title: Meddelelse fra Kommissionen til Rådet och Europa- Parlamentet om gennemførelsen af forordning (EØF) nr. 259/93 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER tr*ir it A >V H £ it ft A A Bruxelles, den 28. 07. 1998 KOM(1998) 475 endelig udg. MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET OM GENNEMFØRELSEN AF FORORDNING (EØF) NR. 259/93 OM OVERVÅGNING AF OG KONTROL MED OVERFØRSEL AF AFFALD INDEN FOR, TIL OG FRA DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB INDHOLDSFORTEGNELSE I. INDLEDNING II. SAMMENFATNING AF DE DATA, MEDLEMSSTATERNE HAR OPLYST PÅ GRUNDLAG AF SPØRGESKEMAET FRA BASEL-KONVENTIONENS SEKRETARIAT 4 6 A. ANVENDELSEN AF DE SPECIFIKKE BESTEMMELSER I BASEL-KONVENTIONENS ARTIKEL 13 1. Udpegning af kompetente myndigheder og forbindelsesorganer 2. Definitionen af farligt affald, såfremt der er forskel i forhold til listerne i Basel-konventionens bilag I og II 3. Medlemsstaternes beslutninger om helt eller delvist at nægte import af farligt affald eller andet affald med henblik på bortskaffelse i et område, som hører ind under deres nationale kompetence 4. Nationale beslutninger om at begrænse eller forbyde eksport af farligt affald eller andet affald 5. Andre oplysninger, der måtte kræves i henhold til artikel 13, stk. 4, i Basel-konventionen 6. Fremsendelse af oplysninger om mængden af eksporteret farligt affald eller andet affald, dets art, egenskaber, bestemmelsessted, eventuelt transitland og anvendt bortskaffelsesmetode som anført i svaret på anmeldelsen 7. Oplysninger om mængden af importeret farligt affald eller andet affald, dets art, egenskaber, oprindelse og anvendte bortskaffelsesmetoder 8. Oplysninger om bortskaffelsesoperationer, som ikke er forløbet planmæssigt 9. Bestræbelser for at begrænse mængden af farligt affald eller andet affald, som er genstand for grænseoverskridende transport 10. Oplysninger om foranstaltninger, parterne har vedtaget med henblik på at gennemføre Basel-konventionen 11. Oplysninger om statistiske data 12. Oplysninger om bilaterale, multilaterale og regionale aftaler og ordninger, som er indgået i henhold til Basel-konventionens artikel 11 13. Oplysninger om uheld under grænseoverskridende transport og bortskaffelse af farligt affald eller andet affaldt samt de foranstaltninger, der er truffet til afhjælpning heraf 14. Oplysninger om bortskaffelsesmuligheder, som bruges i områder inden for det nationale kompetenceområde 15. Oplysninger om foranstaltninger til udvikling af teknologier, som tilsigter at begrænse og/eller eliminere frembringelsen af farligt affald og andet affald 16. Alle andre oplysninger om forhold, som parternes konference må anse for relevante B. ANDRE OPLYSNINGER, DER KRÆVES I SPØRGESKEMAET FRA BASEL-KONVENTIONENS SEKRETARIAT 1. Oplysninger om frembringelsen af farligt affald og andet affald, der er omfattet af Basel-konventionen 2. Oplysninger om tekniske kilder 3. Oplysninger om mulighederne for at stille nødvendig ekspertbistand og udstyr til rådighed med henblik på hurtig hjælp til stater i tilfælde af nødsituationer III. KONKLUSIONER I. INDLEDNING Rådets forordning (BØF) nr. 259/93 af 1. februar 1993 er det lovgivningsmæssige grundlag for EF-politikken for kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra EU. Forordningen har været i kraft siden maj 1994 og tager sigte på at tilrettelægge overvågningen af og kontrollen med overførsler af affald på en sådan måde, at der tages hensyn til behovet for at bevare, beskytte og forbedre miljøet. Forordningen bygger på hovedprincipperne i EF-strategien for affaldshåndtering, især forebyggelse, nyttiggørelse og endelig bortskaffelse, og fastsætter nogle normer, som skulle gøre det muligt for EU som helhed selv at sørge for bortskaffelsen af sit affald og for medlemsstaterne hver for sig at arbejde hen imod dette mål under hensyntagen til de geografiske forhold eller behovet for specialiserede anlæg for visse typer affald. Forordningen indeholder en række elementer, der skal sikre kontrollen med overførsler af affald i EU, særlig: angivelse af, hvilket affald forordningen ikke omfatter, og hvilket affald den omfatter, definitioner og en fælles terminologi for overførsler af affald, krav vedrørende overførsler, eksport, import og transit af affald med henblik på bortskaffelse eller nyttiggørelse, oplysningspligt for medlemsstaterne og for Kommissionen. I forordningens artikel 41 står der: "1. Inden udgangen af hvert kalenderår udarbejder medlemsstaterne en rapport i overensstemmelse med artikel 13, stk. 3, i Basel-konventionen og sender den til Basel-konventionens sekretariat og en kopi af den til Kommissionen. 2. Kommissionen udarbejder på grundlag af disse rapporter hvert tredje år en rapport om Fællesskabets og dets medlemsstaters gennemførelse af denne forordning. Den kan med henblik herpå anmode om yderligere oplysninger i overensstemmelse med artikel 6 i direktiv 91/692/EØF. " I overensstemmelse med ovennævnte forpligtelse har medlemsstaterne tilsendt Kommissionen rapporterne om overvågningen af og kontrollen med overførsler af affald. Kommissionen har modtaget rapporter fra følgende medlemsstater: For 1994: Frankrig, Tyskland, Spanien, Det Forenede Kongerige, Italien, Portugal, Danmark, Luxembourg, Nederlandene, Sverige, Finland, Østrig og Belgien. For 1995: Danmark, Nederlandene, Luxembourg, Tyskland, Det Forenede Kongerige, Spanien, Portugal, Italien, Østrig, Belgien og Finland. For 1996: Kun Luxembourg og Portugal har fremsendt rapporter. 3 Kommissionen skal nu udarbejde sin treårsrapport, hvori skal indgå de oplysninger, medlemsstaterne har givet. Den foreliggende rapport dækker årene 1994, 1995 og 1996 for en evaluering af kontrollen med og skulle kunne danne grundlag grænseoverskridende overførsler af affald på hele EU's område. Da medlemsstaterne imidlertid kun har givet ufuldstændige oplysninger, der udelukkende refererer til artikel 13 og 16 i Basel-konventionen, kan denne første rapport ikke blive helt så detaljeret, som man kunne ønske. II. SAMMENFATNING AF DE DATA, MEDLEMSSTATERNE HAR OPLYST PÅ GRUNDLAG AF SPØRGESKEMAET FRA BASEL-KONVENTIONENS SEKRETARIAT A. ANVENDELSEN AF DE SPECIFIKKE BESTEMMELSER I BASEL- KONVENTIONENS ARTIKEL 13 1. UDPEGNING AF KOMPETENTE MYNDIGHEDER OG FORBINDELSES- ORGANER I henhold til Basel-konventionens artikel 13, stk. 2, litra a), skal parterne gennem sekretariatet underrette hinanden om ændringer i de kompetente myndigheder og/eller forbindelsesorganer, som er udpeget i henhold til konventionens artikel 5. I 1996 offentliggjordes en liste over kompetente myndigheder i medlemsstaterne (EFT nr. C 327 af 31. 10. 1996). 2. DEFINITIONEN AF FARLIGT AFFALD, SÅFREMT DER ER FORSKEL I FORHOLD TIL LISTERNE I BASEL-KONVENTIONENS BILAG I OG II I henhold til Basel-konventionens artikel 13, stk. 2, litra b), skal parterne underrette hinanden om ændringer i deres nationale definition af farligt affald i henhold til konventionens artikel 3. Spanien meddeler, at der ikke er sket ændringer i den nationale definition af farligt affald i forhold til, hvad der er defineret som sådant i Basel-konventionen. Belgien anfører, at definitionen af farligt affald er i overensstemmelse med EF- lovgivningen. Med hensyn til grænseoverskridende transport af affald til endelig bortskaffelse sondres der ikke i forordning 259/93 mellem farligt affald og ikke-farligt affald. Affald til nyttiggørelse er derimod defineret i forordningens bilag II, III og IV i overensstemmelse med OECD's nomenklatur. For Bruxelles-regionen gælder den i lov af 7. marts 1991 fastsatte definition af farligt affald. Det er den samme definition som i EF-direktivet om farligt affald (91/689/EØF). l'or Vallonien gælder den definition af farligt affald, der er fastsat i en bekendtgørelse af 9. april 1992 om farligt og giftigt affald, samt i en beslutning af 10. juli 1997. Det er defineret som affald, der besidder en eller fiere af følgende farlige egenskaber: eksplosivt, brandnærende, let antændeligt, hudirriterende, giftigt, kræftfremkaldende, ætsende, smittefarligt, teratogent, mutagent eller miljøskadeligt. Disse former for farligt affald figurerer på en vejledende liste over affald, der kan deponeres på særlige pladser (klasse 1 og 2). For Flanderns vedkommende meddeler myndighederne, at den flamske regerings beslutning om definition af farligt affald af 24. maj 1995 er sammenfaldende med definitionerne i EF-direktiv 91/689/EØF og Rådets beslutning 94/904/EF. Frankrig meddeler, at den nomenklatur for affald, der anvendes, er den, der figurerer i en udtalelse af 16. maj 1985 om nomenklaturen for affald, offentliggjort i den franske statstidende den 16. maj 1985. Tyskland oplyser, at loven om bortskaffelse og genindvinding trådte i kraft den 7. oktober 1996. Med denne lov og anordningen om klassifikation af affald, der kræver særlig kontrol, er den liste over farligt affald, som figurerer i Rådets beslutning 94/904/EF af 22. december 1994, blevet transponeret i tysk lovgivning. Affaldskoderne anvender ikke kategorien "Y" i Basel-konventionens bilag I og II. Med hensyn til grænseoverskridende transport af affald til bortskaffelse sondres der ikke i Rådets forordning 259/93 mellem farligt affald og ikke-farligt affald. Affald til nyttiggørelse er defineret i bilag II, III og IV i overensstemmelse med OECD's nomenklatur (grøn, orange og rød liste). I øjeblikket kan disse lister vanskeligt sammenlignes med bilag I og 11 i Basel-konventionen. Så snart arbejdsgruppen har udarbejdet mere fyldestgørende lister over farligt affald, vil det ifølge de tyske myndigheder blive langt lettere at foretage en sådan sammenligning. Det Forenede Kongerige giver samme oplysninger som Tyskland. Myndighederne anfører, at affald til bortskaffelse er omfattet af forordning 259/93. Heri sondres der ikke mellem farligt affald og ikke-farligt affald. Affald til nyttiggørelse er defineret i bilag II, III og IV i overensstemmelse med OECD's nomenklatur. I øjeblikket kan disse lister ikke sammenlignes med bilag I og II i Basel-konventionen. Når arbejdsgruppen har udarbejdet mere fyldestgørende lister over farligt affald, bliver det lettere at foretage en sådan sammenligning. Portugal oplyser, at der i november 1995 trådte en ny lovgivning i kraft om affaldshåndtering (lovbekendtgørelse nr. 310/95). Ifølge de portugisiske myndigheder er affald og farligt affald i denne lovgivning defineret på samme måde som i EF- ligeledes lister over affald og direktiverne. De nationale sammenfaldende med de lister, der er fastsat ved henholdsvis Kommissionens beslutning 94/3/EF og Rådets beslutning 94/4/EF. farligt affald er Sverige meddeler, at den svenske definition af farligt affald er sammenfaldende med definitionen i forordning 259/93. Finland meddeler, at de finske definitioner af affald og farligt affald blev ændret, da loven om affald (1072/93) og bekendtgørelsen om affald (1390/93) trådte i kraft. af farligt affald. indeholder en detaljeret definition I Bekendtgørelsen overensstemmelse med definitionen af farligt affald (dvs. affald, der indebærer fare for menneskers helbred eller miljøet som følge af kemiske eller andre egenskaber) betegnes alt affald, der figurerer i bilag II og III, og som har en af de i bilag IV anførte egenskaber, som farligt affald. Bilag II, III og IV er sammenfaldende med bilag I, II og III i direktiv 91/689. De finske myndigheder anfører, at der ikke er sket ændringer i den nationale definition af affald, der kan transporteres over grænserne, i forhold til loven om international kontrol med affald. Der gøres opmærksom på, at forordning 259/93 trådte i kraft den 1. januar 1995, hvilket indebar ophævelse af loven om international kontrol med affald. Østrig oplyser, at eksport af farligt affald og ikke-farligt affald i henhold til paragraf 35 i forbundsloven om affaldshåndtering kræver en eksporttilladelse, således at der i overensstemmelse med artikel 1, stk. 1, litra b), i Basel-konventionen sikres kontrol med alt affald. I henhold til paragraf 35 i forbundsloven om affaldshåndtering skal der foreligge en skriftlig godkendelse fra de kompetente myndigheder i importlandet, og der skal være sikkerhed for, at det pågældende affald håndteres miljømæssigt forsvarligt (Basel-konventionens artikel 4). Den eneste undtagelse vedrører forskellige former for affald, der figurerer på OECD's grønne liste, såfremt der er tale om eksport til et godkendt genindvindingsanlæg i et OECD-land. Der findes dog. også kvalitetsnormer for denne form for affald, som skal overholdes. I henhold til paragraf 35 og 35a i forbundsloven om affaldshåndtering gives der eksporttilladelse til affald, der figurerer i Basel-konventionens bilag I og II, samt til farligt affald, der svarer til den nationale definition af affald. Den østrigske affaldskode (ÔNORM S2100) anvender ikke "Y"-kategorierne i Basel- konventionens bilag I og II. Den nationale definition af farligt affald, som figurerer i lovgivningen om farligt affald (den østrigske lovtidende 1991/49), er baseret på den nationale affaldskode. Italien, Grækenland, Danmark, Luxembourg, Nederlandene og Irland har ikke givet nogen oplysninger. 3. MEDLEMSSTATERNES BESLUTNINGER OM HELT ELLER DELVIST AT NÆGTE IMPORT AF FARLIGT AFFALD ELLER ANDET AFFALD MED HENBLIK PÅ BORTSKAFFELSE I ET OMRÅDE, SOM HØRER IND UNDER DERES NATIONALE KOMPETENCE I henhold til Basel-konventionens artikel 13, stk. 2, litra c), skal parterne gennem sekretariatet underrette hinanden om beslutninger, de træffer om helt eller delvist at nægte import af farligt affald eller andet affald med henblik på bortskaffelse i et område, som hører ind under deres nationale kompetence. Spanien meddeler, at der ikke er truffet officielle beslutninger af generel karakter om helt eller delvist forbud mod import af affald. Hver overførsel vurderes individuelt. Belgien oplyser, at man for import af affald til bortskaffelse følger bestemmelserne i artikel 3, 4, 19 og 20 i forordning 259/93. På samme måde anvendes bestemmelserne i artikel 6, 7, 8, 9, 10, 21 og 22 i forordning 259/93 for så vidt angår genindvinding og genanvendelse. De belgiske myndigheder tillader ikke import af affald, såfremt der ikke foreligger en tilladelse til at behandle affaldet, eller hvis anmeldelsen er ufuldstændig, eller der er tale om ulovlig transport. Frankrig opererer med en anden klassifikation af affald end den, der figurerer i forordning 259/93. Der sondres således i Frankrig mellem affald uden skadelige virkninger (det skulle ifølge den franske definition være husholdningsaffald, almindeligt industriaffald og ikke-jernholdige metaller), og affald med skadelige virkninger. De franske myndigheder oplyser, at i henhold til bekendtgørelse 90-267 af 23. marts 1990, som ændret i 1992, er der forbud mod enhver form for import af husholdningsaffald til deponering på lossepladser bortset fra de tilfælde, som er udtrykkeligt fastsat i planerne for affaldshåndtering. Desuden kræves der en forhåndsgodkendelse ved import af affald til andre formål end deponering. Denne bestemmelse har medført et kraftigt fald i importen af husholdningsaffald siden 1991. 1 1994 blev der importeret 5 600 tons. Almindeligt industriaffald figurerer nu på OECD's grønne liste og har siden 1995 ikke krævet nogen særlig tilladelse, men blot en anmeldelse. De franske myndigheder oplyser, at ikke-jernholdige metaller i de tidligere rapporter blev medregnet under affald med skadelige virkninger. Eftersom de ikke er giftige i uforarbejdet stand, har de siden 1994 været holdt uden for dette regnskab og indgår således ikke i importen og eksporten af affald med skadelige virkninger. Med hensyn til affald med skadelige virkninger oplyses det, at hovedparten (95,8%) kommer fra EU og resten fra OECD-lande. Tyskland oplyser, at man anvender bestemmelserne i forordning 259/93 af 1. februar 1993 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra det europæiske fællesskab, og henviser til specielt til artikel 19, stk. 1, og artikel 2, stk. 1. Det Forenede Kongerige anfører, at følgende regulativer forbyder import af farligt affald både til bortskaffelse og til genindvinding: Regulativ nr. 3 om asbest (forbud) fra 1992 forbyder import af amfibolholdig asbest. Regulativ nr. 4 (artikel 2) om kontrol med sundhedsfarlige stoffer forbyder import af dinaphtylamin, benzidin og triaminodiphenyl og disses salte samt alle stoffer, der indeholder en af disse forbindelser med en samlet koncentration på over 0,1%. Portugal oplyser, at man følger bestemmelserne i forordning 259/93, især for så vidt angår artikel 4, 7, 19 og 21. Desuden henvises der til paragraf 7 i lovbekendtgørelse nr. 310/95. Nederlandene modtog i 1994 1331 anmeldelser, hvoraf 382 drejede sig om import, 715 om eksport og 234 om transit. De tilsvarende tal for 1995 er ikke oplyst. I 1994 afviste Nederlandene at give tilladelse til import af farligt affald til bortskaffelse i femten tilfælde. Det drejede sig om PCB-holdigt affald, olieholdigt slam, fotografisk affald, opløsningsmidler indeholdende malingrester, syre indeholdende organiske forurenende stoffer samt svovlholdige syrer. I 1995 blev der nægtet tilladelse til import af farligt affald i ni tilfælde, heraf vedrørte de to bortskaffelse af affald, og syv tilfælde vedrørte genindvinding af affald. Det er kun i nogle få tilfælde oplyst, hvor affaldet kom fra. Det pågældende affald var PCB- holdigt affald, flydende gasser, forurenet jord og svovlholdigt affald. De nederlandske myndigheder oplyser, at de udelukkende tillader import fra OECD- lande af de former for affald, der figurerer i bilag I til Basel-konventionen. Dette affald importeres med henblik på bortskaffelse eller genindvinding. Sverige meddeler, at man hverken tillader import eller eksport af affald, medmindre det modtagende anlæg er i besiddelse af alle nødvendige tilladelser til at behandle det pågældende affald. Danmark og Finland anfører, at der ikke er truffet officielle beslutninger desangående. Østrig erklærer ligeledes, at der ikke er truffet officielle beslutninger om forbud. Tilladelserne til import gives sag for sag, og kun såfremt de modtagende anlæg til genanvendelse eller bortskaffelse har de nødvendige tilladelser og råder over den fornødne kapacitet. Italien, Grækenland, Luxembourg og Irland har ikke givet nogen oplysninger. NATIONALE BESLUTNINGER OM AT BEGRÆNSE ELLER FORBYDE EKSPORT AF FARLIGT AFFALD ELLER ANDET AFFALD I henhold til Basel-konventionens artikel 13, stk. 2, litra d), skal parterne underrette hinanden om beslutninger, de træffer om at begrænse eller forbyde eksport af farligt affald eller andet affald. Spanien oplyser, at man følger bestemmelserne i forordning 259/93, i henhold til hvilke eksport af affald til bortskaffelse kun må finde sted til EFTA-landene (artikel 14). Ligeledes er eksport af affald til AVS-landene forbudt i henhold til artikel 18. Al anden eksport er reguleret afhængigt af bestemmelseslandet. I praksis foregår der kun eksport af affald fra Spanien til lande i EU. Belgien meddeler, at man siden 7. maj 1994 har fulgt bestemmelserne i forordning 259/93. For så vidt angår affald til bortskaffelse, gælder bestemmelserne i forordningens artikel 3, 4, 14, 15 og 18. For affald til genindvinding og genanvendelse gælder artikel 6, 7, 8, 9, 10, 16, 17 og 18. De belgiske myndigheder giver ikke tilladelse til eksport af affald i følgende tilfælde: hvis myndighederne i bestemmelseslandet afviser at give tilladelse, hvis anmeldelsen er ufuldstændig, hvis overførslen er foretaget uden hensyntagen til den nationale lovgivning (principperne om nærhed og tilstrækkelig egenkapacitet på nationalt plan og EF- plan). 8 Frankrig besvarer ikke spørgsmålet direkte. Der medsendes dog tabeller over eksporten, som kan fås ved henvendelse til Generaldirektorat XI, Afdeling for Affaldsforvaltning, Rue de la Loi 200, B-1049 Bruxelles. Tyskland meddeler, at man anvender bestemmelserne i forordning 259/93, navnlig for så vidt angår artikel 14-18. Eksport af affald til bortskaffelse er således forbudt, med undtagelse af eksport til EFT A-lande, som også er parter i Basel-konventionen. Ligeledes har forordning (EF) nr. 120/97 af 20. januar 1997 om ændring af forordning 259/93 betydet, at affald fra EU-lande til genindvinding eller genanvendelse, som figurerer i bilag V (den orange og den røde liste), siden 1. januar 1998 ikke har måttet eksporteres til ikke-OECD-lande. Det Forenede Kongerige meddeler, at man følger bestemmelserne i forordning 259/93, i henhold til hvilke eksport af affald til bortskaffelse til ikke-EU-lande, bortset fra RITA-lande (som også er parter i Basel-konventionen), er forbudt. Eksport af affald til genindvinding er også forbudt i henhold til forordningen, bortset fra til OECD- lande, parter i Basel-konventionen og lande, med hvilke EF har indgået bilaterale eller multilaterale aftaler. Portugal anfører, at man følger bestemmelserne i forordning 259/93, og henviser specifikt til artikel 4, 7, 14, 16, 17 og 18. Luxembourg meddeler, at der i henhold til lov om affaldshåndtering af 17. juni 1994 kræves en særlig tilladelse til eksport af affald (både til bortskaffelse, genindvinding og genanvendelse) til ikke-EF-lande, men at der er totalforbud mod eksport af affald til ikke-OECD-lande. Nederlandene afviste i 1994 at give tilladelse til eksport af farligt affald i 45 tilfælde, og i 73 andre tilfælde blev der nedlagt forbud for en del af året. Det oplyses ikke i rapporten, til hvilke lande affaldet skulle være eksporteret. Afvisningerne er primært begrundet i den flerårige nederlandske affaldshåndteringsplan, i henhold til hvilken der ikke gives tilladelse til eksport, hvis genindvindingen også kan foregå i Nederlandene. De nederlandske myndigheder anfører, at man i 1995 totalt forbød eksport af farligt affald i 16 tilfælde og tillod begrænset eksport i 60 andre tilfælde. Denne sondring forklares ikke nærmere. 62 af disse tilfælde drejede sig om bortskaffelse af farligt affald, og 14 tilfælde drejede sig om genindvinding. Den væsentligste begrundelse for at nægte at give tilladelse er også her, at det var muligt at foretage genindvinding - herunder også afbrænding - af affaldet i Nederlandene. Sverige giver kun tilladelse til eksport af affald, hvis det modtagende anlæg har de nødvendige tilladelser til at behandle det pågældende affald. Finland meddeler, at man har fulgt bestemmelserne i forordning 259/93, siden forordningen trådte i kraft den 1. januar 1995, og at der ikke tidligere fandtes officielle regler om forbud mod eksport af affald. Den I. oktober 1995 trådte det finske miljøministeriums beslutning (1127/95) af 15. september 1995 i kraft, hvorefter det er forbudt at eksportere farligt affald til genindvinding til ikke-OECD-lande. Østrig anfører, at der udelukkende kan gives tilladelse til eksport af farligt affald til bortskaffelse til lande, der er parter i Basel-konventionen (paragraf 35a i den østrigske forbundslov om affaldshåndtering nr. 1992/715). Eksporttilladelse gives kun i følgende tilfælde: hvis det ikke er muligt at bortskaffe affaldet inden for landets egne grænser, eller hvis transporten til det anlæg, hvor bortskaffelsen skulle finde sted, er længere end transporten til et udenlandsk anlæg af tilsvarende standard, og hvis det kan garanteres, at affaldet håndteres miljømæssigt forsvarligt i overensstemmelse med østrigske normer. Det er dog først fra 1. januar 1995, da forordning 259/93 trådte i kraft, at der har været generelt forbud mod eksport af affald, bortset fra eksport til bortskaffelse til EU-lande eller EFTA-lande, der har undertegnet Basel-konventionen. For så vidt angår genindvinding og genanvendelse, kan der kun gives tilladelse til eksport af farligt affald, hvor det drejer sig om eksport til lande, der har undertegnet Basel-konventionen, eller OECD-lande (OECD-beslutning C(92)39). Der gives kun tilladelse: hvis der er brug for materialet som råvarer (den nationale definition af genanvendelse er snævrere end bilag IV B til Basel-konventionen), hvis der er sikkerhed for, at affaldet håndteres miljømæssigt forsvarligt (i overensstemmelse med østrigske normer), hvis der ikke foreligger internationale aftaler, der forbyder eksporten. Italien, Grækenland, Danmark og Irland har ikke givet nogen oplysninger. 5. ANDRE OPLYSNINGER, DER MÅTTE KRÆVES I HENHOLD TIL ARTIKEL 13, STK. 4,1 BASEL-KONVENTIONEN I Basel-konventionens artikel 13, stk. 2, litra e), står der: "Parterne skal gennem sekretariatet underrette hinanden om enhver anden oplysning, der måtte kræves i henhold til stk. 4. " I henhold til stk. 4 skal parterne i overensstemmelse med deres nationale love og bestemmelser sørge for, at der fremsendes en kopi af hver enkelt anmeldelse, der gives til grænseoverskridende transport af farligt affald og andet affald, samt af svaret herpå til sekretariatet, når en part, hvis miljø kan påvirkes af den nævnte grænseoverskridende transport, har anmodet herom. Spanien meddeler, at den i artikel 13, stk. 4, omhandlede situation ikke er opstået i forbindelse med de overførsler, der er blevet kontrolleret i Spanien. Luxembourg oplyser, at der udelukkende eksporteres affald til lande i EU, og at der for denne eksport er indført et anmeldelsessystem. Nederlandene foretager ikke anmeldelser. Belgien, Tyskland, Det Forenede Kongerige og Østrig oplyser, at der ikke har været tilfælde af denne art. Frankrig, Italien, Grækenland, Portugal, Danmark, Sverige, Finland og Irland har ikke givet nogen oplysninger. 10 FREMSENDELSE AF OPLYSNINGER OM MÆNGDEN AF EKSPORTERET FARLIGT AFFALD ELLER ANDET AFFALD, DETS ART, EGENSKABER, BESTEMMELSESSTED, EVENTUELT TRANSITLAND OG ANVENDT BORTSKAFFELSESMETODE SOM ANFØRT I SVARET PÂ ANMELDELSEN I henhold til Basel-konventionens artikel 13, stk. 3, litra b), nr. I), skal parterne i overensstemmelse med deres nationale love og bestemmelser inden udgangen af hvert kalenderår gennem sekretariatet fremsende en beretning om det foregående kalenderår med følgende oplysninger til den i henhold til konventionens artikel 15 oprettede konference: b) de har deltaget i, navnlig i) mængden af eksporteret farligt affald eller andet affald, dets art, egenskaber, bestemmelsessted, eventuelt transitland og anvendt bortskaffelsesmetode, som anført i svaret på anmeldelsen. oplysninger om grænseoverskridende transport af farligt affald og andet affald, Spanien, Belgien, Frankrig, Tyskland, Det Forenede Kongerige, Italien, Portugal, Danmark, Luxembourg, Nederlandene, Sverige, Finland og Østrig har fremsendt til tabeller med de pågældende oplysninger, som kan fås ved henvendelse Generaldirektorat XI, Afdeling for Affaldsforvaltning, Rue de la Loi 200, B-1049 Bruxelles. Danmark. De danske myndigheder meddeler, at der er foretaget en ændring i det danske register som følge af gennemførelsen i dansk lovgivning af forordning 259/93. Den pågældende forordning trådte i kraft i Danmark den 6. maj 1994, og det nye register trådte i kraft samtidigt. Indførelsen af det nye register midt på året har givet anledning til problemer med hensyn til dataene for 1994. Dataene for 1994 har således fulgt det gamle nationale klassifikationssystem, som omfatter både affald til bortskaffelse og affald til genindvinding. Tallene afspejler således alle de transporter, som Miljøstyrelsen gav tilladelse til i 1994, men som ikke nødvendigvis blev gennemført i 1994. Tallene for 1995 følger OECD-kodens nye klassifikation og viser den faktiske mængde transporteret affald. Registret er udarbejdet på grundlag af de anmeldelser, der kræves i henhold til forordning 259/93. Grækenland og Irland har ikke givet nogen oplysninger. 7. OPLYSNINGER OM MÆNGDEN AF IMPORTERET FARLIGT AFFALD ELLER ANDET AFFALD, DETS ART, EGENSKABER, OPRINDELSE OG ANVENDTE BORTSKAFFELSESMETODER I henhold til Basel-konventionens artikel 13, stk. 3, litra b), nr. II), skal parterne oplyse om mængden af importeret farligt affald eller andet affald, dets art, egenskaber, oprindelse og anvendte bortskaffelsesmetoder. 11 Spanien, Belgien, Frankrig, Tyskland, Det Forenede Kongerige, Portugal, Danmark, Luxembourg, Nederlandene, Sverige, Finland og Østrig har fremsendt tabeller med de pågældende oplysninger, som kan fås ved henvendelse til Generaldirektorat XI, Afdeling for Affaldsforvaltning, Rue de la Loi 200, B-1049 Bruxelles. Italien giver ingen oplysninger om importen af affald. Ifølge ministeriet er det de regionale myndigheder, der er ansvarlige for, hvad der sker med affaldet. De italienske myndigheder oplyser dog, at der er vedtaget en lovbekendtgørelse, i henhold til hvilken de regionale myndigheder skal meddele de pågældende oplysninger, og det skal være muligt at finde frem til importørerne af ikke-farligt affald via et nyt registreringssystem. Grækenland og Irland har ikke givet nogen oplysninger. 8. OPLYSNINGER OM BORTSKAFFELSESOPERATIONER, SOM IKKE ER FORLØBET PLANMÆSSIGT I henhold til Basel-konventionens artikel 13, stk. 3, litra b), nr. III), skal parterne oplyse om bortskaffelsesoperationer, som ikke er forløbet planmæssigt. Spanien, Belgien, Tyskland, Portugal, Luxembourg, Nederlandene og Sverige nævner ingen tilfælde. Det Forenede Kongerige nævner ingen uheld i 1994. Derimod var der fire tilfælde i 1995, som alle vedrørte affald til bortskaffelse fra automobilværksteder i Tyskland. I de fire tilfælde var affaldet enten ikke betegnet korrekt eller ikke specificeret, hvorfor affaldet blev returneret til eksportøren. De pågældende situationer opstod henholdsvis den 28. maj, den 18. august, den 25. august og den 13. september 1995, og transporterne omfattede 20 tons affald i det første tilfælde, 21,86 tons i det andet tilfælde, 19,78 tons i det tredje tilfælde og 23,71 tons i det sidste tilfælde. til genindvinding Danmark nævner kun én transport, som ikke forløb planmæssigt i 1995. I december 1995 var ca. 1400 tons affald, klassificeret som plastaffald (GH010 på den grønne liste (forbrænding med henblik på i OECD's kontrolsystem) energifremstilling, operation RI i bilag IV B til Basel-konventionen) i transit i Danmark, afsendt fra Tyskland til Færøerne. Under transporten klassificerede de danske kontrolmyndigheder dette affald som husholdningsaffald (under kategori AD 160 på den orange liste i OECD's kontrolsystem, Y46 i bilag II til Basel- konventionen), og i henhold til forordning 259/93 skal denne form for affald anmeldes til myndighederne. Affaldet blev derfor returneret til eksportøren i 1996 som fastsat i EF-forordningen. Der var intet at bemærke for 1994. Finland havde intet at bemærke for 1994. Derimod nævnes tre tilfælde i 1995: I januar 1995 sendte en finsk virksomhed en container til Det Forenede Kongerige med 18 tons kviksølvaffald til bortskaffelse. Modtagervirksomheden 12 opdagede, at en del af affaldet (ca. 1,4 tons) bestod af uorganiske salte, der ikke indeholdt kviksølv. Denne del blev returneret til Finland. I juni 1995 afsendte Finland 500 tons kobberarsenik, der skulle til Sydafrika, tilladelse fra modtagerlandet. De efter at man på forhånd havde fået sydafrikanske myndigheder ændrede imidlertid mening, og forsendelsen blev tilbageholdt i Belgien og reimporteret i Finland. I juli 1995 skete der følgende: på grund af en fejl fra transportvirksomhedens side blev en container med 1,3 tons batterier og 11 tons affald indeholdende cyanid efterladt i havnen i Helsinki. Da modtagervirksomheden havde afsluttet sine operationer for den pågældende periode, blev den pågældende last af eksportøren returneret til den finske virksomhed. Tidligere var 16 tons batterier og 78 tons affald indeholdende cyanid planmæssigt bortskaffet af den engelske virksomhed. Østrig. Myndighederne har ikke kendskab til sådanne tilfælde i 1994. I 1995 var der et enkelt tilfælde. I en transport af salte fra virksomheden CIANIC blev saltene hårde på grund af dårlig emballering. Bortskaffelsesanlægget tilbagesendte saltene, som blev reimporteret, emballeret om og reeksporteret med henblik på endelig bortskaffelse i et underjordisk depot. Frankrig, Italien, Grækenland og Irland har ikke givet nogen oplysninger. 9. BESTRÆBELSER FOR AT BEGRÆNSE MÆNGDEN AF FARLIGT AFFALD ELLER ANDET AFFALD, SOM ER GENSTAND FOR GRÆNSEOVERSKRIDENDE TRANSPORT I henhold til Basel-konventionens artikel 13, stk. 3, litra b), rir. IV), skal parterne i overensstemmelse med deres nationale love og bestemmelser inden udgangen af hvert kalenderår gennem sekretariatet fremsende en beretning om det foregående kalenderår med følgende oplysninger til den i henhold til konventionens artikel 15 oprettede konference: Bestræbelser for at begrænse mængden af farligt affald eller andet affald, som er genstand for grænseoverskridende transport. Spanien meddeler, at den overordnede plan for farligt affald 1995-2000 bl. a. har som mål at minimere og nedbringe mængden af affald, idet produktionen af farligt affald senest i år 2000 skal være nedbragt i forhold til de eksisterende data for 1994. Planen vil blive revideret, så snart der foreligger data for 1995 om affaldets egenskaber og affaldsmængden. Med henblik på gennemførelsen af denne plan opereres der med følgende økonomiske foranstaltninger: En særlig kreditlinje (MIBOR-3 point). Tilskud til sektorplaner eller til virksomheder samfinansieret (50%) med de selvstyrende regioner. Støtte til små og mellemstore virksomheder (via EMGRISA og de selvstyrende regioners øvrige virksomheder). Støtte til pilotforsøg (op til 50%) samfinansieret med de selvstyrende regioner. 13 Et andet mål i den overordnede plan for farligt affald går ud på, at man i 2000 skal være oppe på en genanvendelses- og genindvindingsprocent på mindst 20 i forhold til 1994. I denne forbindelse yder de selvstyrende regioner tilskud i et vist omfang til sådanne foranstaltninger og har endog oprettet nogle særlige centre til formålet, f. eks. "Forsøgscentret for ren produktion i Catalonien". Den offentlige virksomhed for affaldshåndtering, EMGRISA, har ligeledes til formål at bistå små og mellemstore virksomheder med at udvikle projekter til nedbringelse af affaldsproduktionen. En oversigt over, hvilke genindvindings-, genanvendelses- og bortskaffelsesoperationer der er tilladt, kan fås ved henvendelse til Generaldirektorat XI. De spanske myndigheder har i øvrigt følgende bemærkninger: • Samtlige operationer er vist i samme bilag, fordi visse anlæg har tilladelse til at udføre både de i bilag IV A og de i bilag IV B anførte operationer. • Oplysningerne i bilaget vedrører de centre, der havde de fornødne tilladelser i 1995. • De afrundede tal viser anlæggenes kapacitet til at håndtere giftigt og farligt affald, mens tallene med decimaler viser mængden af håndteret affald i 1994. • Hvor der under navnet på et affaldshåndteringscenter optræder det samme navn uden angivelse af ledelse, drejer det sig om et andet behandlingsanlæg, der hører til samme center. • Forklaring på anvendte forkortelser: T/A: K/D: M3/A: L/A: RTPs: Ton/år Kilogram/dag Kubikmeter/år Liter/år Giftigt og farligt affald. Belgien oplyser, at forordning 259/93 nu gælder på hele det belgiske territorium. Man har følgende bemærkninger: Miljønormer: De flamske myndigheder oplyser, at den flamske politik bl. a. tager sigte på at forebygge og nedbringe produktionen af affald samt forebygge og nedbringe mængden af farlige stoffer i affaldet (artikel 5 i bekendtgørelse om affaldshåndtering af 20. april 1994). De vallonske myndigheder meddeler, at import og eksport af affald til bortskaffelse er forbudt med henvisning til den vallonske affaldsplan, der tager sigte på at nedbringe mængden af affald. Økonomiske foranstaltninger: Afgifter på affald. I Flandern opereres der med en miljøafgift på affald til bortskaffelse, først og fremmest på affald til forbrænding og deponering på lossepladser. Undtaget herfra er affald til 14 genanvendelse. Det er et effektivt produktionen ved kilden og således fremme det forebyggende aspekt. instrument til at tilskynde til at mindske Bestræbelser fra virksomhedernes side: Ifølge de flamske myndigheder deltager virksomhederne i PRESTI-programmet (forebyggelse gennem tilskyndelse til at anvende ren teknologi): Der er tale om et program, der ikke tager sigte på den enkelte virksomhed, men på større grupper af virksomheder. Andre foranstaltninger: Ifølge de flamske og de vallonske myndigheder arbejder man på at fremstille teknologi, der kan minimere frembringelsen af farligt affald og neutralisere farligt affald. De øvrige oplysninger fra de belgiske myndigheder om bestræbelser på at begrænse mængden af affald, som er genstand for grænseoverskridende transport, kan fås ved henvendelse til Generaldirektorat XI. Frankrig har ikke besvaret spørgsmålet. De franske myndigheders redegørelse for 1994 opfylder ikke kravet i artikel 41 i forordning 259/93 (hvorefter medlemsstaterne inden udgangen af hvert kalenderår skal udarbejde en rapport i overensstemmelse med Basel-konventionens artikel 13, stk. 3, og sende den til Basel-konventionens sekretariat med kopi til Kommissionen), men derimod et fransk lovfæstet krav i henhold til artikel 23-4 i lov nr. 75-633 af 15. juli 1975, som ændret, om affald og genindvinding af materialer. Kommissionen kan således ikke anvende de fremsendte data til at give de oplysninger, der kræves i henhold til Basel-konventionens artikel 13, stk. 3, særlig artikel 13, stk. 3, litra b),nr. IV). Det fremgår af redegørelsen, at der i henhold til bekendtgørelse nr. 90-267 af 23. marts 1,990, som ændret i 1992, er forbud mod al import af husholdningsaffald til deponering på lossepladser, med undtagelse af den import, der udtrykkeligt er omfattet af planerne for affaldshåndtering. Desuden kræves der en forudgående tilladelse til import af affald, der Importen af husholdningsaffald er således i løbet af tre år faldet fra 430 000 tons i 1991 til 5 600 tons i 1994. I 1994 blev der importeret 32 473 tons affald til bortskaffelse, dvs. 7,5% af den samlede importerede mængde affald. Der kan konstateres et kraftigt fald i denne form for affaldshåndtering i forhold til 1993, idet importen i 1994 kun udgjorde 46,8% af den importerede mængde i 1993. De øvrige data kan fås ved henvendelse til Generaldirektorat XI. til deponering på ikke er beregnet lossepladser. Tyskland har bemærkninger til følgende punkter: Miljønormer Kriterier for begrænsning eller eliminering af mængden af affald Bestræbelser fra virksomhedernes side. I henhold til paragraf la i loven om affaldshåndtering og de dertil hørende regulativer, der er vedtaget på grundlag af paragraf 14, stk. 1, nr. 3 og 4, og stk. 2, tredje led, nr. 2- 5, skal frembringelse af affald så vidt muligt undgås. Også de ansvarlige for anlæg, der kræver en driftstilladelse, er forpligtet til at undgå at producere affald ved at anvende 15 hensigtsmæssige processer og genanvende eller genindvinde restmaterialer overensstemmelse med paragraf 5, stk. 1, nr. 3, i lov om kontrol med emissioner. Affaldet genanvendes eller genindvindes i overensstemmelse med paragraf 3, stk. 2, tredje led, eller i det omfang, det kræves i henhold til det lovregulativ, der er vedtaget i henhold til paragraf 14 i lov om affaldshåndtering. Alle anlæg i overensstemmelse med loven om affaldshåndtering eller loven om kontrol med emissioner. De øvrige oplysninger kan fås ved henvendelse til Generaldirektorat XI. til genindvinding eller genanvendelse skal have en tilladelse i Portugal meddeler, at det portugisiske miljøministerium gennemfører en række undersøgelser med henblik på i nær fremtid at indføre et system i Portugal til korrekt bortskaffelse af industriaffald. Dette system skal gøre det muligt at begrænse mængden af affald, der eksporteres med henblik på bortskaffelse i andre EU-lande, til et minimum. Danmark understreger, at begrænsningen af mængden farligt affald og andet affald, der er genstand for grænseoverskridende transport, indgår i den samlede indsats for at nedbringe affaldsproduktionen. De danske initiativer er beskrevet i handlingsplanen for ren teknologi og genanvendelse af affald. til hensyn økonomiske Luxembourg meddeler, at loven om affaldshåndtering af 17. juni 1994 (artikel 1) opererer med følgende prioritering af opgaverne: forebyggelse, begrænsning, nyttiggørelse og bortskaffelse. Producenter af affald er desuden forpligtet til at udarbejde affaldshåndteringsplaner. organiserede Luxembourgs Med miljøministerium sammen med "La Chambre des Métiers" i 1995 det såkaldte "Superdreckskëscht fir Betriber", som bistår små og mellemstore virksomheder med deres affaldshåndtering med henblik på forebyggelse, begrænsning og genanvendelse af affald. Virksomhederne skal udarbejde målsætninger: forebyggelse og genanvendelse af affald. De øvrige oplysninger kan fås ved henvendelse til Generaldirektorat XI. affaldshåndteringsplaner med foranstaltninger følgende to Nederlandene oplyser med henvisning til de relevante tabeller, at eksporten af affald med henblik på bortskaffelse i andre lande er faldet konstant siden 1989; derimod er den mængde, der eksporteres med henblik på genindvinding, vokset konstant i samme tidsrum. Importen af farligt affald steg fra 153 900 tons i 1994 til 247 500 tons i 1995. import af forurenet jord fra andre EU-lande; i Stigningen skyldes primært Nederlandene råder man over specielt avanceret rensningsteknologi. Der oplyses intet om særlige bestræbelser for at nedbringe mængden af transporteret affald (redegørelsen fra de nederlandske myndigheder opfylder ikke kravet i artikel 41 i forordning 259/93, hvorefter medlemsstaterne inden udgangen af hvert kalenderår skal udarbejde en rapport i overensstemmelse med artikel 13, stk. 3, i Basel-konventionen). Finland har følgende bemærkninger: a) Miljønormer/krav om begrænsning eller eliminering af affald 16 Loven om affald (1072/93), der har været i kraft siden 1. januar 1994, opererer med en generel forpligtelse til at begrænse produktionen af affald og reducere både mængden og de skadelige virkninger. For at håndhæve denne generelle forpligtelse kan Forvaltningsrådet udarbejde generelle regler om mærkning af produkter, deponering, begrænsning af produktion samt om import, eksport, salg, rabatter eller anvendelse af produkter. Forvaltningsrådets beslutning om batterier og akkumulatorer indeholdende farlige stoffer (105/95) trådte i kraft den 1. marts 1995. Beslutningen fastsætter grænser for batteriers og akkumulatorers skadelige egenskaber og indfører et mærkningssystem for batterier og akkumulatorer, der indeholder tungmetaller; desuden skal disse produkter gøres til genstand for en særskilt genindvindingsproces. b) Økonomiske foranstaltninger Den finske regering yder tilskud til projekter vedrørende miljøbeskyttelse med hovedvægten på projekter, der tager sigte på at forebygge frembringelsen af affald og reducere de skadelige virkninger. Østrig har følgende bemærkninger: a) Miljønormer/krav til begrænsning eller eliminering af affald 1. Den nationale strategi for endelig bortskaffelse Mængden af affald og indholdet af potentielt forurenende stoffer skal i henhold til forbundsloven om affaldshåndtering fastholdes på det lavest mulige niveau (princippet om forebyggelse). Affaldet genanvendes i det omfang, det er miljømæssigt fordelagtigt og teknisk muligt, og såfremt de dermed forbundne omkostninger ikke er forsvarlige væsentligt behandlingsmetoder, og såfremt der findes (eller kan skabes) et marked for de genanvendte stoffer. Affald, der ikke er egnet til genanvendelse, undergives biologisk, termisk eller fysisk/kemisk behandling, afhængigt af hvad det drejer sig om. Fast affald deponeres på en sådan måde, at reaktiviteten begrænses til det mindst mulige (princippet om sikkerhed). andre miljømæssigt højere end ved 2. Særlige planer for de enkelte brancher Der udarbejdes normalt særlige planer for de enkelte brancher i samarbejde med det østrigske miljøministerium og de berørte parter. De grundlæggende målsætninger for disse affaldshåndteringsplaner er at få etableret strategier for minimering af affaldet og indført nyskabende metoder for genanvendelse, som er udviklet specielt med henblik på farligt affald, og som bygger på den mest effektive disponible teknologi. Disse specifikke affaldshåndteringsplaner danner samtidig grundlag for økonomiske tilskud i henhold til loven om støtte til miljøformål. 3. Bortskaffelse for eventuelle problemer har det østrigske For at miljøministerium mulighed for at udstede bekendtgørelser, der fastsætter, hvilke teknikker der skal anvendes, og hvilket udstyr der forlanges til tage højde 17 4. 5. driften af de anlæg, til hvilke der i henhold til loven om affaldshåndtering kræves en tilladelse. Bekendtgørelserne kan ligeledes præcisere grænser for emissioner under hensyntagen til den mest effektive disponible teknologi. Lossepladser Bekendtgørelsen om lossepladser vil være gældende, så snart den ændrede lov om vand er trådt i kraft (senest 1. januar 1997). Ændringen af loven indebærer, at lossepladserne skal opfylde nye normer. Affaldsforbrændingsanlæg i 1 dag skal alle bekendtgørelsen om loven om ren luft (en grænse for emissioner af dioxin på 0,1 nanogram TE/Nm3). EF-direktivet om forbrænding af farligt affald trådte i kraft den 1. januar 1997. forbrændingsanlæg overholde bestemmelserne Østrigs miljøministerium og økonomiministerium forbereder en lov om affaldsforbrænding, som transponerer EF-direktivets bestemmelser. Det vil af loven også fremgå, hvilken teknologi der er bedst egnet til forbrænding af farligt affald og andet affald. 6. Mekanisk-biologisk behandling De østrigske myndigheder har ligeledes til hensigt at udarbejde en definition af, hvilken teknologi der er bedst egnet til denne form for behandling. 7. 8. Specialbehandlingsanlæg Det østrigske miljøministerium har med en lovbekendtgørelse fastsat regler for miljømæssigt forsvarlig behandling af skrottede biler, fotografisk affald, kasserede køleskabe samt asbestaffald. Affaldshåndteringsplan For at opfylde målsætningerne for loven om affaldshåndtering (kvalitativ og kvantitativ forebyggelse af affald, genanvendelse af affald på en teknisk og økonomisk hensigtsmæssig måde samt endelig bortskaffelse) skal det østrigske miljøministerium offentliggøre en affaldshåndteringsplan. Der blev udarbejdet en sådan plan i 1992 og i 1995. Desuden har parlamentet i for første gang fået forelagt en rapport om foranstaltningerne affaldshåndteringsplanen. I henhold til loven om affaldshåndtering skal planen mindst indeholde: en redegørelse for situationen med hensyn til affaldshåndtering, • de konkrete normer, der kan udledes af loven om affaldshåndtering • (målsætninger og principper for affaldshåndteringen) med henblik på: at begrænse affaldsmængden og forureningsrisikoen at genanvende affald på en miljømæssigt og økonomisk forsvarlig måde at bortskaffe det affald, der ikke kan genanvendes eller undgås, de foranstaltninger, forbundsregeringen har iværksat for at opfylde disse målsætninger, • 18 • den regionale fordeling af de nødvendige anlæg til behandling af farligt affald. 9. Strategi for tilstrækkelig egenkapacitet Eksport af affald I henhold til den almindelige lov om affaldshåndtering udsteder det østrigske miljøministerium kun eksporttilladelser for affald, såfremt der ikke inden for landets egne grænser findes anlæg med den nødvendige kapacitet til at behandle det pågældende affald, eller (i meget sjældne tilfælde) hvis man ved at eksportere affaldet kan undgå en alt for lang transport, og hvis modtageranlægget opfylder de samme normer som østrigske anlæg. Princippet om, al forureneren betaler Det er et grundlæggende princip i loven om affaldshåndtering, som allerede er blevet praktiseret i flere bekendtgørelser. Især gælder det, at producenternes ansvar også omfatter genindvinding eller bortskaffelse af produktet. Producenterne spiller en afgørende rolle, fordi de træffer vigtige beslutninger om den potentielle håndtering af det affald, der hidrører fra deres produkter. Producenterne, som kender deres produkters sammensætning, er i stand til at bedømme de miljømæssige virkninger af det dermed forbundne affald. Producentens fysiske ansvar er ensbetydende med, at han skal påtage sig det totale ansvar for sin produktion, herunder også for det affald, den resulterer i. Affaldet kan enten indsamles, genanvendes, genindvindes eller bortskaffes på miljømæssigt forsvarlig måde. Producentens økonomiske ansvar betyder, at han skal bære omkostningerne ved behandlingen af affaldet. Bekendtgørelse om qffaldsemballage Siden 1. oktober 1993 har alle producenter, importører og distributører til vederlagsfrit at tage deres emballage retur fra været forpligtet forbrugerne og genanvende det eller genindvinde det, medmindre der findes et landsdækkende indsamlings- eller genindvindingssystem for den pågældende emballage. Genanvendelsen af emballage steg således med 50% i 1995. Bekendtgørelse om batterier Denne bekendtgørelse, der har været i kraft siden 1. september 1991, fastsætter en grænse for indholdet af kviksølv og cadmium og forpligter forhandleren til at modtage brugte batterier. Bekendtgørelse om neonrør Fra 1. januar 1991 har forhandlerne skullet organisere indsamling af neonrør, idet de er forpligtet til at modtage brugte neonrør. Bekendtgørelse om køleskabe 19 Siden 1. marts 1993 har alle fabrikanter, importører og distributører været forpligtet til at modtage det brugte køleskab, når de leverede et nyt, mens køberen skal betale for forsvarlig bortskaffelse af det gamle køleskab. Udkast til bekendtgørelse om elektronisk affald b) Økonomiske foranstaltninger Loven om støtte til miljøformål I betragtning af at ændringer i produktionssystemerne i de fleste tilfælde er meget omkostningsfulde, yder det østrigske miljøministerium økonomiske tilskud til virksomhederne til at gennemføre de nødvendige tekniske ændringer og indføre mere hensigtsmæssig teknologi til at forebygge og behandle affald. Der er ydet tilskud på op til 80% til miljøforbedringsforanstaltninger. c) Bestræbelser fra virksomhedernes side Alle virksomheder med over 100 ansatte skal have en affaldshåndteringsplan Formålet er at begrænse affaldet og fremme genindvinding eller genanvendelse samt opnå en miljømæssig forsvarlig bortskaffelse af alle former for affald. For at medvirke til at nedbringe mængden af industriaffald har det østrigske miljøministerium fastlagt specifikke retningslinjer for de forskellige produktions sektorer (f. eks. landbrugsaffald, træaffald, hospitalsaffald, lakker, halogenholdige opløsningsmidler, affald fra farverier, fødevareindustri, tekstilproduktion m. m. ). Frivillig aftale om skrottede biler I 1995 blev der indgået en ny frivillig aftale om skrottede biler. Den østrigske automobilindustri forpligter sig til fremover at øge mængden af genanvendt materiale fra de nuværende 75% til 95% og forbedre de tekniske muligheder for genanvendelse allerede ved konstruktionen og udformningen af køretøjerne, f. eks. ved at begrænse de forskellige former for materialer, der anvendes, eller ved at anvende genbrugsmaterialer. Automobilproducenterne forpligter sig med denne frivillige aftale til at tage udtjente biler retur, når de sælger en ny eller en brugt bil. Forhandlerne har endog accepteret at tage bilerne retur på specifikke markeds vilkår (enten ved at udbetale en præmie eller ved at påtage sig at dække de økonomiske omkostninger ved genindvindingen, uanset om der købes en ny bil). Andre foranstaltninger For at begrænse produktionen af farligt affald har der i henhold til loven om kemiske stoffer (den østrigske statstidende 326/1987) i de seneste år været helt eller delvist forbud mod at anvende stoffer som PCB/PCT, CFC, CHC og cadmium. Nye bestemmelser i 1995: Nye bestemmelser om CFC (den østrigske statstidende 1995/750), hvorefter almindelig brug af CFC vil være forbudt fra 2000, og fra 2002 vil det også være forbudt i køleskabe. 20 Nye bestemmelser om giftige stoffer trådte i kraft den 1. juli 1995 (den østrigske statstidende 1995/442). Det Forenede Kongerige, Italien, Grækenland, Sverige og Irland har ikke givet nogen oplysninger. 10. OPLYSNINGER OM FORANSTALTNINGER, PARTERNE HAR VEDTAGET MED HENBLIK PÂ AT GENNEMFØRE BASEL- KONVENTIONEN I henhold til Basel-konventionens artikel 13, stk. 3, litra c), skal parterne i overensstemmelse med deres nationale love og bestemmelser inden udgangen af hvert kalenderår gennem sekretariatet fremsende en beretning om det foregående kalenderår til den i henhold til konventionens artikel 15 oprettede konference. Beretningen skal indeholde oplysninger om bl. a. de foranstaltninger, de har vedtaget med henblik på at gennemføre konventionen. Spanien oplyser, at man anvender forordning 259/93 og har transponeret Basel- konventionens bestemmelser i spansk lovgivning. Belgien meddeler, at man anvender forordning 259/93 og ved lov af 6. august 1993 har ratificeret Basel-konventionen samt bilag I, II, III, IV, V, Vb og VI, som alle blev undertegnet i Basel den 22. marts 1989. Tyskland transponerede bestemmelserne i Basel-konventionen den 30. september 1994, herunder også undertegnelsen og ratifikationen. Tyskland har ligeledes transponeret Kommissionens beslutning 94/721/EF om tilpasning i medfør af artikel 42, stk. 3, af bilag II, III og IV til forordning 259/93 samt Rådets beslutning 94/904/EF af 22. december 1994 om udarbejdelse af en liste over farligt affald. Det Forenede Kongerige anfører, at man har transponeret forordning 259/93 via en række bekendtgørelser i 1994 om grænseoverskridende transport af affald (Statutory Instrument 1994 nr. 1137). Portugal oplyser, at man anvender forordning 259/93 og har transponeret Basel- konventionens bestemmelser i portugisisk ret. Danmark meddeler, at man har transponeret Basel-konventionen, forordning 259/93 og Kommissionens beslutning 94/721/EF af 21. oktober 1994 om tilpasning i medfør af artikel 42, stk. 3, af bilag II, III og IV til forordning 259/93. Finland oplyser, at man fuldt ud anvender Basel-konventionen, for så vidt angår kontrol med grænseoverskridende transport af affald. Efter at loven om affald (1072/93) og lovbekendtgørelse om affald (1390/93) er trådt i kraft, er der sikret en endnu mere effektiv håndhævelse af de generelle principper i Basel-konventionen, f. eks. om begrænsning af produktionen af affald og princippet om tilstrækkelig egenkapacitet. 21 Siden begyndelsen af 1995 foregår overførsel af affald i overensstemmelse med forordning 259/93. Østrig meddeler, at der ikke er foretaget officielle ændringer i lovgivningen. Frankrig, Italien, Grækenland, Luxembourg, Nederlandene, Sverige og Irland har ikke givet noget oplysninger. 11. OPLYSNINGER OM STATISTISKE DATA I henhold til Basel-konventionens artikel 13, stk. 3, litra d), skal parterne give oplysninger om tilgængelige, relevante statistiske data, de har indsamlet vedrørende virkningerne på menneskers sundhed og på miljøet af produktion, transport og bortskaffelse af farligt affald eller andet affald. Spanien meddeler, at situationen er følgende: Farligt affald: man har ikke foretaget nogen vurdering. Det anslås dog, at tallet er nogenlunde det samme som for 1994 (i 1994 specificerede de spanske myndigheder imidlertid ikke tallet nærmere). Husholdningsaffald: Der blev husholdningsaffald. 1995 produceret 14 914 235 tons i Tyskland. De tyske myndigheder erklærer, at affald i overensstemmelse med paragraf 2, stk. 2, i lov om affaldshåndtering behandles på en måde, så det ikke er til skade for folkesundheden. Belgien, Det Forenede Kongerige, Danmark, Luxembourg og Finland meddeler, at de ikke råder over sådanne data. Østrig meddeler, at den østrigske miljøstyrelse kan give oplysningerne via Internet på adressen: "http://www. ubavie. gv. at/info". Frankrig, Italien, Grækenland, Portugal, Nederlandene, Sverige og Irland har ikke givet nogen oplysninger. 12. OPLYSNINGER OM BILATERALE, MULTILATERALE OG REGIONALE AFTALER OG ORDNINGER, SOM ER INDGÅET I HENHOLD TIL BASEL- KONVENTIONENS ARTIKEL 11 I henhold til Basel-konventionens artikel 13, stk. 3, litra e), skal parterne give oplysninger om bilaterale, multilaterale og regionale aftaler og ordninger, som er indgået i henhold til konventionens artikel 11. Spanien henviser til de oplysninger, der blev afgivet i 1993, og som er fremsendt til Basel-konventionens sekretariat. Belgien meddeler, at man ikke har indgået sådanne aftaler eller ordninger. 22 Tyskland oplyser, at der på nationalt plan er indgået bilaterale aftaler med Litauen, Namibia, Belarus, Zimbabwe og Kasakhstan om import af affald i Tyskland. Med Kasakhstan er der desuden indgået aftaler om eksport af forskellige former for affald. Det Forenede Kongerige oplyser, at der ikke er indgået sådanne aftaler eller ordninger, hverken i 1994 eller i 1995. Portugal. Ifølge de portugisiske myndigheder anvender man EF-aftalerne og OECD- beslutning C(92)39. Danmark oplyser, at der ikke er indgået hverken bilaterale, multilaterale eller regionale aftaler i henhold til Basel-konventionens artikel 11. Sverige oplyser, at der ud over OECD-beslutning (92)39 ikke er indgået bilaterale, regionale eller multilaterale aftaler med andre lande. Finland meddeler, at der blev indgået en aftale med Tyskland for 1994. 1 1995 blev der ikke indgået nogen aftaler eller ordninger. Østrig erklærer, at man ikke har indgået sådanne aftaler eller ordninger hverken i 1994 eller i 1995. Frankrig, Italien, Grækenland, Luxembourg, Nederlandene og Irland har ikke givet nogen oplysninger. 13. OPLYSNINGER OM UHELD UNDER GRÆNSEOVERSKRIDENDE TRANSPORT OG BORTSKAFFELSE AF FARLIGT AFFALD ELLER ANDET AFFALDT SAMT DE FORANSTALTNINGER, DER ER TRUFFET TIL AFHJÆLPNING HERAF I henhold til Basel-konventionens artikel 13, stk. 3, litra f), skal parterne give oplysninger om uheld under grænseoverskridende transport og bortskaffelse af farligt affald eller andet affald samt om de foranstaltninger, som de har truffet til afhjælpning heraf. Spanien meddeler, at man ikke har kendskab til uheld under grænseoverskridende transport eller bortskaffelse af affald. Belgien, Det Forenede Kongerige, Danmark og Luxembourg har ikke konstateret uheld på deres territorium. Tyskland anfører to uheld i 1995, som skyldtes dårlig emballering af affald. I det første tilfælde blev affaldet efter oprydningen returneret til eksportøren. I det andet tilfælde blev affaldet transporteret til det planlagte anlæg efter at være blev reemballeret. Der var ingen uheld i 1994. 23 Østrig meddeler, at der ikke var nogen uheld i 1994. I 1995 skete der imidlertid et uheld med en transport af dårligt emballeret farligt affald. Frankrig, Italien, Grækenland, Portugal, Nederlandene, Sverige, Finland og Irland har ikke givet nogen oplysninger. 14. OPLYSNINGER OM BORTSKAFFELSESMULIGHEDER, SOM BRUGES I OMRÅDER INDEN FOR DET NATIONALE KOMPETENCEOMRÅDE I henhold til Basel-konventionens artikel 13, stk. 3, litra g), skal parterne give oplysninger om bortskaffelsesmuligheder, som bruges i områder inden for deres nationale kompetenceområde. Spanien, Belgien, Frankrig og Tyskland har fremsendt tabeller med de pågældende oplysninger, som kan fås ved henvendelse til Generaldirektorat XI. Portugal henviser til, at oplysningerne fås hos "La Unidade de Tratamento de Residuos Industriais de Sinces-Bacais 9 e 10, Instituto da Agua - DelegaPao de Santo André, Bairro Azul, Colectiva B12, Apartado 64, 7501 Santo André Codex, tlf. +351 (69) 71224/5/6, fax +351 (69) 73817". Danmark meddeler, at man har et centralt anlæg til bortskaffelse af farligt affald "Kommunekemi A/S". Virksomheden råder over et forbrændingsanlæg med meget høje temperaturer, hvor energien genindvindes, et andet anlæg til fysisk-kemisk behandling af affald og et område til deponering af farligt affald. Kommunekemi behandler ca. 100 000 tons farligt affald om året. Der findes desuden 75 små specialiserede virksomheder, der arbejder med genindvinding af farligt affald. Luxembourg oplyser, at der findes et affaldsbehandlingscenter, hvis tilladelse udløb i slutningen af 1994; det drejer sig om virksomheden "Ronnebierg Jean Lamesch et Cie", B. P. 75, L-3201 Bettembourg. Firmaet har sørget for bortskaffelse af 23 595 tons lokalt produceret affald. Østrig meddeler, at forbundsregeringens affaldshåndteringsplan (som omfatter lister over østrigske affaldsbehandlingsanlæg) kan fås hos den østrigske miljøstyrelse på adressen: UBA Wien, A-1099 Spittelauer Lande 5, Østrig. Det Forenede Kongerige, Italien, Grækenland, Nederlandene, Finland, Sverige og Irland har ikke givet nogen oplysninger. 15. OPLYSNINGER OM FORANSTALTNINGER TIL UDVIKLING AF TEKNOLOGIER, SOM TILSIGTER AT BEGRÆNSE OG/ELLER ELIMINERE FREMBRINGELSEN AF FARLIGT AFFALD OG ANDET AFFALD 24 I henhold til Basel-konventionens artikel 13, stk. 3, litra h), skal parterne give oplysninger om foranstaltninger til udvikling af teknologier, som tilsigter at begrænse og/eller eliminere frembringelsen af farligt affald og andet affald. Belgien. Myndighederne for Bruxelles-regionen oplyser, at der siden januar 1993 har været en afdeling for ren teknologi i IBGE. Formålet er at fremme udviklingen af mere miljøvenlige produktionsmetoder og -teknikker i små og mellemstore virksomheder i Bruxelles. Det gøres bl. a. ved hjælp af publikationer (som f. eks. nyhedsbrevet "Bruxelles Techno- Clean") eller via oplysningskampagner inden for de enkelte brancher (f. eks. renserier og bilværksteder). De vallonske myndigheder har ikke givet nogen oplysninger. Den flamske regering traf den 12. oktober 1994 beslutning om etablering af et program for forebyggelse af farligt affald og fremme af ren teknologi. Dette såkaldte PRESTI- program blev indført for at give virksomhederne mulighed for at iværksætte forebyggende foranstaltninger med henblik på at opfylde målsætningerne om miljøbeskyttelse i den plan for produktaffald 1991-1995, som blev vedtaget af den flamske regering den 20. februar 1991. Tyskland nævner som sådanne foranstaltninger ren produktion og genindvinding, begrænsning og bortskaffelse af affald uden at præcisere de nævnte operationer nærmere. Det Forenede Kongerige anfører som foranstaltninger minimering af affaldet via recirkulation, genanvendelse og genindvinding i industrien ((WMR3)-EPSR/OTI) og programmet for bedre miljøteknologi (ETBPP). Portugal henviser til oprettelsen af en særlig PEDIP-fond, som tager sigte på udvikling af teknologier til minimering af frembringelsen af farligt affald og andet affald. Danmark oplyser, at de seneste versioner af de danske planer for begrænsning og/eller eliminering af farligt affald og andet affald blev vedtaget af den danske regering i 1993. Der er tale om to forskellige planer: handlingsplan for renere teknologi handlingsplan for og genanvendelse af affald. Folketinget har bevilget 85 mio. kr. om året til handlingsplanen for renere teknologi og 20 mio. kr. om året til handlingsplanen for og genanvendelse af affald. Planerne skulle revideres i 1997. Finland anfører, at ud over de foranstaltninger, der er truffet i de seneste år, har man, efter at loven om affald (1072/93) og lovbekendtgørelsen om affald (1390/93) trådte i kraft den 1. januar 1994, kunnet sikre en langt mere effektiv håndhævelse af de generelle principper i Basel-konventionen, herunder princippet om minimering af farligt affald. Spanien, Frankrig, Italien, Grækenland, Luxembourg, Nederlandene, Sverige, Østrig og Irland har ikke givet nogen oplysninger. 25 16. ALLE ANDRE OPLYSNINGER OM FORHOLD, SOM PARTERNES KONFERENCE MÅ ANSE FOR RELEVANTE 1 henhold til Basel-konventionens artikel 13, stk. 3, litra i), skal parterne give alle andre oplysninger om forhold, som konferencen må anse for relevante. Medlemsstaterne har ikke givet nogen oplysninger. B. ANDRE OPLYSNINGER, DER KRÆVES I SPØRGESKEMAET FRA BASEL-KONVENTIONENS SEKRETARIAT 1. OPLYSNINGER OM FREMBRINGELSEN AF FARLIGT AFFALD OG ANDET AFFALD, DER ER OMFATTET AF BASEL-KONVENTIONEN Spaïîkn nar fremsendt data for årene 1990, 1991, 1992, 1993 og 1994, som kan fås ved henvendelse til Generaldirektorat XI. Med hensyn til affaldsproduktionen i 1995 oplyser de spanske myndigheder, at mængden af husholdningsaffald udgør 14 914 235 tons. Der foreligger endnu ikke tal for produktionen af farligt affald, men man er i færd med at udarbejde en oversigt. Belgien meddeler, at der i 1994 i Vallonien blev produceret 167 315 tons, i Flandern 1 255 582 tons og i Bruxelles-regionen i alt 11 464 tons farligt affald, 1 025 tons olier og 135 tons PCB. I 1993 produceredes der i Bruxelles-regionen 2 917 tons farligt affald, 200 tons olier og 61 tons PCB. I 1995 produceredes der i Bruxelles 23 002 tons og i Flandern 1 090 499 tons. Der gives ingen oplysninger om Vallonien. Tyskland, Det Forenede Kongerige, Portugal, Luxembourg og Østrig har fremsendt oplysninger, som kan fås ved henvendelse til Generaldirektorat XI. Finland erklærer, at de seneste oplysninger om mængden af produceret affald i Finland vedrører 1992. Frankrig, Italien, Grækenland, Danmark, Nederlandene, Sverige og Irland har ikke givet nogen oplysninger. 2. OPLYSNINGER OM TEKNISKE KILDER I henhold til Basel-konventionens artikel 16, stk. 1, litra g), skal parterne give oplysning om: kilder til teknisk bistand og uddannelse, tilgængelig teknisk og videnskabelig knowhow, kilder til rådgivning og ekspertise, disponible ressourcer. 26 Spanien, Tyskland, Luxembourg og Østrig har fremsendt oplysninger, som kan fås ved henvendelse til Generaldirektorat XI. Belgien. Der foreligger ikke sådanne oplysninger. Finland oplyser, at der ikke foreligger nøjagtige oplysninger herom, men at flere institutter, højere tekniske læreanstalter, forskningsinstitutter og private virksomheder har ekspertise på disse felter. Da der stadig kommer ny institutter og virksomheder til, er de finske myndigheder ikke i stand til at aflevere en nøjagtig fortegnelse. Frankrig, Det Forenede Kongerige, Italien, Portugal, Grækenland, Danmark, Nederlandene, Sverige og Irland har ikke givet nogen oplysninger. 3. OPLYSNINGER OM MULIGHEDERNE FOR AT STILLE NØDVENDIG EKSPERTBISTAND OG UDSTYR TIL RÅDIGHED MED HENBLIK PÅ HURTIG HJÆLP TIL STATER I TILFÆLDE AF NØDSITUATIONER Medlemsstaterne har ikke givet sådanne oplysninger. De tyske myndigheder anfører, at det ikke er en regeringsopgave, men at forbundsregeringens miljøstyrelse kan give alle nødvendige oplysninger. III. KONKLUSIONER På trods af at medlemsstaterne siden 6. maj 1994 har skullet anvende samtlige bestemmelser i forordningen (med undtagelse af de tre nye medlemsstater, Østrig, Finland og Sverige, for hvem forordningen først trådte i kraft den 1. januar 1995, og for Østrigs vedkommende med en overgangsperiode frem til 1. januar 1997), er de oplysninger, som medlemsstaterne har givet Europa-Kommisionen om gennemførelsen af nævnte forordning, utilstrækkelige i forhold til de forpligtelser, der påhviler dem i henhold til forordningen, og i visse tilfælde gives der slet ingen oplysninger. De oplysninger, medlemsstaterne har givet i deres besvarelser af et spørgeskema, der er udarbejdet af Basel-konventionens sekretariat, er meget begrænsede og forholdsvist generelle sammenholdt med de meget specifikke spørgsmål, der blev stillet, med undtagelse af nogle ganske få tilfælde, som f. eks. Østrig. Der kan således konstateres følgende: Med hensyn til den nationale definition af farligt affald erklærer medlemsstaterne generelt, at den er sammenfaldende med EF-lovgivningen. Med hensyn til medlemsstaternes beslutninger om helt eller delvist at afvise at give tilladelse til import af affald til bortskaffelse i områder inden for deres 27 svarene størstepartens nationale kompetenceområde begrænser vedkommende til henvisninger til de relevante artikler i Basel-konventionen. Det samme er tilfældet med hensyn til nationale beslutninger om at forbyde eller begrænse eksport af affald. Størsteparten af medlemsstaterne har dog givet ganske fyldestgørende oplysninger om mængden af eksporteret og importeret farligt affald og andet affald på deres område samt om dets art, egenskaber, oprindelse og anvendte bortskaffelsesmetoder. sig for Ikke alle medlemsstaterne har givet tilfredsstillende svar på spørgsmålet om, hvilke bestræbelser der er gjort for at begrænse mængden af affald, som er genstand for grænseoverskridende eksport. Seks medlemsstater har ikke givet nogen oplysninger overhovedet, og andre besvarer kun spørgsmålet delvist. På spørgsmålet i spørgeskemaet om, hvilke foranstaltninger parterne har vedtaget med henblik på at gennemføre Basel-konventionen, undlader syv medlemsstater at svare, og de øvrige anfører blot, at de har transponeret Basel-konventionen. Anmodningen om at give oplysninger om statistiske data besvares stort set ikke. Kun halvdelen af medlemsstaterne har besvaret spørgsmålet om, hvilke aftaler og ordninger de har indgået i henhold til Basel-konventionen. Det er også kun halvdelen, der besvarer spørgsmålet om uheld under grænseoverskridende transport og bortskaffelse af farligt affald og andet affald samt foranstaltninger til afhjælpning heraf. Med hensyn til spørgsmålet om, hvilke bortskaffelsesmetoder der bruges i områder inden for det nationale kompetenceområde, undlader syv medlemsstater at svare, og resten giver kun summariske oplysninger. Spørgsmålet om foranstaltninger til udvikling af teknologier, som tilsigter at begrænse og/eller eliminere frembringelsen af affald, er kun blevet besvaret af seks medlemsstater. Endelig gives der kun yderst begrænsede oplysninger om de tekniske kilder og den nødvendige ekspertbistand og udstyr, der kan stilles til rådighed med henblik på hurtig hjælp til stater i tilfælde af nødsituationer. Det spørgeskema, som er udarbejdet af Basel-konventionens sekretariat, berører oven i købet ikke alle de forpligtelser, der påhviler medlemsstaterne i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 259/93 af 1. februar 1993. Kommissionen skal i henhold til forordningens artikel 41 udarbejde en rapport om Fællesskabets og dets medlemsstaters gennemførelse af forordningen. Denne gennemførelse indebærer forpligtelser fra medlemsstaternes side, som er langt mere omfattende end de i Basel-konventionen fastsatte. Kommissionen må således konstatere, at en række forpligtelser, der følger af forordningen, slet ikke indgår i det spørgeskema, som lå til grund for medlemsstaternes rapporter. 28 For så vidt angår iværksættelse af princippet om nærhed, råder Kommissionen således ikke over oplysninger om det integrerede net af anlæg til bortskaffelse af affald, som medlemsstaterne skal etablere, for at EU som helhed selv kan sørge for bortskaffelsen af sit affald, og medlemsstaterne hver for sig kan tilstræbe det samme (artikel 4, stk. 3, litra b), i forordning 259/93). foranstaltninger Kommissionen har heller medlemsstaterne har truffet for helt eller delvis at nedlægge forbud mod overførsel af affald eller systematisk gøre indsigelse herimod. Der er tale om foranstaltninger, som skal meddeles Kommissionen (artikel 4, stk. 3, litra a), nr. i)). ingen oplysninger om, hvilke Ejheller er Kommissionen blevet underrettet om undtagelserne fra principperne om nærhed, prioritering af nyttiggørelse og tilstrækkelig egenkapacitet på fællesskabsplan og på nationalt plan, hvor det drejer sig om farligt affald, som fremstilles i så begrænsede mængder i en afsendelsesmedlemsstat, at oprettelse af nye specialiserede bortskaffelsesanlæg inden for denne stat ville være uøkonomisk (artikel 4, stk. 3, litra a), nr. ii) og iii)). Medlemsstaterne har overhovedet ikke givet oplysninger om det affald, der ikke er omfattet af forordningen (artikel 1, stk. 2), eller om kontrollen med og overførslen af ikke-farligt affald, som er opført i bilag II til forordningen (artikel 1, stk. 3, litra d)). Kommissionen har truffet to beslutninger om tilpasning af bilagene: den første af 21. oktober 1994 om tilpasning i medfør af artikel 42, stk. 3, af bilag II, III og IV til forordningen, og den anden af 14. november 1996 om tilpasning i medfør af artikel 42, stk. 3 af bilag II til forordningen. I forbindelse med medlemsstaternes rapporter har Kommissionen ikke fået oplysninger om beslutninger, som de myndigheder, hvorunder særlige nyttiggørelsesanlæg hører, måtte have truffet om ikke at gøre indsigelse mod overførsler af visse former for affald til et bestemt nyttiggørelsesanlæg, eller om eventuelle tilbagekaldelser af sådanne beslutninger, som ligeledes skal meddeles Kommissionen (artikel 9, stk. 1 og 2). Der er dog indkommet sporadiske oplysninger herom, som løbende er formidlet videre til medlemsstaterne. Spørgeskemaet giver naturligvis heller ikke Kommissionen nogen oplysninger om den forpligtelse, der følger af artikel 9, stk. 4, i forordningen, hvorefter de kompetente myndigheder i medlemsstaterne skal underrette Kommissionen om ændringer af kontrakter, som er indgået mellem anmelderen og modtageren om nyttiggørelse af affald. Kommissionen har ikke modtaget oplysninger om den ordning for overvågning af og kontrol med overførsler af affald, som medlemsstaterne skal etablere i henhold til artikel 13, stk. 2 og 3, og har heller ikke modtaget nogen bekræftelse på iværksættelsen af Kommissionens beslutning 94/575/EF af 20. juli 1994 om fastlæggelse af den i forordning 259/93 omhandlede kontrolprocedure så vidt angår visse affaldsoverførsler til visse lande, som ikke er medlem af OECD (artikel 17). for 29 Kommissionen ved intet om, hvor mange ind- og udgangstoldsteder i Fællesskabet medlemsstaterne har udpeget med henblik på overførsel af affald. Erfaringerne fra denne første rapport om gennemførelsen af forordningen viser, at det er de færreste af medlemsstaterne, der har sørget for den nødvendige opfølgning for at holde Kommissionen underrettet om de foranstaltninger, der er truffet i medfør af forordningen. Kommissionen er naturligvis klar over, at det til dels kan skyldes det spørgeskema, som Basel-konventionens sekretariat har udarbejdet, og som desværre ikke medtager alle de forpligtelser, der følger af forordningen. Kommissionen finder, at forordningen indeholder en række elementer, som kræver, at medlemsstaterne giver de pågældende oplysninger, få et sammenhængende indtryk af EF-politikken for affaldshåndtering. Kommissionen har derfor til hensigt med henvisning til artikel 41, stk. 2, at forlange supplerende oplysninger ved hjælp af et spørgeskema, hvori vil indgå alle de spørgsmål, der er omhandlet i den foreliggende rapport. for at man kan 30 ISSN 0254-1459 KOM(98) 475 endelig udg. DOKUMENTER DA 07 14 11 15 Katalognummer : CB-CO-98-484-DA-C ISBN 92-78-38515-8 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg 3/


title: PREGUNTA ESCRITA n. 2406/98 de los diputados Leonie van BLADEL , James JANSSEN van RAAY al Consejo. Negativa de Trinidad y Tabago en relación con el Tratado de Viena

eurovoc_concepts:
Council of the European Union
EU Member State
Netherlands
Surinam
Trinidad and Tobago
competence of the Member States
dictatorship
drug traffic
extradition
third country

formats: html print


title: WRITTEN QUESTION No. 2324/98 by Jannis SAKELLARIOU to the Council. Peace process in the Middle East

eurovoc_concepts:
Israel
Middle East
Palestine question
UN Security Council
diplomatic representation
humanitarian aid
peacekeeping
settlement of disputes
the EU's international role


title: Comité de contacto sobre directivas de cuentas : Análisis de la conformidad entre las normas internacionales de contabilidad y las directivas comunitarias sobre cuentas.

eurovoc_concepts:
harmonisation of standards
standardised accounting system


title: Reglamento (CE) n° 1663/98 de la Comisión de 28 de julio de 1998 por el que se fijan los precios comunitarios de producción y los precios comunitarios de importación de claveles y rosas para la aplicación del régimen de importación de determinados productos de la floricultura originarios de Chipre, Israel, Jordania y Marruecos, así como de Cisjordania y de la Franja de Gaza

eurovoc_concepts:
common price policy
floriculture
import
producer price
third country

formats: pdf print

text: 29. 7. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 211/7 REGLAMENTO (CE) No 1663/98 DE LA COMISI(cid:222)N de 28 de julio de 1998 por el que se fijan los precios comunitarios de producci(cid:155)n y los precios comuni- tarios de importaci(cid:155)n de claveles y rosas para la aplicaci(cid:155)n del r(cid:130)gimen de importaci(cid:155)n de determinados productos de la floricultura originarios de Chipre, Israel, Jordania y Marruecos, as(cid:146) como de Cisjordania y de la Franja de Gaza LA COMISI(cid:222)N DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CEE) no 4088/87 del Consejo, de 21 de diciembre de 1987, por el que se establecen las condi- ciones de aplicaci(cid:155)n de los derechos de aduana preferen- ciales a la importaci(cid:155)n de determinados productos de la floricultura originarios de Chipre, Israel, Jordania y Marruecos, as(cid:146) como de Cisjordania y de la Franja de Gaza (1), cuya (cid:156)ltima modificaci(cid:155)n la constituye el Regla- mento (CE) no 1300/97 (2), y, en particular, la letra a) del apartado 2 de su art(cid:146)culo 5, Considerando que, en aplicaci(cid:155)n del apartado 2 del art(cid:146)culo 2 y del art(cid:146)culo 3 del citado Reglamento (CEE) no 4088/87, cada quince d(cid:146)as se fijan precios comunitarios de importaci(cid:155)n y precios comunitarios de producci(cid:155)n, apli- cables durante per(cid:146)odos de dos semanas, de los claveles de una flor (est(cid:145)ndar), los claveles de varias flores (spray), las rosas de flor grande y las rosas de flor peque(cid:157)a; que, de conformidad con el art(cid:146)culo 1 ter del Reglamento (CEE) no 700/88 de la Comisi(cid:155)n, de 17 de marzo de 1988, por el que se establecen algunas normas para la aplicaci(cid:155)n del r(cid:130)gimen regulador de las importaciones en la Comunidad de determinados productos de la floricultura originarios de Chipre, Israel, Jordania y Marruecos, as(cid:146) como de Cisjordania y de la Franja de Gaza (3), cuya (cid:156)ltima modifi- caci(cid:155)n la constituye el Reglamento (CE) no 2062/97 (4), dichos precios se fijan para per(cid:146)odos de dos semanas a partir de medias ponderadas que facilitan los Estados miembros; que es importante fijar los importes de forma inmediata para poder determinar los derechos de aduana que deben aplicarse; que, para ello, es conveniente esta- blecer que el presente Reglamento entre en vigor inme- diatamente, HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Art(cid:146)culo 1 En el anexo se fijan los precios comunitarios de produc- ci(cid:155)n y los precios comunitarios de importaci(cid:155)n de los claveles de una flor (est(cid:145)ndar), los claveles de varias flores (spray), las rosas de flor grande y las rosas de flor peque(cid:157)a, contemplados en el art(cid:146)culo 1 ter del Reglamento (CEE) no 700/88, para un per(cid:146)odo de dos semanas. Art(cid:146)culo 2 El presente Reglamento entrar(cid:145) en vigor el 29 de julio de 1998. Ser(cid:145) aplicable del 29 de julio al 11 de agosto de 1998. El presente Reglamento ser(cid:145) obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el 28 de julio de 1998. Por la Comisi(cid:155)n Franz FISCHLER Miembro de la Comisi(cid:155)n (1) DO L 382 de 31. 12. 1987, p. 22. (2) DO L 177 de 5. 7. 1997, p. 1. (3) DO L 72 de 18. 3. 1988, p. 16. (4) DO L 289 de 22. 10. 1997, p. 1. L 211/8 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 29. 7. 98 ANEXO (en ecus por 100 unidades) Per(cid:146)odo: 29 de julio (cid:190) 11 de agosto de 1998 Precios comunitarios de producci(cid:155)n Claveles de una flor (est(cid:145)ndar) Claveles de varias flores (spray) Rosas de flor grande Rosas de flor peque(cid:157)a 15,02 14,93 25,12 10,66 Precios comunitarios de importaci(cid:155)n Claveles de una flor (est(cid:145)ndar) Claveles de varias flores (spray) Rosas de flor grande Rosas de flor peque(cid:157)a Israel Marruecos Chipre Jordania Cisjordania y Franja de Gaza 6,40 9,73 8,32 9,21 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190)


title: WRITTEN QUESTION No. 2284/98 by Sebastiano MUSUMECI to the Council. Emergency created by illegal immigration in southern Italy and the Italian Government's failure to take action

eurovoc_concepts:
Africa
Italy
Schengen Agreement
Sicily
illegal migration
immigration
ratification of an agreement

formats: html pdf print

text: C 96/68 Official Journal of the European Communities EN 8. 4. 1999 3. The so-called (cid:145)unfair(cid:146) commercial behaviour attributed to Swedish Match by the Honourable Member might be the subject of an investigation under the competition rules of the EC Treaty only if a firm in a dominant position was suspected of predatory pricing practices, according to case law of the Court of justice (judgement of 3 July 1991, AKZO Chemie v. Commission) that is to say, prices below average variable costs (that is to say, those which vary depending on the quantities produced) by means of which a dominant undertaking seeks to eliminate a competitor, or even prices higher than average variable costs but lower than average total costs if they were established within the framework of a plan having the aim of eliminating a competitor. In the present case the Commission does not have sufficient information at its disposal to envisage opening a procedure. (1) OJ L 284, 16. 10. 1997. (1999/C 96/096) WRITTEN QUESTION E-2279/98 by Anita Pollack (PSE) to the Commission (22 July 1998) Subject: Tropical forest Regulation Since this Regulation comes to an end in 1999, when does the Commission plan to bring forward a proposal for a new Regulation? Answer given by Mr Mar(cid:237)n on behalf of the Commission (14 September 1998) The Commission will decide on a proposal for a new tropical forest regulation once it has presented to the Parliament and the Council its communication on forestry development cooperation which is presently under preparation. (1999/C 96/097) WRITTEN QUESTION E-2284/98 by Sebastiano Musumeci (NI) to the Council (28 July 1998) Subject: Emergency created by illegal immigration in southern Italy and the Italian Government(cid:146)s failure to take action Sadly, over the last few weeks, the problem of illegal immigrants being disembarked along the coast of southern Italy has reached alarming proportions; in Sicily alone, in just one week, the authorities intercepted hundreds of African nationals who had been enlisted by organizations involved in transporting illegal migrants across the Mediterranean. Meanwhile, due to the reprehensible failure of the official Italian authorities to take any practical advance measures to counter illegal immigration, the influx of immigrants can no longer be contained and the majority of them, having eluded any form of control by the police or health authorities, succeed in travelling on to other Member States, where they are destined for a life of poverty and exploitation by criminal organizations among others. Thus the Italian Government, by its permissive policy, has failed to comply with the specific undertakings it made in ratifying the Schengen Agreement, thereby prejudicing public order and security in Italy and the rest of the Union. In view of the foregoing, does the Council intend to take immediate action to urge the Italian Government to honour the undertakings made by it, and, if Italy continues to fail to fulfil its obligations, to bring an action before the European Court of Justice? Reply (19 October 1998) The question put by the Honourable Member is linked to application of the Schengen Agreement and is therefore not within the Council(cid:146)s remit


title: WRITTEN QUESTION No. 2350/98 by James MOORHOUSE to the Council. Relations with China

eurovoc_concepts:
China
death penalty
human rights
imprisonment
international affairs
international relations
protection of minorities
rule of law
the EU's international role
women's rights


title: Komission asetus (EY) N:o 1662/98, annettu 28 päivänä heinäkuuta 1998, tuonnin kiinteistä arvoista tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan määrittämiseksi

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
import price
pip fruit
stone fruit

text: 29. 7. 98 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 211/5 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1662/98, annettu 28 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) hein(cid:132)kuuta 1998, tuonnin kiinteist(cid:132) arvoista tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan m(cid:132)(cid:132)rit- t(cid:132)miseksi EUROOPAN YHTEIS(cid:153)JEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteis(cid:148)n perustamissopi- muksen, ottaa huomioon hedelmien ja vihannesten tuont¶(cid:132)rjes- telm(cid:132)n soveltamista koskevista yksityiskohtaisista s(cid:132)(cid:132)n- n(cid:148)ist(cid:132) 21 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) joulukuuta 1994 annetun komission asetuksen (EY) N:o 3223/94 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1498/98 (2), ja erityisesti sen 4 artiklan 1 kohdan, ottaa huomioon yhteisess(cid:132) maatalouspolitiikassa sovellet- tavista laskentayksik(cid:148)st(cid:132) ja muuntokursseista 28 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3813/92 (3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 150/95 (4), ja erityisesti sen 3 artiklan 3 kohdan, sek(cid:132) katsoo, ett(cid:132) asetuksessa (EY) N:o 3223/94 s(cid:132)(cid:132)det(cid:132)(cid:132)n Uruguayn kier- roksen monenv(cid:132)listen tulosten mukaisesti komission vahvistamista kolmansien maiden kauppaneuvottelujen tuonnin kiinteiden arvojen perusteista liitteiss(cid:132) m(cid:132)(cid:132)ritelt(cid:132)- vien tuotteiden ja ajanjaksojen osalta, ja edell(cid:132) mainittujen perusteiden mukaisesti tuonnin kiin- te(cid:132)t arvot on vahvistettava t(cid:132)m(cid:132)n asetuksen liitteess(cid:132) esite- tylle tasolle, ON ANTANUT T(cid:142)M(cid:142)N ASETUKSEN: 1 artikla Asetuksen (EY) N:o 3223/94 4 artiklassa tarkoitetut tuonnin kiinte(cid:132)t arvot vahvistetaan liitteess(cid:132) olevassa taulukossa merkityll(cid:132) tavalla. 2 artikla T(cid:132)m(cid:132) asetus tulee voimaan 29 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) hein(cid:132)kuuta 1998. T(cid:132)m(cid:132) asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, j(cid:132)senvaltioissa. ja sit(cid:132) sovelletaan sellaisenaan kaikissa Tehty Brysseliss(cid:132) 28 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) hein(cid:132)kuuta 1998. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission j(cid:132)sen (1) EYVL L 337, 24. 12. 1994, s. 66 (2) EYVL L 198, 15. 7. 1998, s. 4 (3) EYVL L 387, 31. 12. 1992, s. 1 (4) EYVL L 22, 31. 1. 1995, s. 1 L 211/6 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 29. 7. 98 LIITE tuonnin kiinteist(cid:132) arvoista tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan m(cid:132)(cid:132)ritt(cid:132)miseksi 28 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) hein(cid:132)kuuta 1998 annettuun komission asetukseen CN-koodi Kolmannen maan koodi (1) Tuonnin kiinte(cid:132) arvo (ecua/100 kg) 0707 00 05 0709 90 70 0805 30 10 0806 10 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 0809 10 00 0809 20 95 0809 40 05 052 999 052 999 382 388 524 528 999 052 400 412 600 624 999 388 400 508 512 524 528 720 800 804 999 052 388 512 528 999 052 064 066 999 052 061 400 404 616 999 064 066 624 999 71,6 71,6 48,4 48,4 60,5 71,4 67,2 56,7 63,9 122,2 292,6 187,0 80,6 163,0 169,1 70,1 74,3 108,4 64,7 61,6 50,7 167,0 142,8 112,7 94,7 108,0 94,5 98,9 89,7 97,8 190,8 128,0 70,3 129,7 456,0 260,9 297,5 387,3 264,5 333,2 79,4 95,8 206,5 127,2 (1) Komission asetuksessa (EY) N:o 2317/97 (EYVL L 321, 22. 11. 1997, s. 19) vahvistettu maanimikkeist(cid:148). Koodi ”999” tarkoittaa ”muuta alkuper(cid:132)(cid:132)”