title: Nõukogu määrus (EÜ) nr 1687/98, 20. juuli 1998, millega muudetakse komisjoni määrust (EÜ) nr 1749/96 tarbijahindade harmoneeritud indeksis sisalduvate kaupade ja teenuste kaetuse osas

text: 10/1. kd ET Euroopa Liidu Teataja 119 31998R1687 L 214/12 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 31. 7. 1998 NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 1687/98, 20. juuli 1998, millega muudetakse komisjoni määrust (EÜ) nr 1749/96 tarbijahindade harmoneeritud indeksis sisalduvate kaupade ja teenuste kaetuse osas EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, osa tarbijaid mõjutavast inflatsioonist ja peavad seega peegel- duma THHIs; võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 23. oktoobri 1995. aasta määrust (EÜ) nr 2494/95 tarbijahindade harmoneeritud indeksite kohta, (1) eriti selle artiklit 4 ja artikli 5 lõiget 3, statistikaprogrammi komitee (SPK) ei ole oma esimehe määra- tud tähtaja jooksul arvamust esitanud; sel juhul peab komisjon määruse (EÜ) nr 2494/95 artikli 14 lõikes 2 ettenähtud korras esitama nõukogule viivitamata ettepaneku võetavate meetmete kohta, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust (2) ning arvestades, et: (THHI) 1997. aasta jaanuari määruse (EÜ) nr 2494/95 artikli 5 lõike 1 punkti b kohaselt peab iga liikmesriik koostama tarbijahindade harmoneeritud indeksi indeksist alates; THHIde koostamise nõue ei sea kuidagi kahtluse alla liikmesriikide õigust avaldada oma riiklikke harmoneerimata inflatsiooniin- dekseid, mida nad võivad soovida kasutada riigi poliitika huvi- des; (EÜ) nr 2494/95 esialgsete komisjoni 9. septembri 1996. aasta määrus (EÜ) nr 1749/96 tarbijahindade harmoneeritud indekseid käsitleva nõukogu määruse rakendusmeetmete kohta (3) sätestas THHIde põhikatvuse, mis oli piiratud kaupade ja teenustega, mida hõlmasid kõik või enamik riiklikke tarbija- hinnaindekseid (THId); THHI jaoks võetavad hinnad, eriti sub- siidiumide, allahindluste ja tagasimaksete käsitlemine, nõuavad harmoneeritud määratlusi; THHIde geograafilist ja rahvastiku- list katvust tuleb veel täpsustada; määruse (EÜ) nr 2494/95 artikkel 3 nõuab, et THHI peab põhinema liikmesriikide majandusterritooriumil tarbijate vaja- duste otseseks rahuldamiseks müüdavatel kaupadel ja teenustel; hinnad, mida tarbijad pole tegelikult selliste ostude eest maks- nud või alternatiivkulud või intressimaksed ei ole sobivad tarbi- jahindade inflatsiooni rahvusvahelisteks võrdlusteks; on tunnistatud, et tagasimaksete muutumised ei pea inflatsioo- nimeetmeid laiemalt mõjutama, aga need moodustavad olulise (1) EÜT L 257, 27. 10. 1995, lk 1. (2) Arvamus on esitatud 14. juulil 1998 (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). (3) EÜT L 229, 10. 9. 1996, lk 3. ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: Artikkel 1 Määrust (EÜ) nr 1749/96 muudetakse järgmiselt. 1. I lisa asendatakse käesoleva määruse Ia ja Ib lisadega. 2. Artikli 1 esimeses lõigus muudetakse sõna “põhikatvus” sõnaks “katvus”. 3. Artikli 2 punkt a asendatakse järgmisega: “a1) a2) THHIde “katvus” määratletakse kaupade ja teenus- tena, mis sisaldavad punktis A. 2 nimetatud leibkon- dade rahalisi lõpptarbimiskulutusi. See on liigitatud vastavalt Ia lisas toodud neljakohalistele liikidele ja alamliikidele, mis tulenevad COICOPi rahvusvaheli- sest liigitusest, ja seda nimetatakse COICOP/THHI (THHIde vajadusteks kohandatud eratarbimise liigi- tus kuluartiklite kaupa). rahalised “Leibkondade lõpptarbimiskulutused” määratletakse selle osana lõpptarbimiskulutustest, mis tekivad leibkondadele rahalistes tehingutes ühe või mitme võrreldava ajavahemiku jooksul ja on täpsustatud Ib lisas. Kui pole sätestatud teisiti, järgib Ib lisa määruses (EÜ) nr 2223/96 (*) sisal- duva Euroopa rahvamajanduse ja regionaalse arve- pidamise süsteemis (ESA) 1995 ettenähtud määrat- lusi. “Leibkondade rahalised lõpptarbimiskulutused” koosnevad kulutustest, mis tekivad isiklike vaja- duste ja soovide otsesest rahuldamisest: a2a) residendist leibkondadele kodu- või välis- maal; või 120 ET Euroopa Liidu Teataja 10/1. kd a2b) a2c) residendist ja mitteresidendist leibkonda- dele kodumaal; või leibkondadele, mis on hõlmatud leibkon- dade eelarve riikliku uuringuga. 2. a) THHI katvust laiendatakse järgmiselt: alates jaanuari 1997 THHI esitamisest töötlevad liik- mesriigid kogutud andmeid, mis hõlmavad Ia lisas “põhikatvusena” märgitud liike; a3) a4) THHIs kasutatavad hinnad on leibkondade ostuhin- nad üksikkaupade ja -teenuste ostmiseks rahalistes tehingutes. Kui kaubad ja teenused on olnud tarbi- jatele kättesaadavad tasuta ja hiljem nõutakse tege- likku hinda, siis tuleks THHIs arvesse võtta muutust nullhinnalt tegelikule hinnale ja vastupidi. THHI “kaalumised” on leibkondade kogukulutused igale THHIga hõlmatud kaupade ja teenuste vali- kule väljendatuna osana kogukulutustest kõigile hõlmatud kaupadele ja teenustele. (*) EÜT L 310, 13. 11. 1996, lk 1. ” 4. Artikkel 3 asendatakse järgmisega: “Artikkel 3 Katvus b) detsembri 1999 THHI esitamiseks, aga mitte varem, töötlevad liikmesriigid kogutud andmeid, mis hõlmavad Ia lisas ka “detsember 1999” tähistatud liike. ” 5. Artiklis 4 asendatakse sõnad “I lisa” sõnadega “Ia lisa”. Artikkel 2 Võttes arvesse otsusega 89/382/EMÜ, Euratom (1) kehtestatud komitee seisukohti, koostab komisjon kahe aasta jooksul pärast käesoleva määruse jõustumist aruande ja esitab selle nõuko- gule. Aruandes hinnatakse käesoleva määruse sätete toimimist, eriti leibkondade rahaliste lõpptarbimiskulutuste teistsuguste asjakohaste käsitlustega võrreldes. Komisjon võib selle aruande alusel teha nõukogule vajaduse korral asjakohaseid ettepane- kuid käesoleva määruse muutmiseks. 1. Võrreldavateks loetakse THHIsid, mis on koostatud iga Ia lisas toodud leibkondade rahaliste lõpptarbimiskulu- tuste liigi hinnamuutuste ja kaalumiste alusel, mis moodus- tavad rohkem kui ühe tuhandiku kõigi lõikes 2 täpsustatud viisil, kaasa arvatud liikidega hõlmatud kogukulutustest. Artikkel 3 Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamist. Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. Brüssel, 20. juuli 1998 Nõukogu nimel eesistuja W. MOLTERER (1) EÜT L 181, 28. 6. 1989, lk 47. 10/1. kd ET Euroopa Liidu Teataja 121 THHI katvus hõlmab järgmisi COICOP/THHI liike: Ia LISA Kood COICOP/THHI rubriik Põhikatvus jaanuar 1997 Täiendus detsember 1999 Välja arvatud 01. 01. 1. 01. 1. 1. 01. 1. 2. 01. 1. 3. 01. 1. 4. 01. 1. 5. 01. 1. 6. 01. 1. 7. 01. 1. 8. 01. 1. 9. 01. 2. 01. 2. 1. 01. 2. 2. 02. 02. 1. 02. 1. 1. 02. 1. 2. 02. 1. 3. 02. 2. TOIDUAINED JA MITTEALKOHOOLSED JOOGID Toiduained Leib ja teravili Liha Kala Piim, juust ja munad Õlid ja rasvad Puuvili Köögivili, k. a kartul jm mugulad Suhkur, moosid, mesi, šokolaad ja kondiitritooted Mujal liigitamata toiduained Mittealkohoolsed joogid Kohv, tee ja kakao Mineraalveed, karastusjoogid, puu- ja köögiviljamahlad ALKOHOOLSED JOOGID JA TUBAKAS Alkohoolsed joogid Piiritusjoogid Vein Õlu Tubakas 02. 2. 1. Tubakas 02. 3. Narkootikumid 02. 3. 1. Narkootikumid 03. 03. 1. 03. 1. 1. 03. 1. 2. 03. 1. 3. 03. 1. 4. 03. 2. RIIETUS JA JALATSID Riietus Rõivamaterjalid Rõivad Muud riietusesemed ja rõivamanused Rõivaste puhastus, laenutus ja parandus Jalatsid 03. 2. 1. Kingad ja muud jalatsid 03. 2. 2. Jalatsite parandus ja laenutus täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult välja arvatud 04. 04. 1. 04. 1. 1. 04. 1. 2. 04. 2. ELURUUM, VESI, ELEKTER, GAAS JA MUUD KÜTUSED Tegelikult makstud üürid Üürnike tegelikult makstud üürid Muud tegelikult makstud üürid Arvestuslikud üürid osaliselt (10) osaliselt (10) täielikult (11) täielikult (11) 04. 2. 1. Omanike kasutuses olevate eluruumide arvestuslikud üürid 04. 2. 2. Muud arvestuslikud üürid välja arvatud (12) välja arvatud (12) 122 ET Euroopa Liidu Teataja 10/1. kd Kood COICOP/THHI rubriik Põhikatvus jaanuar 1997 Täiendus detsember 1999 Välja arvatud 04. 3. Eluruumi korraline hooldus ja remont 04. 3. 1. Materjalid eluruumi hoolduseks või remondiks 04. 3. 2. Teenused eluruumi korraliseks hoolduseks ja remondiks 04. 4. Muud eluruumiga seotud teenused 04. 4. 1. Prügivedu 04. 4. 2. Kanalisatsioon 04. 4. 3. Veevarustus 04. 4. 4. Eluruumiga seotud mujal liigitamata teenused 04. 5. Elekter, gaas ja muu kütus 04. 5. 1. Elekter 04. 5. 2. Gaas 04. 5. 3. Vedelkütus 04. 5. 4. Tahkekütus 04. 5. 5. Kuum vesi, aur ja jää 05. 05. 1. 05. 1. 1. 05. 1. 2. 05. 1. 3. 05. 2. SISUSTUS, HOOLDUS KODUTARBED JA MAJAPIDAMISE IGAPÄEVANE Mööbel ja sisustus, vaibad ja muud põrandakatted Mööbel ja sisustus Vaibad ja muud põrandakatted Mööbli, sisustuse ja põrandakatete parandus Kodutekstiil 05. 2. 1. Kodutekstiil 05. 3. Soojendus- ja keeduseadmed, külmikud, pesumasinad ja samalaadsed suuremad kodumasinad, kaasa arvatud seadistus ja remont 05. 3. 1. Suuremad elektrilised ja mitteelektrilised kodumasinad 05. 3. 2. Väiksemad elektrilised kodumasinad 05. 3. 3. Kodumasinate remont 05. 4. Klaasnõud, lauanõud ja majapidamistarbed 05. 4. 1. Klaasnõud, lauanõud ja majapidamistarbed 05. 5. Majapidamis- ja aiatööriistad ning -varustus 05. 5. 1. Suuremad tööriistad ja -varustus 05. 5. 2. Väiksemad tööriistad ja mitmesugused tarvikud 05. 6. Kaubad ja teenused majapidamise igapäevaseks hoolduseks 05. 6. 1. Majapidamise kulukaubad 05. 6. 2. Kodu- ja majapidamisteenused 06. 06. 1. TERVISHOID Meditsiinitooted, -aparaadid ja -seadmed 06. 1. 1. Meditsiinitooted, -aparaadid ja -seadmed 06. 2. Ambulatoorsete patsientide teenused 06. 2. 1. Meditsiiniteenused 06. 2. 2. Hambaraviteenused 06. 2. 3. Abipersonali teenused 06. 3. 06. 3. 1. Haiglateenused Haiglateenused (18) täielikult (13) täielikult (13) osaliselt (14) osaliselt (14) osaliselt (14) täielikult täielikult (15) täielikult (15) täielikult (15) täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult osaliselt (16) täielikult (17) täielikult (17) täielikult (17) täielikult (17) 10/1. kd ET Euroopa Liidu Teataja 123 Kood COICOP/THHI rubriik Põhikatvus jaanuar 1997 Täiendus detsember 1999 Välja arvatud Muud isiklike transpordivahenditega seotud teenused täielikult (19) 07. 07. 1. TRANSPORT Sõidukite ost 07. 1. 1. A. Uued sõiduautod 07. 1. 1. B. Kasutatud sõiduautod 07. 1. 2. 07. 1. 3. 07. 2. 07. 2. 1. 07. 2. 2. 07. 2. 3. 07. 2. 4. 07. 3. 07. 3. 1. 07. 3. 2. 07. 3. 3. 07. 3. 4. 07. 3. 5. 07. 3. 6. 08. 08. 1. Mootorrattad Jalgrattad Isiklike transpordivahendite kasutamine Tagavaraosad ja tarvikud Kütus ja määrded Hooldus ja remont Transporditeenused Reisijate raudteevedu Reisijate maanteevedu Reisijate õhuvedu Reisijate mere- ja siseveeteevedu Muud ostetud transporditeenused Kombineeritud piletid SIDE Side 08. 1. 1. Postiteenused 08. 1. 2. Telefoni- ja faksiseadmed 08. 1. 3. Telefoni-, telegraafi- ja faksiteenused 09. 09. 1. VABA AEG JA KULTUUR Audiovisuaalsed, fotograafilised ja andmetöötlusseadmed ning tarvikud, kaasa arvatud parandus 09. 1. 1. Heli ja pildi vastuvõtmis-, salvestus- ja taasesitusseadmed 09. 1. 2. Foto- ja kinoseadmed ning optikariistad 09. 1. 3. Andmetöötlusseadmed 09. 1. 4. Salvestisekandjad 09. 1. 5. Audiovisuaal-, fotograafia- ja andmetöötlusseadmete parandus 09. 2. Muud vaba aja ja kultuuriga seotud suuremad kestvuskaubad 09. 2. 1. Muud vaba aja ja kultuuriga seotud suuremad kestvuskaubad 09. 2. 2. Muude vaba aja ja kultuuriga seotud suuremate kestvuskaupade paran- dus 09. 3. Muud vabaajakaubad ja -tarbed, aiandus ja lemmikloomad 09. 3. 1. Mängud, lelud ja huvialad; spordi- ja matkavarustus 09. 3. 2. Aiandus 09. 3. 3. Lemmikloomad 09. 4. Vabaaja- ja kultuuriteenused 09. 4. 1. Vabaaja- ja sporditeenused 09. 4. 2. Kultuuriteenused 09. 4. 3. Hasartmängud täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult (20) täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult täielikult (21) täielikult (22) välja arvatud 124 ET Euroopa Liidu Teataja 10/1. kd Kood COICOP/THHI rubriik Põhikatvus jaanuar 1997 Täiendus detsember 1999 Välja arvatud 09. 5. Ajalehed, raamatud ja kirjatarbed 09. 5. 1. Raamatud 09. 5. 2. Ajalehed ja perioodikaväljaanded 09. 5. 3. Mitmesugused trükised 09. 5. 4. Kirja- ja joonistustarbed 09. 6. Reisipaketid 09. 6. 1. Reisipaketid 10. 10. 1. HARIDUS Haridusteenused 10. 1. 1. Eelharidus ja esimese taseme haridus 10. 1. 2. Teise taseme haridus 10. 1. 3. Kolmanda taseme haridus 10. 1. 4. Määramatu taseme haridus 11. 11. 1. HOTELLID, KOHVIKUD JA RESTORANID Toitlustusteenused 11. 1. 1. Restoranid ja kohvikud 11. 1. 2. Sööklad 11. 2. Majutusteenused 11. 2. 1. Majutusteenused 12. 12. 1. MITMESUGUSED KAUBAD JA TEENUSED Ihuhooldus 12. 1. 1. Juuksurisalongid ja ihuhooldusasutused 12. 1. 2. Ihuhoolduseks mõeldud seadmed, esemed ning tooted 12. 1. 3. Mujal liigitamata ihuhooldusteenused 12. 2. Mujal liigitamata isiklikud esemed 12. 2. 1. Väärisehted, kellad ja käekellad 12. 2. 2. Muud isiklikud esemed 12. 3. Sotsiaalkaitse 12. 3. 1. Sotsiaalkaitse teenused 12. 4. Kindlustus 12. 4. 1. Elukindlustus 12. 4. 2. Eluruumiga seotud kindlustus 12. 4. 3. Tervisekindlustus 12. 4. 4. Transpordiga seotud kindlustus 12. 4. 5. Muu kindlustus 12. 5. Mujal liigitamata finantsteenused 12. 5. 1. Mujal liigitamata finantsteenused 12. 5. 2. FISIM 12. 6. Muud mujal liigitamata teenused 12. 6. 1. Muud mujal liigitamata teenused osaliselt (23) täielikult (24) täielikult täielikult osaliselt (23) täielikult (24) täielikult täielikult (24) täielikult (24) täielikult (24) täielikult (24) osaliselt (25) täielikult osaliselt (23) täielikult (24) osaliselt (23) täielikult (24) täielikult täielikult täielikult täielikult välja arvatud osaliselt (26) välja arvatud osaliselt (27) täielikult (28) täielikult (29), (30) osaliselt (31) täielikult (32), (30) täielikult (33), (30) osaliselt (34) täielikult (35) täielikult (36) välja arvatud 10/1. kd ET Euroopa Liidu Teataja 125 (10) Seotud riiklikes tarbijahinnaindeksites järgitava tavaga. (11) Viitab kõigile üürnike tegelikult makstud üüridele, st üüridele, mida üürnik maksab üürileandjale hoolimata kõigist sotsiaalhüvitistest, mida üürnik saab riigiasutustelt (sealhulgas maksed, mis üürniku äranägemisel lähevad otse üürileandjale); vt ka Ib lisa punkti 12b. (12) See ei määra omanike kasutuses olevate eluruumide kaetust üldiselt. (13) Viitab kulutustele, mis üürnikel ja kasutatavate eluruumide omanikel tekivad väiksema hoolduse ja remondi materjalide ja teenuste tõttu; pärast otsust omanike kasutu- ses olevate eluruumide kohta võib tekkida vajadus laiendada selle kategooria katvust eluruumide ulatuslikumale kujundamisele, hooldusele ja remondile ning eluruu- mide laiendamisele ja ümberehitamisele, mille eest tavaliselt ei maksa üürnikud; vt ka Ib lisa punkte 4 ja 15. (14) Viitab kulutustele vastavalt tarbimisele. (15) Viitab eraldi identifitseeritavatele tasudele konkreetsete eluruumidega seotud teenuste eest, ükskõik kas tarbijad maksavad vastavalt tarbimisele, st välja arvatud maksed üldistest maksudest rahastatavate teenuste eest; vt ka Ib lisa punkte 9 ja 29. (16) Viitab sotsiaalkindlustussüsteemi välistele tervisekaupadele. (17) Täielik kaetus viitab sellele osale kulutustest tervisekaupadele ja -teenustele (välja arvatud haiglate ambulatoorsed teenused), mille eest maksab tarbija ning mida ei hüvita valitsus, sotsiaalkindlustus või leibkondi teenindavad mittetulundusühingud; vt Ib lisa punkti 12a ja hõlmamise metodoloogilisi üksikasju, mis on täpsustatud nõukogu määruse (EÜ) nr 2494/95 artiklis 14 sätestatud korras. (18) Metodoloogilised üksikasjad ja hõlmamise ajakava täpsustatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 2494/95 artiklis 14 sätestatud korras. (19) Kaasa arvatud juhiload, tehnilised ülevaatused, autoklubi liikmemaksud, sildade, tunnelite, parvede ja teede kasutusmaksud; välja arvatud sõidukite omamise või kasuta- mise load; vt ka Ib lisa punkte 9, 18 ja 19b. (20) Viitab piletitele, mis hõlmavad kaht või enamat transpordiliiki ja mille kulude vahel ei saa vahet teha. (21) Kaasa arvatud spordiklubide ja tervisekeskuste liikmemaksud ja abonenttasud; kaasa on arvatud maksed jahi- ja kalastuslubade eest, kui valitsus kasutab mõne teatavaks reguleerimiseks lubade andmist; vt ka Ib lisa punkte 9 ja 19b. (22) Kaasa arvatud muuseumide sissepääsutasu, raamatukogude kasutustasud ning televisiooni ja raadio kasutustasud ja abonenttasud; vt ka Ib lisa punkte 9 ja 10. (23) Kaasa arvatud hariduskaubad ja -teenused ainult juhul, kui nende eest maksab täielikult tarbija. (24) Täielik kaetus viitab sellele osale kulutustest hariduskaupadele ja -teenustele, mille eest maksab tarbija ning mida ei hüvita valitsus, sotsiaalkindlustus või leibkondi tee- nindavad mittetulundusühingud; vt Ib lisa punkti 12a ja hõlmamise metodoloogilisi üksikasju, mis on täpsustatud nõukogu määruse (EÜ) nr 2494/95 artiklis 14 sätesta- tud korras. (25) Viitab arvuti-, keele-, masinakirja- ja muudele samalaadsetele kursustele, mille eest maksab täielikult tarbija. (26) Viitab lastesõimedele, eelkoolidele ja lasteaedadele, mis pole haridussüsteemi kohustuslik osa; hõlmatud on ainult kulutused, mille eest maksab tarbija ning mida ei hüvita valitsus, sotsiaalkindlustus või leibkondi teenindavad mittetulundusühingud; vt Ib lisa punkti 12a; muud koodiga 12. 3. 1. hõlmatud punktid nagu vanadekodud, vaegurite koolid, kodukoristusteenused ja toitlustuskavad kuuluvad märkuses 18 kirjeldatud korra alla. (27) Viitab vallasvara kindlustuse teenustasudele. (28) Viitab kõigile teenustasudele, mida kasutatavate eluruumide omanikud ja üürnikud maksavad nende kindlustusliikide eest, mida üürnikud tavaliselt võtavad tulekahju, varguste, veekahjustuste jne vastu; vt ka Ib lisa punkte 7, 8 ja 24. Pärast otsust omanike kasutuses olevate eluruumide kohta võib tekkida vajadus laiendada selle kate- gooria katvust eluruume kasutavate omanike makstud teenustasudele kindlustusliikide eest, mida tavaliselt võtavad üürileandjad. (29) Viitab teenustasudele eraviisilise haigus- ja õnnetuskindlustuse eest; vt ka Ib lisa punkte 7, 8 ja 24 ning kategooriaga “06. Tervis” hõlmamise metodoloogilisi üksikasju, mis täpsustatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 2494/95 artiklis 14 sätestatud korras. (30) Metodoloogilised üksikasjad ja hõlmamise ajakava täpsustatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 2494/95 artiklis 14 sätestatud korras. Rakendamise võib kavandada varase- maks kuupäevaks. (31) Viitab isiklike transpordivahendite kindlustuse teenustasudele. (32) Viitab isiklike transpordivahendite, reisi- ja pagasikindlustuse teenustasudele; vt ka Ib lisa punkte 7, 8 ja 24. (33) Viitab teenustasudele sellise kindlustuse eest nagu tsiviilvastutus kolmandate isikute või nende vara vigastuste või kahju eest, mis ei tulene isiklike transpordivahendite kasutamisest; vt ka Ib lisa punkte 7, 8 ja 24. (34) Viitab panga teenustasudele, mida ei väljendata osana tehingu väärtusest. (35) Viitab finantsteenustele, kaasa arvatud pangateenused; hõlmamata on era- või riiklike pensionifondide teenustasud, mis on elukindlustuse liik, aga piiratud konkreetsete isikute rühmadega, nagu ka intressimaksed; vt ka Ib lisa punkte 21 ja 23. (36) Hõlmab makseid passide, sünni-, abielu- või surmatunnistuste väljaandmise eest ning kutseühingute liikmemakse, kui neid võib lugeda tasudeks osutatud teenuste eest; vt Ib lisa punkte 9 ja 19. 126 ET Euroopa Liidu Teataja 10/1. kd Ib LISA A. LEIBKONDADE RAHALISTE LÕPPTARBIMISKULUTUSTE MÄÄRATLUS 1. Leibkondade sektor hõlmab isikuid või isikute rühmi (määratletud ESA punktis 2. 76. a ja 2. 76. b) ning võib, aga ei pea hõlmama institutsioonleibkondi (määratletud ESA punktis 2. 76. b). 2. Residendist leibkonna majandushuvide keskus on liikmesriigi majandusterritooriumil, mis võib, aga ei pea hõl- mama territoriaalseid või eksterritoriaalseid enklaave (määratletud ESA punktis 2. 04–2. 07). 3. Rahaline tehing on majandusvoog, mis on institutsiooniliste üksuste vastastoimeks vastastikusel kokkuleppel, kui asjaomased üksused teevad või võtavad vastu makseid või võtavad kohustusi või saavad vara, mida nomineeri- takse rahaühikutes. Tavakohaselt loetakse majapidamisjäätmete vedu vastastoimeks vastastikusel kokkuleppel. Tehingud, mis ei hõlma sularaha ega rahaühikutes nomineeritavaid kohustusi või vara, on mitterahalised tehin- gud. Üksustesisesed tehingud on tavaliselt mitterahalised tehingud. Mitterahalised tehingud, mis hõlmavad roh- kem kui üht institutsioonilist üksust, toimuvad kaupade vahetamise tehingute (vahetuskaubandus), turundustege- vuse tehingute (loonustasu, loonusüleandmised jne) ja muude tehingutega (mitte toodetud mitterahaliste varade vahetuskaubandus). Leibkondade rahalised lõpptarbimiskulutused hõlmavad järgmisi piiripealseid juhtumeid. 4. Need hõlmavad esemeid, mida ei loeta vahetarbimiseks, nagu materjalid eluruumide väiksemaks remondiks ja sisekujunduseks, mida tüüpiliselt teevad nii üürnikud kui omanikud, ja materjale kestustarbekaupade, sealhulgas sõidukite remondiks ja hoolduseks. 5. See hõlmab esemeid, mida ei käsitleta kapitalimahutusena, eriti kestustarbekaupu, mida kasutatakse mitme aruan- deperioodi vältel; see hõlmab mõnede kestuskaupade omandi üleminekut ettevõttelt leibkonnale. 6. See hõlmab otseselt tasustatavaid finantsteenuseid. 7. See hõlmab kahjukindlustusteenuseid koos kaudse teenustasuga. 8. See hõlmab kõiki kahjukindlustuse nõuetest rahastatavaid kulusid, kaasa arvatud maksed, mida kindlustusseltsid maksavad otse autotöökodadele, haiglatele, arstidele jne. See eeldab, et THHI hõlmab kogu hinda, mida leibkon- nad või kindlustusseltsid maksavad autotöökodadele, haiglatele, arstidele jne. Kahjukindlustuse nõuded on summad, mida kindlustusseltsid on kohustatud maksma isikutele või kaupadele tek- kinud vigastuste või kahju hüvitamiseks. Need on jooksvad üleandmised kindlustusseltsidelt vastuvõtvatele leib- kondadele ja kuuluvad seetõttu leibkondade kasutada jäävasse sissetulekuosasse. Kõiki selle tagajärjel tehtavaid kulutusi, näiteks makseid autotöökodadele, haiglatele või arstidele, käsitletakse leibkondade ja mitte kindlustus- seltside kuludena. Ei ole oluline, kas leibkondadele tekib tegelik kulu enne nõuete väljamaksmist, mis siis paista- vad sotsiaalkindlustuse hüvitistena, või teeb kindlustusselts maksed otse autotöökodadele, haiglatele jne. Viimasel juhul käsitletakse kindlustusseltse ainult vahendajatena, kes tegutsevad leibkondade nimel, keda käsitletakse siiski kulude kandjana. 9. See hõlmab leibkondade makseid litsentside, lubade jne eest, mida käsitletakse teenuste ostmisena. Kui valitsus korraldab litsentside andmisega mõne reguleerimistegevuse, nagu asjaomase isiku pädevuse või kvalifikatsiooni kontrolli, tuleks tehtud makseid käsitleda valitsuselt teenuste ostmisena ja nende hindu arvestada THHIs, aga kui litsentsid antakse nõutavate maksete tegemise korral automaatselt, tuleks makseid käsitleda otseste maksude, mitte hindadena. Juhi- või lendurilube, televisiooni- või raadiolitsentse, relvalube, muuseumi või raamatukogu külastajakaarte, prügiveotasusid jms käsitletakse enamikul juhtudest valitsuse osutatud teenuste ostmisena, sõidu- kite, veesõidukite või õhusõidukite kasutuslube aga käsitletakse enamikul juhtudest maksudena. 10/1. kd ET Euroopa Liidu Teataja 127 10. See hõlmab toodangu ostmist majanduslikult tähtsusetute hindadega, nt muuseumi sissepääsutasu. Leibkondade rahalised lõpptarbimiskulutused ei hõlma järgmisi piiripealseid juhtumeid. 11. See ei hõlma loonustulu, sest see pole rahaline tehing (kuigi vastavalt ESA punktile 3. 76. b on see kaasa arvatud lõpptarbimiskulutustesse). 12. a) See ei hõlma leibkondade saadud mitterahalisi sotsiaaltoetusi, sealhulgas neid kulutuste osi, mille leibkonnad algselt teevad ja mille eest nad hiljem sotsiaalkindlustuselt, valitsusüksustelt või leibkondi teenindavatelt kasu- mitaotluseta institutsioonidelt hüvitist saavad, nt arstikulude või hariduse jaoks. Kui leibkond ostab kauba või teenuse, mille eest ta hiljem osaliselt või tervikuna hüvitist saab, käsitletakse leibkonda ainult vahenda- jana, kes tegutseb sotsiaalkindlustusfondi, valitsusüksuse või leibkondi teenindava kasumitaotluseta institut- siooni nimel. Leibkondadele hüvitatud summasid käsitletakse sotsiaalkindlustuse, valitsusüksuste või leib- kondi teenindavate kasumitaotluseta institutsioonide tehtud mitterahaliste sotsiaaltoetustena. Neid ei doku- menteerita sularaha üleandmistena leibkondadele ja need ei moodusta osa leibkondadele kasutada jäävast sis- setulekuosast. See raamatupidamiskäsitlus annab sama tulemuse nagu juhul, kui sotsiaalkindlustusfond ostab kaubad ja teenused turu tootjatelt ja müüb need madalate turuväliste hindadega edasi leibkondadele. See eel- dab, et THHIsse võetav hind on leibkonna makstav hind miinus hüvitis. b) Kõiki muid ametivõimude hinnaalandusi, eriti eluasememakseid üürnikele nende üüri vähendamiseks (kaasa arvatud maksed, mis üürniku äranägemisel lähevad otse üürileandjale), loetakse rahalisteks sotsiaaltoetusteks, ja seetõttu kuuluvad need leibkonna kasutada jäävasse sissetulekuossa. See eeldab, et THHI sisaldab kauba või teenuse täielikku hinda enne hinnaalandust. 13. Samuti ei hõlma see omaniku kasutuses olevate eluruumide eluasemeteenuseid, sest need pole rahalised tehingud (kuigi vastavalt ESA 3. 76. a on see hõlmatud lõpptarbimiskulutustega). 14. See ei hõlma eluruumide ostmist ja esemeid, mida käsitletakse mittetoodetud vara omandamisena, eriti maa ost- mist. 15. Samuti ei hõlma see kulusid, mis eluruumi omanikul tekivad eluruumi kujundamise, hoolduse ja remondiga, mida tavaliselt ei tee üürnikud. 16. See ei hõlma kulutusi väärtasjadele. 17. See ei hõlma iseseisva õigusvõimeta ettevõtete omanikest leibkondade kulutusi, mis tekivad ärilistel eesmärkidel. 18. See ei hõlma jooksvaid tulu- ja omandimakse, mis kõik on sularahas või loonusena väljendatud kohustuslikud maksed, mida valitsemissektor ning välismaailm korrapäraselt nõuavad institutsiooniliste üksuste tulult ja oman- dilt, ning teatavaid korrapäraseid makse, mida ei hinnata tulu ega omandi alusel. Muud jooksvad maksud hõlma- vad kõiki leibkondade makstud litsentsitasusid, mida käsitletakse maksudena, nagu litsentsid sõidukite, veesõidu- kite või õhusõidukite omamiseks või kasutamiseks jne. 19. a) See ei hõlma sissemakseid, osamakse ja makseid, mida leibkonnad maksavad leibkondi teenindavatele mitte- tulundusühingutele nagu ametiühingud, kutseühingud, tarbijate liidud, kirikud ning seltskonna-, kultuuri-, vabaaja- ja spordiklubid. b) Kui klubi, liitu, seltsi või ühingut võib lugeda turu tootjaks, kes müüb oma teenuseid majanduslikult märki- misväärse hinnaga, nagu see tavaliselt ongi, kuigi õiguslik seisund võib olla mittetulundusorganisatsioon, siis loetakse leibkondade makstud sissemaksed, osamaksed ja maksed tasuks osutatud teenuste eest — mitte üleandmiseks — ja hõlmatakse seega THHIga. 20. See ei hõlma leibkondade rahalisi või mitterahalisi vabatahtlikke üleandmisi heategevus-, hädaabi- ja abiorganisat- sioonidele. 128 ET Euroopa Liidu Teataja 10/1. kd 21. See ei hõlma omanditulu makseid, kaasa arvatud intress. Omanditulu on tulu, mille finantsvara või materiaalse mittetoodetud väärtuse omanik saab tasuks teisele institutsioonilisele üksusele summade andmise või materiaalse mittetoodetud väärtuse tema käsutusse andmise eest. Nende vahel kokkulepitud rahastamisvahendi tingimustel on intress summa, mille võlgnik on kohustatud võlausaldajale maksma konkreetse tähtaja jooksul, vähendamata laekumata põhisummat. 22. See ei hõlma kohustuslikke või vabatahtlikke sotsiaalmakse, nagu tööandjate tegelikud sotsiaalmaksed sotsiaal- kindlustusfondidesse, kindlustusseltsidele ja autonoomsetele või mitteautonoomsetele pensionifondidele, mis hal- davad sotsiaalkindlustuskavasid, et tagada oma töötajatele sotsiaaltoetused, või töötajate sotsiaalmakse, mida makstakse sotsiaalkindlustusse, eraallikatest rahastatavatesse ja rahastamata kavadesse. 23. See ei hõlma elukindlustust ja pensionikindlustuskavasid (kuigi ESA punkti 3. 76. f kohaselt on sellised teenused hõlmatud lõpptarbimiskulutustega kaudse teenustasu summa võrra). 24. See ei hõlma kahjukindlustuse netokindlustuspreemiaid. Need on institutsiooniliste üksuste võetud poliiside alusel makstavad kindlustuspreemiad. Üksikleibkondade võetud poliisid on võetud nende isiklikul algatusel ja nende isi- klikuks kasuks sõltumatult nende tööandjatest või valitsusest ja väljaspool kõiki sotsiaalkindlustuskavasid. Elu- kindlustuse netopreemiad koosnevad nii tegelikest kindlustuspreemiatest, mida kindlustusvõtjad maksavad kind- lustuse saamiseks aruandeperioodil (teenitud kindlustuspreemiad) ja kindlustusmakse lisadest, mida makstakse kindlustusvõtjatele omistatavast omanditulust, pärast kindlustust korraldavate kindlustusseltside teenustasude lahutamist. (NB: see teenustasu on hõlmatud leibkondade rahaliste lõpptarbimiskulutustega). Kahjukindlustuse netopreemiad on summad, mis on kättesaadavad mitmesuguste sündmuste või õnnetusjuhtumite vastu kindlusta- miseks, mis looduslikel või inimtekkelistel põhjustel tekitavad kahju kaubale või omandile või isikutele, näiteks tulekahjud, uputused, avariid, kokkupõrked, uppumised, vargused, vägivald, õnnetusjuhtumid, haigused, või kind- lustamiseks rahaliste kahjude vastu, mis tulenevad sellistest sündmustest nagu haigus, töökoha kaotus, õnnetus- juhtumid jne. 25. See ei hõlma leibkondadevahelisi jooksvaid üleandmisi, mis koosnevad kõigist rahalistest või mitterahalistest üleandmistest, mida residendist leibkonnad teevad teistele residendist või mitteresidendist leibkondadele või neilt saavad. 26. See ei hõlma trahve ja karistusi. Neid kehtestavad institutsiooniliste üksuste suhtes kohtud või kohtulaadsed orga- nid ja neid käsitletakse kohustuslike jooksvate üleandmistena. Samuti pole hõlmatud trahvid ja karistused, mida maksuhaldurid kehtestavad maksudest kõrvalehoidmise või maksude hilinenud maksmise eest, mida tavaliselt ei saa eristada maksudest endist. 27. See ei hõlma loteriisid ja hasartmänge; teenustasu maksmist loteriid või hasartmängu korraldavale üksusele ega sellest tulenevat jooksvat üleandmist, mis makstakse välja võitjatele (kuigi ESA punkti 4. 135 kohaselt sisaldavad lõpptarbimiskulutused teenustasu). B. HINNA MÄÄRATLUS 28. Ostmise ajal on müügihind hind, mida ostja toodete eest tegelikult maksab; kaasa on arvatud kõik toodetelt võe- tavad maksud miinus hüvitised; maha on arvatud hulgi- või vähese tarbimise perioodide ostude standardhindade või -tasude hinnaalandused; välja on arvatud krediidikorraldusega lisatud intressi- või teenustasud; välja on arva- tud kõik lisatasud, mis tekivad ostude tegemise ajal näidatud tähtaja jooksul maksmata jätmise tõttu. 29. Leibkond omandab kaupu ja teenuseid isiklikuks tarbimiseks (“isiklikud kaubad ja teenused”) ja leibkonna liikmed kasutavad neid oma vajaduste ja soovide täitmiseks. Isiklikel kaupadel ja teenustel on järgmised omadused: a) peab olema võimalik jälgida ja dokumenteerida kauba või teenuse omandamist konkreetse leibkonna või selle liikme poolt, samuti aega, millal see toimus; 10/1. kd ET Euroopa Liidu Teataja 129 b) c) leibkond peab olema kauba või teenuse pakkumisega nõustunud ja tegema kõik vajaliku, et selle omanda- mine oleks võimalik, näiteks minema kooli või kliinikusse; kaup või teenus peab olema selline, et selle omandamine ühe leibkonna või isiku või võib-olla väikese, piira- tud isikute rühma poolt välistab selle omandamise muude leibkondade või isikute poolt. Kõik leibkondade lõpptarbimiskulutused on isiklikud. Tavakohaselt käsitletakse kõiki kaupu ja teenuseid, mida leibkondi teenindavad mittetulundusühingud pakuvad, isiklikena. Tava alusel tuleks kõiki valitsemissektori lõpptarbimiskulutusi haridusele, tervisele, sotsiaalkindlustusele ja hea- olule, spordile ja vabale ajale ning kultuurile käsitleda kulutustena individuaalsetele tarbimisteenustele, välja arva- tud kulud üldisele haldusele, korraldusele, uuringutele jne. Lisaks tuleks isiklikena käsitleda ka kulutusi eluaseme pakkumisele, majapidamisjäätmete veole ja transpordisüsteemi käigushoidmisele. Kollektiivsed tarbimiskulutused on ülejääk valitsemissektori lõpptarbimiskulutustest. Need sisaldavad eelkõige ühiskonna haldust ja reguleerimist, turvalisuse ja kaitse andmist, korrakaitset, õigusaktide koostamist ja rakendamist, rahvatervise kaitset, keskkonna- kaitset, uurimis- ja arengutegevust ning infrastruktuuri ja majandusarengut


title: Padomes Regula (EK) Nr. 1631/98 (1998. gada 20. jūlijs), ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 2392/86 par Kopienas vīna dārzu reģistra izveidi

eurovoc_concepts:
EU Member State
administrative formalities
directory
vineyard
viticulture

formats: html pdf print

text: 298 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 03/23. sēj. 31998R1631 L 210/14 EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS 28. 7. 1998. PADOMES REGULA (EK) Nr. 1631/98 (1998. gada 20. jūlijs), ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 2392/86 par Kopienas vīna dārzu reģistra izveidi EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU. ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes 1987. gada 16. marta Regulu (EEK) Nr. 822/87 par vīna tirgus kopīgo organizāciju (1) un jo īpaši tās 80. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu (2), tā kā Regulā (EEK) Nr. 2392/86 (3) paredzētajiem pasākumiem būtu jābūt pietiekami elastīgiem, lai ļautu pielāgoties izmaiņām kopīgajā vīna tirgus organizācijā; tā kā tehniskās grūtības, kas ir izveidojot vīna dārzu reģistru, attiecīgi, Spānijā, radušās, Grieķijā un Portugālē, lai pagarinātu ir pietiekams pamats, Regulas (EEK) Nr. 2392/86 4. panta 4. punktā noteikto termiņu, 1. pants Regulas (EEK) Nr. 2392/86 4. panta 4. punkta pirmo daļu papildina ar šādu teikumu: izveides “Reģistra 1999. gada 31. decembris, bet Grieķijā un Portugālē – 2000. gada 31. decembris. ” termiņš Spānijā ir 2. pants Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, 1998. gada 20. jūlijā Padomes vārdā — priekšsēdētājs W. MOLTERER (1) OV L 84, 27. 3. 1987. , 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1627/98 (sk. OV L 210, 28. 7. 1998. , 8. lpp. ). (2) OV C 87, 23. 3. 1998. , 17. (3) OV L 208, 31. 7. 1986. , 1. lpp. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1596/96 (OV L 206, 16. 8. 1996. , 38. lpp. )


title: Kommissionens förordning (EG) nr 1564/98 av den 20 juli 1998 om en särskild interventionsåtgärd för korn i Spanien

eurovoc_concepts:
Spain
award of contract
barley
export refund
intervention agency

text: L 203/6 ‹ SV ‹ Europeiska gemenskapernas officiella tidning 21. 7. 98 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1564/98 av den 20 juli 1998 om en särskild interventionsåtgärd för korn i Spanien EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Euro- peiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1766/92 av den 30 juni 1992 om den gemensamma organisationen av marknaden för ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 923/96 (2), särskilt artikel 6 i denna, och spannmål (1), senast av följande skäl: Produktionen av korn i Spanien överstiger landets behov. Möjligheterna att gemenskapens marknad är begränsade. få avsättning för detta överskott på Situationen på den spanska marknaden kan förbättras genom att delar av överskottet av korn exporteras till tredje land. På grund av världsmarknadspriset på korn kan denna export dock ske endast med hjälp av bidrag. Den bidragsordning som fastställs i artikel 13 i förordning (EEG) nr 1766/92 gäller emellertid för export från alla medlemsstater. Denna ordning är därför inte bara olämp- lig som lösning på det aktuella problemet, utan kan också gynna exporten av korn från medlemsstater med en helt annan marknadssituation än Spanien. Om det inte vidtas lämpliga åtgärder är det troligt att stora kvantiteter korn i enlighet med artikel 4 i förordning (EEG) nr 1766/92 överförs till interventions- lager i Spanien under regleringsåret. Export till tredje land är under alla omständigheter den enda avsättningsmöjlig- i heten. För att undvika denna intervention bör det enlighet med artikel 6 i samma förordning vidtas en särskild interventionsåtgärd som är avsedd att förbättra situationen på den spanska marknaden. För att undvika stor belastning på gemenskapens budget genom inköp och lagring av produkter som senare skall exporteras under alla omständigheter, bör en sådan åtgärd dessutom ha formen av direkt exportstöd. En lämplig åtgärd för detta ändamål är beviljande av ett bidrag vars belopp bestäms genom ett anbudsförfarande och som gäller endast för produkter som produceras i och exporteras från Spanien. Avsikten med åtgärden är att bevilja bidrag endast för korn av den kvalitet som enligt kommissionens förord- (1) EGT L 181, 1. 7. 1992, s. 21. (2) EGT L 126, 24. 5. 1996, s. 37. ning (EEG) nr 689/92 (3), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1424/98 (4), krävs för interventionsköp. Det behö- riga organet måste säkerställa att det korn som exporteras är av denna kvalitet. Till följd av denna åtgärds beskaffenhet och mål bör även den omfattas av artikel 13 i förordning (EEG) nr 1766/92 samt av de förordningar som har antagits för tillämp- ningen av denna, särskilt kommissionens förordning (EG) nr 1501/95 av den 29 juni 1995 om vissa tillämpningsfö- reskrifter för rådets förordning (EEG) nr 1766/92 vad avser beviljande av exportbidrag och de åtgärder som skall vidtas vid störningar inom spannmålssektorn (5), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2052/97 (6). förordning (EG) nr 1501/95 är anbudsgivaren Enligt skyldig att lämna in en ansökan om exportlicens. Uppfyl- landet av denna skyldighet får säkerställas genom ett krav på att anbudsgivaren ställer en säkerhet på 12 ecu per ton när de lämnar in sina anbud. För att säkerställa att spannmålen i fråga exporteras från den medlemsstat för vilken en interventionsåtgärd har vidtagits, är det nödvändigt att begränsa användningen av exportlicenser till export som sker från den medlemsstat i vilken licensansökan lämnades in. För att säkerställa lika behandling av alla berörda parter måste alla utfärdade licenser ges lika lång giltighetstid. säkerställa att För att förfarandet med exportanbud fungerar smidigt är det lämpligt att föreskriva en minimi- kvantitet för anbudet samt en frist och en form för inläm- ning av anbud till den behöriga myndigheten. Förvaltningskommittén för spannmål har inte yttrat sig inom den tid som ordföranden har bestämt. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 En särskild interventionsåtgärd i 1. form av export- bidrag skall gälla för export av 250 000 ton korn som producerats i Spanien. (3) EGT L 74, 20. 3. 1992, s. 18. (4) EGT L 190, 4. 7. 1998, s. 14. (5) EGT L 147, 30. 6. 1995, s. 7. (6) EGT L 287, 21. 10. 1997, s. 14. 21. 7. 98 ‹ SV ‹ Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 203/7 Artikel 13 i förordning (EEG) nr 1766/92 och de före- skrifter som antagits för tillämpningen av den artikeln skall tillämpas också på detta bidrag. 2. Det spanska interventionsorganet skall ansvara för att den åtgärd som avses i punkt 1 vidtas. Artikel 2 Storleken på det anbud som avses i artikel 1 skall 1. bestämmas genom anbud. 2. Anbudsinfordran skall gälla den mängd korn som avses i artikel 1. 1 och för export till alla tredje länder. 3. Infordran skall gälla till den 27 maj 1999. Under giltighetstiden skall det göras veckovis tilldelningar för vilka fristerna för inlämning av anbud skall vara de som föreskrivs i meddelandet om anbudsinfordran. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4. 4 i förordning (EG) nr 1501/95 skall tidsfristen för inläm- nande av anbud för den första delen av anbudsförfarandet gå ut den 23 juli 1998. Anbud skall 4. organ som namnges i anbudsinfordran. inges till det spanska interventions- 5. Anbudsinfordran skall genomföras på det sätt som anges i den här förordningen och i förordning (EG) nr 1501/95. Artikel 3 Ett anbud är giltigt endast om a) det gäller en kvantitet på minst 1 000 ton, b) det åtföljs av ett skriftligt åtagande från anbudsgivaren i vilket det specificeras att anbudet endast avser korn som har producerats i Spanien och som skall expor- teras från Spanien. Om det åtagande som avses i punkt b inte uppfylls skall säkerheten enligt artikel 10 i kommissionens förordning (EG) nr 1162/95 (1) vara förverkad, utom i fall av force majeure. Artikel 4 I samband med den anbudsinfordran som avses i artikel 2 skall fält 20 innehålla följande angivelse: licensansökan och själva exportlicensen i ”Reglamento (CE) no 1564/98 certificado v ´alido exclu- sivamente en Espa ˜na. ” Artikel 5 Artikel 6 1. Trots bestämmelserna i artikel 21. 1 i kommissionens förordning (EEG) nr 3719/88 (2) skall vid fastställandet av giltighetstiden för exportlicenser utfärdade i enlighet med artikel 8. 1 i förordning (EG) nr 1501/95 dessa anses vara utfärdade samma dag som anbudet ingavs. 2. Exportlicenser utfärdade i samband med anbudsin- fordran enligt denna förordning skall vara giltiga från dagen för utfärdandet enligt punkt 1 till slutet av den fjärde månaden efter utfärdandet. 3. Trots artikel 11 i förordning (EEG) nr 3719/88 skall exportlicenser under denna anbudsinfordran vara giltiga endast i Spanien. Artikel 7 1. Kommissionen skall artikel 23 i förordning (EEG) nr 1766/92 besluta i enlighet med förfarandet i — att fastställa ett högsta exportbidrag med särskild hänsyn till kriterierna i artikel 1 i förordning (EG) nr 1501/95, eller — att inte göra någon tilldelning. 2. När ett högsta exportbidrag har fastställts skall varje anbud antas som är lika stort eller mindre än det högsta exportbidraget. 3. Ett beviljat bidrag skall betalas ut endast om det korn som exporteras är av minst den kvalitet som anges i artikel 2. 2 i förordning (EEG) nr 689/92 för intervention- sköp i Spanien. Det behöriga organet skall därför genom ett godkänt organ eller en godkänd organisation låta analysera de lossade varorna och för kommissionen hålla tillgängligt ytterligare ett prov från varje försändelse, taget och förseglat i närvaro av anbudsgivaren eller dennes ombud. Provtagning och analys skall bekostas av anbudsgivaren. 4. Om kvaliteten inte motsvarar den som anges i punkt 3, skall bidraget minskas med 15 ecu per ton. Artikel 8 Anbuden skall inges via det spanska interventionsorganet och vara kommissionen tillhanda senast en och en halv timme efter utgången av den frist för veckovis ingivande av anbud som anges i anbudsinfordran. De skall inges i den form som anges i bilaga I och till de telefon-, telex- och faxnummer som förtecknas i bilaga II. Om inga anbud inkommer skall det spanska interven- tionsorganet underrätta kommissionen om detta inom den tid som anges i första stycket. Den säkerhet som avses i artikel 5 i förordning (EG) nr 1501/95 skall vara 12 ecu per ton. De klockslag som fastställts för inlämning av anbud avser belgisk tid. (1) EGT L 117, 24. 5. 1995, s. 2. (2) EGT L 331, 2. 12. 1988, s. 1. L 203/8 ‹ SV ‹ Europeiska gemenskapernas officiella tidning 21. 7. 98 Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska gemenska- pernas officiella tidning. Artikel 9 Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den 20 juli 1998. På kommissionens vägnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen 21. 7. 98 ‹ SV ‹ Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 203/9 BILAGA I Veckovis anbud avseende exportbidrag för spanskt korn till alla tredje länder (Förordning (EG) nr 1564/98) (Sista inlämningsdag för anbud [datum/tid] ) 1 2 Antal anbudsgivare Kvantitet i ton 3 Exportbidrag i ecu/ton 1 2 3 osv. BILAGA II Endast följande nummer används för kontakt med Bryssel (DG VI/C/1): — Telex: 22037 AGREC B, 22070 AGREC B (grekiska tecken). — Fax: 296 49 56, 236 25 15


title: 98/482/CE: Décision du Conseil du 20 juillet 1998 concernant une réglementation technique commune relative aux exigences de raccordement pour la connexion aux réseaux téléphoniques publics commutés (RTPC) analogiques des équipements terminaux (à l'exception de ceux qui prennent en charge la téléphonie vocale dans les cas justifiés) pour lesquels l'adressage de réseau éventuel est assuré par signalisation multifréquence bitonale (DTMF)

eurovoc_concepts:
harmonisation of standards
interactive network
technical regulations
technical standard
telecommunications
transmission network

formats: fmx4 html pdf print xhtml

text: L 216/8 FR Journal officiel des Communautés européennes 4. 8. 98 DÉCISION DU CONSEIL du 20 juillet 1998 concernant une réglementation technique commune relative aux exigences de raccordement pour la connexion aux réseaux téléphoniques publics commutés (RTPC) analogiques des équipements terminaux (à l’exception de ceux qui pren- nent en charge la téléphonie vocale dans les cas justifiés) pour lesquels l’adressage de réseau éventuel est assuré par signalisation multifréquence bitonale (DTMF) (98/482/CE) LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE, vu le traité instituant la Communauté européenne, vu la proposition de la Commission, vu la directive 98/13/CE du Parlement européen et du Conseil du 12 février 1998 concernant les équipements terminaux de télécommunications et les équipements de stations satellite, incluant la reconnaissance mutuelle de leur conformité (1), et notamment son article 7, paragraphe 2, deuxième alinéa, communications par terrestres de considérant que la Commission a déterminé le type d’équipement terminal qui doit faire l’objet d’une régle- mentation technique commune, et établi la déclaration de portée correspondante; considérant qu’il convient d’adopter les normes harmoni- sées correspondantes, ou des parties de celles-ci, concréti- sant les exigences essentielles qui doivent être transfor- mées en réglementations techniques communes; considérant que les progrès techniques en matière de réseaux téléphoniques publics nationaux n’ont marqué aucune pause au cours du vingtième siècle et que, comme ces progrès résultaient à l’origine d’initiatives indépen- dantes, il subsistera quelque temps encore d’importantes différences techniques entre les réseaux; considérant qu’il existe des différences techniques entre les réseaux téléphoniques publics commutés (RTPC) et que les plus importantes sont exposées dans les notes explicatives publiées dans le guide EG 201 121 de l’ETSI (Institut européen des normes de télécommunications); considérant que le respect des notes explicatives est facul- tatif et qu’elles peuvent contenir des informations utiles pour le fabricant; considérant que les organismes notifiés doivent donc veiller à ce que les fabricants aient connaissance des notes explicatives à les certains réseaux; concernant spécifiques exigences considérant qu’il doit toujours être possible, pendant une période transitoire, d’agréer les équipements terminaux conformément à une réglementation nationale; (1) JO L 74 du 12. 3. 1998, p. 1. considérant que les fabricants doivent joindre une notice à tous les produits agréés conformément à la présente décision; que les fabricants doivent faire une déclaration de compatibilité réseau; que les organismes notifiés doivent veiller à ce que les fabricants aient connaissance de ces obligations; que les organismes notifiés doivent se communiquer les déclarations de compatibilité réseau dès lors qu’un agrément est accordé conformément à la présente décision; considérant que les équipements entrant dans le champ d’application de la présente décision qui ont été agréés conformément à une réglementation nationale avant la fin de la période transitoire peuvent continuer à être mis sur le marché national correspondant et être mis en service; dénommé télécommunications considérant que le comité d’approbation des équipements «comité ACTE» de institué à l’article 28 de la directive 98/13/CE n’a pas émis d’avis sur la réglementation technique commune faisant l’objet de la présente décision; que, conformément à l’article 29, paragraphe 3, de la directive 98/13/CE, la Commission a donc soumis au Conseil la présente propo- sition relative à la mesure à prendre, A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION: Article premier 1. La présente décision s’applique aux équipements qui sont destinés à être connectés, en tant que terminaux uniques, par un accès 2-fils à une ligne de RTPC analo- gique au point de terminaison du réseau, et qui entrent dans le champ d’application de la norme harmonisée visée à l’article 2, paragraphe 1. 2. La présente décision institue une réglementation technique commune relative aux exigences de raccorde- ment à un RTPC analogique des équipements terminaux visés au paragraphe 1. Elle ne couvre pas les exigences relatives à l’interfonctionnement des équipements termi- naux à travers le réseau public de télécommunications tel que défini à l’article 5, point g), de la directive 98/13/CE. 4. 8. 98 FR Journal officiel des Communautés européennes L 216/9 Article 2 1. La réglementation technique commune comprend la norme harmonisée préparée par l’organisme de normali- sation concerné et concrétisant, dans la mesure où elles sont applicables, les exigences essentielles visées à l’article 5, points d) et f), de la directive 98/13/CE. La référence à cette norme figure à l’annexe I. 2. Les équipements terminaux couverts par la présente décision sont conformes à la réglementation technique commune visée au paragraphe 1, satisfont aux exigences essentielles visées à l’article 5, points a) et b), de la direc- tive 98/13/CE et aux exigences de toute autre directive applicable, notamment la directive 73/23/CEE du Conseil du 19 février 1973 concernant le rapprochement des législations des États membres relatives au matériel élec- trique destiné à être employé dans certaines limites de tension (1) et la directive 89/336/CEE du Conseil du 3 mai 1989 concernant le rapprochement des législations des États membres relatives à la compatibilité électromagné- tique (2). Article 3 1. Concernant les équipements terminaux visés à l’ar- ticle 1er, paragraphe 1, de la présente décision, les orga- nismes notifiés désignés pour effectuer les procédures visées à l’article 10 de la directive 98/13/CE utilisent ou veillent à ce que soient utilisées les parties applicables de la norme harmonisée visée à l’article 2, paragraphe 1, de la présente décision. b) les fabricants sachent qu’ils doivent joindre une notice, suivant le modèle indiqué à l’annexe II, à tous les produits agréés conformément à la présente décision, c) les fabricants fassent également les déclarations de compatibilité réseau suivant le modèle indiqué à l’an- nexe III. 3. Les organismes notifiés se communiquent les décla- rations de compatibilité réseau lorsqu’un agrément est accordé conformément à la présente décision. Article 4 Les équipements entrant dans le champ d’applica- 1. tion de la norme harmonisée visée à l’article 2, paragraphe 1, peuvent continuer à être agréés conformément aux réglementations nationales pendant une période de quinze mois suivant la date d’adoption de la présente décision. 2. Les équipements terminaux agréés conformément à ces réglementations nationales peuvent continuer à être mis sur le marché national et être mis en service. Article 5 Les États membres sont destinataires de la présente déci- sion. 2. a) Les organismes notifiés veillent à ce que: Fait à Bruxelles, le 20 juillet 1998. les fabricants, ou toute autre personne demandant l’agrément, aient connaissance des notes explicatives contenues dans le guide EG 201 121 de l’ETSI, ainsi que des éventuelles modifications apportées à ces notes; Par le Conseil Le président W. MOLTERER (1) JO L 77 du 26. 3. 1973, p. 29. Directive modifiée par la directive 93/68/CEE (JO L 220 du 30. 8. 1993, p. 1). (2) JO L 139 du 23. 5. 1989, p. 19. Directive modifiée en dernier lieu par la directive 93/68/CEE (JO L 220 du 30. 8. 1993, p. 1). L 216/10 FR Journal officiel des Communautés européennes 4. 8. 98 ANNEXE I Référence à la norme harmonisée applicable La norme harmonisée visée à l’article 2 est la suivante: «Exigences de raccordement pour l’obtention de l’agrément paneuropéen concernant la connexion aux réseaux téléphoniques publics commutés terminaux (à l’exception de ceux qui prennent en charge la téléphonie vocale) pour lesquels l’adressage de réseau éventuel est assuré par signalisation multifréquence bitonale (DTMF)». (RTPC) analogiques des équipements Institut européen des normes de télécommunications ETSI Secrétariat de l’ETSI TBR 21: janvier 1998 (à l’exception du préambule) INFORMATIONS COMPLÉMENTAIRES L’Institut européen des normes de télécommunications est un organisme reconnu conformément à la directive 83/189/CEE du Conseil du 28 mars 1983 prévoyant une procédure d’information dans le domaine des normes et réglementations techniques (1). La norme harmonisée susmentionnée a été élaborée dans le cadre d’un mandat confié conformément aux procédures prévues à cet effet par la directive 83/189/CEE. Le texte complet de la norme harmonisée susmentionnée peut être obtenu auprès de: Institut européen des normes de télécommunications 650, route des Lucioles F-06921 Sophia Antipolis Cedex France Commission européenne DG XIII/A/2-(BU 31, 1/7) Rue de la Loi 200 B-1049 Bruxelles ou de l’un des organismes chargés de diffuser les normes de l’ETSI, dont la liste figure sur Internet à l’adresse www. ispo. cec. be. (1) JO L 109 du 26. 4. 1983, p. 8. 4. 8. 98 FR Journal officiel des Communautés européennes L 216/11 ANNEXE II Texte de la notice que les fabricants doivent joindre aux produits agréés conformément à la présente décision «Cet équipement a reçu l’agrément, conformément à la décision 98/482/CE du Conseil, concernant la connexion paneuropéenne de terminal unique aux réseaux téléphoniques publics commutés (RTPC). Toutefois, comme il existe des différences d’un pays à l’autre entre les RTPC, l’agrément en soi ne constitue pas une garantie absolue de fonctionnement optimal à chaque point de terminaison du réseau RTPC. En cas de problème, vous devez contacter en premier lieu votre fournisseur. » NB: Le fabricant doit veiller à ce que le revendeur et l’utilisateur de l’équipement aient parfaitement connaissance des informations ci-dessus en les faisant figurer sur l’emballage et/ou dans un manuel d’utilisation ou tout autre mode d’emploi. ANNEXE III Déclaration de compatibilité réseau que le fabricant doit faire à l’intention de l’organisme notifié et du revendeur Cette déclaration indiquera les réseaux pour lesquels l’équipement est conçu, et tous les réseaux notifiés avec lesquels il peut y avoir des difficultés d’interfonctionnement. Déclaration de compatibilité réseau que le fabricant doit faire à l’intention de l’utilisateur Cette déclaration indiquera les réseaux pour lesquels l’équipement est conçu, et tous les réseaux notifiés avec lesquels il peut y avoir des difficultés d’interfonctionnement. Le fabricant doit également joindre une déclaration indiquant clairement dans quels cas la compatibilité réseau dépend de réglages matériels et logiciels de commutateurs. Il conseillera aussi à l’utilisateur de contacter le revendeur s’il s’avère nécessaire d’utiliser l’équipement sur un autre réseau


title: Padomes Direktīva 98/56/EK (1998. gada 20. jūlijs) par dekoratīvo augu pavairošanas materiāla tirdzniecību

eurovoc_concepts:
administrative check
horticulture
import (EU)
labelling
marketing standard
plant health control
plant propagation

text: 03/23. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 363 31998L0056 L 226/16 EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS 13. 8. 1998. PADOMES DIREKTĪVA 98/56/EK (1998. gada 20. jūlijs) par dekoratīvo augu pavairošanas materiāla tirdzniecību EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 43. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu (1), ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (2), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzi- numu (3), (7) (8) (9) Augu veselības un kvalitātes standartu noteikšana atse- višķām dekoratīvo augu ģintīm un sugām prasa ilgu un sīki izstrādātu tehnisku un zinātnisku izskatīšanu; tā kā tādējādi jāizstrādā procedūra šo standartu noteikšanai. Pirmajā instancē ir atbildīgi pavairošanas materiālu piegādātāji, nodrošinot, ka viņu produkti atbilst šajā direktīvā noteiktajiem nosacījumiem. Dalībvalstu kompetentajām iestādēm, veicot kontroles un inspekcijas, būtu jānodrošina, lai piegādātāji izpildītu šos nosacījumus. tā kā: (1) (2) (3) (4) (5) (6) Dekoratīvo augu ražošanai ir ievērojama vieta Kopienas lauksaimniecībā. Apmierinoši rezultāti attiecībā uz dekoratīvo augu stādī- jumiem lielā mērā atkarīgi no to pavairošanā izmantotā materiāla kvalitātes un veselības. (10) Kopienas kontroles pasākumi jāievieš, lai visās dalībval- stīs nodrošinātu vienveidīgu šajā direktīvā noteikto stan- dartu pielietojumu. Saskaņotu nosacījumu izstrāde Kopienas līmenī nodroši- nātu, ka pircēji visā Kopienā saņem pavairošanas mate- riālus, kas ir veselīgi un kvalitatīvi. Ciktāl tie attiecas uz augu veselību, šādiem saskaņotiem nosacījumiem jāsaskan 1976. gada ar 21. decembra Direktīvu 77/93/EEK par aizsardzības pasākumiem pret augiem vai augu produktiem kaitīgu organismu ievešanu un izplatību Kopienā (4). Padomes Ir lietderīgi izstrādāt Kopienas noteikumus visu ģinšu un sugu dekoratīvajiem augiem Kopienā, izņemot tos, uz Padomes 1996. gada 9. decembra kuriem attiecas Regula (EK) Nr. 338/97 par savvaļas faunas un floras sugu aizsardzību, regulējot to tirdzniecību (5). Neierobežojot Direktīvas 77/93/EEK augus veselības noteikumus, nav lietderīgi piemērot Kopienas notei- kumus par tirdzniecību ar pavairošanas materiālu, ja ir skaidrs, ka šādi materiāli un augi paredzēti eksportam uz trešām valstīm, tā kā šajā gadījumā piemērojamie notei- kumi var būt atšķirīgi no tiem, ko ietver šī direktīva. (1) OV C 50, 17. 2. 1998. , 8. (2) OV C 104, 6. 4. 1998. , 40. (3) OV C 157, 25. 5. 1998. , 3. (4) OV L 26, 31. 1. 1977. , 20. lpp. lpp. lpp. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 98/2/EK(OV L 15, 21. 1. 1998. , 34. lpp. ). (5) OV L 61, 3. 3. 1997. , 1. Komisijas Regulu (EK) Nr. 938/97 (OV L 140, 30. 5. 1997. , 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar lpp. ). (11) Pavairošanas materiālu pircēju interesēm atbilst tas, ka šķirņu nosaukumi vai augu grupas ir zināmas un to identitāte ir garantēta. (12) Ražošanas nozares, kas darbojas dekoratīvo augu sektorā, specifiskās īpašības ir sarežģīts faktors; tā kā, attiecīgi, augstākminētie mērķi vislabāk sasniedzami vai nu, izmantojot kopīgu informāciju par šķirni vai, augu šķirņu vai grupu gadījumā, izmantojot to, ka ir pieejami apraksti, kurus sastādījuši un glabā piegādātāji. (13) Lai nodrošinātu identitāti un sakārtotu tirdzniecību ar pavairošanas materiāliem, jāizstrādā Kopienas noteikumi par partiju nodalīšanu un marķēšanu; tā kā etiķetēs jāsniedz sīkas ziņas, kas vajadzīgas gan oficiālajai kontrolei, gan informācija audzētājam. (14) atļauj, pārejošu piegādes Jāizstrādā noteikumi, kas grūtību gadījumā, tirdzniecību ar pavairojamajiem mate- riāliem saskaņā ar mazāk stingrām prasībām, nekā tās, kas ietvertas šajā direktīvā. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 03/23. sēj. 364 (15) (16) (17) (18) Jāizstrādā noteikumi par tirdzniecības atļaušanu Kopienā ar pavairošanas materiālu, kas ražots trešās valstīs, ar nosacījumu, ka tas vienmēr visos aspektos sniedz līdzvērtīgas garantijas kā pavairošanas materiāls, kas ražots Kopienā, un ir saskaņā ar Kopienas noteikumiem. Lai saskaņotu pārbaudes tehniskās metodes, ko izmanto dalībvalstīs un salīdzinātu Kopienā ražoto pavairošanas materiālu ar to, kas ražots trešās valstīs, jāveic salīdzi- nošas izpētes, lai pārbaudītu pavairošanas materiāla atbil- stību šīs direktīvas prasībām. Lai sekmētu efektīvu šīs direktīvas darbību, Komisijai jāuztic veikt pasākumus tās īstenošanai; tā kā šādi pasā- kumi jāpieņem kārtībā, kas paredz ciešu sadarbību starp Komisiju un dalībvalstīm Pastāvīgajā dekoratīvo augu pavairošanas materiālu komitejā. 1991. gada 19. decembra Padomes Direktīva 91/682/EEK par tirdzniecību ar dekoratīvo augu pavai- rošanas materiālu un dekoratīvajiem augiem (1) nosaka Kopienas līmenī saskaņotus nosacījumus, lai nodroši- nātu, ka pircēji visā Kopienā saņem veselīgu un kvalita- tīvu pavairošanas materiālu un dekoratīvos augus. (19) Dalībvalstīs ir pieredzētas grūtības ar minētās direktīvas interpretāciju un transponēšanu. (20) Minētā direktīva ir atzīta par piemērotu iekļaušanai SLIM Iniciatīvā (Vienkāršāki tiesību akti iekšējam tirgum), ko aizsākusi Komisija 1996. gada maijā. (21) Dekoratīvo Augu SLIM komanda ir izstrādājusi dažādus lai vienkāršotu minēto direktīvu; tā kā šie ietverti Komisijas paziņojumā Padomei un ieteikumus, ieteikumi Eiropas parlamentam par SLIM Iniciatīvu. IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU. I SADAĻA JOMA 1. pants 1. Šo direktīvu piemēro tirdzniecībai ar dekoratīvo augu pavairošanas materiālu Kopienā. Tā neierobežo noteikumus par savvaļas floras aizsardzību, kas izklāstīti Regulā (EK) Nr. 338/ 97, noteikumus par iepakošanu un iepakošanas zudumiem, kas izklāstīti Padomes Direktīvā 94/62/EK (2), vai, ja šajā direktīvā paredzēts citādi vai pamatojo- ties uz to, augu veselības noteikumus, kas noteikti Direktīvā 77/93/EEK. Parlamenta Eiropas un 2. Šo direktīvu nepiemēro: — materiālam, kas paredzēts eksportam uz trešām valstīm, kas kā tāds ir apzīmēts un tiek turēts pietiekami izolēts, — materiālam, kura produkti nav paredzēti dekoratīviem mērķiem, ja tas ir saskaņā ar citiem Kopienu tiesību aktiem par šāda materiāla tirdzniecību. 3. Saskaņā ar 17. pantā noteikto procedūru, var nolemt, ka dažas vai visas šīs direktīvas prasības nav piemērojamas attie- cībā uz atsevišķu sugu vai augu grupu sēklām, ja tās paredzētas turpmākai pavairošanas materiāla ražošanai un, ja nav būtiskas saistības starp šādu sēklu kvalitāti un no tām izaudzētā mate- riāla kvalitāti. II SADAĻA DEFINĪCIJAS 2. pants (22) Šie ieteikumi attiecas uz personām, ko kontrolē minētā direktīva, sugām, kas ietvertas šajā direktīvā, šķirņu autentiskumu, saistību ar Direktīvu 77/93/EEK un trešo valstu līdzvērtību. Šajā direktīvā piemēro šādas definīcijas: 1. “Pavairošanas materiāls” - augu materiāls, kas paredzēts: — dekoratīvo augu pavairošanai, vai (23) Pēc šo ieteikumu izskatīšanas ir vēlams grozīt noteiktus Direktīvas 91/682/EEK noteikumus; tā kā noteiktā grozī- jumu skaita dēļ skaidrības labad minētā direktīva būtu jāpārstrādā, — dekoratīvo augu ražošanai; gadījumā, kad produkciju iegūst no izaugušiem augiem, šī definīcija attiecas vienīgi tiktāl, cik iegūtais dekoratīvais augs ir paredzēts turpmākai tirdzniecībai. tomēr, “Pavairošana” – reprodukcija veģetatīvā vai citā ceļā. (1) OV L 376, 31. 12. 1991. , 21. lpp. (2) OV L 365, 31. 12. 1994. , 10. lpp. 03/23. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 365 2. “Piegādātājs” – jebkura fiziska vai juridiska persona, kas profesionāli darbojas pavairošanas materiāla tirdzniecībā vai importēšanā. b) selekcijas darbam; vai c) ģenētiskās dažādības saglabāšanai. 3. “Tirdzniecība” – pārdošana vai piegāde, ko veic piegādātājs, turēšanu pieejami vai citai personai. krājumā, izstādīšanu pārdošanai, piedāvāšanu pārdošanai. “Pārdošana” ietver 4. “Atbildīgā oficiālā iestāde”: a) iestāde, ko izveidojusi vai nozīmējusi dalībvalsts un, kas atrodas valdības pārraudzībā un ir atbildīga par kvalitātes jautājumiem; b) jebkura valsts iestāde, kas dibināta: — vai nu valsts līmenī, vai — reģionālā līmenī, atrodoties valsts iestāžu pārraudzībā attiecīgās dalībvalsts konstitūcijas ietvaros. Augstākminētās iestādes, saskaņā ar savas valsts likumiem un citiem normatīvajiem aktiem, deleģē izpildei uzdevumus, kas paredzēti šajā direktīvā, saskaņā ar savām pilnvarām un pārraudzību jebkurai juridiskai personai, uz ko attiecas publiskās vai privātās tiesības, kurām saskaņā ar tās oficiāli apstiprinātiem statūtiem, ir piešķirtas īpašas valstiskas funk- cijas, ar nosacījumu, ka šāda juridiska persona un tās biedri nav personīgi ieinteresēti iestādes pasākumu rezultātos. Turklāt saskaņā ar 17. pantā izklāstīto procedūru, pārējās juridiskās personas, kas izveidotas a) punktā minētās iestādes vārdā un darbojas šādas iestādes pilnvaru pakļautībā un tās pārraudzībā, var apstiprināt, ar nosacījumu, ka šādai juridi- skai personai nav personīgas ieinteresētības iestādes pasā- kumu rezultātos. Dalībvalstis informē Komisiju par savām atbildīgajām oficiā- lajām iestādēm. Komisija šo informāciju dara zināmu pārējām dalībvalstīm. 5. “Partija” – vienību skaits vienā precē, identificējams pēc tās satura un izcelsmes viendabības. III SADAĻA PAVAIROŠANAS MATERIĀLAM IZVIRZĪTĀS PRASĪBAS 3. pants Piegādātājs var tirgot pavairošanas materiālu tikai tad, ja 1. tas atbilst prasībām, kas noteiktas šajā direktīvā. Šās direktīvas 1. punktu nepiemēro, 2. materiāls paredzēts: ja pavairošanas a) izmēģinājumiem vai zinātniskiem mērķiem; Saskaņā ar 17. pantā noteikto procedūru 2. punkta 3. piemērošanai var pieņemt sīki izstrādātus noteikumus. 4. pants Pavairošanas materiālam, ja tas tiek prasīts, jāatbilst attiecīgām veselības prasībām, kas noteiktas Direktīvā 77/93/EEK. 5. pants Neierobežojot 1. un 4. pantu, pavairošanas materiālam 1. pārdošanas laikā jābūt: — vismaz vizuālā pārbaudē, pilnībā brīvam no jebkādiem kaitīgiem organismiem, kas pasliktina kvalitāti, vai no jebkādām pazīmēm vai simptomiem, kas mazina tā izman- tojamību, — pilnībā brīvam no jebkādiem defektiem, kas var pasliktināt tā kā pavairošanas materiāla kvalitāti, — ar apmierinošu dzīvotspēju un aspektiem, kas attiecas uz tā kā pavairošanas materiāla derīgumu, — sēklu gadījumā, jābūt pietiekamai dīgtspējai, — ja pārdošana notiek ar atsauci uz šķirni saskaņā ar 9. pantu, jābūt apmierinošai šķirnes identitātei un tīrībai. 2. Visus pavairošanas materiālus, kas pamatojoties uz redzamām pazīmēm vai simptomiem, nav pilnībā brīvi no kaitīgiem organismiem, pareizi apstrādā vai, ja vajadzīgs, izņem. 3. Citrusaugu materiāla gadījumā jāievēro šādas prasības: a) tam jābūt iegūtam no sākotnējā materiāla, kas ir pārbaudīts un konstatēts, ka nav redzamas nekādu vīrusu, vīrusveidīgu organismu vai slimību pazīmes; b) tam jābūt pārbaudītam un pilnīgi brīvam no šādiem vīru- siem, vīrusveidīgiem organismiem vai slimībām, kopš pēdējā veģetācijas cikla sākuma; un c) potēšanas gadījumā, tos uzpotē potcelmiem, kas nav uzņē- mīgi pret viroīdiem. 4. Puķu sīpolu gadījumā jāievēro šādas prasības: — pavairošanas materiālam jābūt iegūtam tieši no materiāla ražas laikā, tam jābūt pārbaudītam un atzītam par pilnīgi brīvu no visiem kaitīgajiem organismiem un slimībām, to pazīmēm un simptomiem. 366 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 03/23. sēj. 5. Saskaņā ar 18. pantā noteikto procedūru atsevišķām ģintīm un sugām var sastādīt grafiku, nosakot papildu nosacī- jumus attiecībā uz kvalitāti, kādai pavairošanas materiālam jāat- bilst. Ģintis vai sugas grafikā iekļauj vienīgi tad, ja pierāda šādu papildu noteikumu vajadzību. Lai noteiktu šādu vajadzību, piemēro šādus kritērijus: — tādu problēmu pastāvēšana, kas saistītas ar attiecīgo ģinšu vai šķirņu pavairošanas materiāla kvalitāti, ko var apmieri- noši atrisināt vienīgi juridiskā ceļā, — attiecīgo šķirņu vai ģinšu pavairošanas materiāla ekono- miskā nozīme, — atbilstība visiem starptautiskajiem standartiem par regla- mentētiem ārpuskarantīnas kaitēkļiem. 3. Kad pavairošanas materiāls ir pārdots, reģistrētie piegādā- tāji glabā savas pārdošanas vai pirkšanas ierakstus vismaz 12 mēnešus. Augstākminētā 1. punkta piemērošanas noteikumus var 4. izstrādāt saskaņā ar 17. pantā noteikto procedūru. V SADAĻA TIRDZNIECĪBA AR PAVAIROŠANAS MATERIĀLU UN TĀ MARĶĒŠANA IV SADAĻA 8. pants PRASĪBAS, KAS JĀIEVĒRO PAVAIROŠANAS MATERIĀLA PIEGĀDĀTĀJIEM Pavairošanas materiālu marķē partijām. Tomēr pavai- 1. rošanas materiālu no dažādām partijām var marķēt vienā preču sūtījumā, ar nosacījumu, ka piegādātājs glabā ierakstus par atšķirīgo partiju sastāvu un izcelsmi. 6. pants Pārdošanas 2. etiķete vai cits dokuments, ko sastādījis piegādātājs. laikā pavairošanas materiālam jāpievieno 1. Neierobežojot 2. punktu, piegādātāji ir oficiāli reģistrēti attiecībā uz darbībām, kuras tie saskaņā ar šo direktīvu veic. Atbildīgā oficiālā iestāde var uzskatīt, ka piegādātāji, kas jau reģistrēti saskaņā ar Direktīvu 77/93/EEK, ir reģistrēti šīs direk- tīvas nolūkiem. Šādiem piegādātājiem tomēr jāievēro šīs direk- tīvas prasības. 2. Šā panta 1. punktu nepiemēro attiecībā uz piegādātājiem, kas veic tirdzniecību vienīgi ar personām, kuras nav profesio- nāli iesaistītas dekoratīvo augu vai pavairošanas materiāla ražošanā vai pārdošanā. Šādiem piegādātājiem tomēr jāievēro šīs direktīvas prasības. 3. Saskaņā ar 17. pantā noteikto procedūru, nosaka prasības attiecībā uz 2. punktā minēto etiķeti vai dokumentu. Gadī- jumā, ja pavairošanas materiālu pārdod personām, kas nav profesionāli iesaistītas dekoratīvo augu vai pavairošanas mate- riāla ražošanā vai pārdošanā, prasības par marķēšanu var iero- bežot līdz pienācīgai informācijai par preci. Prasības par pavai- rošanas materiāla iepakojumu var pieņemt saskaņā ar to pašu procedūru. 4. Šā panta 1. punktu nepiemēro attiecībā uz pavairošanas materiālu, kas tiek pārdots personām, kuras nav profesionāli iesaistītas dekoratīvo augu vai pavairošanas materiāla ražošanā. 7. pants 9. pants Piegādātājiem, 1. ražošanā: kas iesaistīti pavairošanas materiāla Pavairošanas materiālam jābūt marķētam ar atsauci uz 1. šķirni tikai tad, ja šī šķirne ir: — savā ražošanas procesā jānosaka un jāpārrauga kritiskie punkti, kas ietekmē materiāla kvalitāti, — juridiski aizsargāta ar augu šķirņu aizsardzības tiesībām saskaņā ar noteikumiem par jauno šķirņu aizsardzību, vai — pirmajā ievilkumā noteiktās pārraudzības laikā jāvāc infor- mācija, ko atbildīgā oficiālā iestāde var prasīt pārbaudei, — jāņem paraugi, ja vajadzīgs, laboratorijas analīzēm ar atbil- stošu aparatūru un ekspertīzi, — jānodrošina, lai ražošanas laikā pavairošanas materiāla partijas paliktu atsevišķi identificējamas. Gadījumā, 2. ja piegādātāja, kurš ir iesaistīts pavairošanas materiāla ražošanā, telpās parādās kaitīgi organismi, kas uzskai- tīti Direktīvā 77/93/EEK vai pasākumos, kas noteikti, ievērojot 5. panta 5. punktu, piegādātājs paziņo par to atbildīgajai ofici- ālajai iestādei un veic visus pasākumus, ko nosaka šī iestāde. — oficiāli reģistrēta, vai — plaši pazīstama, vai — ierakstīta sarakstā, kas atrodas pie piegādātāja, ar detalizētu aprakstu un nosaukumu. Šādus sarakstus sastāda saskaņā ar pieņemtajām starptautiskajām vadlīnijām, kur tas nepie- ciešams. Pēc pieprasījuma sarakstam jābūt pieejamam attie- cīgās dalībvalsts atbildīgajai oficiālajai iestādei. Cik tas iespējams, katrai šķirnei jābūt ar to pašu nosau- 2. kumu visās dalībvalstīs saskaņā ar īstenošanas pasākumiem, kurus var pieņemt saskaņā ar 17. panta noteikumiem, vai, ja to nav, saskaņā ar pieņemtajām starptautiskajām vadlīnijām. 03/23. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 367 3. Ja pavairošanas materiālu pārdod drīzāk ar atsauci uz augu grupu, nekā uz šķirni, kas minēta 1. punktā, piegādātājs norāda augu grupu, lai šādā ceļā izvairītos no neskaidrībām ar jebkādiem šķirņu nosaukumiem. Īstenošanas pasākumus attiecībā kārtību, kas jāievēro un importētājiem jāizpilda, var 4. turpmākām prasībām, kuras izstrādāt saskaņā ar 17. pantā noteikto procedūru. Papildu īstenošanas noteikumus 1. punkta ceturtajam ar 17. pantā noteikto saskaņā 4. ievilkumam var pieņemt procedūru. VIII SADAĻA VI SADAĻA KONTROLES PASĀKUMI UN VISPĀRĪGI NOTEIKUMI PAVAIROŠANAS MATERIĀLS, KAS ATBILST MAZĀK STINGRĀM PRASĪBĀM 12. pants 10. pants Ja rodas pārejošas grūtības tāda pavairošanas materiāla piegādē, kas atbilst šīs direktīvas prasībām, kuras nedrīkst pārkāpt Kopienas ar 17. pantā izklāstīto procedūru attiecībā uz tirdzniecību ar pavairošanas materiālu, kas atbilst mazāk stingrām prasībām. teritorijā, var pieņemt noteikumus saskaņā VII SADAĻA TREŠĀS VALSTĪS RAŽOTAIS PAVAIROŠANAS MATERIĀLS 11. pants 1. Dalībvalstis prasa, lai piegādātāji veic visus nepieciešamos lai garantētu atbilstību šīs direktīvas prasībām. pasākumus, Tādēļ dalībvalstis nodrošina, ka pavairošanas materiāls tiek oficiāli pārbaudīts: — vismaz nejaušas atlases pārbaudēs, un — vismaz attiecībā uz pārdošanu personām, kuras ir profesio- nāli iesaistītas dekoratīvo augu vai pavairošanas materiāla ražošanā vai pārdošanā, lai pārbaudītu atbilstību prasībām. Dalībvalstis arī var ņemt paraugus, lai pārbaudītu atbilstību. Veicot pārraudzību vai uzraudzību, atbildīgajām oficiālajām iestādēm jābūt brīvai piekļuvei visām piegādātājuzņēmumu daļām jebkurā pieņe- mamā laikā. Līdz 2002. gada 31. decembrim Komisija iesniedz ziņojumu Padomei par darbību attiecībā uz šajā pantā paredzētajiem kontroles pasākumiem kopā ar visiem attiecīgiem priekšliku- miem, kas, ja vajadzīgs, ietver priekšlikumus par šīs direktīvas prasību atsaukšanu mazumtirdzniecībai. Sīki 2. ietvaros var noteikt saskaņā ar 17. pantā noteikto procedūru. izstrādātu oficiālo inspekciju kārtību šīs direktīvas Saskaņā ar procedūru, kas izklāstīta 17. pantā, var lemt, 1. vai pavairošanas materiāls, kas ražots trešās valstīs, sniedz visos aspektos līdzvērtīgas garantijas kā materiāls, kas ražots Kopienā saskaņā ar šo direktīvu. 13. pants 2. Pirms 1. punktā minētā lēmuma pieņemšanas pavai- rošanas materiālu nedrīkst importēt no trešām valstīm, ja vien importa nenodrošina, ka importējošais piegādātājs pirms līdzvērtīgas importējamais materiāls garantijas tam pavairošanas materiālam, kas ražots Kopienā saskaņā ar šo direktīvu, jo īpaši attiecībā uz kvalitāti, identifikā- ciju un augu veselību. sniedz visos aspektos Ja oficiālo inspekciju, kas minētas 12. pantā, 1. laikā vai pārbaudēs, kas minētas 14. pantā, atklāj, ka pavairošanas mate- šīs direktīvas prasībām, atbildīgās oficiālās riāls neatbilst lai piegādātājs veic atbilstošu koriģējošu iestādes nodrošina, darbību, vai, ja tas nav iespējams, aizliedz šā pavairošanas materiāla tirdzniecību Kopienā. 3. Importētājs paziņo oficiālajām iestādēm par materiālu, ko importē saskaņā ar 2. punktu un glabā dokumentārus pierādī- jumus par savu līgumu ar piegādātāju trešā valstī. Ja tiek atklāts, ka pavairošanas materiāls, ko pārdod atse- 2. višķs piegādātājs neatbilst šīs direktīvas prasībām, attiecīgā dalībvalsts nodrošina, lai attiecībā uz šo piegādātāju tiktu veikti atbilstīgi pasākumi. 368 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 03/23. sēj. 3. Visi pasākumi, kas veikti saskaņā ar 2. punktu, tiek atcelti tiklīdz tiek pietiekoši droši konstatēts, ka piegādātāja pavai- rošanas materiāls, kas paredzēts pārdošanai, turpmāk atbildīs šīs direktīvas prasībām un nosacījumiem. IX SADAĻA PROCEDŪRAS, KO VEIC KOMITEJA 14. pants Vajadzības gadījumā pārbaudes un testus, ko dalībvalstīs 1. veic ar paraugiem, lai noteiktu, vai pavairošanas materiāls atbilst šīs direktīvas prasībām un nosacījumiem. Komisija var organizēt pārbaužu inspekcijas ar dalībvalstu un Komisijas pārstāvju piedalīšanos. Saskaņā ar 17. pantā izklāstīto procedūru var nolemt, ka 2. ir nepieciešams veikt Kopienas pārbaudes vai testus tiem pašiem mērķiem, kas minēti 1. punktā. Komisija var organizēt Kopienas pārbaužu inspekcijas ar dalībvalstu un Komisijas pārstāvju piedalīšanos. Pārbaudes vai testus, kas minēti 1. un 2. punktā, izmanto, 3. lai tehniskās saskaņotu pavairošanas materiāla pārbaudes metodes. Progresa ziņojumus par pārbaudēm vai testiem nosūta Komisijai un iesniedz Komitejai, kas minēta 17. pantā. lai Komisija nodrošina, 4. attiecīgos gadījumos 1. un 2. punktā minēto pārbaužu saskaņošanas, izpildes un inspek- cijas pasākumus, kā arī to rezultātu novērtēšanu veic Komitejā, kas minēta 17. pantā. Ja rodas problēmas saistībā ar organi- smiem, uz kuriem attiecas Direktīva 77/93/EEK, Komisija informē Pastāvīgo augu veselības komiteju, ar kuru konsultējas par protokoliem par Kopienas pārbaudēm, ja tie attiecas uz attiecīgajiem organismiem, kurus ietver Direktīva 77/93/EEK. ietver Pavairošanas materiālu, pārbaudēs. valstīs, ražots trešās kas 17. pants 1. Ja izdarīta atsauce uz šajā pantā noteikto procedūru, Komisijai palīdz Komiteja, kas minēta kā Pastāvīgā dekoratīvo augu pavairošanas materiāla komiteja, kuru vada Komisijas pārstāvis. iesniedz pārstāvis Komisijas Pastāvīgajai 2. komitejai veicamo pasākumu projektu. Pastāvīgā komiteja sniedz savu atzinumu par projektu termiņā, kuru noteicis priekšsēdētājs atkarībā no jautājuma steidzamības. Atzinumu sniedz ar balsu vairākumu, kā noteikts Līguma 148. panta 2. punktā gadīju- miem, kad Padomei jāpieņem lēmumi pēc Komisijas priekšli- kuma. Dalībvalstu pārstāvju balsis Komitejā vērtē tā, kā noteikt šajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso. 3. a) Komisija pieņem pasākumus, kurus piemēro nekavējo- ties. b) Tomēr, ja šie pasākumi nav saskaņā ar Komitejas atzi- numu, Komisija par to nekavējoties informē Padomi. Šajā gadījumā: — Komisija var atlikt paredzēto pasākumu piemērošanu uz laiku, kas nav ilgāks par vienu mēnesi no šāda paziņojuma saņemšanas datuma, — Padome ar kvalificētu balsu vairākumu, var pieņemt atšķirīgu lēmumu termiņā, kas minēts pirmajā ievil- kumā. 15. pants 4. Komiteja pēc priekšsēdētāja vai vienas dalībvalsts pieprasī- juma var pārbaudīt visus jautājumus, kas attiecas uz šo direk- tīvu. Tirdzniecībai ar pavairošanas materiālu, kas atbilst šīs direktīvas prasībām, nav citu ierobežojumu attiecībā uz piegādātāju, kvali- tāti, augu veselību, marķēšanu un iepakošanu, kā vien tie, kas noteikti šajā direktīvā. 18. pants 16. pants Saskaņā ar 17. pantā noteikto procedūru, dalībvalsts pēc tās pieprasījuma un noteiktos apstākļos ir pilnībā vai daļēji atbrī- vota no dažām saistībām saskaņā ar šo direktīvu attiecībā uz noteiktu ģinšu vai sugu pavairošanas materiāla tipiem, kuru ražošanai teritorijā, izņemot, ja tas būtu pretrunā ar 15. pantu. ir minimāla ekonomiska nozīme tās 1. Ja izdarīta atsauce uz šajā pantā noteikto procedūru, Komisijai palīdz Pastāvīgā pavairošanas materiāla un dekoratīvo augu komiteja, kuru vada Komisijas pārstāvis. 2. Komisijas pārstāvis iesniedz Komitejai veicamo pasākumu projektu. Komiteja sniedz savu atzinumu par projektu termiņā, kuru noteicis priekšsēdētājs atkarībā no jautājuma steidzamības. Atzinumu sniedz ar balsu vairākumu, kā noteikts Līguma 148. panta 2. punktā gadījumiem, kad Padomei jāpieņem lēmumi pēc Komisijas priekšlikuma. Dalībvalstu pārstāvju balsis Komitejā vērtē tā, kā noteikts šajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso. 03/23. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 369 3. a) Komisija pieņem paredzētos pasākumus, ja tie saskan ar Komitejas atzinumu. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus galvenos savu tiesību 3. aktus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. b) Ja paredzētie pasākumi nesaskan ar Komitejas atzinumu vai tā nav sniegusi savu atzinumu, Komisija nekavējoties iesniedz Padomei priekšlikumu attiecībā uz veicamajiem pasākumiem. Padome pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu. Ja triju mēnešu laikā no iesniegšanas datuma Padomē, Padome nav pieņēmusi lēmumu, paredzētos pasākumus pieņem Komisija. X SADAĻA NOSLĒGUMA NOTEIKUMI 20. pants 1. jūliju, Direktīvu 91/682/EEKatceļ, sākot ar 1999. gada 1. neierobežojot dalībvalstu saistības attiecībā uz transponēšanas un ieviešanas periodu, kas minēts tās pielikuma A daļā. 2. Atsauces uz atcelto Direktīvu 91/682/EEK jāsaprot kā atsauces uz šo direktīvu un jālasa saskaņā ar korelācijas tabulu tās pielikuma B daļā. Saskaņā ar Direktīvu 91/682/EEK pieņemtie īstenošanas ja vien tos negroza vai neatceļ ar 3. noteikumi paliek spēkā, jauniem īstenošanas noteikumiem. 19. pants Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. 21. pants Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie izpildītu šās direktīvas prasības līdz lai 1. akti, kas vajadzīgi, 1999. gada 1. jūlijam. Tās par to tūlīt informē Komisiju. Briselē, 1998. gada 20. jūlijā Kad dalībvalstis paredz šādus pasākumus, 2. tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces. Padomes vārdā — priekšsēdētājs W. MOLTERER 370 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 03/23. sēj. PIELIKUMS A DAĻA Laika ierobežojumi transportēšanai valstu likumos un īstenošanai Direktīva Laika ierobežojumi transponēšanai Laika ierobežojumi īstenošanai 91/682/EEK (OV L 376, 31. 12. 1991. , 21. lpp. ) 1992. gada 31. decem- bris 5. – 11. pants, 14. , 15. , 17. , 19 un 24. pants (visām ģintīm un šķirnēm) 1993. gada 31. decembris B DAĻA KORELĀCIJAS TABULA Šī direktīva Direktīva 91/682/EEK 1. pants 2. pants 3. pants 4. pants 5. pants 6. pants 7. pants 8. pants 9. pants 10. pants 11. pants 12. pants 13. pants 14. pants 15. pants 16. pants 17. pants 18. pants 19. pants 20. pants 21. pants 1. un 2. pants 3. pants 8. pants – 4. pants 6. pants 5. pants 10. un 11. pants 9. pants 13. pants 16. pants 17. un 18. pants 19. pants 20. pants 14. pants – 21. pants 22. pants – – –


title: Решение на Съвета от 20 юли 1998 година относно сключването на Споразумение за взаимно признаване между Европейската общност и Канада

eurovoc_concepts:
Canada
agreement (EU)
mutual recognition principle
ratification of an agreement

formats: html pdf print xhtml

text: 11/т. 18 BG Официален вестник на Европейския съюз 5 31998D0566 L 280/1 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ 16. 10. 1998 РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА от 20 юли 1998 година относно сключването на Споразумение за взаимно признаване между Европейската общност и Канада (98/566/ЕО) СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, Текстът на споразумението и приложенията към него са приложени към настоящото решение. като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по- специално член 113, във връзка с първото изречение от член 228, параграф 2, член 228, параграф 3, първа алинея и член 228, параграф 4 от него, като взе предвид предложението на Комисията, като има предвид, че Споразумението за взаимно признаване между Европейската общност и Канада, подписано в Лондон на 14 май 1998 г. , е договорено и следва да бъде одобрено; като има предвид, че определени задачи по прилагането са възло- жени на Съвместен комитет, учреден със споразумението, и по-специално правомощието да изменя някои аспекти от сектор- ните приложения към него; като има предвид, че следва да бъдат установени подходящи вът- решни процедури, за да се гарантира правилното функциониране на споразумението и като има предвид, че е необходимо да се упълномощи Комисията да извърши някои технически изменения към споразумението и да се вземат определени решения за него- вото прилагане, РЕШИ: Член 1 Член 2 Председателят на Съвета извършва нотифицирането от името на Общността в съответствие с член ХIХ от споразумението. Член 3 1. Комисията представлява Общността в Съвместен комитет и в съвместните групи по сектори, създадени съгласно секторните при- ложения, в съответствие с членове ХI и ХII от споразумението, подпомагана от специален комитет, определен от Съвета. Коми- сията пристъпва, след консултации със специалния комитет, към назначенията, размяна на информация и молбите за удостоверя- ване съгласно членове IХ, Х, член ХI, параграф 3, букви в) и д), член ХII, параграф 2, буква б) и член ХIII от споразумението и еквивалентните разпоредби от секторните приложения към него. Одобрява от името на Европейската общност Споразумението за взаимно признаване между Европейската общност и Канада, включително приложенията към него. 2. Позицията на Общността по отношение на решенията, които предстои да бъдат взети от Съвместния комитет или в съвместните групи по сектори, се определя, в зависимост от измененията на секторните приложения (член ХI, параграф 3, буква а) и член ХI, 6 BG Официален вестник на Европейския съюз 11/т. 18 параграф 4 от споразумението) и удостоверяването на съответ- ствието съгласно член VIII и член ХI, параграф 4, буква в) от спо- разумението, от Комисията след консултация със специалния комитет по параграф 1 от настоящия член. мат от Общността в рамките на член ХV, параграф 3 и член ХIХ, параграф 4 от споразумението. 3. Във всички останали случаи позицията на Общността в Съв- местния комитет или в съвместните групи по сектори се определя от Съвета с квалифицирано мнозинство по предложение от Коми- сията. Същата процедура се прилага и за решенията, които се взе- За Съвета Председател W. MOLTERER Съставено в Брюксел на 20 юли 1998 година