title: Forslag til Rådets beslutning om et flerårigt program for undersøgelser, analyser, prognoser og andre dertil knyttede aktiviteter inden for energisektoren (1998- 2002) - (ETAP-programmet)

eurovoc_concepts:
energy research
exchange of information
industrial cooperation
nuclear energy
research programme

formats: html pdf print

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 15. 07. 1998 KOM(1998) 423 endelig udg. 98/ 0233 (CNS) 98/ 0234 (CNS) Forslag til RÅDETS BESLUTNING OM ET FLERÅRIGT PROGRAM FOR UNDERSØGELSER, ANALYSER, PROGNOSER OG ANDRE DERTIL KNYTTEDE AKTIVITETER LNDEN FOR ENERGISEKTOREN (1998-2002) (ET AP-pr ogra mm et) Forslag til RÅDETS BESLUTNING OM ET FLERÅRIGT PROGRAM (1998-2002) FOR AKTIVITETER INDEN FOR DEN NUKLEARE SEKTOR VEDRØRENDE SIKKERHED I FORBINDELSE MED TRANSPORT AF RADIOAKTIVT MATERIALE SAMT SIKKERHEDSKONTROL OG VEDRØRENDE INDUSTRISAMARBEJDE MED HENBLIK PÅ AT FREMME VISSE SIKKERHEDSASPEKTER I KERNEKRAFTANLÆGGENE I DE LANDE, DER PÅ NUVÆRENDE TIDSPUNKT DELTAGER ITACIS-PROGRAMMET (SURE-programmet) (forelagt af Kommissionen) Bet!ru lidelse I overensstemmelse med de synspunkter, som Rådet udtrykte under diskussionen af inden for Kommissionens forslag til et flerårigt rammeprogram for aktioner energisektoren fremlægger Kommissionen hermed to komplementære forslag til Rådets beslutninger vedrørende: endelig af 18. november 1997), (KOM(97)550 - el flerårigt program for undersøgelser, analyser, prognoser og andre dertil knyttede aktiviteter inden for energisektoren (1998 - 2002); - el llerårigl program (1998 - 2002) for aktiviteter inden for den nukleare sektor vedrørende sikkerhed i forbindelse med transport af radioaktivt materiale samt sikkerhedskontrol og vedrørende industrisamarbejde med henblik på at fremme visse sikkerhedsaspekter i kernekraftanlæggene i de lande, der på nuværende tidspunkt deltager i TACIS-programmet. Disse to forslag komplementerer henholdsvis Bilag II og Bilag VII i dokument KOM (97)555 endelig med henblik på at tilvejebringe et passende retsgrundlag for at fortsætte de aktioner, som allerede er foreslået i disse bilag. /L 9<P/6l23 6: FORSLAG TIL RÅDETS BESLUTNING OM ET I I I RARK. I PROGRAM I OR UNDERSØGELSER, ANALYSER, l'ROGNOSER (X. ANDRE DERTIL KNYTTEDE AKTIVITETER INDEN I OR ENERGISEKTOREN (1998-2(M)2) ( E 'l'A l'-progniminct) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR- under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske F'ællesskab, særlig artikel 235, under henvisning til forslag fra Kommissionen1, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet2, og ud fra følgende betragtninger: I hvidbogen "lul energipolitik for Den Europæiske Union "•* foreslås der en ny fremgangsmåde for overvågning af energitendenserne, der er baseret på samarbejde med medlemsstaterne, og som gør det muligt al opnå en yderligere fordel ved at udlede og fremme de bedste meloder, ved at fremme samarbejdet om analyser og ved at tilskynde til udveksling af knowhow på det berørte område; i Riidels resolution af 8. juli 1996' om den ovennævnte hvidbog fandt det, at Fællesskabels afgørelser på energiområdet skal træffes på baggrund af en fælles analyse af energisituationen og af fremtidige tendenser inden for energisektoren, og det opfordrede Kommissionen til at tilrettelægge et samarbejde mellem medlemsstaterne; i konklusionerne af 11. maj 1998 om Kyoto-protokollen udtrykte Rådet sin tilfredshed med Kommissionens fremlæggelse af energipolitikkens valgmuligheder med henblik på, hvordan der kan reageres på udfordringerne i forbindelse med klimaændringerne, og det understregede nødvendigheden af at udarbejde en fælles analyse om de økonomiske virkninger af at reducere drivhusgasemissionerne; Del Europæiske Råd i Cardiff opfordrede i sine konklusioner Rådet (energiministrene) til at sikre en effektiv integrering af miljøet og en bæredygtig udvikling inden for sit politikområde og anmodede Rådet og Kommissionen om at sørge for, at deres organisatoriske rammer fastlægges således, at de kan gennemføre processen; derfor bør der udformes passende indikatorer til at følge, hvilke fremskridt der gøres på området; 3 KOM(95) 682 af 13. 12. 1995. 4 EFT C 224 af 1. 8. 1996. konsolidering og overvågning af det indre marked for energi udgor hojtpriorii erode opgaver for Fællesskabet og medlemsstaterne; det er derfor vigtigt, at energitendenserne og-problematikken analyseres på fællesskabsplan i samråd med sektoren; der bor derfor fastlægges et særprogram for undersøgelser, analyser, prognoser og andre dertil knyttede aktiviteter inden for energisektoren under det flerårige rammeprogram for aktioner inden for energisektoren ( 1998-2002); det er ønskeligt, at disse analyser, undersøgelser, prognoser og tilknyttede aktiviteter ikke overlapper aktiviteter af samme art, der gennemføres af andre internationale organisationer eller af medlemsstaterne; visse af disse aktiviteter skal stå åbne for deltagelse fra internationale organisationer med kompetence på energiområdet, så som Det Internationale Fncrgiagentur, repræsentative industriorganisationer og visse tredjelande, i overensstemmelse med de regler, der gælder for I ællcsskabets forbindelser med disse organisationer og lande; alle disse aktioner bor samordnes med andre aktiviteter, der gennemføres i fællesskabet, i medlemsstaterne, i tredjelande og inden for internationale organisationer; i overensstemmelse med konklusionerne fra Del europæiske Råd i København i juni 1994 og med den meddelelse, som Kommissionen forelagde Rådet i maj 1994 om emnet, er det ønskeligt af politiske og økonomiske årsager at åbne programmet for deltagelse fra de associerede lande i Central- og Osteuropa, samt for Cypern; med henblik på vedtagelse af dette program indeholder traktaten om oprettelse af Det I uropæiske Fællesskab ingen anden hjemmel end artikel 235 - YI:DTA<;ET FOLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 1. Under rammeprogrammet for aktioner inden for energisektoren iværksætter Fællesskabet for perioden 1908-2002 et særprogram forundersøgelser, analyser, prognoser og andre dertil knyttede aktiviteter med henblik på den fremtidige udvikling af den europæiske energipolitik, i det følgende benævnt "LiTAP-programmet". 2. Ud over de højtprioriterede mål, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i Rådets beslutning om et flerårigt rammeprogram for aktioner inden for energisektoren, tager ETAP- progiammet sigte på: på fællesskabsplan at fastlægge en fælles metode til undersøgelser, analyser, prognoser og dertil knyttede aktiviteter inden for energisektoren, at fremme markeds- og energipolitikanalyser på fællesskabsplan og i medlemsstaterne, at analysere og evaluere energi- og miljøspørgsmål, især i relation til klimaændringerne, at analysere og evaluere udviklingen på energimarkederne i Furopa og i verden, at bidrage til indkredsning og udbredelse af de bedste analysemetoder og - praksisser, at fremme informationsnet på energiområdet, at udvikle en aktiv politik for formidling af de opnåede resultaler. Artikel 2 De disponible bevillinger fastlægges for hvert budgetår af budgetmyndigheden i overensstemmelse med de finansielle overslag og budgetdisciplinen. Artikel 3 For at nii de i artikel I, stk. 2, nævnte mål kan Fællesskabet iværksætte og/eller fremme - direkte eller i samarbejde med de interesserede parter - og /eller bidrage finansielt lil følgende foranstaltninger: ( I ) observation, overvågning og udveksling af sammenlignelige oplysninger på energiområdet samt gennemførelse af undersøgelser, analyser og prognoser om alle aspekter af energiaktiviteter, herunder udviklingen i tendenserne, på markederne og i priserne, (2) (3) (4) ydelse af teknisk og metodologisk bistand til projekter for at indkredse og udbrede den bedste praksis inden for følgende områder: analyse- og prognosemetoder, metoder til indsamling af energidata, adgang og udveksling via elektroniske net og alle andre foranstaltninger, der er relevante for at nå det generelle mål, bistand lil at udvikle forbindelser inden for energiproduktionssektoren, brugerkredse, universitetskredse og administrationerne med henblik på at fremme den politiske og økonomiske forskning med tilknytning til energiområdet, iværksættelse af alle initiativer, der kan tilskynde lil en bedre formidling af de opnåede resultater, herunder udarbejdelse og offentliggørelse afrapporter og afholdelse af workshopper, seminarer og konferencer. Artikel 4 Kommissionen forestår den finansielle gennemførelse og iværksættelsen af ETAP- programmel. 2. Ved den finansielle gennemførelse og iværksættelsen af programmet bistås Kommissionen af det udvalu, der er nævnt i artikel 4 i Rådels beslut niim om et fleråriut rammeprogram for aktioner inden for energisektoren. 3. Kommissionen udarbejder hvert år et programforslag for de aktioner, iler skal iværksættes det følgende år, og forelægger det for det i stk. 2 nævnte udvalg. Artikel 5 Undersøgelsen og den interne og eksterne evaluering af gennemførelsen af nærværende program foretages i overensstemmelse med artikel 5 i Rådels beslutning om et flerårigt rammeprogram for aktioner inden for energisektoren\ Artikel 6 ETA P-program mel står åbent for deltagelse fra de associerede lande i Central- og Osteuropa i overensstemmelse med de betingelser, herunder de finansielle bestemmelser, der er fastsat i tillægsprotokollerne til associeringsaftalerne eller i selve associeringsaftalerne, for så vidt angår deltagelse i fællesskabsprogrammerne. Programmel slår også åbent for deltagelse fra Cypern på grundlag af yderligere bevillinger efter samme regler som dem, der gælder for FIT A-landene, i overensstemmelse med de procedurer, der aftales med disse lande. Artikel 7 Denne beslutning træder i kraft på lyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske fællesskabers lidende. Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne. Artikel 8 Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Formand BÅdeAs_bcsl. utniiig FORSLAG TIL RÅDE IS BESLUTNING OM II Ft IR ARK. I PROGRAM (1998-2002) FOR AKTIVITETER INDEN FOR DEN NUKLEARE SEKTOR VEDRORENDE SIKKERHED I FORIUNDI LSI MED TRANSPORT AF RADIOAKTIVT MATERIALE SAMT SIKKERHEDSKONTROL OG VEDRORENDE INDUSTRISAMARIiEJDI MED HENBLIK PÅ AT FREMME VISSE SIKKERHEDSASPEKTER I KERNEKRAFTANLÆGGENE I DE LANDE, DER PÅ NUVÆRENDE TIDSPUNKT DELTAGER I 'FACTS-PROGRAMIVIET (SUR E-progra m met) RÅDET FOR Dl N EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Furopæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 203, under henvisning lil forslag fra Kommissionen1, under henvisning til udtalelse fra Furopa-Parlamenlet2, og ud fra følgende betragtninger: Viljen til at fremme sikkerhedskontrol i forbindelse med anvendelse af nukleart materiale og en høj grad af sikkerhed udgør et af hovedmålene for fællesskabets kemceuergipolitik: derfor bor der under det flerårige rammeprogram for aktioner inden for energisektoren ( 1998-2002) fastlægges et særprogram til fremme af foranstaltninger, der har tilknytning til sikkerhedskontrol og nuklear sikkerhed; udnyttelsen af kerneenergi til produktion af elektricitet og den stigende anvendelse af radioaktivt materiale inden for sundhedsektoren, industrien og forskningen forer til en forøgelse af transporten af radioaktivt materiale; ønsket om al oge sikkerheden på det nukleare område bør derfor tilskynde (il at forbedre sikkerhedsforholdene i forbindelse med transport af nukleart materiale; fællesskabet kan ikke ignorere situationen på det nukleare område i de lande , der deltager i TACIS-programmet på kerneenergi om rådet; det kan bidrage til al sikre den nukleare sikkerhedskontrol i disse lande ved at lade dem få del i sine erfaringer og fremme en høj grad af sikkerhed inden for konstruktion og drill af kcrnekrailudstyr ved al tilskynde til industrisamarbejde; i overensstemmelse med konklusionerne fra Det Furopæiske Råd i Kobenhavn i juni 1994 og med den meddelelse, som Kommissionen forelagde Rådet i maj 1994 om emnet, er det ønskeligt af politiske og økonomiske årsager at åbne programmet for deltagelse fra de associerede lande i Central- og Østeuropa, samt for Cypern; med henblik på vedtagelse af dette program indeholder traktaten om oprettelse af Det Furopæiske Alomfællesskab ingen anden hjemmel end artikel 203 - VEDTAGET I OLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 1. Under rammeprogrammet for aktioner inden for energisektoren iværksætter fællesskabet for perioden 1998-2002 et særprogram for aktiviteter inden for den nukleare sektor vedrørende sikkerhed i forbindelse med transport af radioaktivt materiale samt sikkerhedskontrol og vedrørende industrisamarbejde med henblik på at fremme visse sikkerhedsaspekter i kernekraftanlæggene i de lande, der deltager i tacis- programmel, i det følgende benævnt "SURE-programmef \ 2. ih\ over de hojlprioritercdc mål, der er nævnt i artikel I, stk. 2, i Rådets beslutning om et flerårigt rammeprogram for aktioner inden for energisektoren, tager SURF- programmel sigle på: at forbedre sikkerhedsforholdene i forbindelse med transport af nukleart materiale i Det Furopæiske fællesskab, at bidrage til, at der gennem samarbejdsaktioner etableres et effektivt og pålideligt sikkerhedskontrolsystem i de lande, der deltager i TACIS- programmet, al fremme industrisamarbejdet med de nævnte lande og udvekslingen af knowhow inden for kemekraftindustrien for at hjælpe dem med at nå de høje internationalt anerkendte sikkerhedsniveauer for kemekraftudstyr og -anlæg. Artikel 2 De årlige bevillinger godkendes af budgetmyndigheden inden for rammerne af de finansielle overslag. Artikel 3 for at nå de i artikel I nævnte mål bidrager Fællesskabet især til finansieringen af aktioner, der tager sigte på følgende: ( I ) For så vidt angår sikkerhed i forbindelse med transport af radioaktivt materiale, éT al la det indre marked til at fungere bedre gennem en kortlægning af, hvilke harmoniseringsforanstaltninger der er nødvendige, al medvirke til det videre lovgivningsarbejde gennem en udvikling af eksperimentelle undersøgelser og knowhow, at foretage en teknisk evaluering af episoder, der måtte være opstået under transport, og uddrage en lære heraf for fremtiden, at sikre større sammenhæng mellem de forskellige katastrofeforholdsregler og en mere konsekvent uddannelse af katastrofemandskab i forbindelse med transport, at samarbejde med de lande, der deltager i TACIS-prograniniet, med henblik på at hjælpe dem med at forbedre transportsikkerheden i disse lande, at sikre et højere informationsniveau saml større indsigt i og forståelse for dette område blandt offentligheden. (2) For så vidt angår sikkerhedskontrol i de lande, der deltager i TAClS-programmet, at tilbyde eksperter fra disse lande uddannelse, herunder lejlighed til at gøre sig fortrolige med og samle erfaringer om sikkerhedskontrol af nukleart materiale samt til at videreuddanne sig og ajourføre deres teknologiske viden på området, at samarbejde om iværksættelse af et!'system for regn skal) og kontfôlTTîUd " nukleart materiale, at installere moderne udstyr til logistiske, evaluerings- og kontrolformål samt at sikre den dertil hørende uddannelse. (3) For så vidt angår industrisamarbejdet på kernekraftområdet med de lande, der deltager i TAC I S-programmet, at analysere de industrielle, administrative, lovgivningsmæssige og finansieringsmæssige aspekter, der er specifikke for hver af dem, at tilskynde til industrisamarbejde, der kan fore til overførsel af europæisk teknologi for nuklear sikkerhed, at lette associering af partnere fra Det Furopæiske Fællesskab og fra de lande, der deltager i TACIS-programmet, ved udvikling af fælles industriprojekter. Artikel 4 De finansielle bidrag til de aktioner og foranstaltninger, der er nævnt i artikel 3, vil udgøre mellem 80 og 100 % af de samlede omkostninger. ')- Artikel 5 1. Kommissionen forestår den finansielle gennemførelse og iværksættelsen af SURE- programmet. 2. Ved den finansielle gennemførelse og iværksættelsen af programmet bistås Kommissionen af det udvalg, der er nævnt i artikel 4 i Rådets beslutning om et flerårigt rammeprogram for aktioner inden for energisektoren3. Artikel 6 Undersøgelsen og den interne og eksterne evaluering af gennemførelsen af nærværende program foretages i overensstemmelse med artikel 5 i Rådets beslutning om et flerårigt rammeprogram for aktioner inden for energisektoren. Artikel 7 SURE-programmet står åbent for deltagelse fra de associerede lande i Central- og Østeuropa i overensstemmelse med de betingelser, herunder de finansielle bestemmelser, der er fastsat i tillægsprotokollerne til associeringsaftalerne eller i selve associeringsaftalerne, for så vidt angår deltagelse i fællesskabsprogrammerne. Programmet står også åbent for deltagelse fra Cypern på grundlag af yderligere bevillinger efter samme regler som dem, der gælder foe EFTA/EØS-landene, i overensstemmelse med de procedurer, der aftales med dette land. Artikel 8 Denne beslutning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne. Artikel 9 Udfærdiget i Bruxelles, den 3 Rådets beslutning På Rådets vegne Formand r ISSN 0254-1459 KOM(98) 423 endelig udg. DOKUMENTER DA 12 15 07 14 Katalognummer : CB-CO-98-429-DA-C ISBN 92-78-37852-6 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg 9


title: Kommissionens förordning (EG) nr 1511/98 av den 15 juli 1998 om fastställande av tilläggsstöd för tomatkoncentrat och produkter som framställs av detta för regleringsåret 1997/98

eurovoc_concepts:
concentrated product
fruit vegetable
marketing year
supplementary aid for products
vegetable product

text: L 200/16 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 16. 7. 98 KOMMISSIONENS F(cid:153)RORDNING (EG) nr 1511/98 av den 15 juli 1998 om fastst(cid:132)llande av till(cid:132)ggsst(cid:148)d f(cid:148)r tomatkoncentrat och produkter som fram- st(cid:132)lls av detta f(cid:148)r reglerings(cid:134)ret 1997/98 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA F(cid:153)RORDNING med beaktande av F(cid:148)rdraget om uppr(cid:132)ttandet av Euro- peiska gemenskapen, med beaktande av r(cid:134)dets f(cid:148)rordning (EG) nr 2201/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisa- tionen av marknaden f(cid:148)r bearbetade produkter av frukt och gr(cid:148)nsaker (1), senast (cid:132)ndrad genom f(cid:148)rordning (EG) nr 2199/97 (2), s(cid:132)rskilt artikel 4. 9 i denna, och av f(cid:148)ljande sk(cid:132)l: I kommissionens f(cid:148)rordning (EG) nr 1346/97 (3) fastst(cid:132)lls minimipris och st(cid:148)dbelopp f(cid:148)r bearbetade produkter av tomater f(cid:148)r reglerings(cid:134)ret 1997/98. I artikel 4. 10 i f(cid:148)rordning (EG) nr 2201/96 f(cid:148)reskrivs att det fastst(cid:132)llda st(cid:148)det f(cid:148)r tomatkoncentrat och produkter som framst(cid:132)lls av detta skall minskas med 5,37 % f(cid:148)r att inte (cid:148)verstiga de totala kostnaderna efter (cid:148)kningen av de franska och portugisiska kvoterna f(cid:148)r koncentrat. Ett eventuellt till(cid:132)ggsst(cid:148)d f(cid:148)r tomatkoncentrat och produkter som framst(cid:132)lls av detta skall utbetalas efter regerlings(cid:134)rets slut om (cid:148)kningen av de franska och portugisiska kvoterna inte utnyttjats fullt ut. Medlemsstaterna har i enlighet med artikel 17. 2 i kommissionens f(cid:148)rordning (EEG) nr 504/97 (4), (cid:132)ndrad genom f(cid:148)rordning (EG) nr 1491/97 (5), meddelat de kvan- titeter av bearbetade tomater inom respektive utanf(cid:148)r kvoten. Frankrike och ramen f(cid:148)r Portugal har inte fullt utnyttjat sina kvoter f(cid:148)r koncentrat som producerats under reglerings(cid:134)ret 1997/98. F(cid:148)ljaktligen b(cid:148)r ett till(cid:132)gg till det st(cid:148)d f(cid:148)r tomatkoncentrat och produkter som fram- st(cid:132)lls av detta, som fastst(cid:132)llts genom f(cid:148)rordning (EG) nr 1346/97, betalas till de bearbetningsanl(cid:132)ggningar som har l(cid:132)mnat in ans(cid:148)kan om st(cid:148)d i enlighet med artikel 11. 4 i f(cid:148)rordning (EG) nr 504/97. De (cid:134)tg(cid:132)rder som f(cid:148)reskrivs i denna f(cid:148)rordning (cid:132)r f(cid:148)renliga med yttrandet fr(cid:134)n F(cid:148)rvaltningskommitt(cid:130)n f(cid:148)r bearbetade produkter av frukt och gr(cid:148)nsaker. H(cid:142)RIGENOM F(cid:153)RESKRIVS F(cid:153)LJANDE. Artikel 1 F(cid:148)r reglerings(cid:134)ret 1997/98 skall det till(cid:132)ggsst(cid:148)d f(cid:148)r 1. tomatkoncentrat, tomatjuice och tomatflingor som avses i artikel 4. 10 andra stycket i f(cid:148)rorodning (EG) nr 2201/96 vara det som fastst(cid:132)lls i bilagan. 2. Den myndighet som avses i artikel 11. 1 i f(cid:148)rordning (EG) nr 504/97 skall till bearbetningsf(cid:148)retag p(cid:134) grundval av de ans(cid:148)kningar om st(cid:148)d som har l(cid:132)mnats in i enlighet med den artikeln, utbetala det till(cid:132)ggsst(cid:148)d som fastst(cid:132)lls i den h(cid:132)r f(cid:148)rordningen. Artikel 2 Denna f(cid:148)rordning tr(cid:132)der i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Denna f(cid:148)rordning (cid:132)r till alla delar bindande och direkt till(cid:132)mplig i alla medlemsstater. Utf(cid:132)rdad i Bryssel den 15 juli 1998. P(cid:134) kommissionens v(cid:132)gnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen (1) EGT L 297, 21. 11. 1996, s. 29. (2) EGT L 303, 6. 11. 1997, s. 1. (3) EGT L 185, 15. 7. 1997, s. 7. (4) EGT L 78, 20. 3. 1997, s. 14. (5) EGT L 202, 30. 7. 1997, s. 27. 16. 7. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 200/17 BILAGA TILL(cid:142)GGSST(cid:153)D TILL PRODUKTION Reglerings(cid:134)ret 1997/98 Produkt ecu/100 kg netto 1. Tomatkoncentrat med ett inneh(cid:134)ll av l(cid:148)slig torrsubstans p(cid:134) 28 % eller mer men mindre (cid:132)n 30 % 2. Tomatflingor 3. Tomatsaft med ett inneh(cid:134)ll av l(cid:148)slig torrsubstans p(cid:134) 7 % eller mer men mindre (cid:132)n 12 %: a) med ett inneh(cid:134)ll av l(cid:148)slig torrsubstans p(cid:134) 7 % eller mer men mindre (cid:132)n 8 % b) med ett inneh(cid:134)ll av l(cid:148)slig torrsubstans p(cid:134) 8 % eller mer men mindre (cid:132)n 10 % c) med ett inneh(cid:134)ll av l(cid:148)slig torrsubstans p(cid:134) 10 % eller mer 4. Tomatsaft med ett inneh(cid:134)ll av l(cid:148)slig torrsubstans p(cid:134) mindre (cid:132)n 7 %: a) med ett inneh(cid:134)ll av l(cid:148)slig torrsubstans p(cid:134) 5 % eller mer b) med ett inneh(cid:134)ll av l(cid:148)slig torrsubstans p(cid:134) 4,5 % eller mer men mindre (cid:132)n 5 % 0,986 3,282 0,255 0,306 0,374 0,205 0,161


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 2373/98 van Alexandros ALAVANOS aan de Commissie. Onaanvaardbare activiteiten van de vertegenwoordiger van de Commissie in Ankara

eurovoc_concepts:
European official
Türkiye
appointment of staff
diplomatic profession
elective office
freedom of opinion
report
the EU's international role

text: C 31/142 Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen NL 5. 2. 1999 (1999/C 31/198) SCHRIFTELIJKE VRAAG P-2373/98 van Alexandros Alavanos (GUE/NGL) aan de Commissie (15 juli 1998) Betreft: Onaanvaardbare activiteiten van de vertegenwoordiger van de Commissie in Ankara In de Griekse pers zijn uitvoerige fragmenten verschenen uit het rapport van de vertegenwoordiger van de Commissie in Ankara, Michael Lake, die nu reeds acht jaar deze functie uitoefent. Ongetwijfeld kan elke vertegenwoordiger van de Unie een rapport van zijn werkzaamheden voorleggen waarin hij zijn standpunten uiteenzet. Maar uit de inhoud van dit rapport blijkt enerzijds dat de heer Lake de grenzen van zijn opdracht heeft overschreden en anderzijds dat hij op een directe en provocerende manier vraagtekens plaatst bij de besluiten en de instellingen van de Europese Unie voor wat betreft hun standpunten inzake Turkije. Dat hij de grenzen van zijn opdracht heeft overschreden wordt duidelijk uit de bekentenis van Michael Lake dat hij een toespraak van de heer Demirel, toenmalig premier en huidig president van Turkije, heeft (cid:132)geredigeerd(cid:148) en dat hij een aantal kranten, zoals de Financial Times, ten gunste van Turkije probeerde te be(cid:239)nvloeden. Dat hij de communautaire instellingen in vraag stelt wordt duidelijk uit het feit dat hij in zijn standpunten volledig afwijkt van de besluiten van de Europese Raad en het Parlement. Kan de Commissie zeggen op basis van welke criteria de heer Michael Lake benoemd is tot vertegen- 1. woordiger van de Commissie in Ankara en dit 8 jaar lang kon blijven? 2. Was de Commissie op de hoogte van de activiteiten van de vertegenwoordiger? 3. Welke maatregelen denkt zij te nemen na de bekentenissen die hij heeft afgelegd? Antwoord van de heer Van den Broek namens de Commissie (3 september 1998) De heer Lake werd benoemd en oefende zijn functie in Ankara uit overeenkomstig de geldende criteria en procedures. Zijn verblijf in Ankara werd in het belang van de dienst verlŁngd. Het is niet ongebruikelijk dat delegatiehoofden bij het verlaten van een post in een informeel rapport hun persoonlijke mening geven. Het rapport van de heer Lake behoort tot die categorie en behoeft danook niet noodzakelijkerwijs in alle opzichten met de standpunten van de Gemeenschap overeen te stemmen. Na de publicaties in de Griekse pers heeft het verantwoordelijke Commissielid telefonisch contact opgenomen met de Griekse minister van Buitenlandse Zaken, de heer Pangalos, om te verzekeren dat er geen misverstand over de aard van het rapport bestaat. (1999/C 31/199) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-2389/98 van Allan Macartney (ARE) aan de Commissie (27 juli 1998) Betreft: Uiteenlopende prijzen voor auto(cid:146)s in de lidstaten Uit een recent onderzoek van het studiebureau KPMG, waaraan in twee TV-programma(cid:146)s van de BBC › (cid:132)Top Gear(cid:148) en (cid:132)Panorama(cid:148) › ruime aandacht werd besteed, blijkt dat de prijzen voor auto(cid:146)s in het VK gemiddeld 6,6 % hoger liggen dan elders in de Europese Unie. Eerder schreef de Commissie de uiteenlopende prijzen voor auto(cid:146)s in de lidstaten grotendeels toe aan de relatief sterke positie van bepaalde munten en het fiscale beleid van een aantal lidstaten. Welke stappen overweegt zij om de beweringen in voornoemde programma(cid:146)s en vervolgens in persberichten als zouden bepaalde fabrikanten (cid:132)strategieºn voor de vaststelling van prijzen(cid:148) hanteren op hun juistheid te toetsen?


title: Feasibility study for a European migration observatory : Final Report.

eurovoc_concepts:
integration of migrants
migrant
migration control
social policy


title: Verordnung (EG) Nr. 1510/98 der Kommission vom 15. Juli 1998 zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 1261/96 mit der Bedarfsvorausschätzung für die Kanarischen Inseln für Weinbauerzeugnisse, die unter die Sonderregelung gemäß den Artikeln 2 bis 5 der Verordnung (EWG) Nr. 1601/92 des Rates fallen

eurovoc_concepts:
Canary Islands
aid system
supply balance sheet
wine

text: 16. 7. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 200/13 VERORDNUNG (EG) Nr. 1510/98 DER KOMMISSION vom 15. Juli 1998 zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 1261/96 mit der Bedarfsvorausschätzung für die Kanarischen Inseln für Weinbauerzeugnisse, die unter die Sonderregelung gemäß den Artikeln 2 bis 5 der Verordnung (EWG) Nr. 1601/92 des Rates fallen DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN (cid:190) gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Verordnung (EWG) Nr. 1601/92 des Rates vom 15. Juni 1992 zur Einführung von Sondermaß- nahmen für bestimmte landwirtschaftliche Erzeugnisse zugunsten der Kanarischen Inseln (1), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 2348/96 (2), insbesondere auf Artikel 2, Artikel 3 Absatz 4 und Artikel 4 Absatz 4, in Erwägung nachstehender Gründe: Die in der Bedarfsvorausschätzung für Weinerzeugnisse ausgewiesenen Mengen, für welche die Gemeinschaftsbei- hilfe gewährt werden kann, wurden durch die Verordnung (EG) Nr. 1261/96 der Kommission (3), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 2042/97 (4), für den Zeit- raum vom 1. Juli 1997 bis 30. Juni 1998 festgelegt. Damit die Versorgung der Kanarischen Inseln nicht unterbrochen wird, sollten die genannten Mengen ange- sichts der sich für die dortige Erzeugung ergebenden besonderen Lage für den Zeitraum vom 1. Juli 1998 bis 30. Juni 1999 erneut vorgesehen werden. Unter Berück- sichtigung der Preise und Notierungen, die im europä- ischen Teil der Gemeinschaft und auf dem Weltmarkt für die betreffenden Erzeugnisse festgestellt werden, empfiehlt es sich ferner, die für die Versorgung der Kana- rischen Inseln zu gewährende Beihilfe wie in Anhang II vorgesehen festzusetzen. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses für Wein (cid:190) HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Anhang I und Anhang II der Verordnung (EG) Nr. 1261/ 96 werden durch die Anhänge I und II der vorliegenden Verordnung ersetzt. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am dritten Tag nach ihrer Veröf- fentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemein- schaften in Kraft. Sie gilt ab 1. Juli 1998. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Brüssel, den 15. Juli 1998 Für die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 173 vom 27. 6. 1992, S. 13. (2) ABl. L 320 vom 11. 12. 1996, S. 1. (3) ABl. L 163 vom 2. 7. 1996, S. 15. (4) ABl. L 286 vom 18. 10. 1997, S. 3. L 200/14 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 16. 7. 98 ANHANG I WEINBAUERZEUGNISSE Bedarfsvorausschätzung für die Kanarischen Inseln (1. Juli 1998 (cid:190) 30. Juni 1999) KN-Code Warenbezeichnung ex 2204 21 79 Wein: ex 2204 21 80 ex 2204 21 83 ex 2204 21 84 (cid:190) mit Ursprung in Drittländern: Weinbezeichnung und -aufmachung enthalten den Namen des Ursprungslandes ohne weitere geographische Angabe (cid:190) mit Ursprung in der Gemeinschaft: Tafelwein gemäß Nummer 13 in Anhang I der Verordnung (EWG) Nr. 822/87 ex 2204 29 62 Wein: ex 2204 29 64 ex 2204 29 65 ex 2204 29 71 ex 2204 29 72 ex 2204 29 75 ex 2204 29 83 ex 2204 29 84 (cid:190) mit Ursprung in Drittländern: Weinbezeichnung und -aufmachung enthalten den Namen des Ursprungslandes ohne weitere geographische Angabe (cid:190) mit Ursprung in der Gemeinschaft: Tafelwein gemäß Nummer 13 in Anhang I der Verordnung (EWG) Nr. 822/87 Menge (in hl) 115 500 129 500 Insgesamt 245 000 16. 7. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 200/15 ANHANG II Für die in Anhang I genannten Erzeugnisse zu gewährende Beihilfe Produktcode 2204 21 79 9120 2204 21 79 9220 2204 21 79 9180 2204 21 79 9280 2204 21 79 9910 2204 21 80 9180 2204 21 80 9280 2204 21 83 9120 2204 21 83 9180 2204 21 84 9180 2204 29 62 9120 2204 29 62 9220 2204 29 62 9180 2204 29 62 9280 2204 29 62 9910 2204 29 64 9120 2204 29 64 9220 2204 29 64 9180 2204 29 64 9280 2204 29 64 9910 2204 29 65 9120 2204 29 65 9220 2204 29 65 9180 2204 29 65 9280 2204 29 65 9910 2204 29 71 9180 2204 29 71 9280 2204 29 72 9180 2204 29 72 9280 2204 29 75 9180 2204 29 75 9280 2204 29 83 9120 2204 29 83 9180 2204 29 84 9180 (ECU/hl) Für Erzeugnisse mit Herkunft aus der Gemeinschaft zu gewährende Beihilfe 4,782 4,782 8,964 10,494 4,782 10,595 12,405 4,782 12,243 14,473 4,782 4,782 8,964 10,494 4,782 4,782 4,782 8,964 10,494 4,782 4,782 4,782 8,964 10,494 4,782 10,595 12,405 10,595 12,405 10,595 12,405 4,782 12,243 14,473


title: Decisione concernente il progetto comune, approvato dal comitato di conciliazione, di decisione del Parlamento europeo e del Consiglio relativa al riesame del programma comunitario di politica ed azione a favore dell'ambiente e di uno sviluppo sostenibile "Per uno sviluppo durevole e sostenibile" (C4-0382/98 96/0027(COD))(Procedura di codecisione: terza lettura)

eurovoc_concepts:
EU programme
action programme
environmental policy
sustainable development


title: Legislative Entschließung mit der Stellungnahme des Europäischen Parlaments zu einem Entwurf für einen Beschluß des Gemeinsamen EWR-Ausschusses über die Änderung des Protokolls 37 und des Anhangs X (Audiovisuelle Dienste) des EWR-Abkommens (SEK(98)0378 C4-0246/98 98/0814(CNS)) (Verfahren der Konsultation)

eurovoc_concepts:
EEA Joint Committee
European Economic Area
audiovisual production

formats: html print


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 1517/98 af 15. juli 1998 om ændring af forordning (EØF) nr. 1164/89 om gennemførelsesbestemmelserne for støtte til spindhør og hamp

eurovoc_concepts:
flax
hemp
production aid

text: L 200/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 7. 98 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1517/98 af 15. juli 1998 om ændring af forordning (EØF) nr. 1164/89 om gennemførelsesbestemmelserne for støtte til spindhør og hamp KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR (cid:190) under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til R(cid:134)dets forordning (EØF) nr. 1308/70 af 29. juni 1970 om den fælles markedsordning for hør og hamp (1), senest ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse og ved forordning (EF) nr. 3290/94 (2), særlig artikel 4, stk. 5, og ud fra følgende betragtninger: I artikel 5, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1164/89 (3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1368/ 98 (4), er der fastsat en frist for indgivelse af erklæringer om tils(cid:134)ede arealer, og det er fastsat, at støtten nedsættes, hvis fristen overskrides; støtten bør nedsættes tilsvarende, hvis den frist for indgivelse af ansøgninger om støtte, der er fastsat i artikel 8, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 1164/89, overskrides; de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i over- ensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomit(cid:130)en for Hør og Hamp (cid:190) UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 Artikel 8, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 1164/89 affattes s(cid:134)ledes: »1. Producenter af spindhør og/eller hamp indgiver hvert (cid:134)r ansøgninger om støtte senest den 30. november for hør og den 31. december for hamp. Hvis ansøgninger om støtte indgives senest 25 dage efter fristens udløb, nedsættes støtten i artikel 4 i forordning (EØF) nr. 1308/70 med 1 % for hver arbejdsdag, hvormed fristen overskrides. Der ydes ikke støtte, hvis fristen overskrides med mere end 25 dage. « Artikel 2 Denne forordning træder i kraft p(cid:134) syvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Den anvendes fra den 1. august 1998. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart medlemsstat. i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 15. juli 1998. P(cid:134) Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen (1) EFT L 146 af 4. 7. 1970, s. 1. (2) EFT L 349 af 31. 12. 1994, s. 105. (3) EFT L 121 af 29. 4. 1989, s. 4. (4) EFT L 185 af 30. 6. 1998, s. 13


title: Yttrande från Regionkommittén om "Rapport från kommissionen om tillgång till fortbildning inom unionen"

eurovoc_concepts:
access to education
adult education
continuing education
vocational training

text: 13. 10. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 315/9 dessa (exempelvis förmånsvillkor för nättillträde och leverans till nätet) och stimulans till tillämpningsinriktad forskning. Det är under alla omständigheter nödvändigt att utforma en effektiv teknisk lagstiftning som kan underlätta energins marknadstillträde och främja forsk- ning om energilagring. Regionkommittén välkomnar förslaget om ett 3. 3. nätverk för främjande av förnybara energikällor. Inom ramen för ett rådgivande forum bör samtliga aktörer vara företrädda: europeiska, nationella, regionala och lokala organ, producenter och operatörer av anläggning- ar för utnyttjande av förnybara energikällor, represen- tanter för konsumentorganisationer och energibolag. Kommissionen skulle kunna stödja detta rådgivande forum genom en handlingsplan för förnybar energi. I detta sammanhang efterlyser ReK också ett program för stöd till föreningar för förnybar energi. Bryssel den 16 juli 1998. Regionkommitténs ordförande Manfred DAMMEYER Yttrande från Regionkommittén om ”Rapport från kommissionen om tillgång till fortbildning inom unionen” BAKGRUND (98/C 315/03) — Kommissionens rapport ”Tillgång till fortbildning inom Unionen” (1). — Regionkommitténs beslut av den 11 juni 1997 att i enlighet med artikel 198c, fjärde stycket, i EG-fördraget utarbeta ett yttrande i frågan och ge utskott 6 ”Utbildningsfrågor” i uppdrag att bereda ärendet. — Regionkommitténs yttranden ”Lokala och regionala myndigheters roll i samarbetet mellan utbildningsinstitutioner och arbetsliv” (CdR 346/96 fin) (2), ”Vitbok om utbildning — Lära och lära ut — På väg mot kunskapssamhället” (CdR 115/96 fin) (3) och ”Ett Europaår för utbildning och livslångt lärande (CdR 244/94) (4). — Regionkommitténs utkast till yttrande (CdR 424/97 rév. 2) som antogs av utskott 6 den 16 januari 1998 (föredragande: Lund). — Regionkommittén framhöll i sitt yttrande om ”Vitbok om utbildning — Lära och lära ut — På väg mot kunskapssamhället” att man skall öka fokuseringen på fortbildningsbehov och åtgärder för att främja deltagandet i utbildningsprogram. — Europeiska rådet framhöll i sin resolution om tillväxt och sysselsättning som antogs vid Amsterdammötet den 16 juni 1997 att en prioriterad målsättning skulle vara en utbildad, kompetent och anpassningsbar arbetskraft och efterlyste att man skulle ta större hänsyn till de utbildningssystem som omfattar ett livslångt lärande i syfte att öka möjligheterna att få ett arbete. Regionkommittén antog vid sin 24:e plenarsession den 15-16 juli 1998 (sammanträdet den 15 juli) följande yttrande. (1) KOM(97) 180 slutlig. (2) EGT C 116, 14. 4. 1997, s. 98. (3) EGT C 182, 24. 6. 1996, s. 15. (4) EGT C 210, 14. 8. 1995, s. 74. C 315/10 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 13. 10. 98 1. Inledning — användning av gemenskapsresurser för att stödja lokala åtgärder. 1. 1. Rapporten är en uppföljning av rådets rekom- mendation från 1993 om tillgång till fortbildning och baseras på en serie rapporter från medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter och andra intresseorganisatio- ner på gemenskapsnivå. Denna rapport är den första heltäckande analysen av yrkesutbildningen i Europa och är samtidigt ett diskussionsförslag om framtida målsättningar och åtgärder inom detta område. 1. 2. Kommissionen har arbetat med dessa frågor sedan 1991 då man utarbetade en promemoria om fortbildning. Grunden för rapporten har varit rådets rekommendation från juni 1993 där femton rekommen- dationer gjordes till medlemsstaterna när det gäller åtgärder som rör fortbildning inom unionen. I rådets rekommendation kom man bland annat 1. 3. fram till att: — utveckling av jämförande uppgifter om fortbild- ningssystem; — en ”stödbestämmelse” för den sociala dialogen om tillgång till fortbildning skulle införas; — rapporter från medlemsstaterna om deras åtgärder och uppföljning av rådets rekommendation skulle upprättas. Det är huvudsakligen på grundval av dessa tre 1. 4. element som kommissionen nu avger denna rapport där man presenterar en total bedömning av tillgången till fortbildning inom medlemsstaterna tillsammans med rekommendationer om framtida åtgärder inom detta område. 1. 5. Rapporten är inriktad på den mer beskrivande informationen i rapporterna från medlemsstaterna och från arbetsmarknadens parter och andra intressegrupper liksom på den mer kvantitativa informationen från den stora gemenskapsutredningen om fortbildning (CVTS). De enskilda medlemsstaternas utveckling analyseras på grundval av följande sju faktorer som rör fortbildning inom Europeiska unionen: — tillgång till fortbildning och företagspolicy; — tillgång till fortbildning och hänsyn till individuella behov; — omskolning av arbetstagare; — särskilda målgruppers tillgång till fortbildning; — tillgång till fortbildning och nya samarbetsformer; — tillgång till fortbildning genom ny teknik; 1. 6. Ett flertal konkreta exempel på åtgärder och resultat från enskilda medlemsstater ges under de olika punkterna. 1. 7. Dessutom presenteras de viktigaste slutsatserna i rapporterna från Europeiska samarbetsorganisationen för nationella arbetsgivarföreningar och industriförbund (Unice), Europacentret för offentliga affärsverk och företag (CEEP) och Europeiska fackliga samorganisatio- nen (EFS), det vill säga de arbetsmarknadsparter som deltar i den sociala dialogen. Dessa europeiska arbets- marknadsorganisationer är inte överens i sina bedöm- ningar av situationen när det gäller tillgång till fortbild- ning inom gemenskapen. Arbetsgivarna anser att situa- tionen är tillfredsställande, medan fackföreningarna anser att knappast något har förändrats sedan rådets rekommendation 1993. 1. 8. Slutligen presenterar kommissionen den mer kvantitativa informationen från EG:s utredning om fortbildning (CVTS) och pekar framför allt på följande punkter: — Endast en arbetstagare av fyra har genomgått någon slags fortbildning (under den aktuella perioden); — Det finns mycket stora skillnader mellan medlems- stater och olika företags- och arbetstagarkategorier. Dessa skillnader kommer förmodligen att finnas kvar eller rent av att öka. 1. 9. På grundval av dessa rapporter anser kommissio- nen att mycket har förändrats sedan rådets rekommenda- tion 1993 och att många lovande åtgärder har satts igång. Kommissionen betonar dock att det fortfarande finns stora skillnader mellan anställda, företag och medlemsstater när det gäller möjligheter och åtgärder inom detta område. Dessutom verkar man inte ta hänsyn till att det finns en ökad efterfrågan på fortbildning. 1. 10. Kommissionen noterar också att den snabba teknologiska utvecklingen och det ökande antalet äldre personer på arbetsmarknaden gör det nödvändigt med mer uttalade ansträngningar för att öka tillgången till fortbildning. Därför föreslår kommissionen följande tre åtgärder: — En dialog med arbetsmarknadens parter och andra intresseorganisationer om tillgång till fortbildning; — Fortlöpande analyser, utbyte av erfarenheter och benchmarking genom rapporter från medlemsstater- na och aktörerna på arbetsmarknaden; — Fortlöpande utbildning skall prioriteras högre inom gemenskapsprogrammen, det vill säga framför allt Leonardo. 13. 10. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 315/11 2. Allmänna synpunkter De lokala och regionala myndigheternas roll 2. 1. ReK betonade i sitt tidigare yttrande om ”Lokala och regionala myndigheters roll i samarbetet mellan utbildningsinstitutioner och arbetsliv” vikten av tillgång till fortbildning i företagen för den lokala och regionala utvecklingen. I ovannämnda yttrande konstaterades även att de lokala och regionala myndigheterna i många medlemsstater dessutom är direkt ansvariga och har befogenheter inom utbildningsområdet. De tillgodoser både utbildnings- och fortbildningsbehoven och fung- erar som stora offentliga arbetsgivare och berörs därför både av tillgång och efterfrågan inom detta område. De har även en central roll när det gäller utformningen av företagens villkor och miljö. 2. 5. Kommissionen påpekar även att fortbildning är en utvecklingsfaktor på lokal och regional nivå som överensstämmer med de allmänna styrmedlen i form av regionala utvecklingsplaner för yrkesutbildningen. 2. 6. Kommissionen noterar att det i Tyskland finns en tendens att decentralisera yrkesinriktad fortbildning. I Grekland och Frankrike analyseras lokala behov, och information sprids genom regionala ”sysselsättningsob- servatorier” som administreras och finansieras av rege- ringen och de lokala myndigheterna. I Danmark, Fin- land, Sverige, Norge, Italien, Belgien och Nederländerna inrättas regionala arbetsmarknadsråd som kombinerar åtgärder för inträde i arbetslivet och utbildning. Dessa råd består av representanter för arbetsmarknadens parter och andra intresseorganisationer, kommuner och regioner. Portugal har inrättat ett nätverk av lokala konsulter för att främja de små och medelstora företa- gens industriella utveckling genom utbildningsprogram. Storbritannien har inrättat lokala ”Training and Enter- prise Councils” och ”Local Enterprise Companies” som kan anpassa regeringens nationella program och organisera åtgärder i enlighet med de lokala behoven. 2. 2. Fortbildningens betydelse för de lokala och regionala myndigheterna har uttryckligen betonats i Amsterdamfördraget, som inbegriper fortbildning i de nya områden där samråd med ReK är obligatoriskt. 2. 7. Dessutom berör många av de åtgärder för små och medelstora företag som angivits i rapporterna den lokala och regionala nivån. Den betydelse ”Tillgång till fortbildning” har för 2. 3. den lokala och regionala utvecklingen har dessutom betonats av rådet. I sin rekommendation 1993 uppmana- de rådet medlemsstaterna att utveckla fortbildningen för att främja lokal och regional utveckling, stödja partnerskap, speciellt på lokal och regional nivå samt att analysera företagens och de anställdas behov för att anpassa tillgång och efterfrågan så mycket som möjligt. Dessutom uppmanade rådet kommissionen att stödja kunskapsöverföring mellan medlemsstaterna, särskilt för att gynna regioner där tillgången till fortbildning är mindre utvecklad. 2. 4. I rapporten ägnar kommissionen hela punkt 1. 2. 6 åt ”tillgång till utbildning och nya samarbetsformer” med tonvikt på lokala och regionala angreppssätt för att utveckla tillgång till fortbildning. Kommissionen påpekar att utveckling karaktäriseras av decentralisering som avspeglas i ökande ansvar på lokal och regional nivå. Detta medför att man måste anpassa tillgången till yrkesutbildning efter de regionala och lokala företagens särskilda behov, vidta lämpliga åtgärder och skapa infrastrukturer. På så sätt blir det möjligt med ett tätare samarbete mellan lokala myndigheter, fortbildningsor- ganisationer, utbildnings- och forskningsinstitutioner samt företag, i synnerhet små och medelstora företag. Kommissionen noterar att detta innebär att många medlemsstater inrättar ”regionala utbildningsnätverk”. 2. 8. Det bör också noteras att man i Unice:s och CEEP:s rapport påpekade att anpassningen av tillgång till och efterfrågan på utbildning på lokal och regional nivå har varit otillfredsställande trots att man vidtagit åtgärder för att få till stånd samarbete mellan företag och utbildningsorganisationer och för att inrätta regionala observationsgrupper. I Europeiska fackliga samorgani- sationens rapport framhöll man att information om företagens och arbetstagarnas behov finns regionalt och lokalt, men att samarbetet ännu är otillräckligt för att analysera behoven. 3. Särskilda kommentarer ReK rekommenderar följande: 3. 1. Man skall samråda med arbetsmarknadens par- ter och andra intresseorganisationer och samtidigt enga- gera lokala och regionala myndighetsrepresentanter för att skapa förutsättningar för bättre utbildningsmöjlighe- ter på gemenskapsnivå och inom olika sektorer. 3. 1. 1. Trots att kommissionen erkänner att det är viktigt att ha tillgång till fortbildning för lokal och regional utveckling och att lokala och regionala samar- betsformer kan tillföra mycket inom detta område C 315/12 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 13. 10. 98 nämner man inte att det är betydelsefullt att samråda med och engagera lokala och regionala myndigheter, och särskilt då Regionkommittén, i debatten. 3. 1. 2. Därför uppmanar ReK kommissionen att invol- vera företrädare för regionala och lokala myndigheter i samrådet för att skapa förutsättningar för bättre utbildningsmöjligheter. 3. 1. 3. När kommissionen presenterar sina förslag till framtida åtgärder påpekar man att dessa så småningom kommer att följas av konkreta förslag som omfattar de rättsliga och operativa styrmedel som krävs. Det är mycket viktigt att ReK rådfrågas om alla efterföljande beslut och åtgärder inom detta område. Lokala och regionala myndigheters engage- 3. 1. 4. mang när det gäller att utveckla tillgång till fortbildning är viktigt för att säkerställa att den kompetens som förvärvas inom yrkesutbildningen svarar mot företagens och — mer allmänt sett — den regionala arbetsmarkna- dens behov, samt mot industriproduktionens och arbets- systemens nya krav, särskilt med tanke på informations- teknologin. Dessutom är det viktigt att gynna kunskaps- och teknologiöverföring i problemområden. Detta fram- hölls även i ReK:s yttrande om ”Lokala och regionala myndigheters roll i samarbetet mellan utbildningsinstitu- tioner och arbetsliv”. 3. 1. 5. I det yttrandet angav man dessutom fördelarna med ökat samarbete på lokal och regional nivå mellan utbildnings- och fortbildningsinstitutioner och företag — särskilt med avseende på planering av utbildnings- program, skräddarsydd utbildning, omskolning etc. Man beaktade även strategier för gemensam finansiering samt lokala och regionala samarbetsformer där man slår samman sina resurser för att kunna erbjuda utbild- ningsmöjligheter, i synnerhet för små och medelstora företag. 3. 2. Medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter och andra intresseorganisationer bör avge regelbundna rapporter om tillgången till fortbildning, som gör det möjligt att göra jämförande bedömningar av framstegen. Ytterligare rapporter bör omfatta åtgärder från de lokala och regionala myndigheternas sida. 3. 2. 1. Sådana rapporter skulle vara välkomna efter- som de skulle tillföra en referensram för utvecklingen inom detta område. Regionkommittén efterlyser ytterli- gare rapporter som omfattar de regionala och lokala myndigheternas initiativ, eftersom många lovande åtgär- der som initieras på lokal och regional nivå annars inte skulle uppmärksammas tillräckligt. Det bör skapas en interinstitutionell kommitté 3. 2. 2. på regional nivå, med lokal medverkan, bestående av arbetsmarknadens parter och offentliga myndigheter och där de utbildningsansvariga fastställer målen och medlen för att underlätta arbetstagares möjligheter att få bättre yrkesutbildning, samtidigt som man särskilt uppmärksammar små och medelstora företag, utbild- ning för kvinnor, mindre kooperativ och jordbruksfö- retag. 3. 3. Informationsformulär bör innefattas i medlems- staternas rapporter när de gäller de viktigaste åtgärderna för att underlätta förståelsen i andra länder och bereda tillgång till ytterligare information (däribland telefon- nummer och e-postadresser osv. ). 3. 3. 1. Eftersom ett viktigt syfte med medlemsstater- nas rapporter är att erfarenheter utbyts och att alla bra idéer och åtgärder sprids och tjänar som inspirationskäl- lor inom EU-länderna, är det viktigt att åtgärderna är lätta att förstå och följa upp om man behöver ytterligare information. Om man fyllde i ett enkelt formulär när det gäller de allra viktigaste åtgärderna och uppgav vem som kunde kontaktas för vidare information skulle detta kunna förhindra att en åtgärd dränks i det stora informationsflödet i de nationella rapporterna. Dess- utom skulle man kunna undvika att en åtgärd beskrivs alltför kortfattat i den bifogade rapporten. 3. 1. 6. Kommissionen anser att de små och medelstora företagen är den sektor som bereder minst tillfälle till utbildning. Mot bakgrund av den viktiga roll som lokala och regionala myndigheter har när det gäller att stödja små och medelstora företag och öka deras tillväxtpoten- tial skulle dessa myndigheter genom att engagera de små och medelstora företagen i utveckling av tillgång till utbildning underlätta för dem när det gäller att angripa de problem som hindrar dem från att delta i utbildnings- åtgärder. 3. 4. I de fall då ytterligare information om utvärde- ringarna av de olika åtgärderna finns tillgänglig bör denna information fogas till de nationella rapporterna. 3. 4. 1. För att man skall få maximal behållning av erfarenhetsutbytet bör dessutom de andra medlemssta- terna få ytterligare information om både positiva och negativa utvärderingsresultat, så snart sådana finns tillgängliga. 3. 1. 7. Detta område är oerhört viktigt på grund av att de små och medelstora företagen utgör det stora flertalet företag inom EU och rent generellt anses vara den sektor där flest arbetstillfällen skapas. 3. 5. Om ytterligare en gemenskapsundersökning om fortbildning (CVTS) görs senare bör den offentliga förvaltningen inbegripas i undersökningen, eftersom fortbildning inom denna sektor är lika viktig som inom privata företag. 13. 10. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 315/13 ReK vill i detta avseende betona att det är mycket viktigt att skapa bra förutsättningar för att förbättra fortbildningsmöjligheterna i den offentliga förvalt- ningen. 3. 6. Man bör inrätta ett EU-nätverk som skall sprida bästa praxis genom att främja tillgång till utbildning via lokala och regionala samarbetsformer. ReK noterar att det är mycket värdefullt att 3. 6. 1. utarbeta rapporter, men med tanke på det aktuella tidsperspektivet (det tar cirka fyra år att utarbeta en rapport som omfattar hela Europa) kan man fråga sig hur ett fortlöpande erfarenhetsutbyte skall kunna äga rum, vilket är en förutsättning när det gäller att främja en positiv utveckling inom detta område. Därför borde en samarbetsram fastställas, till exempel i form av ett EU-nätverk som sammanbinder lokala och regionala aktörer och gör det möjligt för berörda parter att få ny och uppdaterad information om utvecklingen inom detta område. Detta skulle göra det möjligt för företag, särskilt små och medelstora företag, att delta i utbild- ningsåtgärder och på så sätt förbättra sin konkurrens- kraft och produktivitet. 3. 6. 2. Detta nätverk skulle också kunna sprida meto- der för bästa praxis till länderna i Central- och O¨ steuro- pa. Man bör lägga märke till att det inte nämns något i kommissionens rapport om att förstärka samarbetet med de central- och östeuropeiska länderna, trots att detta skulle kunna utgöra ett betydelsefullt bidrag i den pågående reformprocessen. 3. 6. 3. Med tanke på de finansiella begränsningarna skulle de befintliga nätverken som stöds genom Leonar- do-programmet och strukturfonderna samordnas och förstärkas genom målinriktade åtgärder hellre än att ett nytt styrmedel skapas. Fortbildning och tillgång till kunskap bör priori- 3. 7. teras högre under det framtida Leonardo II-programmet, särskilt genom att man främjar gränsöverskridande pilotprojekt som är inriktade på nya faktorer för att bereda tillgång till fortbildning, exempelvis metoder för att organisera arbetet och arbetstiden. ReK vill i detta avseende understryka behovet av att förenkla Leonardo- programmets administrativa utformning. Uppmaningen att öka fokuseringen på tillgång 3. 7. 1. till utbildning är förvisso mycket bra, men man måste dock ifrågasätta denna uppmaning om den innebär minskat stöd till redan existerande verksamhetsområden inom Leonardo, vilket verkar troligt om man inte avsätter ytterligare medel. regionala myndigheternas roll när det gäller att länka samman utbildningsanordnarna och företagen” för att belysa den europeiska mångfalden och för att samla konkreta exempel på metoder för bästa praxis där lokala och regionala myndigheter har deltagit i fortbildningsåt- gärder inom medlemsstaterna. De har också utvecklat utbildningen för de valda och den administrativa perso- nalen för att förbättra servicen till invånarna. 3. 8. 1. Det är tänkt att erfarenheterna från dessa seminarier skall sammanställas i en skriftlig rapport, vilket kommer att underlätta ytterligare utbyte av konkreta exempel och spridning av bästa praxis bland medlemsstater, regioner och kommuner. 3. 9. Kommissionens handlingsförslag bör dessutom innebära att man utvecklar erkännande av yrkesbehörig- het och ett europeiskt perspektiv på yrkesutbildning. Europeiskt centrum för utveckling av yrkesutbildning (Cedefop) skulle med tanke på sitt engagemang inom dessa områden kunna uppmanas att vidta åtgärder. 4. Slutsatser 4. 1. ReK ger starkt stöd åt den ökade betoningen på utbildning och fortbildning inom gemenskapen. Dessutom välkomnar man detta initiativ som rör tillgång till fortbildning och som följer på Europaåret för livslång utbildning. 4. 2. ReK påpekar än en gång uttryckligen att ansvaret för innehållet i och utformningen av fortbildningen som en del av yrkesutbildningen ligger på medlemsstaterna och att gemenskapen inte har någon behörighet att harmonisera medlemsstaternas rättsliga och administra- tiva bestämmelser på detta område. Yrkesutbildningens decentraliserade inriktning möjliggör en strategi som är anpassad till de särskilda behoven. Regionkommittén framhåller det bidrag som 4. 3. Europaåret för livslång utbildning lämnat och under vilket man givit lika stort utrymme åt de två sidorna av ”lifelong learning”: — sysselsättningen och främjandet anställningsbar- heten; — utvecklingen av individen och hans ställning i sam- hället. 3. 8. Ett antal regionala seminarier bör hållas som en uppföljning av detta yttrande och inom ramen för uppföljningen av ReK:s yttrande om ”De lokala och Regionkommittén betonar vikten av att prioritera fort- bildning såsom ett sätt att utveckla individen och dennes roll i det egna yrket. C 315/14 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 13. 10. 98 Mer generellt måste politiken för fortbildning syfta till att utveckla individens förmåga att växa i takt med samhällets utveckling och på så sätt kunna agera som en fullvärdig samhällsmedborgare. Den prioritet som man nyligen inom Europeiska unionen givit fortbildningen bör utgå från en grundläggande utbildning av god kvalitet — fotad på principen om positiv diskriminering — i syfte att säkerställa att alla får tillgång till fortbildning. Mer generellt måste sambandet mellan grundutbildning och fortbildning stärkas så att man undviker att det uppstår luckor mellan de två systemen och så att en sammanhängande och effektiv utbildningspolitik kan formuleras. Det kan i första hand åstadkommas genom att man erkänner yrkeserfarenhet och kvalifikationer samt inför nya bestämmelser för detta ändamål. 4. 4. ReK anser att fortbildning kommer att vara en avgörande faktor för företagen när det gäller att bli ”kunskapscentrum”, konkurrera på ett framgångsrikt sätt och skapa framtida sysselsättning. Teknologisk utveckling, globalisering och demografisk utveckling ställer näringsliv och lokala och regionala myndigheter inför nya utmaningar samt tvingar fram en omfattande anpassning av villkoren som råder inom näringslivet och på arbetsmarknaden. ReK instämmer med kommis- sionen i att det krävs stora ansträngningar för att avsevärt höja nivån på tillgång till fortbildning för att kunna svara mot dessa utmaningar. 4. 5. ReK uppmanar kommissionen att inom ramen för det föreslagna samrådet involvera företrädare för regionala och lokala myndigheter i avsikt att skapa förutsättningar för bättre utbildningsmöjligheter. 4. 6. ReK välkomnar de många rapporterna och analy- serna, eftersom dessa tillför en bra allmän översikt och presenterar många utmärkta exempel på metoder för Bryssel den 15 juli 1998. bästa praxis i fråga om tillgång till fortbildning. Region- kommittén efterlyser emellertid ytterligare rapporter som omfattar de regionala och lokala myndigheternas initiativ. Vidare framhåller man vikten av att innefatta informationsformulär och information om utvärdering- ar i rapporterna för att dra maximal nytta av erfarenhets- utbytet. 4. 7. ReK efterlyser en framtida gemenskapsutredning om fortbildning (CVTS) som omfattar den offentliga förvaltningen. ReK framhåller värdet av att sprida bästa praxis 4. 8. på området genom regionala och lokala seminarier. 4. 9. ReK anser att Europeiskt centrum för utveckling av yrkesutbildning (Cedefop) skall uppmanas att i synnerhet bidra till utvecklingen av ett kompetenserkän- nande och ett europeiskt perspektiv på yrkesutbildning. 4. 10. ReK betonar att för att etablera ett verkligt fortlöpande erfarenhetsutbyte, måste en ram för samar- bete och spridning av metoder för bästa praxis inrättas. Detta skulle göra de möjligt att utnyttja den positiva utveckling som äger rum på lokal och regional nivå inom medlemsstaterna. ReK rekommenderar därför att kommissionen inrättar ett EU-nätverk som skall sprida bästa praxis genom att främja tillgång till utbildning främst via lokala och regionala samarbetsformer. Att engagera lokala och regionala myndigheter i detta nätverk skulle dessutom leda till en samordnad politik för utbildning, fortbildning, sysselsättning och industri- ell verksamhet. Denna politik skulle inte bara gagna näringslivet utan också hela närsamhället och regionen. 4. 11. ReK framhåller att med tanke på de finansiella begränsningarna skulle man hellre än att skapa ett nytt styrmedel kunna använda de befintliga nätverken — som stöds genom Leonardo-programmet och struktur- fonderna — som bas och samordna dessa nätverk i ett enda ramverk och förstärka dem genom målinriktade åtgärder. Regionkommitténs ordförande Manfred DAMMEYER


title: Décision relative à la position commune arrêtée par le Conseil en vue de l"adoption d'une directive du Parlement européen et du Conseil modifiant la directive 95/2/CE du Parlement européen et du Conseil concernant les additifs alimentaires autres que les colorants et les édulcorants (C4-0183/98 96/0166(COD)) (Procédure de codécision: deuxième lecture)

eurovoc_concepts:
approximation of laws
food additive
foodstuffs legislation
human nutrition


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 2361/98 von Angela BILLINGHAM an die Kommission. UEFA-Regelung über den Besitz mehrerer Fußballclubs

eurovoc_concepts:
administrative transparency
competition
economic conditions
monopoly
professional sport
sporting event
sports body
statutory power

text: 22. 2. 1999 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften C 50/143 Unternehmen beschr(cid:228)nkt, sondern seine (cid:132)noble T(cid:228)tigkeit(cid:147) auch auf das Bespitzeln von Regierungen und Organisationen aller Art ausgedehnt hat. Das Problem ist au(cid:223)erordentlich ernst zu nehmen und wirft verst(cid:228)ndlicherweise die Frage auf, ob auch EU- B(cid:252)rger bespitzelt werden k(cid:246)nnen und folglich ihre Privatsph(cid:228)re verletzt werden k(cid:246)nnte. Kann die Kommission mitteilen, ob sie zu diesem schwerwiegenden Problem der Spionage (cid:252)ber das erw(cid:228)hnte Netz Stellung zu nehmen bereit ist, einem Vorgehen, das den freien Wettbewerb verf(cid:228)lscht, Gefahren f(cid:252)r das Privatleben der B(cid:252)rger heraufbeschw(cid:246)rt und zugleich eine Provokation von seiten Gro(cid:223)britanniens darstellt, da seine Beteiligung an einem Netz, mit dem andere Unionsmitgliedstaaten ausgesp(cid:228)ht werden, jeder Vorstellung von Solidarit(cid:228)t unter den Mitgliedstaaten hohn spricht? Antwort von Herrn Bangemann im Namen der Kommission (25. September 1998) Der Herr Abgeordnete wird auf die Antwort der Kommission auf die schriftliche Anfrage E-1776/98 von Herrn Manisco (1) verwiesen. (1) Siehe Seite 90. (1999/C 50/215) SCHRIFTLICHE ANFRAGE P-2361/98 von Angela Billingham (PSE) an die Kommission Betrifft: UEFA-Regelung (cid:252)ber den Besitz mehrerer Fu(cid:223)ballclubs (15. Juli 1998) Ist der Kommission bekannt, da(cid:223) monopolistische Sportorganisationen Regelungen einf(cid:252)hren, die den Sport in ganz Europa betreffen, und zwar ohne Erkl(cid:228)rung oder vorherige Konsultation der Betroffenen? Das j(cid:252)ngste Beispiel ist die neue Regelung der UEFA, die r(cid:252)ckwirkend und ohne Konsultation eingef(cid:252)hrt wurde und der zufolge es Fu(cid:223)ballclubs unter der Kontrolle desselben Besitzers untersagt ist, am gleichen europ(cid:228)ischen Wettbewerb teilzunehmen. Teilt die Kommission die Auffassung, da(cid:223) es unvertretbar ist, da(cid:223) Sportorganisationen, die monopolistische Befugnisse besitzen, weiterhin die Grunds(cid:228)tze der Transparenz und Konsultation bei Beschl(cid:252)ssen au(cid:223)er acht lassen, die die wirtschaftliche Entwicklung des Sports in Europa betreffen? Antwort von Herrn Van Miert im Namen der Kommission (3. September 1998) Der Kommission ist bekannt, da(cid:223) die UEFA k(cid:252)rzlich Regeln f(cid:252)r die Teilnahme von Fu(cid:223)ballvereinen mit demselben Eigent(cid:252)mer an europ(cid:228)ischen Wettbewerben erlassen hat. Auf den ersten Blick scheinen diese Regeln sportlicher Natur zu sein und zu bezwecken, die Ungewi(cid:223)heit der Spielergebnisse zu gew(cid:228)hrleisten. Dieses Ziel wurde vom Gerichtshof in seinem Urteil vom 15. Dezember 1995 in der Rechtssache Bosman (1) als legitim anerkannt. Bei der Teilnahme von Vereinen mit demselben Eigent(cid:252)mer an nationalen oder internationalen Wettbewerben k(cid:246)nnten Zweifel aufkommen, ob Spielergebnisse tats(cid:228)chlich nicht schon im voraus beschlossen wurden. Dennoch ist zu pr(cid:252)fen, ob sich diese UEFA-Regeln auf das f(cid:252)r die Gew(cid:228)hrleistung ungewisser Spielergebnisse unbedingt erforderliche Mindestma(cid:223) beschr(cid:228)nken oder ob sich dieses Ziel auch durch weniger restriktive Ma(cid:223)nahmen erreichen l(cid:228)(cid:223)t. Stehen die Regeln in einem angemessenen Verh(cid:228)ltnis zu ihrem sportlichen Ziel, werden sie von den Wettbewerbsvorschriften des EG-Vertrags nicht erfa(cid:223)t. Bisher verf(cid:252)gt die Kommission nicht (cid:252)ber s(cid:228)mtliche erforderlichen Angaben, um die Vereinbarkeit der o. a. Regeln mit Artikel 85f EG-Vertrag zu bewerten. F(cid:252)r eine solche Bewertung ist es im (cid:252)brigen nicht von Bedeutung, ob die UEFA zuvor andere Gremien konsultiert hat. (1) Rs. C 415/93, Slg. 1995, I-4921, Rn. 106


title: Avis du Comité des régions sur le «Rapport de la Commission sur l'accès à la formation continue dans l'Union»

text: 13. 10. 98 FR Journal officiel des Communautés européennes C 315/9 des programmes d’introduction de celles-ci sur le marché à la fois durables et ambitieux (par exemple des conditions préférentielles d’accès au réseau et des avanta- ges pour l’injection d’électricité dans ce dernier), et de promouvoir la recherche appliquée, l’essentiel étant en tout état de cause de définir une législation technique adéquate qui facilite l’incorporation de l’énergie au marché parallèlement à la recherche appliquée pour son stockage. 3. 3. Le Comité des régions se félicite de la proposition visant à créer un tissu favorable à la promotion des énergies renouvelables. L’on pourrait ainsi envisager la constitution d’un forum consultatif regroupant tous les acteurs intéressés — collectivités locales et régionales, autorités nationales et communautaires, producteurs et opérateurs d’installations utilisant des énergies renouve- lables, associations diverses représentant les différentes sources d’énergie renouvelables, représentants des orga- nisations de consommateurs et des fournisseurs d’éner- gie. Ce forum consultatif pourrait assister la Commission dans la conception et la réalisation d’un plan d’action pour les énergies renouvelables. Dans ce contexte, le Comité des régions invite la Commission à créer un programme d’aide aux associations représentant les énergies renouvelables. Bruxelles, le 16 juillet 1998. Le Président du Comité des régions Manfred DAMMEYER Avis du Comité des régions sur le «Rapport de la Commission sur l’accès à la formation continue dans l’Union» (98/C 315/03) LE COMITÉ DES RÉGIONS, vu le «Rapport de la Commission sur l’accès à la formation continue dans l’Union» (1); vu sa décision du 11 juin 1997, conformément à l’article 198 C, quatrième alinéa, d’émettre un avis sur ce sujet et d’en confier la préparation à la commission 6 «Éducation, formation»; vu son avis sur «Le rôle des collectivités territoriales en matière de partenariat entre les établissements d’éducation et de formation et les entreprises» (CdR 346/96 fin) (2); son avis sur le «Livre blanc sur l’éducation et la formation: Enseigner et apprendre — Vers la société cognitive» (CdR 115/96) (3) et son avis sur l’«Année européenne de l’éducation et de la formation tout au long de la vie» (CdR 244/94) (4); vu le projet d’avis (CdR 424/97 rév. 2) adopté par la commission 6 le 16 janvier 1998 (rapporteur: Mme Helene Lund); considerant que le Comité des régions, dans son avis sur le «Livre blanc sur l’éducation et la formation: Enseigner et apprendre — Vers la société cognitive», a demandé de faire davantage porter l’accent sur les besoins en formation continue et les manières d’encourager la participation à des programmes de formation; considerant que le Conseil européen, dans sa résolution sur la croissance et l’emploi adoptée lors de la réunion d’Amsterdam, le 16 juin 1997, soulignait que le développement d’une main-d’œuvre qualifiée, formée et adaptable devrait être un objectif prioritaire et demandait que toute l’attention soit portée sur les systèmes de formation et d’éducation, y compris l’éducation et la formation tout au long de la vie afin d’améliorer l’employabilité, a adopté à l’unanimité lors de sa 24e session plénière des 15 et 16 juillet 1998 (séance du 15 juillet) l’avis suivant. (1) COM(97) 180 final. (2) JO C 116 du 14. 4. 1997, p. 98. (3) JO C 182 du 24. 6. 1996, p. 15. (4) JO C 210 du 14. 8. 1995, p. 74. C 315/10 FR Journal officiel des Communautés européennes 13. 10. 98 1. Introduction — l’utilisation des ressources communautaires pour appuyer les initiatives locales. Ce rapport constitue un suivi à la Recommanda- 1. 1. tion du Conseil, de 1993, relative à l’accès à la formation continue et il est basé sur une série de rapports provenant des États membres et des organisations de partenaires sociaux au niveau communautaire. Il fournit le premier diagnostic complet de la formation professionnelle en Europe et constitue en même temps un document provisoire en vue d’un débat sur les objectifs et les initiatives futurs dans ce domaine. 1. 2. La Commission s’intéresse à ces questions depuis 1991, où un Mémorandum a été rédigé sur la formation professionnelle. La base du présent rapport est la Recommandation du Conseil, de juin 1993, contenant quinze recommandations aux États membres portant sur des initiatives relatives à la formation continue dans l’Union. 1. 3. La Recommandation du Conseil préconisait: — la mise au point d’informations comparatives sur les systèmes de formation professionnelle; — l’introduction d’un «dispositif d’appui» pour le dialogue social sur l’accès à la formation continue; — la production de rapports par tous les États membres sur leurs initiatives et leur suivi concernant la Recommandation du Conseil. 1. 4. Essentiellement sur la base de ces trois éléments, la Commission publie maintenant ce rapport présentant une évaluation globale de l’offre d’accès à la formation continue dans les différents États membres, accompagné de recommandations pour l’action future dans ce domaine. 1. 5. Le rapport met l’accent sur les informations plus descriptives figurant dans les rapports fournis par les États membres et les organisations de partenaires sociaux de même que sur les informations plus quantitatives, puisées dans la vaste enquête communautaire sur la formation continue(CVTS) (1). Les évolutions dans les différents États membres sont analysées sur la base de sept aspects de la formation continue dans l’Union européenne: — l’accès à la formation continue et la politique d’entreprise, — l’accès à la formation continue et les besoins indivi- duels, — la reconversion des travailleurs, — l’accès à la formation continue pour des publics cibles, — l’accès à la formation continue et les nouveaux partenariats, — l’accès à la formation continue grâce aux nouvelles technologies, (1) CVTS: Continuing Vocational Training Survey. 1. 6. Le rapport donne de nombreux exemples concrets d’initiatives et de résultats provenant des différents États membres. 1. 7. Il contient en outre les principales conclusions des rapports des partenaires sociaux (UNICE/ CEEP et CES) dans le cadre du dialogue social. Les points de vue de ces organisations européennes du marché du travail divergent dans leur appréciation de l’accès à la formation continue dans l’Union. Tandis que les employeurs jugent la situation satisfaisante, les organisations de travailleurs considèrent que bien peu de choses ont changé depuis la Recommandation du Conseil en 1993. 1. 8. Enfin, la Commission présente des informations chiffrées de l’enquête sur la formation continue et souligne surtout les conclusions suivantes: — seul un travailleur sur quatre a participé à une action de formation continue (pendant la période concernée); — il existe de très forts écarts entre les États membres et diverses catégories d’entreprises et de travailleurs, qui sont susceptibles de se maintenir, voire de se creuser. Se fondant sur ces rapports, 1. 9. la Commission considère que bien des choses ont changé depuis la Recommandation du Conseil, en 1993 et que de nom- breuses initiatives prometteuses ont été lancées. La Commission met cependant en garde contre le fait que des disparités et des écarts considérables persistent entre les travailleurs, les entreprises et les États membres, en termes de possibilités et d’initiatives de formation continue. Par ailleurs, on ne semble prêter aucune attention à la demande croissante d’accès à la formation continue. 1. 10. Le développement technologique rapide et un nombre croissant de travailleurs plus âgés imposent des efforts plus soutenus pour augmenter l’accès à la formation continue. La Commission propose donc trois initiatives: — établir un dialogue avec les partenaires sociaux sur l’accès à la formation continue; — réaliser une analyse permanente, des échanges d’ex- périences et une évaluation comparative par le biais des rapports nationaux et des acteurs sur le marché du travail; — accorder la priorité absolue à la formation continue à l’intérieur des programmes communautaires tels que Leonardo. 13. 10. 98 FR Journal officiel des Communautés européennes C 315/11 2. Remarques générales L’importance de la formation dans les préoccupations des collectivités territoriales Le Comité des régions a, dans son avis sur 2. 1. «Le rôle des collectivités territoriales en matière de partenariat entre les établissements d’éducation et de formation et les entreprises», souligné l’importance de l’accès à la formation continue dans les entreprises pour le développement local et régional. En outre, comme l’indiquait cet avis, dans de nombreux États membres, les collectivités territoriales sont investies d’une respon- sabilité et de compétence directes en matière d’éducation. En plus d’être des prestataires de services d’éducation et de formation, elles sont des employeurs de première importance du secteur public et, pour cette raison, se préoccupent directement à la fois de l’offre et de la demande en ce domaine. Elles ont également un rôle central à jouer lorsqu’il s’agit de façonner l’environne- ment et les conditions dans lesquels fonctionnent les entreprises. L’importance de la formation dans les préoccupa- 2. 2. tions des collectivités territoriales a été expressément reconnue par le Traité d’Amsterdam qui incluait la formation parmi les nouveaux domaines sur lesquels le Comité des régions devait obligatoirement être consulté. 2. 3. L’importance du sujet particulier «accès à la formation continue» pour le développement local et régional a par ailleurs été reconnue par le Conseil. Dans sa Recommandation y afférant et datant de 1993, il encourageait les États membres à développer la forma- tion continue afin d’en faire un facteur important du développement régional et local, en appuyant les partenariats, notamment au niveau régional ou local, en analysant les besoins de l’entreprise et des travailleurs afin d’assurer la meilleure adéquation possible entre l’offre et la demande. Par ailleurs, il invitait également la Commission à appuyer les transferts de savoir-faire appropriés entre les États membres, notamment au bénéfice des régions pour lesquelles l’accès à la formation continue est le moins développé. 2. 4. Dans son Rapport, la Commission consacre tout son point 1. 2. 6, sous le titre «L’accès et les nouveaux partenariats», à l’approche locale et régionale du déve- loppement de l’accès à la formation. Il souligne que ce développement est caractérisé par la décentralisation sous forme d’un accroissement des responsabilités régio- nales et locales. Cela se traduit par une adaptation de l’offre de formation professionnelle aux besoins spécifiques des entreprises de la région ou de la localité, et est accompagné par une mise en place de dispositifs et d’infrastructures dans la région. Cela permet une collaboration beaucoup plus étroite entre les autorités locales, les organismes de formation, les établissements d’enseignement et de recherche et les entreprises, surtout les PME. La Commission note que pour beaucoup d’États membres, cette approche implique la constitution de «réseaux de formation régionaux». 2. 5. La Commission souligne aussi que la formation professionnelle continue est un facteur du développe- ment régional et local qui s’inscrit dans le cadre des instruments généraux que sont les plans régionaux de développement des formations professionnelles. 2. 6. Elle note qu’en Allemagne, il existe une tendance à décentraliser la formation professionnelle continue. En France et en Grèce, les fonctions d’analyse des besoins locaux et de dissémination d’informations sont assurées par des observatoires généraux de l’emploi qui sont conjointement animés et financés par l’État et les régions. Au Danemark, en Finlande, en Suède, en Norvège, en Belgique, en Italie et aux Pays-Bas, des Conseils du marché du travail régionaux sont constitués, combinant mesures d’insertion professionnelle et mesures de forma- tion. Ces Conseils sont composés des représentants des partenaires sociaux, des communes et des préfectures. Le Portugal a créé un réseau de consultants locaux l’objectif est de promouvoir le processus de dont développement industriel des petites et moyennes entreprises en développant des programmes de forma- tion. Le Royaume-Uni a mis en place à un niveau local des TECs/LECs qui ont la possibilité d’adapter au niveau local les programmes nationaux mis en place par le gouvernement, voire mettre en place des mesures locales particulièrement adaptées. 2. 7. De plus, de nombreuses initiatives destinées aux petites et moyennes entreprises mentionnées dans les le niveau local et rapports nationaux concernent régional. 2. 8. Il conviendrait également de noter que le rapport UNICE/CEEP juge les résultats obtenus pour rapprocher l’offre et la demande de formation au niveau régional et local peu satisfaisants bien que des initiatives aient été prises pour instituer un travail commun entre entreprises et organismes de formation et mettre en place des observatoires régionaux. Le rapport de la CES souligne que l’information existe au niveau local et régional sur les besoins des entreprises et des travailleurs, même si les partenariats pour analyser les besoins sont encore insuffisants. 3. Commentaires particuliers Le Comité des régions recommande les lignes d’action suivantes: L’organisation de consultations avec les partenai- 3. 1. res sociaux et économiques et les représentants des administrations régionales afin de développer, à l’échelle communautaire et sectorielle, des conditions visant à faciliter l’accès. 3. 1. 1. Bien que soient reconnues l’importance de l’accès à la formation pour le développement local et régional et la contribution prometteuse que les partenariats locaux et régionaux peuvent apporter dans ce domaine, aucune mention n’est faite de l’importance C 315/12 FR Journal officiel des Communautés européennes 13. 10. 98 qu’il y a à consulter et impliquer les instances locales et régionales dans le débat, notamment le Comité des régions. 3. 1. 2. Le Comité invite donc la Commission à inclure les représentants des gouvernements locaux et régionaux dans le cadre de consultation afin de développer des conditions visant à faciliter l’accès à la formation. La Commission, en présentant ses suggestions 3. 1. 3. pour les actions futures, indique qu’elles seront suivies en temps voulu par des propositions concrètes présentant les instruments légaux et opérationnels nécessaires. Il est essentiel que le Comité des régions soit consulté sur toutes les décisions et mesures ultérieures prises dans ce domaine. L’engagement des collectivités territoriales 3. 1. 4. dans l’amélioration de l’accès à la formation est impor- tant pour assurer que les qualifications susceptibles d’être acquises dans les centres de formation profession- nelle continue répondent aux besoins des entreprises et plus généralement à ceux du marché régional de l’emploi, ainsi qu’aux nouvelles exigences de la production indus- trielle et des systèmes de travail (notamment en matière de technologies de l’information) et que le transfert de compétences et de technologies est encouragé vers les domaines critiques. Cela figurait déjà dans l’avis du Comité des régions sur «Le rôle des collectivités territo- riales en matière de partenariat entre les établissements d’éducation et de formation et les entreprises». 3. 1. 5. De plus, ce même avis soulignait les avantages d’une coopération accrue au niveau local et régional entre les établissements d’éducation et de formation et les entreprises, notamment en matière de planification de programmes de formation, de formation continue personnalisée, de recyclage, etc. Il envisageait également des stratégies de cofinancement et des partenariats locaux et régionaux susceptibles d’aider à la mise en commun de ressources afin d’offrir des possibilités de formation, notamment pour les PME. 3. 2. L’établissement régulier de rapports par les États membres et les partenaires sociaux et économiques sur l’accès à la formation permettant une évaluation comparative des progrès réalisés. Des rapports supplé- mentaires devraient être axés sur les initiatives des collectivités locales et régionales. Cette proposition serait accueillie très favora- 3. 2. 1. blement si elle établissait un cadre de référence pour l’évolution dans ce domaine. Le Comité des régions demande l’établissement de rapports supplémentaires pour inclure les initiatives prises au niveau local et régional qui pourraient sinon ne pas bénéficier d’une attention suffisante. 3. 2. 2. Le Comité des régions recommande la création d’une commission interinstitutionnelle au niveau régio- nal, avec une participation locale, constituée des parte- naires sociaux et des administrations publiques, au sein de laquelle les responsables de la formation définiraient les objectifs et les moyens facilitant l’accès des travail- leurs à la formation et l’amélioration de celle-ci, en accordant de l’importance à des secteurs spécifiques tels que les PME, les petites coopératives et les entreprises rurales. la formation des femmes, 3. 3. L’inclusion dans les rapports nationaux de fiches d’information pour les initiatives les plus importantes afin de faciliter la compréhension dans les autres pays et permettre d’obtenir des compléments d’information (y compris numéros de téléphone, adresses électroniques, etc. ). Étant donné qu’un objectif 3. 3. 1. important des rapports nationaux est d’échanger des expériences et de faire connaître les bonnes idées et initiatives afin qu’elles puissent servir d’inspiration dans tous les pays de l’Union européenne, il est important que ces initiatives soient facilement comprises et puissent faire l’objet d’un suivi si cela est nécessaire. Si un formulaire simple était rempli pour les initiatives les plus importantes et comportait l’indication d’un contact pour obtenir des références, cela pourrait empêcher ces initiatives de se fondre dans la quantité considérable d’informations contenues dans tous les rapports nationaux ou d’être décrites trop brièvement dans le rapport global pour que ce dernier atteigne son objectif. 3. 1. 6. La Commission définit les PME comme l’un des secteurs dans lequel existent le moins de possibilités de formation. Étant donné le rôle fondamental que jouent les collectivités territoriales pour soutenir les PME et stimuler leur potentiel de croissance, la participa- tion de ces dernières à l’amélioration de l’accès à la formation contribuerait à mobiliser efficacement ce groupe cible et à s’attaquer aux obstacles empêchant leur participation aux activités de formation. 3. 4. L’inclusion dans les rapports nationaux de davantage d’informations concernant les évaluations des différentes initiatives, lorsqu’elles sont disponibles. 3. 4. 1. De nouveau, dans le souci de tirer le maximum de bénéfice de l’échange d’expérience, davantage d’infor- mations, positives ou négatives, concernant l’évaluation, devraient être diffusées aux autres États membres, chaque fois qu’elles sont disponibles. 3. 1. 7. Ce secteur est d’autant plus important que les PME constituent la grande majorité des entreprises de l’Union européenne et que l’on considère en général que ce sont elles qui créent le plus d’emplois. 3. 5. Si une autre étude CVTS est réalisée ultérieure- ment, l’administration publique devrait faire partie de l’étude puisque la formation continue dans ce secteur est aussi importante que dans les entreprises privées. 13. 10. 98 FR Journal officiel des Communautés européennes C 315/13 Le Comité des régions souligne à cet égard l’importance qu’il y a à créer une bonne base en vue de développer la formation permanente et continue dans le secteur de l’administration publique. 3. 6. La mise en place d’un réseau à l’échelle commu- nautaire diffusant les meilleurs pratiques en encoura- geant l’accès à la formation notamment par le biais des partenariats locaux et régionaux. Le Comité des régions note que bien que la 3. 6. 1. rédaction de rapports soit très utile — étant donné les délais nécessaires (environ quatre ans pour la production du rapport communautaire global) —, il convient de se demander comment il est possible d’alimenter de manière permanente un véritable échange d’expériences, ce qui constituerait une condition préalable indispensable à une future évolution positive dans ce domaine. Il faudrait donc établir un cadre de coopération qui pourrait prendre la forme d’un réseau à l’échelle communautaire, reliant les acteurs locaux et régionaux et permettant aux parties intéressées de se procurer des informations sur les dernières nouveautés, sans cesse actualisées, dans ce domaine. Cela permettrait aux entreprises, en particulier aux PME, de se lancer dans des activités de formation et ainsi, d’améliorer leur compétitivité et leur productivité. 3. 6. 2. Ce réseau pourrait également diffuser les bon- nes pratiques aux pays d’Europe centrale et orientale. Il convient de noter que le rapport de la Commission ne fait nullement mention d’un renforcement de la coopération avec les pays d’Europe centrale et orientale bien que cela pourrait constituer une importante contri- bution au processus de réforme en cours. 3. 6. 3. En raison des contraintes budgétaires, au lieu de créer un nouvel instrument, les réseaux existants soutenus par le programme Leonardo et les Fonds structurels pourraient être coordonnés dans un cadre unique et renforcés au moyen d’une initiative ad hoc. 3. 7. La priorité absolue devrait être donnée à la formation continue et à l’accès aux compétences dans le futur programme Leonardo II, notamment en encoura- geant les projets pilotes transnationaux axés sur les nouveaux facteurs d’accès tels que l’organisation du travail, les méthodes et les heures de travail. A` cet égard, le CdR souligne la nécessité de simplifier le cadre administratif du programme Leonardo. 3. 7. 1. Bien que l’appel à un soutien accru à la il faudrait se formation soit extrêmement louable, demander s’il est souhaitable dans la mesure où il risque d’entraîner une diminution du soutien apporté aux domaines d’activité existant dans Leonardo, ce qui semble probable si des fonds supplémentaires ne sont pas mis à disposition. 3. 8. De nombreux séminaires régionaux devraient être organisés à titre de suivi de cet avis et dans le cadre du suivi de l’avis du Comité des régions sur «Le rôle des collectivités territoriales en matière de partenariat entre les établissements d’éducation et de formation et les entreprises» afin d’illustrer la diversité européenne et rassembler des exemples concrets de bonnes pratiques dans lesquelles les collectivités locales et régionales se sont investies pour promouvoir la formation continue à l’intérieur des États membres. Ces collectivités se sont également attachées à développer la formation des élus et des personnels administratifs, afin d’améliorer les services offerts à la population. 3. 8. 1. On envisage que les expériences présentées lors de ces séminaires soient rassemblées dans un rapport écrit et soutiennent à leur tour l’échange d’exemples concrets et la diffusion de bonnes pratiques entre les États membres, les régions et les municipalités. 3. 9. Les orientations d’action de la Commission devraient de plus inclure le développement de la reconnaissance des compétences et la dimension euro- péenne de la formation professionnelle. Ici, il serait possible de demander une contribution au CEDEFOP puisqu’il déploie ses activités dans ce domaine. 4. Conclusion 4. 1. Le Comité des régions marque un soutien appuyé à l’accent toujours plus marqué mis sur l’enseignement et la formation dans l’Union et accueille favorablement cette initiative relative à l’accès à la formation continue, faisant suite à l’Année de l’éducation et de la formation tout au long de la vie. 4. 2. Le Comité des régions fait à nouveau expressé- ment remarquer que la responsabilité du contenu et de la forme de la formation continue en tant qu’élément de la formation professionnelle relève de la compétence des États membres et que la Communauté ne dispose pas de pouvoirs législatifs en ce qui concerne l’harmonisation des dispositions juridiques et administratives dans ce domaine. L’approche décentralisée de la formation professionnelle permet une stratégie adaptée aux besoins spécifiques. Le Comité des régions souligne la contribution 4. 3. de «l’année européenne sur l’éducation et la formation tout au long de la vie» dans laquelle une importance équivalente a été donnée aux deux volets du «lifelong learning»: — l’emploi et la promotion de l’employabilité, — l’épanouissement personnel de l’individu et son positionnement dans la société. Le Comité des régions insiste sur la nécessité de mettre l’accent sur le rôle de la formation continue, comme une politique de valorisation de l’individu et de valorisation de sa position d’acteur de son propre parcours profes- sionnel. C 315/14 FR Journal officiel des Communautés européennes 13. 10. 98 Plus largement, la politique de la formation continue professionnelle doit clairement poursuivre l’objectif d’accroître la capacité des individus à s’approprier et à enrichir les évolutions progressistes de notre société pour exercer pleinement leur citoyenneté. La priorité donnée récemment à la formation continue dans l’Union européenne doit prendre appui sur une formation initiale — basée sur le principe d’une discrimi- nation positive — de qualité pour garantir une politique de formation continue accessible à tous. les liens entre formation initiale et Plus largement, formation continue doivent être renforcés pour éviter les ruptures entre les deux systèmes et pour permettre la définition d’une politique de l’éducation et de la formation cohérente et efficace. Cela passe notamment par la reconnaissance de l’expé- rience professionnelle et des qualifications en instaurant de nouveaux dispositifs de validation pour ces acquis. Le Comité des régions estime que la formation 4. 4. continue sera un facteur décisif pour permettre aux entreprises de devenir des «environnements d’apprentis- sage» et ainsi permettre aux entreprises d’être réellement compétitives et de créer de nouveaux emplois. Le développement technologique, la globalisation et l’évo- lution démographique entraînent de nouveaux défis pour le monde des affaires et les collectivités territoriales et imposent une adaptation considérable aux conditions des entreprises et au marché du travail. Le Comité des régions marque son accord avec la Commission sur le fait que des efforts considérables sont nécessaires pour élever le niveau d’accès à la formation continue de manière significative afin de faire face à ces défis. 4. 5. Le Comité des régions invite la Commission à inclure les représentants des gouvernements locaux et régionaux dans le cadre de consultation afin de développer des conditions visant à faciliter l’accès à la formation. 4. 6. Le Comité des régions se félicite des nombreux rapports et analyses car ils fournissent une bonne vue d’ensemble et présentent de nombreux exemples, Bruxelles, le 15 juillet 1998. excellents, des bonnes pratiques en matière de formation continue. Toutefois, le Comité des régions demande l’établissement de rapports supplémentaires pour inclure les initiatives prises au niveau local et régional. En outre, il souligne combien il est important d’inclure des formulaires d’information et de fournir des informations sur l’évaluation à l’intérieur des rapports afin de tirer le plus grand profit des échanges d’expériences. 4. 7. Le Comité des régions demande à ce qu’une future enquête communautaire sur la formation continue analyse aussi l’administration publique. 4. 8. Le Comité des régions souligne l’utilité de diffuser les meilleures pratiques dans ce domaine par le biais de séminaires locaux et régionaux. Le Comité des régions souhaite qu’une contribu- 4. 9. tion soit demandée au CEDEFOP, notamment sur le développement de la reconnaissance des diplômes et la dimension européenne de la formation continue. 4. 10. Le Comité des régions souligne qu’afin d’établir de manière permanente un véritable échange d’expé- riences, il faudrait créer un cadre de coopération et de diffusion des bonnes pratiques. Cela permettrait de capitaliser les évolutions positives dans les États mem- bres, notamment aux niveaux local et régional. Il recommande donc que la Commission mette en place un réseau, à l’échelle de l’Union européenne, qui diffuse- rait les bonnes pratiques et encouragerait l’accès à la formation, notamment par le biais de partenariats locaux et régionaux. Intégrer les collectivités locales et régionales dans ce réseau conduirait en outre à coordonner les politiques de l’éducation, de la formation, des entreprises et de l’emploi, ce qui profiterait non seulement au secteur des entreprises mais aussi à l’ensemble de la municipalité ou de la région. 4. 11. Le Comité des régions souligne qu’en raison des contraintes budgétaires, au lieu de créer un nouvel instrument, les réseaux existants soutenus par le pro- gramme Leonardo et les Fonds structurels pourraient être utilisés comme base pour le réseau, coordonnés dans un cadre unique et renforcés au moyen d’une initiative ad hoc. Le Président du Comité des régions Manfred DAMMEYER