprodukcijskog materijala mogu se donijeti u skladu s istim postupkom. 4. Stavak 1. ne primjenjuje se na poljoprivredni reprodukcijski materijal koji se stavlja na tržište za osobe koje se ne bave profesionalno proizvodnjom ili prodajom ukrasnog bilja ili poljoprivrednog reprodukcijskog materijala. Članak 9. 1. Poljoprivredni reprodukcijski materijal može se staviti na tržište upućivanjem na sortu samo ako je dotična sorta: — pravno zaštićena pravom o biljnoj sorti u skladu s odredbama o zaštiti novih sorata, ili — službeno registrirana, ili — opće poznata, ili — uvrštena na popis koji vodi dobavljač s detaljnim opisom i oznakom. Ti se popisi izrađuju u skladu s prihvaćenim međunarodnim smjernicama kad su one primjenjive. Popisi moraju na zahtjev biti dostupni nadležnom službenom tijelu dotične države članice. 2. Koliko god je to moguće, svaka sorta mora nositi istu oznaku u svim državama članicama u skladu s provedbenim mjerama koje se mogu donijeti u skladu s odredbama iz članka 17. ili, ako te mjere nisu donesene, u skladu s prihvaćenim međunarodnim smjernicama. 3. Kad se reprodukcijski materijal stavlja na tržište upućivanjem na skupinu biljaka, a ne na sortu iz stavka 1. , dobavljač mora označiti skupinu biljaka na takav način da se izbjegne moguća zamjena s nekom sortnom oznakom. 4. Dodatne provedbene odredbe za četvrtu alineju stavka 1. mogu se donijeti u skladu s postupkom utvrđenim u članku 17. GLAVA VI. POLJOPRIVREDNI REPRODUKCIJSKI MATERIJAL KOJI ISPUNJAVA MANJE STROGE ZAHTJEVE Članak 10. U slučaju privremenih teškoća u nabavi poljoprivrednog reprodukcijskog materijala koji ispunjava zahtjeve ove Direktive koji se unutar Zajednice ne mogu riješiti, mogu se donijeti pravila u skladu s postupkom utvrđenim u članku 17. koja se odnose na stavljanje na tržište poljoprivrednog reprodukcijskog materijala koji ispunjava manje stroge zahtjeve. GLAVA VII. POLJOPRIVREDNI REPRODUKCIJSKI MATERIJAL PROIZVEDEN U TREĆIM ZEMLJAMA Članak 11. 1. U skladu s postupkom utvrđenim u članku 17. odlučuje se je li reprodukcijski materijal proizveden u trećim zemljama u svakom pogledu jednakovrijedan materijalu proizvedenom u Zajednici u skladu s ovom Direktivom. 2. Do donošenja odluke iz stavka 1. , poljoprivredni reprodukcijski materijal ne može se uvoziti iz trećih zemalja, osim ako dobavljač uvoznik prije uvoza ne osigura da je materijal koji se uvozi u svakome pogledu istovjetan poljoprivrednom reprodukcijskom materijalu proizvedenom u Zajednici u skladu s ovom Direktivom, posebno s obzirom na kvalitetu, tipične značajke i zdravstveno stanje bilja. 3. Uvoznik mora obavijestiti odgovorno službeno tijelo o uvezenom materijalu iz stavka 2. i voditi evidenciju o svom ugovoru s dobavljačem iz treće zemlje. 4. Provedbene mjere koje se odnose na postupak kojeg se valja pridržavati i daljnji zahtjevi koje uvoznici moraju ispunjavati mogu se utvrditi u skladu s postupkom utvrđenim u članku 17. GLAVA VIII. KONTROLNE MJERE I OPĆE ODREDBE Članak 12. 1. Države članice moraju od dobavljača zahtijevati da poduzmu sve potrebne mjere kako bi jamčili usklađenost sa zahtjevima ove Direktive. U tom smislu države članice moraju osigurati da se reprodukcijski materijal službeno pregleda: — barem slučajnim pregledima, i — barem pri nuđenju na prodaju osobama koje se profesionalno bave proizvodnjom ili prodajom ukrasnog bilja ili poljoprivrednog reprodukcijskog materijala, kako bi provjerile usklađenost sa zahtjevima. Države članice mogu, također, uzeti uzorke kako bi provjerile usklađenost. U provedbi nadzora i praćenja stanja, odgovorna službena tijela moraju u svakom prihvatljivom trenutku imati neometan pristup svim dijelovima objekata dobavljača. Komisija će do 31. prosinca 2002. podnijeti izvješće Vijeću o postupku kontrole predviđenom u ovom članku, zajedno s odgovarajućim prijedlozima koji mogu, ako je to primjenjivo, uključivati prijedloge za ukidanje zahtjeva ove Direktive iz maloprodaje. 2. Detaljni provedbeni postupci za službene provjere predviđene ovom Direktivom mogu se utvrditi u skladu s postupkom utvrđenim u članku 17. Članak 13. 1. Ako se tijekom službene provjere iz članka 12. ili provjera iz članka 14. utvrdi da poljoprivredni reprodukcijski materijal ne ispunjava zahtjeve ove Direktive, odgovorno službeno tijelo mora osigurati da dobavljač poduzme odgovarajuće popravne radnje ili, ako to nije moguće, zabraniti stavljanje na tržište tog reprodukcijskog materijala u Zajednici. 2. Ako se utvrdi da poljoprivredni reprodukcijski materijal koji određeni dobavljač stavlja na tržište ne ispunjava zahtjeve ove Direktive, dotična država članica mora osigurati da se prema tom dobavljaču poduzmu odgovarajuće mjere. 3. Svaka mjera koja se poduzme u skladu sa stavkom 2. mora se povući čim se s dovoljno sigurnosti utvrdi da će se na poljoprivredni reprodukcijski materijal koji je dobavljač namijenio stavljanju na tržište u budućnosti primjenjivati zahtjevi i uvjeti ove Direktive. Članak 14. 1. Kada je to primjenjivo, ispitivanja i testovi u državama članicama provode se na uzorcima kako bi se provjerilo je li reprodukcijski materijal usklađen sa zahtjevima i uvjetima ove Direktive. Komisija može ustrojiti ispitne inspekcije sastavljene od predstavnika država članica i Komisije. 2. U skladu s postupkom utvrđenim u članku 17. , može se odlučiti da je potrebno provesti ispitivanja i testove Zajednice za svrhu spomenutu u stavku 1. Komisija može ustrojiti ispitne inspekcije Zajednice sastavljene od predstavnika država članica i Komisije. 3. Ispitivanja ili testovi iz stavaka 1. i 2. koriste se za usklađivanje tehničkih metoda ispitivanja reprodukcijskog materijala. Izvješća o napretku o ispitivanjima i testovima šalju se Komisiji i podnose Odboru iz članka 17. 4. Komisija mora osigurati da se, u odgovarajućim slučajevima, rješenja za koordinaciju, provođenje i provjeru ispitivanja iz stavka 1. i stavka 2. izrade unutar Odbora iz članka 17. Kad se pojave problemi u pogledu organizama obuhvaćenih Direktivom 77/93/EEZ, Komisija mora obavijestiti Stalni odbor za biljno zdravstvo, s kojim se također savjetuje o protokolima za ispitivanja Zajednice kad se oni odnose na organizme obuhvaćene Direktivom 77/93/EEZ. Poljoprivredni reprodukcijski materijal proizveden u trećim zemljama može se također uključiti u ispitivanja. Članak 15. Stavljanje na tržište reprodukcijskog materijala koji je u skladu sa zahtjevima ove Direktive ne podliježe nikakvim ograničenjima s obzirom na dobavljača, kvalitetu, zdravstveno stanje bilja, označivanje i pakiranje, osim onih utvrđenih u ovoj Direktivi. Članak 16. U skladu s postupkom utvrđenim u članku 17. , država članica može na svoj zahtjev, i u skladu s određenim uvjetima, biti u cijelosti ili djelomično oslobođena od određenih obveza iz ove Direktive s obzirom na tipove poljoprivrednog reprodukcijskog materijala određenih rodova i vrsta čija je proizvodnja od zanemarive gospodarske važnosti na njezinom državnom području, osim kad bi to bilo u suprotnosti s člankom 15. GLAVA IX. POSTUPCI ODBORA Članak 17. 1. Prilikom upućivanja na postupak utvrđen u ovom članku, Komisiji pomaže Stalni odbor za poljoprivredni reprodukcijski materijal ukrasnog bilja, kojim predsjedava predstavnik Komisije. 2. Predstavnik Komisije Stalnom odboru podnosi nacrt mjera koje valja poduzeti. Stalni odbor daje svoje mišljenje o nacrtu u roku koji predsjedatelj može utvrditi ovisno o žurnosti predmeta. Mišljenje se donosi većinom utvrđenom u članku 148. stavku 2. Ugovora za odluke koje Vijeće donosi na prijedlog Komisije. Glasovi predstavnika država članica u Odboru ponderiraju se na način određen u tom članku. Predsjednik ne glasuje. 3. (a) Komisija donosi mjere koje se odmah primjenjuju. (b) Međutim, ako te mjere nisu u skladu s mišljenjem Odbora, Komisija mora o njima odmah obavijestiti Vijeće. U tom slučaju: — Komisija može odgoditi primjenu mjera koje je potaknula za razdoblje koje ne smije prelaziti mjesec dana od dana tog priopćenja, — Vijeće, koje djeluje kvalificiranom većinom, može donijeti drukčiju odluku u roku iz prve alineje. 4. Odbor može, na zahtjev predsjednika ili jedne od država članica, razmotriti svako pitanje važno za predmet ove Direktive. Članak 18. 1. Prilikom upućivanja na postupak utvrđen u ovom članku, Komisiji pomaže Stalni odbor za poljoprivredni reprodukcijski materijal i ukrasno bilje, kojim predsjedava predstavnik Komisije. 2. Predstavnik Komisije podnosi Odboru nacrt mjera koje valja poduzeti. Odbor predaje svoje mišljenje o nacrtu u roku koji predsjedatelj može odrediti ovisno o žurnosti predmeta. Mišljenje se, u skladu s člankom 148. stavkom 2. Ugovora, donosi većinom glasova za odluke koje treba donijeti Vijeće na prijedlog Komisije. Glasovi predstavnika država članica u Odboru ponderiraju se na način određen u tom članku. Predsjednik ne glasuje. 3. (a) Komisija donosi predviđene mjere ako su u skladu s mišljenjem Odbora. (b) Ako predviđene mjere nisu u skladu s mišljenjem Odbora, ili ako mišljenje nije dostavljeno, Komisija mora odmah podnijeti Vijeću prijedlog koji se odnosi na mjere koje treba poduzeti. Vijeće djeluje kvalificiranom većinom. Ako nakon isteka roka od tri mjeseca od dana upućivanja Vijeću Vijeće ne djeluje, predložene mjere usvaja Komisija. GLAVA X. ZAVRŠNE ODREDBE Članak 19. 1. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom 1. srpnja 1999. O tome moraju odmah obavijestiti Komisiju. 2. Kad države članice donose te mjere, one prilikom službene objave moraju sadržavati uputu na ovu Direktivu ili se uz njih mora navesti takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice. 3. Države članice moraju Komisiji dostaviti tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva. Članak 20. 1. Direktiva 91/682/EEZ stavlja se izvan snage s učinkom od 1. srpnja 1999. , ne dovodeći u pitanje obveze država članica s obzirom na razdoblje prijenosa i provedbe iz dijela A Priloga ovoj Direktivi. 2. Upućivanja na Direktivu 91/682/EEZ stavljenu izvan snage tumače se kao upućivanja na ovu Direktivu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom iz dijela B Priloga ovoj Direktivi. 3. Provedbene odredbe usvojene na temelju Direktive 91/682/EEZ i dalje ostaju na snazi osim ako se ne izmijene novim provedbenim odredbama. Članak 21. Ova je Direktiva upućena državama članicama. Sastavljeno u Bruxellesu 20. srpnja 1998. Za Vijeće Predsjednik W. MOLTERER (1)  SL C 50, 17. 2. 1998. , str. 8. (2)  SL C 104, 6. 4. 1998. , str. 40. (3)  SL C 157, 25. 5. 1998. , str. 3. (4)  SL L 26, 31. 1. 1977. , str. 20. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom Komisije 98/2/EZ (SL L 15, 21. 1. 1998. , str. 34. ). (5)  SL L 61, 3. 3. 1997. , str. 1. Uredba kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 938/97 (SL L 140, 30. 5. 1997. , str. 1. ). (6)  SL L 376, 31. 12. 1991. , str. 21. (7)  SL L 365, 31. 12. 1994. , str. 10. PRILOG DIO A Rokovi za prijenos u nacionalno pravo i provedbu Direktiva Rok za prijenos Rok za provedbu 91/682/EEZ (SL L 376, 31. 12. 1991. , str. 21. ) 31. prosinca 1992. Članci 5-11, 14, 15, 17, 19. i 24. (za sve rodove i vrste) 31. prosinca 1993. DIO B Korelacijska tablica Ova Direktiva Direktiva 91/682/EEZ Članak 1. Članci 1. i 2. Članak 2. Članak 3. Članak 3. Članak 8. Članak 4. — Članak 5. Članak 4. Članak 6. Članak 6. Članak 7. Članak 5. Članak 8. Članci 10. i 11. Članak 9. Članak 9. Članak 10. Članak 13. Članak 11. Članak 16. Članak 12. Članci 17. i 18. Članak 13. Članak 19. Članak 14. Članak 20. Članak 15. Članak 14. Članak 16. — Članak 17. Članak 21. Članak 18. Članak 22. Članak 19. — Članak 20. — Članak 21. —


title: Dyrektywa Rady Nr 98/59/WE z dnia 20 lipca 1998 r. w sprawie zbliżania ustawodawstw Państw Członkowskich odnoszących się do zwolnień grupowych

eurovoc_concepts:
approximation of laws
cessation of trading
collective dismissal
job cuts
worker consultation
worker information

formats: html pdf print

text: 05/t. 3 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 327 31998L0059 L 225/16 DZIENNIK URZĘDOWY WSPÓLNOT EUROPEJSKICH 12. 8. 1998 DYREKTYWA RADY NR 98/59/WE z dnia 20 lipca 1998 r. w sprawie zbliżania ustawodawstw Państw Członkowskich odnoszących się do zwolnień grupowych RADA UNII EUROPEJSKIEJ, uwzględniając Traktat ustanawiający Wspólnotę Europejską, w szczególności jego art. 100, uwzględniając wniosek Komisji, uwzględniając opinię Parlamentu Europejskiego (1), uwzględniając opinię Komitetu Ekonomiczno-Społecznego (2), przewiduje, między innymi, w pkt 7 ust. 1, zdaniu pierw- szym i w ust. 2; w pkt 17, ust. 1 oraz w pkt 18, tiret trze- cie, że: „7. Zakończenie tworzenia rynku wewnętrznego musi prowa- dzić do poprawy warunków życia i pracy pracowników we Wspólnocie Europejskiej (…). Tam, gdzie jest to konieczne, poprawa ta musi obejmować rozwój niektórych aspektów ustawodawstwa pracy, takich jak procedury zwolnień grupowych lub procedury dotyczące upa- dłości. a także mając na uwadze, co następuje: (…) (1) (2) (3) (4) (5) Ze względów jasności i racjonalności należy ujednolicić dyrektywę Rady 75/129/EWG z dnia 17 lutego 1975 r. w sprawie zbliżania ustawodawstw Państw Członkowskich odnoszących się do zwolnień grupowych (3). Należy zwiększyć stopień ochrony pracowników w przy- padku zwolnień grupowych uwzględniając potrzebę zrównoważonego rozwoju gospodarczego i społecznego we Wspólnocie. Pomimo postępującego zbliżania wciąż istnieją różnice między przepisami obowiązującymi w Państwach Człon- kowskich, dotyczące trybu i procedury zwolnień grupo- wych, jak również środków zmierzających do złagodzenia skutków zwolnień dla pracowników. Różnice te mogą mieć bezpośredni wpływ na funkcjono- wanie rynku wewnętrznego. Uchwała Rady z dnia 21 stycznia 1974 r. dotycząca pro- gramu działań socjalnych (4) przewidziała przyjęcie dyrek- tywy mającej na celu zbliżenie ustawodawstw Państw Członkowskich dotyczących zwolnień grupowych. (6) Wspólnotowa Karta Socjalnych Praw Podstawowych Pra- cowników, przyjęta podczas posiedzenia Rady Europej- skiej w Strasburgu w dniu 9 grudnia 1989 r. przez szefów państw lub rządów jedenastu Państw Członkowskich, (1) Dz. U. C 210 z 6. 7. 1998. (2) Dz. U. C 158 z 26. 5. 1997, str. 11. (3) Dz. U. L 48 z 22. 2. 1975, str. 29. Dyrektywa ze zmianami zawartymi w dyrektywie 92/56/EWG (Dz. U. L 245 z 26. 8. 1992, str. 3). (4) Dz. U. C 13 z 12. 2. 1974, str. 1. 17. We właściwy sposób należy rozwinąć system informacji, konsultacji i udziału pracowników, uwzględniając praktykę obowiązującą w różnych Państwach Członkowskich. (…) 18. Taki system informacji, konsultacji i udziału musi być wprowadzony w życie w wymaganym czasie, w szczególności w następujących przypadkach: ( —…) ( —…) — w procedurach zwolnień grupowych, ( —…)”; (7) W konsekwencji konieczne jest popieranie takiego zbliża- nia, z jednoczesnym zachowaniem poprawy w rozumie- niu art. 117 Traktatu. (8) (9) Dla obliczenia liczby zwolnień przewidzianych w definicji zwolnień grupowych w rozumieniu niniejszej dyrektywy, ze zwolnieniami należy utożsamiać inne formy wygaśnię- cia umowy o pracę, które następuje z inicjatywy praco- dawcy, pod warunkiem że zwolnień tych jest co najmniej pięć. Należy również postanowić, że niniejszą dyrektywę stosuje się w zasadzie również do zwolnień grupowych wynikają- cych z faktu zaprzestania działalności przez przedsiębior- stwo w wyniku decyzji sądowej; (10) Państwa Członkowskie powinny mieć możliwość postano- wienia, iż przedstawiciele pracowników mogą korzystać z pomocy biegłych z względu na techniczną złożoność 328 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 05/t. 3 sprawy, która może być przedmiotem informacji i konsul- tacji; powodów niezwiązanych z poszczególnym pracownikiem, pod warunkiem że zwolnień tych jest co najmniej pięć. (11) Należy zapewnić, by obowiązki pracodawców w zakresie informacji, konsultacji i notyfikacji stosowane są niezale- żnie od tego, czy źródłem decyzji w sprawie zwolnienia grupowego jest pracodawca lub przedsiębiorstwo, które sprawuje kontrolę nad pracodawcą; (12) Państwa Członkowskie powinny zapewnić, aby przedsta- wiciele pracowników i/lub pracownicy mogli korzystać z procedur administracyjnych i/lub sądowych w celu prze- strzegania wykonywania obowiązków ustanowionych niniejszą dyrektywą; (13) Niniejsza dyrektywa nie może naruszać obowiązków Państw Członkowskich dotyczących terminów transpozy- cji dyrektyw wymienionych w załączniku I, część B, 2. Niniejsza dyrektywa nie ma zastosowania do: a) zwolnień grupowych dokonywanych w ramach umów o pracę zawartych na czas określony lub na wykonanie zadania szczególnego, z wyjątkiem przypadku gdy takie zwolnienia następują przed upływem terminu lub wykonaniem tych umów; b) pracowników administracji publicznej lub instytucji prawa publicznego (lub, w przypadku gdy Państwa Członkowskie nie stosują tego pojęcia, do jednostek będących ich odpowied- nikami); c) załóg statków morskich. SEKCJA II PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DYREKTYWĘ: Informacja i konsultacja SEKCJA I Definicje i zakres Artykuł 1 1. Dla celów niniejszej dyrektywy: a) „zwolnienia grupowe” oznaczają zwolnienia dokonywane przez pracodawcę z jednego lub więcej powodów niezwiąza- nych z poszczególnym pracownikiem, w przypadku gdy, w zależności od wyboru Państw Członkowskich, liczba zwol- nień wynosi: i) bądź, w okresie trzydziestu dni: — co najmniej 10 w przedsiębiorstwach zatrudniających zwykle więcej niż 20, a mniej niż 100 pracowników, — co najmniej 10 % liczby pracowników w przedsiębior- stwach zatrudniających zwykle co najmniej 100, a mniej niż 300 pracowników, — co najmniej 30 w przedsiębiorstwach zatrudniających zwykle co najmniej 300 pracowników; ii) bądź, w okresie dziewięćdziesięciu dni, co najmniej 20, niezależnie od liczby pracowników zwykle zatrudnionych w tych przedsiębiorstwach; b) „przedstawiciele pracowników” oznaczają przedstawicieli przewidzianych przez prawodawstwo lub praktykę Państw Członkowskich. Do celów obliczenia liczby zwolnień przewidzianych w lit. a) jako zwolnienia traktuje się inne formy wygaśnięcia umowy o pracę, które następują z inicjatywy pracodawcy, z jednego lub więcej Artykuł 2 1. W przypadku gdy pracodawca ma zamiar dokonać zwolnień grupowych, jest on zobowiązany, we właściwym czasie, do przeprowadzenia konsultacji z przedstawicielami pracowników w celu osiągnięcia porozumienia. 2. Takie konsultacje obejmują przynajmniej sposoby i możli- wości uniknięcia zwolnień grupowych lub ograniczenia liczby dotkniętych nim pracowników, jak również możliwości złago- dzenia ich konsekwencji poprzez wykorzystanie towarzyszących im środków socjalnych, mających na celu, między innymi, pomoc w przeszeregowaniu lub przekwalifikowaniem zwalnianych pra- cowników. Państwa Członkowskie mogą dopuścić możliwość korzystania przez przedstawicieli pracowników z pomocy biegłych, zgodnie z ustawodawstwem i/lub praktykami krajowymi. 3. Aby umożliwić przedstawicielom pracowników przedstawie- nie konstruktywnych propozycji, pracodawca, we właściwym czasie w trakcie trwania konsultacji, zobowiązany jest do: a) dostarczenia im wszystkich istotnych informacji i b) notyfikowania im, w każdym przypadku, na piśmie: i) przyczyn zamierzonego zwolnienia; ii) liczby kategorii pracowników przewidzianych do zwolnie- nia; iii) liczby i kategorii pracowników zwykle zatrudnionych; iv) okres, w którym przewidywane są zwolnienia; 05/t. 3 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 329 v) przewidziane kryteria selekcji pracowników, którzy mają zostać zwolnieni, o ile ustawodawstwo i/lub praktyka kra- jowa dają taką możliwość pracodawcy; vi) przewidzianą metodę obliczeń odszkodowań za zwolnie- nia, niewynikającą z prawodawstwa i/lub praktyki krajo- wej. Artykuł 4 1. Zamierzone zwolnienia grupowe, notyfikowane właściwemu organowi władzy publicznej, stają się skuteczne najwcześniej trzydzieści dni po notyfikacji określonej w art. 3 ust. 1, nie naru- szając postanowień dotyczących indywidualnych praw w odnie- sieniu do terminu wypowiedzenia. Pracodawca zobowiązany jest do przesyłania właściwemu orga- nowi władzy publicznej kopii, zawierającej przynajmniej dane zawarte w pisemnym komunikacie, który jest przewidziany w akapicie pierwszym lit. b) ppkt i)–v). Państwa Członkowskie mogą upoważnić właściwy organ władzy publicznej do skracania terminu przewidzianego w poprzednim akapicie. 4. Obowiązki ustanowione w ust. 1, 2 i 3 stosuje się niezależnie od faktu, czy decyzja dotycząca zwolnień grupowych pochodzi od pracodawcy, czy od przedsiębiorstwa, które sprawuje kontrolę nad pracodawcą. Przy rozpatrywaniu naruszeń obowiązków informacyjnych, konsultacyjnych i notyfikacji, przewidzianych niniejszą dyrek- tywą, nie uwzględnia się jakichkolwiek uzasadnień ze strony pra- codawcy opierających się na fakcie, że przedsiębiorstwo, które podjęło decyzję prowadzącą do zwolnień grupowych, nie dostar- czyło mu wymaganych informacji. SEKCJA III Procedura zwolnień grupowych Artykuł 3 1. Pracodawca zobowiązany jest do notyfikowania na piśmie właściwemu organowi władzy publicznej o każdym zamiarze zwolnienia grupowego. Jednakże Państwa Członkowskie mogą przewidzieć, że w przy- padku zamiaru zwolnienia grupowego związanego z zaprzesta- niem działalności przedsiębiorstwa w rezultacie decyzji sądowej, pracodawca zobowiązany jest notyfikować na piśmie właści- wemu organowi władzy publicznej, jedynie w przypadku gdy ta ostatnia wystąpi z odpowiednim wnioskiem. Notyfikacja zawiera wszystkie istotne informacje dotyczące pla- nowanych zwolnień grupowych i konsultacji z przedstawicielami pracowników, przewidzianych w art. 2, w szczególności przy- czyny zwolnień, liczbę pracowników przewidzianych do zwol- nienia, liczbę zwykle zatrudnionych pracowników i okres, w którym przewiduje się przeprowadzenie zwolnień. 2. Pracodawca przesyła przedstawicielom pracowników kopię notyfikacji przewidzianej w ust. 1. Przedstawiciele pracowników mogą przekazać swoje ewentualne uwagi do właściwego organu władzy publicznej. 2. Właściwy organ władzy publicznej wykorzystuje termin prze- widziany w ust. 1 na znalezienie rozwiązań problemów związa- nych z planowanymi zwolnieniami grupowymi. 3. W przypadku gdy pierwotny termin przewidziany w ust. 1 jest krótszy od sześćdziesięciu dni, Państwa Członkowskie mogą zezwolić właściwemu organowi władzy publicznej na przedłuże- nie pierwotnego terminu do sześćdziesięciu dni po notyfikacji, w przypadku gdy problemy, które stwarzają zwolnienia grupowe, mogą nie zostać rozwiązane w pierwotnym terminie. Państwa Członkowskie mogą przekazać właściwemu organowi władzy publicznej szersze kompetencje dotyczące przedłużenia terminów. Przed wygaśnięciem pierwotnego terminu, przewidzianego w ust. 1, pracodawca musi zostać powiadomiony o przedłużeniu terminu i jego przyczynach. 4. Państwa Członkowskie mogą nie stosować niniejszego arty- kułu do zwolnień grupowych następujących w związku zaprze- staniem działalności przedsiębiorstwa, w przypadku gdy jest ono wynikiem decyzji sądowej. SEKCJA IV Postanowienia końcowe Artykuł 5 Niniejsza dyrektywa nie ma wpływu na prawo Państw Członkowskich do stosowania lub wprowadzania przepisów ustawowych, wykonawczych lub administracyjnych, które są korzystniejsze dla pracowników lub na dopuszczanie bądź wspieranie zastosowania korzystniejszych dla pracowników przepisów umów zbiorowych. Artykuł 6 Członkowskie Państwa przedstawiciele pracowników i/lub pracownicy mogą korzystać z procedur administracyjnych i/lub sądowych w celu przestrzegania wykonywania obowiązków przewidzianych niniejszą dyrektywą. zapewniają, że 330 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 05/t. 3 Artykuł 7 Artykuł 9 Państwa Członkowskie przesyłają Komisji teksty podstawowych przepisów prawa krajowego, które już przyjęły lub które przyjmują w dziedzinie regulowanej niniejszą dyrektywą. Niniejsza dyrektywa wchodzi w życie dwudziestego dnia po jej opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Wspólnot Europejskich. Artykuł 8 Niniejsza dyrektywa skierowana jest do Państw Członkowskich. Artykuł 10 1. Bez uszczerbku dla obowiązków Państw Członkowskich doty- czących terminów transpozycji niniejszej dyrektywy, określonych w załączniku I część B, tracą moc dyrektywy wymienione w załączniku I część A. 2. Odniesienia do uchylonych dyrektyw są traktowane jako odniesienia do niniejszej dyrektywy i odczytuje się je według tabeli korelacji, umieszczonej w załączniku II. Sporządzono w Brukseli, dnia 20 lipca 1998 r. W imieniu Rady W. MOLTERER Przewodniczący 05/t. 3 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 331 ZAŁĄCZNIK I CZĘŚĆ A Uchylone dyrektywy (o których mowa w art. 8) Dyrektywa Rady 75/129/EWG i jej następująca zmiana: Dyrektywa Rady 92/56/EWG. CZĘŚĆ B Terminy transpozycji do prawa krajowego (o których mowa w art. 8) Dyrektywa Nieprzekraczalny termin transpozycji 75/129/EWG (Dz. U. L 48 z 22. 2. 1975, str. 29) 92/56/EWG (Dz. U. L 245 z 26. 8. 1992, str. 3) 19 lutego 1977 r. 24 czerwca 1994 r. 332 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 05/t. 3 ZAŁĄCZNIK II TABELA ZGODNOŚCI Dyrektywa 75/129/EWG Niniejsza dyrektywa Art. 1 ust. 1 akapit pierwszy lit. a) tiret pierwsze pkt 1 Art. 1 ust. 1 akapit pierwszy lit. a) ppkt i) tiret pierwsze Art. 1 ust. 1 akapit pierwszy lit. a) tiret pierwsze pkt 2 Art. 1 ust. 1 akapit pierwszy lit. a) ppkt i) tiret drugie Art. 1 ust. 1 akapit pierwszy lit. a) tiret pierwsze pkt 3 Art. 1 ust. 1 akapit pierwszy lit. a) ppkt i) tiret trzecie Art. 1 ust. 1 akapit pierwszy lit. a) tiret drugie Art. 1 ust. 1 akapit pierwszy lit. a) ppkt ii) Art. 1 ust. 1 akapit pierwszy lit. b) Art. 1 ust. 1 akapit pierwszy lit. b) Art. 1 ust. 1 akapit drugi Art. 1 ust. 2 Art. 1 ust. 1 akapit drugi Art. 1 ust. 2 Art. 2 Art. 3 Art. 4 Art. 5 Art. 5a Art. 6 ust. 1 Art. 6 ust. 2 Art. 7 — — — — — Art. 2 Art. 3 Art. 4 Art. 5 Art. 6 — Art. 7 — Art. 8 Art. 9 Art. 10 Załącznik I Załącznik II


title: Reglamento (CE) n° 1562/98 de la Comisión de 20 de julio de 1998 por el que se fijan los tipos de conversión agrarios

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
representative rate

formats: pdf print

text: 21. 7. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 203/3 REGLAMENTO (CE) No 1562/98 DE LA COMISIÓN de 20 de julio de 1998 por el que se fijan los tipos de conversión agrarios LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CEE) no 3813/92 del Consejo, de 28 de diciembre de 1992, relativo a la unidad de cuenta y a los tipos de conversión aplicables en el marco de la Polí- tica Agrícola Común (1), cuya última modificación la constituye el Reglamento (CE) no 150/95 (2), y, en parti- cular, el apartado 1 de su artículo 3, Considerando que el Reglamento (CE) no 932/98 de la Comisión (3) fija los tipos de conversión agrarios; Considerando que el artículo 4 del Reglamento (CEE) no 3813/92 dispone que, sin perjuicio de la aplicación del período de reflexión, el tipo de conversión agrario de una moneda ha de modificarse cuando la desviación mone- taria con respecto al tipo representativo del mercado supere determinados niveles; los representativos de Considerando que los tipos mercados se determinan en función de períodos de refe- rencia de base o, en su caso, de períodos de confirmación, establecidos con arreglo al artículo 2 del Reglamento (CEE) no 1068/93 de la Comisión, de 30 de abril de 1993, por el que se establecen normas para determinar y aplicar los tipos de conversión utilizados en el sector agrario (4), cuya última modificación la constituye el Reglamento (CE) no 961/98 (5); que el apartado 2 de dicho artículo 2 dispone que, en caso de que el valor absoluto de la diferencia entre las desviaciones monetarias de dos Estados miembros calculadas en función de la media de los tipos del ecu de tres días de cotización consecutivos sobrepase representativos de los mercado se ajustarán sobre la base de esos tres días; seis puntos, tipos Considerando que, debido a los tipos de cambio regis- trados entre el 11 y el 20 de julio de 1998, es necesario fijar un nuevo tipo de conversión agrario para la dracma griega; Considerando que el apartado 2 del artículo 15 del Regla- mento (CEE) no 1068/93 dispone que un tipo de conver- sión agrario fijado por anticipado debe ajustarse en caso de que su desviación con el tipo de conversión vigente en el momento de producirse el hecho generador aplicable para el montante de que se trate sobrepase cuatro puntos; que, en ese caso, el tipo de conversión agrario fijado por anticipado ha de aproximarse al tipo vigente hasta que la desviación entre ambos equivalga a cuatro puntos; que es necesario precisar el tipo que sustituye al tipo de conver- sión agrario fijado por anticipado, HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Artículo 1 Los tipos de conversión agrarios se fijan en el anexo I. Artículo 2 En el caso previsto en el apartado 2 del artículo 15 del Reglamento (CEE) no 1068/93, el tipo de conversión agrario fijado por anticipado se sustituirá por el tipo del ecu para la moneda en cuestión, que figura: (cid:190) en el cuadro A del anexo II, cuando este último tipo es mayor que el tipo fijado por anticipado, o (cid:190) en el cuadro B del anexo II, cuando este último tipo es menor que el tipo fijado por anticipado. Queda derogado el Reglamento (CE) no 932/98. Artículo 3 Artículo 4 El presente Reglamento entrará en vigor el 21 de julio de 1998. El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el 20 de julio de 1998. Por la Comisión Franz FISCHLER Miembro de la Comisión (1) DO L 387 de 31. 12. 1992, p. 1. (2) DO L 22 de 31. 1. 1995, p. 1. (3) DO L 130 de 1. 5. 1998, p. 16. (4) DO L 108 de 1. 5. 1993, p. 106. (5) DO L 135 de 8. 5. 1998, p. 5. L 203/4 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 21. 7. 98 ANEXO I Tipos de conversión agrarios 1 ecu = 40,9321 7,56225 1,98391 338,319 203,183 6,68769 6,02811 2,23593 0,796521 1 973,93 13,9576 168,336 8,79309 0,677353 Franco belga y franco luxemburgués Corona danesa Marco alemán Dracma griega Escudo portugués Franco francés Marco finlandés Florín neerlandés Libra irlandesa Lira italiana Chelín austríaco Peseta española Corona sueca Libra esterlina ANEXO II Tipos de conversión agrarios fijados por anticipado y ajustados Cuadro A Cuadro B 1 ecu = 39,3578 7,27139 1,90761 325,307 195,368 6,43047 5,79626 2,14993 0,765886 1 898,01 13,4208 161,862 8,45489 0,651301 Franco belga y franco luxemburgués Corona danesa Marco alemán Dracma griega Escudo portugués Franco francés Marco finlandés Florín neerlandés Libra irlandesa Lira italiana Chelín austríaco Peseta española Corona sueca Libra esterlina 1 ecu = 42,6376 7,87734 2,06657 352,416 211,649 6,96634 6,27928 2,32909 0,829709 2 056,18 14,5392 175,350 9,15947 0,705576 Franco belga y franco luxemburgués Corona danesa Marco alemán Dracma griega Escudo portugués Franco francés Marco finlandés Florín neerlandés Libra irlandesa Lira italiana Chelín austríaco Peseta española Corona sueca Libra esterlina


title: 98/483/CE: Decisión de la Comisión de 20 de julio de 1998 por la que se establecen los criterios ecológicos para la concesión de la etiqueta ecológica comunitaria a los lavavajillas [notificada con el número C(1998) 2102] (Texto pertinente a los fines del EEE)

eurovoc_concepts:
European symbol
consumer information
eco-label
environmental protection
household electrical appliance
quality label

text: L 216/12 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 4. 8. 98 COMISI(cid:222)N DECISI(cid:222)N DE LA COMISI(cid:222)N de 20 de julio de 1998 por la que se establecen los criterios ecol(cid:155)gicos para la concesi(cid:155)n de la etiqueta ecol(cid:155)gica comunitaria a los lavavajillas [notificada con el n(cid:156)mero C(1998) 2102] (Texto pertinente a los fines del EEE) (98/483/CE) LA COMISI(cid:222)N DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CEE) no 880/92 del Consejo, de 23 de marzo de 1992, relativo a un sistema comunitario de concesi(cid:155)n de etiqueta ecol(cid:155)gica (1) y, en particular, el segundo p(cid:145)rrafo del apartado 1 de su art(cid:146)culo 5, Considerando que el primer p(cid:145)rrafo del apartado 1 del art(cid:146)culo 5 del Reglamento (CEE) no 880/92 dispone que las condiciones para la concesi(cid:155)n de la etiqueta ecol(cid:155)gica comunitaria se definir(cid:145)n por categor(cid:146)a de productos; Considerando que el apartado 2 del art(cid:146)culo 10 del Regla- mento (CEE) no 880/92 estipula que las propiedades ecol(cid:155)gicas de un producto se evaluar(cid:145)n sobre la base de los criterios espec(cid:146)ficos establecidos por categor(cid:146)as de productos; Considerando que, por la Decisi(cid:155)n 93/431/CEE (2), la Comisi(cid:155)n estableci(cid:155) unos criterios ecol(cid:155)gicos para la concesi(cid:155)n de la etiqueta ecol(cid:155)gica comunitaria a los lava- vajillas, que, con arreglo a lo dispuesto en su art(cid:146)culo 3, expiraron el 30 de junio de 1996; Considerando que procede adoptar una nueva Decisi(cid:155)n por la que se establezcan unos criterios ecol(cid:155)gicos para esta categor(cid:146)a de productos, que sean v(cid:145)lidos para un nuevo per(cid:146)odo de tres a(cid:157)os tras la expiraci(cid:155)n del per(cid:146)odo de vigencia de los criterios anteriores, con objeto de que los fabricantes e importadores de lavavajillas puedan parti- cipar en el sistema de concesi(cid:155)n de la etiqueta ecol(cid:155)gica comunitaria; consumo de energ(cid:146)a y a la eficacia de limpieza y secado se expresen de forma coherente con la Directiva 97/17/CE de la Comisi(cid:155)n (3), por la que se establecen disposiciones de aplicaci(cid:155)n de la Directiva 92/75/CEE del Consejo (4), en lo que respecta al etiquetado energ(cid:130)tico de los lavavaji- llas dom(cid:130)sticos, y con el fin de adaptar los requisitos de consumo de energ(cid:146)a y agua a la innovaci(cid:155)n tecnol(cid:155)gica y la evoluci(cid:155)n del mercado; Considerando que, de conformidad con el art(cid:146)culo 6 del Reglamento (CEE) no 880/92, la Comisi(cid:155)n ha consultado a los principales grupos interesados en un foro de consulta; Considerando que las medidas previstas en la presente Decisi(cid:155)n se ajustan al dictamen del Comit(cid:130) creado en virtud del art(cid:146)culo 7 del Reglamento (CEE) no 880/92, HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISI(cid:222)N: Art(cid:146)culo 1 Se entender(cid:145) por categor(cid:146)a de productos «lavavajillas» (en lo sucesivo denominada «la categor(cid:146)a de productos»): (cid:190) los lavavajillas dom(cid:130)sticos alimentados por la red el(cid:130)c- trica y vendidos al p(cid:156)blico en general. Quedan excluidos los aparatos que pueden utilizar tambi(cid:130)n otras fuentes de energ(cid:146)a, como pilas, o que no tienen una fuente de calor interna. Art(cid:146)culo 2 Considerando que es conveniente revisar los criterios esta- blecidos por la Decisi(cid:155)n 93/431/CEE, con objeto de que los m(cid:130)todos de ensayo y la clasificaci(cid:155)n relativa al La eficiencia ecol(cid:155)gica y la aptitud de uso de la categor(cid:146)a de productos se evaluar(cid:145) sobre la base de los criterios ecol(cid:155)gicos espec(cid:146)ficos establecidos en el anexo. (1) DO L 99 de 11. 4. 1992, p. 1. (2) DO L 198 de 7. 8. 1993, p. 38. (3) DO L 118 de 7. 5. 1997, p. 1. (4) DO L 297 de 13. 10. 1992, p. 16. 4. 8. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 216/13 Art(cid:146)culo 3 Art(cid:146)culo 5 La definici(cid:155)n de la categor(cid:146)a de productos y los criterios ecol(cid:155)gicos espec(cid:146)ficos para la categor(cid:146)a de productos ser(cid:145)n v(cid:145)lidos para un per(cid:146)odo de tres a(cid:157)os a partir del primer d(cid:146)a del mes siguiente a la adopci(cid:155)n de los criterios. Art(cid:146)culo 4 El n(cid:156)mero de c(cid:155)digo asignado a efectos administrativos a la categor(cid:146)a de productos ser(cid:145) «002». Los destinatarios de la presente Decisi(cid:155)n ser(cid:145)n los Estados miembros. Hecho en Bruselas, el 20 de julio de 1998. Por la Comisi(cid:155)n Ritt BJERREGAARD Miembro de la Comisi(cid:155)n L 216/14 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 4. 8. 98 ANEXO OBSERVACIONES DE CAR(cid:214)CTER GENERAL Para obtener la etiqueta ecol(cid:155)gica, los lavavajillas deber(cid:145)n ajustarse a los criterios del presente anexo, cuyo objetivo es promover: (cid:190) una reducci(cid:155)n de los da(cid:157)os ambientales o los riesgos relacionados con el consumo de energ(cid:146)a (calentamiento del planeta, acidificaci(cid:155)n, agotamiento de recursos no renovables) mediante la disminuci(cid:155)n del consumo de energ(cid:146)a, (cid:190) una reducci(cid:155)n de los da(cid:157)os ambientales relacionados con el uso de recursos naturales mediante la disminuci(cid:155)n del consumo de agua, (cid:190) una reducci(cid:155)n de la contaminaci(cid:155)n del agua disminuyendo el consumo de detergentes. Adem(cid:145)s, consumidores en materia de protecci(cid:155)n del medio ambiente. los criterios fomentan la utilizaci(cid:155)n de buenas pr(cid:145)cticas y la sensibilizaci(cid:155)n de los Por otra parte, el marcado de los componentes de pl(cid:145)stico fomenta su reciclado. 1. Ahorro de energ(cid:146)a CRITERIOS CLAVE Los lavavajillas de 10 cubiertos o m(cid:145)s deben tener un (cid:146)ndice de eficiencia energ(cid:130)tica inferior a 0,76, tal como se define en el anexo IV de la Directiva 97/17/CE de la Comisi(cid:155)n, utilizando el mismo m(cid:130)todo de ensayo EN 50242 y ciclo de programa elegidos para la Directiva 97/17/CE. Al aparato se le atribuir(cid:145) as(cid:146) la clase de eficiencia energ(cid:130)tica A o B, tal como se define en el anexo IV de la Directiva 97/17/CE. Los lavavajillas de menos de 10 cubiertos deber(cid:145)n tener un (cid:146)ndice de eficiencia energ(cid:130)tica inferior a 0,88, tal como se define en el anexo IV de la Directiva 97/17/CE, utilizando el mismo m(cid:130)todo de ensayo EN 50242 y ciclo de programa elegidos para la Directiva 97/17/CE. Al aparato se le atribuir(cid:145) as(cid:146) la clase de eficiencia energ(cid:130)tica A, B o C tal como se define en el anexo IV de la Directiva 97/17/CE. 2. Ahorro de agua El consumo de agua del lavavajillas [expresado como W(medida)] ser(cid:145) igual o inferior al l(cid:146)mite definido por la ecuaci(cid:155)n siguiente: W(medida) <0,6 s + 11,2 donde: W(medida) = consumo medido de agua del lavavajillas expresado en litros por ciclo, hasta el primer decimal s = capacidad de cubiertos indicada del lavavajillas. El consumo de agua se medir(cid:145) utilizando el mismo m(cid:130)todo de ensayo EN 50242 y ciclo de programa elegidos para la Directiva 97/17/CE. 3. Prevenci(cid:155)n de un consumo excesivo de detergente El apartado deber(cid:145) llevar unos indicadores volum(cid:130)tricos claros en el distribuidor de detergente para que el usuario pueda adaptar la cantidad de detergente utilizado en funci(cid:155)n del tipo y volumen de carga y de su grado de suciedad [v(cid:130)ase tambi(cid:130)n la letra g) del n(cid:156)mero 1 del punto 5]. CRITERIOS DE MEJOR PR(cid:214)CTICA 4. Dise(cid:157)o del aparato 1. El aparato deber(cid:145) estar dise(cid:157)ado de forma que el usuario pueda seleccionar un programa de lavado para una carga normalizada utilizando detergentes que tengan su m(cid:145)xima eficacia a temperaturas inferiores a 65 (cid:190)C, es decir, 55 o 50 (cid:190)C. 4. 8. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 216/15 2. El aparato deber(cid:145) llevar unos indicadores claros que indiquen los reglajes adecuados para los programas disponibles (por ejemplo, normal, baja temperatura, media carga, carga poco sucia o muy sucia, etc. ). 3. Si procede, el aparato deber(cid:145) tener un mecanismo para dosificar la sal en funci(cid:155)n de la dureza del agua, as(cid:146) como un indicador de suministro de sal. 5. Modo de empleo El aparato se vender(cid:145) con un manual de instrucciones que facilite informaci(cid:155)n sobre su correcta utilizaci(cid:155)n para la protecci(cid:155)n del medio ambiente y, en particular: 1) Recomendaciones para un uso (cid:155)ptimo de energ(cid:146)a, agua y aditivos (detergente, sal, etc. ) cuando se ponga en funcionamiento el aparato, que incluyan: a) instrucciones para instalar adecuadamente el lavavajillas y, si dispone de entrada de agua caliente, consejos sobre la fuente de energ(cid:146)a mejor para producir agua caliente dom(cid:130)stica; b) consejos para adaptar, en su caso, la dosis de sal a la dureza del agua; c) consejos para utilizar el aparato a plena carga, siempre que sea posible; d) recomendaci(cid:155)n de no aclarar los objetos antes de colocarlos en el lavavajillas; e) consejos sobre la mejor utilizaci(cid:155)n de la opci(cid:155)n «aclarado», si existe; f) consejos sobre la existencia de detergentes que tienen una eficacia m(cid:145)xima a temperaturas inferiores a 65 (cid:190)C y permiten ahorrar energ(cid:146)a; g) consejos sobre la variaci(cid:155)n de la dosis de detergente en funci(cid:155)n del tipo y el volumen de la carga y de su grado de suciedad (por ejemplo, a media carga se necesita menos detergente). Se incluir(cid:145)n marcas de referencia en el distribuidor de detergente; h) i) j) informaci(cid:155)n sobre el consumo de energ(cid:146)a y agua del lavavajillas en los distintos programas, de forma que el usuario pueda identificar un programa adecuado que reduzca al m(cid:145)ximo el consumo de agua y energ(cid:146)a; lavavajillas en la posici(cid:155)n «en marcha» cuando haya recomendaci(cid:155)n de no dejar el completado el ciclo, debido a posibles p(cid:130)rdidas de reserva de energ(cid:146)a. El manual de instrucciones debe indicar la duraci(cid:155)n total de los programas; informaci(cid:155)n sobre la eficacia de lavado y secado del lavavajillas, en funci(cid:155)n de las clases de consumo de energ(cid:146)a; k) consejos para el adecuado mantenimiento del lavavajillas, incluida la limpieza regular de los filtros y la eliminaci(cid:155)n de dep(cid:155)sitos; l) informaci(cid:155)n de que no tener en cuenta las cuestiones antes citadas puede conducir a un mayor consumo de energ(cid:146)a, agua o detergente y, en consecuencia, aumentar los costes de funcionamiento, con resultados poco satisfactorios. 2) Informaci(cid:155)n sobre las partes y materiales del lavavajillas que se pueden reutilizar o reciclar. 3) Recomendaci(cid:155)n a los usuarios de que, cuando vayan a deshacerse del lavavajillas, se informen del sistema aplicable de gesti(cid:155)n de residuos y lo apliquen. 6. Reciclado Las piezas de pl(cid:145)stico de peso inferior a 50 g deber(cid:145)n llevar una marca permanente que indique el material, de conformidad con la norma ISO 1043. Este criterio no se aplica a los materiales de pl(cid:145)stico extruido. CRITERIOS DE RENDIMIENTO 7. Eficacia de lavado El lavavajillas debe tener un (cid:146)ndice de eficacia de lavado superior a 0,88, tal como se define en el anexo IV de la Directiva 97/17/CE, utilizando el mismo m(cid:130)todo de ensayo EN 50242 y ciclo de programa utilizados para la Directiva 97/17/CE. L 216/16 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 4. 8. 98 El lavavajillas se clasificar(cid:145) as(cid:146) en la clase de eficacia de lavado A, B o C, tal como se define en el anexo IV de la Directiva 97/17/CE. 8. Eficacia de secado El lavavajillas debe tener un (cid:146)ncide de eficacia de secado superior a 0,78, tal como se define en el anexo IV de la Directiva 97/17/CE, utilizando el mismo m(cid:130)todo de ensayo EN 50242 y ciclo de programa utilizados para la Directiva 97/17/CE. El lavavajillas se clasificar(cid:145) as(cid:146) en la clase de eficacia de secado A, B o C, tal como se define en el anexo IV de la Directiva 97/17/CE. 9. Emisiones sonoras El ruido a(cid:130)reo producido por el aparato, expresado en potencia ac(cid:156)stica, no deber(cid:145) superar los 55 dB (A) en los modelos independientes o 51 dB (A) en modelos empotrados. La medici(cid:155)n del nivel de ruido se ajustar(cid:145) a la Directiva 86/594/CEE del Consejo (1), utilizando las normas prescritas en la norma EN 50242. 10. Informaci(cid:155)n sobre el ruido La informaci(cid:155)n sobre el nivel de ruido del apartado deber(cid:145) presentarse de forma claramente visible para el usuario. Se realizar(cid:145) mediante la incorporaci(cid:155)n de dicha informaci(cid:155)n en la etiqueta de consumo energ(cid:130)tico del lavavajillas. La informaci(cid:155)n relacionada con el ruido se medir(cid:145) de conformidad con la Directiva 86/594/CEE, utilizando las normas prescritas en la norma EN 50242. 11. Laboratorios de ensayo ENSAYOS Los ensayos se realizar(cid:145)n a cargo del solicitante por laboratorios que cumplan los requisitos generales de las normas EN 45001 y que tengan experiencia en ensayos de lavavajillas. INFORMACI(cid:222)N AL USUARIO Se incluir(cid:145) el texto siguiente de forma claramente visible para el usuario (a ser posible, cerca de la etiqueta): (cid:190) Este producto dispone de la etiqueta ecol(cid:155)gica de la Uni(cid:155)n Europea debido a su eficiencia en el consumo de energ(cid:146)a y agua. (cid:190) En el manual de instrucciones se facilita informaci(cid:155)n adicional para recucir al m(cid:146)nimo las repercusiones sobre el medio ambiente. (1) DO L 344 de 6. 12. 1986, p. 24


title: NEUVOSTON 20 PÄIVÄNÄ HEINÄKUUTA 1998 VAHVISTAMA YHTEINEN KANTA (EY) N:o 46/98 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o .../98 antamiseksi jäsenvaltioiden välisen tavarakaupan tilastoista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3330/91 muuttamisesta annettavien tietojen määrän vähentämiseksi

eurovoc_concepts:
aid to undertakings
intra-EU trade
simplification of formalities
small and medium-sized enterprises
statistics
trading operation

text: 14. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 285/1 I (Tiedonantoja) NEUVOSTO NEUVOSTON 20 PÄIVÄNÄ HEINÄKUUTA 1998 VAHVISTAMA YHTEINEN KANTA (EY) N:o 46/98 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o. /98 antamiseksi jäsenvaltioiden välisen tavarakaupan tilastoista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3330/91 muuttamisesta annettavien tietojen määrän vähentämiseksi (98/C 285/01) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka noiden lainsäädännön yksinkertaistaminen) yhteydessä, pyritään parantamaan yritysten kilpailukykyä ja mahdol- lisuuksia luoda työpaikkoja, ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopi- muksen ja erityisesti sen 100 a artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen (1), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausun- non (2), toimivat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrä- tyn menettelyn mukaisesti (3), sekä katsovat, että neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3330/91 (4) mukaisesti yhteisö ja sen jäsenvaltiot ovat laatineet jäsenvaltioiden välisen tavarakaupan tilastoja (Intrastat) siirtymäkauden aikana, joka alkaa 1 päivänä tammikuuta 1993 ja päät- tyy ajankohtana, jona alkuperäjäsenvaltiossa siirrytään yhtenäiseen verotusjärjestelmään, sisämarkkinoiden lainsäädännön yksinkertaistamisella, sel- laisena kuin se on ilmaistuna SLIM-aloitteen (sisämarkki- (1) EYVL C 203, 3. 7. 1997, s. 10. (2) EYVL C 19, 21. 1. 1998, s. 49. (3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 1. huhtikuuta 1998 (EYVL C 138, 4. 5. 1998, s. 90), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 20. heinäkuuta 1998, ja Euroopan parlamentin päätös, tehty. (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (4) EYVL L 316, 16. 11. 1991, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3046/92 (EYVL L 307, 23. 10. 1992, s. 27). Intrastat-järjestelmän yksinkertaistaminen on valittu SLIM-aloitteen kokeiluohjelmaksi, ja Euroopan parla- mentti ja neuvosto ovat hyväksyneet niille annettuun tiedonantoon sisältyvät SLIM-Intrastat-työryhmän laa- timat tarkemmat ehdotukset, joiden tarkoituksena on vähentää ilmoitusvelvollisille aiheutuvaa taakkaa, ilmoituksissa annettujen tietojen rajaaminen, samalla kun säilytetään käyttäjiä tyydyttävä tietotaso, on tärkeä keino vähentää ilmoitusvelvollisille aiheutuvaa taakkaa, kuljetusmuotoa ja toimitusehtoja koskevien tietojen pois- taminen muodostaa osan näistä yksinkertaistamistoimen- piteistä; maininnat alkuperämaasta, alkuperäalueesta ja/ tai määräalueesta sekä tilastointimenettely ovat kuitenkin useille käyttäjille erityisen hyödyllisiä, ja ne olisi sen vuoksi säilytettävä, vaatimus toimitusehtojen ja oletetun kuljetusmuoden mainitsemisesta on tarpeen joillekin jäsenvaltioille; on kuitenkin suotavaa vahvistaa tilastokomiteassa käytyjen joiden alapuolella neuvottelujen jäsenvaltiot eivät voi määrätä annettaviksi tilastotietoja, jotta pienille ja keskisuurille yrityksille ei koituisi suhtee- tonta taakkaa, jälkeen kynnysrajat, C 285/2 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 14. 9. 98 ilmoitusvelvollisten odotuksiin vastaamiseksi ja jäsenval- tioiden erilaisten hallinnollisten järjestelyjen vuoksi kan- sallisille viranomaisille olisi annettava enemmän harkin- nanvaraa ilmoitusten toimittamista koskevien määräaiko- jen asettamisessa, ja tällainen yksinkertaistaminen saattaa aiheuttaa käytännön ongelmia tietyille kansallisille viranomaisille; on tarpeen antaa komissiolle, joka toimii asetuksen (ETY) N:o 3330/ 91 30 artiklan mukaisesti, valtuudet myöntää yksittäisille jäsenvaltioille poikkeus, joka antaa niille mahdollisuuden lykätä tämän asetuksen soveltamista enintään kahden vuoden siirtymäkaudella, OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Muutetaan asetus (ETY) N:o 3330/91 seuraavasti: 1. Korvataan 13 artiklan 1 kohta seuraavasti: Intrastat-järjestelmässä vaaditut ”1. tilastotiedot on sisällytettävä tilastotietojen toimittamisesta vas- tuussa olevan osapuolen toimivaltaisille kansallisille viranomaisille toimittamiin jaksoilmoituksiin edelly- tyksin, jotka komissio vahvistaa 30 artiklan mukai- sesti. ” 2. Muutetaan 23 artikla seuraavasti: a) Poistetaan 1 kohdan f ja g alakohta; b) Korvataan 2 kohta seuraavasti: Jäsenvaltiot voivat määrätä, että tilastoil- ”2. moituksessa mainitaan seuraavat lisätiedot: a) vastaanottavassa jäsenvaltiossa alkuperämaa; tämä tieto voidaan kuitenkin vaatia ainoas- taan yhteisöoikeuden rajoissa, b) lähettävässä jäsenvaltiossa alkuperäalue; vas- taanottavassa jäsenvaltiossa määräalue, c) Artiklan 3 kohdasta tulee 4 kohta, ja artiklaan lisätään seuraava uusi 3 kohta: ”3. Niiden ilmoitusvelvollisten osalta, joiden vastaanotetun tai lähetetyn tavaran vuosittainen arvo alittaa jäsenvaltioiden 29 artiklan mukaisessa komiteassa tapahtuneiden neuvottelujen jälkeen asettamat kynnysrajat, ei voida vaatia, että tilas- toilmoituksessa on tällaisten vastaanotettujen tai lähetettyjen tavaroiden osalta annettava muut kuin 1 ja 2 kohdassa mainitut tiedot. Jäsenvaltiot voivat vaatia muilta ilmoitusvelvolli- silta seuraavia lisätietoja: a) toimitusehdot, b) oletettu kuljetusmuoto. ”; d) Lisätään kohta seuraavasti: ”5. Komissio huolehtii siitä, että luettelo tie- doista, jotka jäsenvaltiot vaativat ilmoitusvelvolli- silta, samoin kun 3 kohdassa tarkoitetut rajat, jul- kaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa leh- dessä. ” 2 artikla Jos kansallisiin tilastojärjestelmiin on tehtävä merkittäviä muutoksia, komissio voi asetuksen (ETY) N:o 3330/91 30 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti myöntää yksittäisille jäsenvaltioille poikkeuksen, joka antaa niille mahdollisuuden lykätä tämän asetuksen soveltamista enintään kahden vuoden siirtymäkaudella. 3 artikla Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhtei- söjen virallisessa lehdessä. c) tarvittaessa tilastointimenettely. ”; Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1999. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenval- tioissa. Tehty. Euroopan parlamentin puolesta Puhemies Neuvoston puolesta Puheenjohtaja 14. 9. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 285/3 NEUVOSTON PERUSTELUT I. JOHDANTO 1. Komissio antoi 30. toukokuuta 1997 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 100 a artiklaan perustuvan ehdotuksen jäsenvaltioiden välisen tavarakaupan tilastoista. 2. Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa 1. huhtikuuta 1998 (1) ja talous- ja sosiaaliko- mitea 29. lokakuuta 1997 (2). Euroopan parlamentin lausunnon jälkeen komissio antoi muutetun ehdotuksen 27. huh- tikuuta 1998 (3). 3. Neuvosto vahvisti yhteisen kantansa perustamissopimuksen 189 b artiklan mukaisesti 20. heinäkuuta 1998. II. TAVOITE 4. Intrastat-järjestelmä otettiin käyttöön 1. tammikuuta 1993 sen jälkeen, kun yhteisön sisäiset tullimuodollisuudet olivat poistuneet. Järjestelmällä vahvistetaan säännöt jäsen- valtioiden välistä tavarakauppaa koskevien tilastojen keräämisestä ja laatimisesta. Ehdo- tuksen tarkoituksena on vähentää yrityksiin kohdistuvaa ilmoitusvelvoitetta poistamalla tiettyjä tietoja, joita niiden on nykyään toimitettava kansallisille viranomaisille. III. YHTEINEN KANTA 5. Yleisesti ottaen komission ehdotusta muokattiin neuvostossa käydyn keskustelun yhtey- dessä. Yhteisessä kannassa otetaan kuitenkin huomioon Euroopan parlamentin esittä- mät toivomukset useiden tärkeiden kohtien osalta, jotka on lueteltu jäljempänä. 6. Kansallisille viranomaisille annettavien tietojen osalta neuvosto hyväksyy tarkistuksen n:o 1 (komission hyväksymä), jolla rajoitetaan erityisesti pienten ja keskisuurten (pk) yritysten ilmoitusvelvoitetta. Itse asiassa kynnysrajan asettamisen jälkeen pk-yritykset vapautettiin lopullisesti kulje- tusmuotoja ja toimitusehtoja koskevien tietojen ilmoittamisesta (23 artiklan 3 kohta). Lisäksi valinnaisten tietojen (joita jäsenvaltio voi määrätä) lukumäärä rajoitettiin kah- teen ja näin ollen pk-yritykset vapautettiin kokonaan neljän muuttujan ilmoittami- sesta. Neuvosto katsoo kuitenkin, että jäsenvaltioiden välistä tavarakauppaa koskevien luotet- tavien tilastojen laatimiseksi ne jäsenvaltiot, jotka eivät voi saada vaadittuja tietoja muulla tavalla, voivat vaatia muilta kuin pk-yrityksiltä tietoja toimitusehdoista ja oletetusta kuljetusmuodosta. 7. Asetuksen 23 artiklan 2 kohtaan liittyvän tarkistuksen n:o 2 osalta (komissio hyväksyi tarkistuksen lukuun ottamatta toimitusehtojen välitöntä poistamista) neuvosto vahvisti yhteisessä kannassaan kynnysrajan rajoittaakseen niiden pk-yritysten lukumäärää, joiden on toimitettava yksityiskohtaisia tilastotietoja. (1) EYVL C 138, 4. 5. 1998, s. 90. (2) EYVL C 19, 21. 1. 1998, s. 49. (3) EYVL C 171, 5. 6. 1998, s. 12. C 285/4 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 14. 9. 98 Seuraavaksi neuvosto sisällytti yhteiseen kantaansa osittain tarkistuksen, jonka tarkoi- tuksena on sallia jäsenvaltioille alkuperä- ja määräaluetta koskevien tietojen pyytäminen yrityksiltä. Lisäksi neuvosto katsoi, että tilastojärjestelmän vahvistaminen kuuluu jäsen- valtioiden toimivaltaan, minkä vuoksi neuvosto ei poistanut kyseistä mahdollisuutta yhteisestä kannastaan. Neuvosto ei kuitenkaan voinut ottaa yhteiseen kantaansa tiettyjä osia tarkistuksesta n:o 2, sillä se piti tarkoituksenmukaisempana sitä, että jäsenvaltiot vahvistavat jäsenval- tioiden tavarakaupan tilastoja käsittelevässä komiteassa käytävien neuvottelujen puit- teissa kynnysrajan, jonka alittaville pk-yrityksille jäsenvaltiot eivät voi määrätä tiettyjä tietoja koskevaa ilmoitusvelvoitetta. Neuvosto ei myöskään hyväksynyt sitä, että valinnaisten tietojen ilmoittamisvelvoite määrättäisiin koskemaan vain muita kuin pk-yrityksiä. 8. Hyväksyttyään monia tärkeitä osia Euroopan parlamentin tekemistä tarkistuksista neuvosto katsoi löytäneensä tasapainon sekä neuvostossa vallitsevien eriävien näkemys- ten välillä että toisaalta yritysten ilmoitusvelvoitteen keventämistä koskevan tavoitteen ja toisaalta luotettavien tilastojen tarpeen välillä. IV. YHTEENVETO Neuvosto katsoo, että sen yhteinen kanta merkitsee etuja erityisesti pk-yrityksille, jotka vapautetaan neljän tiedon ilmoittamisvelvoitteesta


title: Директива 98/58/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година относно защитата на животни, отглеждани за селскостопански цели

eurovoc_concepts:
agricultural holding
animal welfare
livestock farming
protection of animals
veterinary inspection

formats: html pdf print xhtml

text: 60 BG Официален вестник на Европейския съюз 03/т. 25 31998L0058 8. 8. 1998 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ L 221/23 ДИРЕКТИВА 98/58/ЕО НА СЪВЕТА от 20 юли 1998 година относно защитата на животни, отглеждани за селскостопански цели СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 43 от него, като взе предвид предложението на Комисията (1), като взе предвид становището на Европейския парламент (2), като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3), като има предвид, че всички държави-членки са ратифицирали Европейската конвенция за защита на животните, отглеждани за селскостопански цели (наречена тук по-долу „Конвенцията“); като има предвид, че Общността одобри освен това тази конвенция с Решение 78/923/ЕИО (4) и е депозирала своя документ за одобре- ние; като има предвид, че Общността, като договаряща се страна, трябва да въведе принципите, установени в Конвенцията; като има предвид, че тези принципи включват предоставянето на помещения, храна, вода и грижи, които да съответстват на физиологичните и етологичните нужди на животните, в съответ- ствие с установения опит и научните познания; като има предвид, че е необходимо освен това Общността да съз- даде допълнителни разпоредби за единно прилагане на Конвен- цията и нейните препоръки и за специфичните правила относно прилагането на настоящата директива; като има предвид, че Европейският парламент, в своята резолюция от 20 февруари 1987 г. относно политиката за хуманно отноше- ние към животните (5), призова Комисията да направи предложе- ния за правила на Общността относно общите аспекти на отглеж- дането на добитък; като има предвид, че Декларация № 24, приложена към Заключителния акт към Договора за Европейския съюз призовава европейските институции и държавите-членки, когато изработват и прилагат законодателство на Общността и по-специално Общата селскостопанска политика, да обърнат особено внимание на изиск- ванията за хуманно отношение към животните; като има предвид, че различията, които биха могли да нарушат условията на конкуренция, пречат на гладкото функциониране на организацията на пазара на животни; като има предвид, че поради това съществува необходимост да се установят общи минимални стандарти за защита на животните, отглеждани за селскостопански цели, с цел да се гарантира рационалното развитие на производството и да се улесни органи- зацията на пазара за животни; като има предвид, че за тази цел е целесъобразно да се вземат предвид разпоредбите за хуманно отно- шение към животните, вече определени в правилата на Общността; (1) ОВ С 156, 23. 6. 1992 г. , стр. 11. (2) ОВ С 337, 21. 12. 1992 г. , стр. 225. (3) ОВ С 332, 16. 12. 1992 г. , стр. 22. (4) ОВ L 323, 17. 11. 1978 г. , стр. 12. (5) ОВ С 76, 23. 3. 1987 г. , стр. 185. като има предвид, че следва да се предприеме сравнително изслед- ване за разпоредбите относно хуманното отношение към живот- ните, приложими в Общността и в определени страни, които не са държави-членки, заедно с оценка на тези разпоредби, с оглед да се определи естеството на бъдещите инициативи на Общността, които целят да елиминират нарушенията на конкуренцията, ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА: Член 1 1. Настоящата директива определя минимални стандарти за защита на животните, развъждани или отглеждани за селскосто- пански цели. 2. Директивата не се прилага за: а) животни, живеещи на свобода; б) животни, които ще се използват за състезания, различни видове шоу, културни или спортни прояви или дейности; в) животни, отглеждани с експериментална или лабораторна цел; г) всички безгръбначни животни. 3. Настоящата директива се прилага, без да се засягат специфич- ните правила на Общността, определени в други документи, и по-специално на Директиви 88/166/ЕИО (6), 91/629/ЕИО (7) и 91/630/ЕИО (8), които продължават да се прилагат. Член 2 За целите на настоящата директива се прилагат следните дефиниции: 1. „животно“: всяко животно (включително риби, влечуги или амфибии), развъждано или отглеждано за производство на храна, вълна, кожа (със или без косми), или за други селско- стопански цели; (6) Директива 88/166/ЕИО на Съвета от 7 март 1998 г. , съобразена с решението на Съда по дело 131-86 (анулиране на Директива 86/113/ЕИО на Съвета от 25 март 1986 г. за формулиране на мини- малните стандарти за защитата на кокошки носачки, отглеждани в клетки с отопление на батерии (ОВ L 74, 19. 3. 1988 г. , стр. 83). (7) Директива 91/629/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 г. за опреде- ляне на минималните стандарти за защита на телетата (ОВ L 340, 11. 12. 1991 г. , стр. 28). Директива, последно изменена с Директива 97/2/ЕО (ОВ L 25, 28. 1. 1997 г. , стр. 24). (8) Директива 91/630/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 г. за опреде- ляне на минималните изисквания за защита на свинете (ОВ L 340, 11. 12. 1991 г. , стр. 33). 03/т. 25 BG Официален вестник на Европейския съюз 61 2. „собственик“ или „гледач“: всяко физическо или юридическо лице или лица, отговарящи за или натоварени да се занимават с животни — независимо дали трайно или временно; 3. „компетентен орган“: компетентният орган по смисъла на член 2, параграф 6 от Директива 90/425/ЕИО на Комисията от 26 юни 1990 г. относно ветеринарните и зоотехническите проверки, приложими при търговията в Общността с опреде- лени видове живи животни и продукти с оглед завършване изграждането на вътрешния пазар (1). Член 3 или Държавите-членки приемат разпоредби, за да гарантират, че собствениците всякакви обосновани мерки, за да осигурят хуманно отношение към животните под тяхна грижа и да гарантират, че на тези животни няма да бъде причина излишна болка, страдание или нараняване. гледачите ще предприемат Член 4 Държавите-членки се задължават да гарантират, че условията, при които животните (без риби, влечуги или амфибии) се развъждат или отглеждат, с оглед на вида и степента им на развитие, адаптацията и опитомяването, както и техните физиологични и етологични нужди в съответствие с установената практика и научните познания, отговарят на разпоредбите, формулирани в приложението. Член 5 1. Комисията изпраща на Съвета всички предложения, които могат да бъдат необходими за еднаквото прилагане на Европей- ската конвенция за защита на животните, отглеждани за селско- стопански цели и, въз основа на научна оценка, всички препоръки, направени съгласно тази Конвенция, както и всякакви други под- ходящи специфични правила. 2. В допълнение, на всеки пет години и за първи път пет години след датата на влизане в сила на настоящата директива, Коми- сията — въз основа на опита, който е придобит след прилагането на настоящата директива и най-вече по отношение на мерките, предвидени в параграф 1 и с оглед на техническото и научното развитие, се задължава да представи на Съвета доклад, придружен с всякакви целесъобразни предложения, като се отчетат направе- ните в доклада заключения. 3. Съветът взема решение по тези предложения с квалифицирано мнозинство. Член 6 1. Държавите-членки се задължават да гарантират, че инспек- циите се провеждат от компетентния орган, за да се провери съобразяването им с разпоредбите на настоящата директива. Тези инспекции могат да бъдат извършвани едновременно с проверките за други цели. 2. От дата, която трябва да се определи в съответствие с процеду- рата, посочена в параграф 3, държавите-членки представят на Комисията доклади за инспекциите, които се изискват съгласно параграф 1. Комисията изпраща на Постоянния ветеринарен коми- тет обобщения на тези доклади. 3. Най-късно до 1 юли 1999 г. Комисията, в съответствие с про- цедурата, посочена в член 9, изпраща предложения с оглед хар- монизиране на следното: а) инспекциите, които се изискват съгласно параграф 1; б) формата, съдържанието и честотата на изпращане на докла- дите, предвидени в параграф 2. Член 7 1. Когато еднаквото прилагане на изискванията на настоящата директива прави това необходимо, ветеринарни експерти от Коми- сията могат, в сътрудничество с компетентните органи: а) да удостоверят, че държавите-членки отговарят на посочените изисквания; б) да направят проверки на място, за да гарантират това, че про- верките са направени в съответствие с настоящата директива. 2. Държава-членка, на чиято територия се извършва проверка, се задължава да осигури на ветеринарните експерти от Комисията всяка помощ, която те биха поискали в изпълнение на своите задачи. Резултатът от направените проверки трябва да се обсъди с компетентния орган на съответната държава-членка, преди да бъде изготвен и разпратен окончателният доклад. 3. Компетентният орган на съответната държава-членка се задъл- жава да предприеме всички мерки, които биха били необходими, за да се отчетат резултатите от проверката. 4. Приемат се подробни правила за прилагането на настоящия член, когато е необходимо, съгласно процедурата, определена в член 9. Член 8 1. Най-късно до 30 юни 1999 г. Комисията изпраща на Съвета доклад относно следното: — сравнението между разпоредбите относно хуманното отноше- ние към животните в Общността и в страните, които не са държави-членки, които снабдяват Общността, — областта, в която да се получи по-широк международен прием на принципите на хуманно отношение към животните, уста- новени в настоящата директива, и — степента, до която целите на Общността във връзка с хуманното отношение към животните могат да бъдат засегнати в резултат на конкуренцията на страните, които не са държави- членки и които не прилагат еквивалентни стандарти. (1) ОВ L 224, 18. 8. 1990 г. , стр. 29. Директива, последно изменена с Директива 92/118/ЕИО (ОВ L 62, 15. 3. 1993 г. , стр. 49). 2. Докладът, посочен в параграф 1, се придружава от всички необ- ходими предложения, които целят да елиминират нарушенията на конкуренцията. 62 BG Официален вестник на Европейския съюз 03/т. 25 Член 9 1. Когато трябва да бъде следвана процедурата, установена в настоящата директива, въпросът трябва да се отнесе незабавно до Постоянния създаден с Директива 68/361/ЕИО (1), наричан по-нататък „Комитетът“, от неговия председател по негова инициатива, или по молба на държава- членка. ветеринарен комитет, 2. Представителят на Комисията изпраща на Комитета проект за мерките, които трябва да се вземат. Комитетът представя стано- вище по проекта в рамките на срок, който председателят може да определи в съответствие със спешността на въпроса. Становището се приема с мнозинството, посочено в член 148, параграф 2 от Договора, когато се касае за решения, които се изисква Съветът да приеме по предложение на Комисията. Гласовете на представите- лите на държавите-членки в рамките на Комитета се претеглят по начина, определен в посочения член. Председателят не гласува. 3. а) Комисията приема предвидените мерки, ако те са в съответ- ствие със становището на Комитета. б) Ако предвидените мерки не са в съответствие със станови- щето на Комитета или ако не бъде представено никакво ста- новище, Комисията представя незабавно на Съвета предло- жение, свързано с мерките, които трябва да се вземат. Съветът взема решение с квалифицирано мнозинство. Ако при изтичането на период от три месеца от датата на неговото сезиране Съветът не предприеме никакво действие, Комисията приема предложените мерки и ги изпълнява незабавно, освен в случаите, когато Съветът е взел с обик- новено мнозинство решение срещу посочените мерки. Член 10 1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, включително всички санкции, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, не по-късно от 31 декември 1999 г. , освен ако Съветът не вземе раз- лично решение в светлината на доклада, посочен в член 8. Държавите-членки информират незабавно Комисията за това. Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Редът и условията на позова- ване се определят от държавите-членки. 2. Въпреки това след 31 декември 1999 г. държавите-членки могат в съответствие с общите правила на Договора да поддържат или прилагат в рамките на своите територии по-стриктни разпо- редби за защита на животните, отглеждани за селскостопански цели, различни от разпоредбите, установени в настоящата дирек- тива. Държавите-членки информират Комисията за всички такива мерки. 3. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива. Член 11 Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ(cid:65) в Официален вестник на Европейските общности. Член 12 Адресати на настоящата директива са държавите-членки. Съставено в Брюксел на 20 юли 1998 година. За Съвета Председател W. MOLTERER (1) ОВ L 255, 18. 10. 1968 г. , стр. 23. 03/т. 25 BG Официален вестник на Европейския съюз 63 ПРИЛОЖЕНИЕ Персонал 1. За животните следва да се полага грижа от достатъчен на брой персонал, който да притежава подходящи умения, познания и професионална компетенция. Инспектиране 2. 3. 4. Всички животни, отглеждани в системи от домакинствата, в които хуманното отношение към животните зависи от честото отделяне на внимание от страна на човека, се инспектират поне един път на ден. Животните в другите системи се инспектират на интервали, които да са достатъчни за избягване на каквото и да е страдание. Трябва да има предвидено достатъчно осветление (неподвижно или преносимо), което да позволи животните да бъдат основно инспектирани по всяко време. На всяко животно, което изглежда болно или наранено, трябва незабавно да се обърне подходящо внимание и, когато животното не реагира на тези грижи, да се получи съвет от ветеринарен експерт, колкото може по-бързо. Ако е необходимо болните или наранени животни се изолират в подходящо помещение и, ако това е целесъобразно, със суха удобна постелка. Водене на документация 5. Собственикът или гледачът на животните води документация за всяко медицинско лечение, което е било назначено, и за броя на смъртните случаи, открити при всяка инспекция. Когато за други цели се изисква водене на еквивалентна информация, тя също трябва да е достатъчна за целите на настоящата директива. 6. Тази документация се води за период от минимум три години и е достъпна за компетентния орган при провеждане на инспекция или когато се поиска за нещо друго. Свобода на движение 7. Свободата на движение на всяко животно, с оглед неговия вид и в съответствие с установената практика и научните познания, не трябва да бъде ограничавана по такъв начин, че да предизвика ненужно страдание или нараняване. Когато едно животно бива непрекъснато или редовно завързвано или затваряно, на него трябва да му се предостави подходящо пространство за задоволяване на физиологичните му и етологични нужди, в съответствие с установената практика и научните познания. Сгради и помещения 8. 9. Материалите, които трябва да се използват за построяване на помещенията и по-специално за построяването на кошари и оборудване, с които животните могат да влязат в съприкосновение, не трябва да бъдат вредни за животните и трябва да могат да бъдат основно почиствани и дезинфекцирани. Помещенията и съоръженията за животните се построяват и поддържат по такъв начин, че да няма остри краища или стърчащи предмети, които биха могли да причинят нараняване на животните. 10. Циркулацията на въздуха, нивата на запрашеност, температурата, относителната влажност на въздуха и газовата концентрация трябва да се поддържат в рамките на граници, които да не са вредни за животните. 11. Животните, които се отглеждат в сгради, не трябва да бъдат държани нито при постоянна тъмнина, нито да бъдат лишавани от подходящ период на почивка от изкуствената светлина. Когато наличната естествена светлина е недостатъчна, за да отговори на физиологичните и етологични нужди на животните, трябва да се предвиди подходящо изкуствено осветление. Животни, които не се отглеждат в сгради 12. За животните, които не се отглеждат в сгради, когато това е необходимо и възможно, се осигурява защита спрямо неблагоприятните атмосферни влияния, от хищници и от рискове за тяхното здраве. 64 BG Официален вестник на Европейския съюз 03/т. 25 Автоматични или механични съоръжения 13. Всички автоматични или механични съоръжения, които са от съществено значение за здравето и хуманното отношение към животните, трябва да бъдат инспектирани поне веднъж дневно. Когато бъдат открити дефекти, те трябва да бъдат отстранени незабавно или, ако това не е възможно, да се предприемат необходимите стъпки за защита на здравето и хуманното отношение към животните. Когато здравето и хуманното отношение към животните зависи от система за изкуствено вентилиране, трябва да се предвиди и подходяща система в режим на готовност, за да се гарантира подновяването на въздуха така, че да се съхранят здравето и хуманното отношение към животните, в случай че системата откаже, като се предвиди и алармена система, която да сигнализира за отказа на системата. Алармената система трябва да се тества редовно. Храни, вода и други субстанции 14. Животните трябва да бъдат хранени съгласно пълноценна диета, която да е подходяща за тяхната възраст и животинския вид, и която да им се дава в достатъчно количество, за да ги поддържа в добро здраве и да задоволява техните хранителни нужди. Никое животно не трябва да бъде хранено или поено по начин, нито пък съответната храна или течност да съдържат субстанции, които могат да предизвикат ненужно страдание или нараняване. 15. Всички животни трябва да имат достъп до храната на интервали, подходящи за техните физиологични нужди. 16. Всички животни трябва да имат достъп до достатъчно количество вода или да са в състояние да задоволят нуждите си от поемане на течности по други начини. 17. Съоръженията за хранене и поене трябва да бъдат проектирани, конструирани и разположени по такъв начин, че да се сведат до минимум случаите на замърсяване на храната и водата, и евентуалните вредни последици от съперничеството между животните. 18. На животните не трябва да бъдат назначавани никакви субстанции, с изключение на тези, които се дават с терапевтични или профилактични цели, или с цел зоотехническо третиране, както е определено в член 1, параграф 2, буква в) от Директива 96/22/ЕИО (1), освен ако в резултат на научни изследвания по отношение на хуманното отношение към животните или въз основа на установената практика не е доказано, че последиците от употребата на тези субстанции не са увреждащи за здравето или доброто състояние на животното. 19. Докато бъдат приети специални разпоредби относно осакатяванията в съответствие с процедурата, установена в член 5, и без да се засяга Директива 91/630/ЕИО, се прилагат съответните национални разпоредби в съответствие с общите правила на Договора. Осакатявания Процедури по развъждане 20. Не трябва да бъдат практикувани естествено или изкуствено развъждане или процедури по развъждане, които предизвикат или за които съществува вероятност да предизвикат страдание или нараняване на което и да е от съответните животни. Настоящата разпоредба не възпрепятства използването на определени процедури, за които е вероятно да предизвикат минимално или моментно страдание или нараняване, или които биха могли да доведат до необходимост от интервенции, които обаче не биха предизвикали трайно нараняване, в случай че тези процедури са разрешени по силата на националните разпоредби. 21. Никое животно не трябва да бъде отглеждано за селскостопански цели, освен ако не може разумно да се очаква въз основа на неговия генотип или фенотип, че животното може да бъде отглеждано, без това да оказва увреждащо влияние за неговото здраве или добро състояние. (1) Директива 96/22/ЕО на Съвета от 29 април 1996 г. относно забрана на употребата в животновъдството на определени вещества с хормонално или тиростатично действие и на бета-агонисти (ОВ L 125, 23. 5. 1996 г. , cтр. 3)