title: Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille solidaarisuuden lisäämisestä aidsin torjunnassa kehitysmaissa

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 03. 07. 1998 KOM(1998)4071opull. KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE SOLIDAARISUUDEN LISÄÄMISESTÄ AIDSIN TORJUNNASSA KEHITYSMAISSA FI/08/98/05740201. WOO (EN) ASIAKIRJAN PERUSTELU Tämän asiakirjan tavoitteena on: • tarjota ensimmäisiä perusnäkökohtia keskustelulle, jonka aiheena on vastaus Luxemburgissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston komissiolle esittämään pyyntöön " tutkia järjestelyjä UNAIDSin alaisen, hoidon yhteisvastuurahaston perustamiseksi aidsin torjuntaa varten kehitysmaissa " • olla vastauksena aidsia (Acquired Immune Deficiency Syndrome) koskevaan budjettikohtaan N:o B7-6211 liittyvässä asetuksessa olevaan ministerineuvoston hyväksymään Euroopan parlamentin pyyntöön "köyhimmissä maissa asuvien HIV- tartunnan saaneiden henkilöiden hoitoonpääsyn parantamiskeinojen tutkiminen. läheisessä yhteistyössä Yhdistyneiden Kansakuntien järjestöjen, asianomaisten valtioista riippumattomien järjestöjen, lääketieteellisten laboratorioiden sekä Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa", • ottaa huomioon ja vastaanottaa lämpimästi kaikki vetoomukset aidsia koskevan kansainvälisen solidaarisuuden lisäämiseksi ja edistämiseksi mukaan lukien Denverin ja Birminghamin G8-maiden kokouksen, UNAIDSin (Yhdistyneiden Kansakuntien aidsia koskeva yhteinen ohjelma) synnytyksen yhteydessä tapahtuvaa tartuntaa koskevan kokouksen ja IAVLn (International AIDS Vaccine Initiative) esittämät vetoomukset sekä Maailmanpankin vetoomuksen rokotteiden hankintarahaston luomiseksi, • kerrata komission nykyiset Hl-virusta (Human Immuno-deficiency -virus) ja aidsia kehitysmaissa koskevat ensisijaiset tavoitteet, • esittää pääpiirteissään komission kanta moniin viime aikoina esitettyihin vetoomuksiin lisäämiseksi ja aidsia kehitysmaissa koskevan kansainvälisen solidaarisuuden mahdolliseen Euroopan yhteisön erityiseen osuuteen uudessa kansainvälisessä aloitteessa, • esittää täydentävälle strategialle taustakehys sekä esittää huomioon otettavaksi joitakin näkökohtia rahoitusvarojen osalta, joiden avulla EU voisi osallistua entistä suurempaa kansainvälistä solidaarisuutta ilmentävään toimintaan aidsin torjumiseksi ehkäisyn (rokote) ja tehostetun hoidon alalla kehitysmaissa. l < * * -. FI/08/98/05740200. W00 (EN) KOMISSION TIEDONANTO SOLIDAARISUUDEN LISÄÄMISESTÄ AIDSIN TORJUNNASSA KEHITYSMAISSA YHTEENVETO Tässä tiedonannossa: 1) Valotetaan kansainvälistä taustaa kuvaamalla HI-viruksen/aidsin (Human Immuno-deficiency -virus ja Acquired Immune Deficiency Syndrome) nykyistä tilannetta kehitysmaissa. solidaarisuutta koskevien vetoomusten 2) Hahmotellaan Euroopan komission kantaa kansallisiin ja kansainvälisiin torjuntaan kehitysmaissa. ensisijaisuuksiin käytettäessä Tiedonannossa korostetaan ehkäisyn ja hoidon keskinäistä vahvistamista toimittamalla käytettäväksi yleishyödyllisiä hyödykkeitä. julkisia varoja aidsin 3) Esitetään yhteenveto komission nykyisistä toimista HI-viruksen/aidsin torjumiseksi kehitysmaissa ja pohditaan sen jälkeen mahdollisuuksia vahvistaa näitä toimia. Ensiksi tiedonannossa kuvataan, miten kohdistettujen ja hinnaltaan edullisten ehkäisytoimien toteuttamisessa on onnistuttu ja miten tärkeää näiden toimien lisääminen on. Toiseksi painotetaan, miten tärkeää on tukea terveydenhuoltojärjestelmien vahvistamista, ja hahmotellaan mahdollisia parannuksia. 4) Tutkitaan mahdollisuutta luoda uusia solidaarisuusmekanismeja ja tarkastellaan useita eri vaihtoehtoja. Ensiksi tarkastellaan suunnitelmia rahoittaa kehitysmaissa annettavaa hoitoa retrovirusten vasta-aineet mukaan lukien ja esitetään kysymyksiä tärkeysjärjestyksestä, teknisistä toimenpiteiden kustannuksista sekä niitä koskevasta julkisesta politiikasta. Toiseksi pohditaan mahdollisuutta kehittää rokotteita sekä mikrobeja tappavia aineita ja perustaa näin kehitettyjen tuotteiden hankintarahasto, ja kyseisiä suunnitelmia tuetaan yleisesti. epävarmuustekijöistä, suhteellisesta asioiden 5) Hahmotellaan komission mahdollisuuksia lisätä erityistä tukea; tähän sisältyy uusien rahoitusvarojen myöntäminen seuraaviin tarkoituksiin: • tuki kyseisille maille, tärkeysjärjestyksessä lueteltuina jotta ne voivat ostaa nykyisiä hyödykkeitä, a) AZT (atsidotymidiini) raskaana olevien seropositiivisten naisten monoterapiaan b) ja muiden lääkkeet sukupuoliteitse opportunististen infektioiden hoitoon c) retrovirusten vasta-aineilla annettava hoito joissakin UNAIDSin aiemmin valitsemissa maissa toteutettavien pilottikokeiden yhteydessä tuberkuloosin tarttuvien tautien, • yksityisen sektorin uusien investointien ohjaaminen rokotteiden ja mikrobeja tappavien aineiden kehittämiseen sekä hankintarahastojen perustaminen näiden hyödykkeiden ostamiseksi sitten, kun niitä on saatavilla. 6) Painotetaan UNAIDSin maailmanlaajuista vastuuta uusien solidaarisuutta osoittavien välineiden hallinnassa jättäen kuitenkin tärkeimmät päätökset kehitysmaiden tehtäväksi, ja korostetaan seurannan tärkeyttä. FI/08/98/05740200. W00 (EN) SISÄLTÖ I: Johdanto A. Tulevan vuosikymmenen haaste B. Hl-viruksen/aidsin kohtaaminen 1. HIV-/aidspotilaiden hoito: jakautunut maailma 2. Hl-viruksen/aidsin leviämisen estäminen C. Poliittinen tahto kansainvälisten ponnistusten lisäämiseksi ja uuden kansainvälisen solidaarisuuden luomiseksi D. Asiakirjan rakenne II: Euroopan komission kanta kansallisiin ja kansainvälisiin ensisijaisuuksiin kohdistettaessa aidsin vastaiseen toimintaan kehitysmaissa nykyisin käytettävissä olevia julkisia varoja III: Euroopan komission nykyiset Hl-viruksen/aidsin torjuntaan liittyvät toimet ja suositukset niiden vahvistamiseksi tulevaisuudessa A. Ehkäisy - alhaisin kustannuksin toteutettavat toimet Erityisesti äidistä lapseen tapahtuvan tartunnan estäminen B. Kansallisten terveydenhuoltojärjestelmien tukeminen IV: Uudet kansainväliset solidaarisuusaloitteet A. Terveydenhuollon ja retrovirusten vasta-aineiden rahoittaminen kehitysmaissa HI- viruksesta/aidsista kärsiville ihmisille 1. Terveydenhuoltojärjestelmien tila kehitysmaissa ja kuinka Hl-viruksen/aidsin aiheuttama lisätaakka voidaan kohdata 2. Erityishoito, jossa retrovirusten vasta-aineita käytetään yhdistelmäterapiassa a) Yhdistelmäterapian yleistä käyttöä HTV-infektion hoidossa koskevat tekniset kysymykset b) Suhteellinen tärkeysjärjestys c) Toimenpiteiden kustannukset - 3- d) Retrovirusten vasta-aineilla tapahtuvaa hoitoa koskeva julkinen politiikka - tähänastiset kokemukset joissakin kehitysmaissa B. Yksityisen ja julkisen sektorin kumppanuus rokotteen ja mikrobeja tappavien aineiden kehittämisessä C. Uusien kansainvälisten solidaarisuusvälineiden toimintaperiaatteet V: Euroopan komission erityinen tuki A. Mitä uusilla komission varoilla olisi rahoitettava? B. Hankittavaksi soveltuvat tärkeimmät hyödykkeet 1. Nykyiset hyödykkeet 2. Vielä kehittämättä olevat hyödykkeet C. Uusilla varoilla rahoitettavien kohteiden taustakehys D. Miten varat on tarkoitus kanavoida kyseisille maille? E. Joitakin esimerkkejä komission tuen myöntämiselle maakohtaisiin budjetteihin asetetuista ehdoista 1. Jo käytettävissä olevat lääkkeet 2. Tuotteet, joita ei ole vielä saatavilla VI: Uusien solidaarisuusvälineiden hallinta A. Kansainvälinen taso B. Hyödykkeiden toimittamiseen kehitysmaille tarkoitettujen varojen kansallinen hallinta C. Seuranta D. Kehitysmaille tarkoitettujen rokotteiden testaamiseen ja hankkimiseen tarkoitetun uuden kansainvälisen rahoitusvälineen hallinta VII: Kansainvälistä yhteistyötä ja Euroopan yhteisön erityistä tukea koskevat päätelmät Liite 1 - HI-virukseen/aidsiin liittyvää kansainvälistä solidaarisuutta koskevat sitaatit FI/08/98/05740200. W0O (EN) I: JOHDANTO A. Tulevan vuosikymmenen haaste Aids-epidemian alusta alkaen on tunnustettu, että ongelman hoitamista ei voitu jättää yksinomaan kotien ja yksittäisten maiden vastuulle. Kansainvälinen yhteisö oli saatava liikkeelle ja sen toiminta oli mahdollista saada kestävälle pohjalle vain luomalla riittävä poliittinen tahto ja saamalla käytettäväksi varat pitkän aikavälin toimintaa varten. Tässä tilanteessa Euroopan yhteisö aloitti ensimmäisen kerran Hl-virusta/aidsia koskevat tutkimukset vuonna 1994 ja vuonna 1987 se osallistui ensimmäistä kertaa HI- virukseen/aidsiin liittyviin toimiin kehitysmaissa. Siinä vaiheessa yhteisö sekä Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (AKT) valtiot pääsivät yksimielisyyteen siitä, että "aids merkitsee suurta haastetta kehitykselle ja sitä on käsiteltävä tämän mukaisesti". Vain kuusi kuukautta ohjelman aloittamisesta AKT-maissa myös muut kehitysmaat saivat oikeuden ottaa vastaan tukea erityisesti tätä varten avatusta budjettikohdasta. Maiden 1980-luvulla kohtaamana haasteena oli kehittää nopeasti tehokkaita keinoja aidsin leviämisen ehkäisemiseksi ja viruksen vaatimia toimia koskevien eri järjestelmien vahvistamiseksi sekä lisätä samaan aikaan tieteellistä tutkimusta ja tiedollista pohjaa. Euroopan komissio tuki yhdessä kansainvälisen yhteisön kanssa tämänsuuntaista kansallista ja alueellista toimintaa. Komission neuvostolle ja Euroopan parlamentille antamassa tiedonannossa "Euroopan yhteisön ja jäsenvaltioiden aidsia koskeva politiikka kehitysmaissa" samoin kuin (viite erityisen aidsia koskevan budjettikohdan N:o B7-6211 oikeusperustassa 95/0164(SYN), 26. 6. 95) määritellyistä yhteisön ja strategioista keskusteltiin laajasti. tukea ohjaavista politiikoista Nyt 1990-luvun lopulla haasteena on tehokkaimpien ehkäisytoimien toteuttaminen mahdollisimman laajasti ja terveydenhuoltojärjestelmien samanaikainen tukeminen jo tartunnan saaneiden hoitamisessa sekä tietämyksen edelleen kehittäminen toimenpiteiden tehostamiseksi ja uusien menetelmien luomiseksi. Tätä aihealuetta on tarkasteltu yksityiskohtaisesti Maailmanpankin, Euroopan komission ja UNAIDSin vuonna 1997 yhdessä julkaisemassa asiakirjassa "Confronting AIDS: Public priorities in a global epidemic". Komissio esitteli nämä tulevaisuuden haasteet Euroopan parlamentissa järjestetyn julkisen kuulemisen yhteydessä samalla, kun ilmoitettiin aidsia koskeville tuleville toimille annettavan tuen jatkamisesta ja lisäämisestä ('). Euroopan komissio teki myös ehdotuksen tulevan taloudellisen tukensa ensisijaisista kohteista. Nämä ensisijaisuudet on esitetty yhteenvetona ja niitä on selitetty II luvussa. B. HI-viruksen/aidsin kohtaaminen 1. HrV-/aidspotilaiden hoito: jakautunut maailma Nykyisin arvioidaan, että vuonna 1998 HIV-mfektio on koko maailmassa yli 30 miljoonalla ihmisellä, joista 90 prosenttia asuu kehitysmaissa ja 20 miljoonaa Saharan (') Euroopan parlamentissa 25. marraskuuta 1997 pidetty kuuleminen. - 5- eteläpuolisessa Afrikassa. Näistä Saharan eteläpuolisessa Afrikassa asuvista puolet on naisia. Aivan viime aikoihin saakka on oltu sitä mieltä, että kaikkien tartunnan saaneiden osalta sairaus johtaa lapseen tapahtuvien tartuntojen, potilaiden hoidon ja taudin syyn kannalta katsoen erot rikkaiden ja köyhien maiden välillä olivat kuitenkin merkittävät. lähes 100-prosenttisesti kuolemaan. Äidistä Rikkaissa maissa väestön suuri enemmistö on saanut julkisen ja yksityisen terveydenhuollon tarjoamaa erikoistunutta hoitoa. Vaikka sairaudelle ei ole ollut olemassa parannuskeinoa, elinajan pidentäminen on ollut mahdollista ehkäisemällä ja hoitamalla opportunistisia infektioita, käyttämällä AZT-monoterapiaa, antamalla psykologista tukea ja takaamalla hyvän ravinnonsaannin niin, että tartunnan ja kuoleman välinen keskimääräinen elinaika on ollut noin 12 vuotta. Köyhissä maissa vain murto-osa potilaista on saanut minkäänlaista erikoistunutta hoitoa, ja köyhyyden, ravinnon heikkouden, terveysalan puutteellisuuden sekä opportunististen infektioiden hoidon riittämättömyyden vuoksi HIV-tartunnan jälkeinen elinaika on ollut yleensä huomattavasti alle kymmenen vuotta ja taudin tarttuminen äidistä lapseen on edelleen yleistä. Kaksi vuotta sitten käsitys aidsista aina kuolemaan johtavana tautina kuitenkin muuttui, kun kehitettiin ja otettiin käyttöön hoitostrategioita, joihin liittyy retrovirusten vasta- aineiden käyttö yhdessä antiproteaasien kanssa. Tämä hoitomuoto sekä parantaa elämän laatua lähes 80 prosentilla lääkitystä saavista potilaista että antaa toivoa mahdollisuudesta onnistua pysäyttämään taudin eteneminen kokonaan, kun lääkkeitä kehittävä tutkimus edistyy. Lisäksi se, että vauraammissa maissa otettiin vuonna 1996 käyttöön raskaana olevien naisten monoterapia, imetykselle on olemassa vaihtoehtoja ja käytettävissä on mahdollisuus käydä testeissä sekä saada neuvontaa, on nopeasti supistanut raskauden aikana tapahtuneiden HIV-tartuntojen määrän lähes olemattomiin. Ensimmäistä kertaa näytti siltä, että HIV-tartunta ei välttämättä johda kuolemaan. Näiden havaintojen jälkeen antiproteaaseja ja retrovirusten vasta-aineita on käytetty rikkaammissa maissa yleisesti. Raskaana oleville naisille tarkoitetun tehokkaan monoterapian ja HI-viruksen kantajien yhdistelmäterapian keksiminen on kasvattanut entisestään eroja, jotka vallitsevat rikkaista ja köyhistä maista olevien HIV-positiivisten ihmisten todennäköisissä laskee teollistuneissa maissa mahdollisuuksissa. Kun uusien tartuntojen määrä (tuloksellisten ehkäisykampanjoiden ansiosta) ja mahdollisuuksia tehokkaan hoidon saamiseen on ilmaantunut, köyhemmissä maissa uusien tartuntojen määrä on edelleen suuri ja tapaukset johtavat yhä poikkeuksetta kuolemaan. Useissa kehitysmaissa elinajanodote on alentunut aidsin vuoksi merkittävästi ja samasta syystä aikuisten kuolleisuus on monilla tästä epidemiasta kärsivillä alueilla edelleen nousussa. Vaikuttaa todennäköiseltä, että lähimmän vuosikymmenen aikana 40 miljoonaa ihmistä kuolee HIV-infektion vuoksi. Myös suuri määrä lapsia saa tartunnan. Tämä kaksi eri maailmaa käsittävä todellisuus aidsin ja sen seurauksien kohtaamisessa muistuttaa niistä suurista eroista, joita teollistuneen maailman ja kehitysmaiden välillä on yleisen terveydenhuollon laadussa ja saatavuudessa, sekä niistä vaikeista valinnoista, jotka tästä seuraavat. Esimerkiksi joka viideskymmenes nainen kehitysmaissa kuolee raskauden ja synnytyksen aiheuttamiin komplikaatioihin, kun sama suhdeluku FI/08/98/05740200. W00 (EN) vakiintuneissa markkinatalouksissa on yksi 2700:sta. Juuri tätä taustaa vasten, jossa erot terveystilanteessa ja kaikkien terveysongelmien eikä vain HI-viruksen/aidsin parissa työskentelevän terveydenhuollon toimintakyvyssä ovat valtavat, on tarkasteltava vetoomusta suuremman kansainvälisen solidaarisuuden lisätä ennaltaehkäisyn, hoidon ja osoittamiseksi niin, että tulee mahdolliseksi yhdistelmäterapian saatavuutta. 2. HI-viruksen/aidsin leviämisen estäminen Nykyisin vallitsee laaja yksimielisyys siitä, että tarvitaan yhä enemmän toimenpiteitä epidemian rajoittamiseksi mahdollisimman suppeaksi olemassa olevia keinoja tehostamalla. Näitä keinoja ovat tiedottaminen, kohdistettu valistus, neuvontatoiminta, testaukset, kondomin käyttö ja sukupuoliteitse tarttuvien sairauksien hoito. Lisäksi on kuitenkin kehitettävä uusia menetelmiä viruksen leviämisen ehkäisemiseksi erityisesti kehitysmaiden väestön keskuudessa. Viime aikoina käyttöön tulleisiin lisäehkäisykeinoihin kuuluu tsidovudiini- tai AZT-hoito lapseen voidaan rajoittaa. raskaana oleville naisille, jotta viruksen tarttumista Samanaikaisesti, kun kliinisten kokeiden tulokset saatiin julki, AZT lisättiin myös WHO:n keskeisten lääkkeiden luetteloon ja sen hintaa alennettiin huomattavasti, jotta hoito mahdollistuisi tietyille väestönosille. Nykyisin HTV-positiivisten henkilöiden mahdollisuuksia saada hoitoa ja terapiaa pyritään parantamaan samanaikaisesti, kun jo käyttöön otettujen ja uusien ennaltaehkäisevien leviämisen toimintojen saatavuutta pysäyttäminen mahdollisimman pian ja tehokkaasti tunnustetaan ainoaksi realistiseksi vaihtoehdoksi, jonka avulla kyseiset maat voivat selviytyä aidsiin liittyvien ongelmien taakasta. Mailla, jotka pystyvät hillitsemään epidemian leviämisen, on myös parhaat mahdollisuudet antaa parasta ja asianmukaista hoitoa sekä HIV-positiivisille että muille kansalaisilleen. lisätään. Näin toimitaan siksi, että taudin Tätä monimutkaista taustaa vasten on tarkasteltava uusia vetoomuksia AZT-hoidon saamiseksi raskaana olevien naisten käyttöön laajalti ja muiden retrovirusten vasta- aineiden saatavuuden lisäämiseksi sekä rokotteiden ja mikrobeja tappavien aineiden kaltaisten tuotteiden tuotantoon liittyvien investointien kehittämiseksi tai lisäämiseksi. Todellinen muutos olisi mahdollinen näillä keinoilla, jos ne olisivat käytettävissä jo lähitulevaisuudessa ja jos kehitysmaiden ulottuville saataisiin uusia rahoitusvälineitä kyseisten tuotteiden hankkimiseksi heti, kun niitä on alettu tuottaa. C. Poliittinen kansainvälisen solidaarisuuden luomiseksi tahto kansainvälisten ponnistusten lisäämiseksi ja uuden lisätä toimia ja Koska Luxemburgissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto halusi mekanismeja kansainvälisen aidsiin liittyvän solidaarisuuden parantamiseksi entisestään, se pyysi komissiota "tutkimaan järjestelyjä UNAIDSin alaisen, hoidon yhteisvastuurahaston perustamiseksi aidsin torjuntaa varten kehitysmaissa ". Euroopan parlamentti oli jo esittänyt samanlaisen pyynnön, ja ministerineuvosto oli hyväksynyt sen hyväksyessään aidsia koskevaan budjettikohtaan N:o B7-6211 liittyvän asetuksen, jossa 7- sanotaan: "köyhimmissä maissa asuvien HIV-tartunnan saaneiden henkilöiden hoitoonpääsyn parantamiskeinojen tutkiminen. läheisessä yhteistyössä Yhdistyneiden järjestöjen, asianomaisten valtioista Kansakuntien lääketieteellisten laboratorioiden sekä Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa". -(2) riippumattomien järjestöjen, Tämä asiakirja on ensimmäinen vaihe vastattaessa näihin pyyntöihin, ja se on tarkoitettu selventämään sitä erityistä tehtävää, joka yhteisön ohjelmalla kehitysmaissa on, kun pyritään lisäämään kansainvälistä solidaarisuutta epidemian ennalta ehkäisemiseksi ja HIV-positiivisten ihmisten hoidon parantamiseksi samalla kun tunnustetaan, että vastuu tämän tavoitteen saavuttamisesta on yhteinen. Vain lisäämällä ponnistuksia ja ne hyvin laajemmissa yhteyksissä, joissa erilaiset koordinoimalla aidsia kyetään torjumaan tavoitteet eri käsitellään painopistealueita ja hahmotellaan strategiaa. Kun niiden suhteen on saavutettu yksimielisyys, voidaan edetä tarkempiin yksityiskohtiin sekä yksityiskohtaisia sääntöjä ja rahoitusta koskeviin ehdotuksiin. ensisijaisuudesta. Asiakirjassa kilpailevat lähinnä D. Asiakirjan rakenne Edellä oleva johdanto sisälsi taustaa vetoomuksille kansainvälisen solidaarisuuden osoittamisesta ja kuvasi HIV-/aidsongelman nykytilan. Asiakirjan seuraavassa luvussa edetään hahmottelemaan komission kantaa kansallisiin ja kansainvälisiin ensisijaisuuksiin aidsin torjuntaan kehitysmaissa varattujen julkisten varojen käytössä. Erityisesti ja hoidon keskinäinen vahvistaminen toimittamalla käytettäväksi yleishyödyllisiä hyödykkeitä. tuodaan esille ehkäisyn Kolmannessa luvussa esitetään lyhyt yhteenveto komission nykyisistä toimista HI- viruksen/aidsin torjunnassa, minkä jälkeen käsitellään mahdollisia tapoja vahvistaa näitä toimia. Erityisesti tarkastellaan alhaisin kustannuksin toteutettavissa olevia ehkäisyyn liittyviä aloitteita ja kansallisille terveydenhuoltojärjestelmille annettavaa tukea. Neljännessä luvussa käsitellään mahdollisuutta luoda uusia solidaarisuusvälineitä ja tutkitaan useita vaihtoehtoja. Ensiksi tarkastellaan suunnitelmia rahoittaa retrovirusten vasta-aineita kehitysmaille ottaen huomioon tekniset seikat, asioiden. suhteellisen tärkeysjärjestyksen, toimenpiteiden kustannukset ja julkiset politiikat. Sitten pohditaan mahdollisuutta kehittää rokotteita ja mikrobeja tappavia aineita sekä perustaa näin aikaansaatujen uusiin solidaarisuusvälineisiin tarkastellaan ainoastaan lyhyesti. hankintarahasto. tuotteiden Tapoja varoja löytää luvussa kuvataan komission erityistä tukea. Siihen sisältyy uusien Viidennessä rahoitusvarojen myöntäminen tukemiseksi nykyisten hyödykkeiden hankinnassa että yksityisen sektorin lisäinvestointien kohdistamiseksi rokotteiden ja mikrobeja tappavien aineiden kehittämiseen. sekä kyseisten maiden Kuudes luku sisältää johdannon uusien solidaarisuusvälineiden hallintaa koskevaan keskusteluun, ja siinä selvitetään komission asemaa suhteessa muihin kansainvälisiin elimiin ja korostetaan seurannan tärkeyttä. Päätelmissä esitetään lopuksi yhteenveto tärkeimmistä käsitellyistä aiheista ja ehdotetaan toimenpiteiden kohteiden tulevia lukien nykyisten toimia mukaan strategisia (2) Asetuksen (EY) N:o 550 s7 2 artiklan 2 kohdan b alakohta. 8 FI/08/98/05740200. W00 (EN) tarkistaminen täydennettyinä uusilla ponnistuksilla, joita ovat i) maakohtainen lääkeaineiden hankinta sitten, kun niitä on saatavilla, ja ii) kansainvälisellä tasolla suurempien ja tarkemmin kohdistettujen varojen osoittaminen testaukseen ja rokotteiden hankkimiseen. Liitteessä esitetään yhteenveto eri lausunnoista, joissa käsitellään kansainvälistä solidaarisuutta Hl-virukseen/aidsiin liittyvissä kysymyksissä. II: JA KANSAINVÄLISIIN EUROOPAN KOMISSION KANTA KANSALLISIIN ENSISIJAISUUKSIIN KOHDISTETTAESSA AIDSIN VASTAISEEN TOIMINTAAN KEHITYSMAISSA NYKYISIN KÄYTETTÄVISSÄ OLEVIA JULKISIA VAROJA Yksityishenkilöt, maat ja kansainvälinen yhteisö ovat työskennelleet yhdessä viimeksi kuluneet kymmenen vuotta vastatakseen aidsin asettamiin uusiin ja suunnattomiin haasteisiin. Koska julkiset varat ovat kuitenkin ehtymässä, tartunnan saaneita ihmisiä on koko maailmassa yhä lisääntyvä määrä ja useat muut aiheet kilpailevat ensimmäisestä sijasta kehitysmaiden ihmisten asettamassa tehtävien tärkeysjärjestyksessä, hallitusten ja lahjoittajien päätöksenteko on vaikeaa. Komissio on keskustellut kehitysmaiden ja suurimpien muiden lahjoittajien kanssa tarpeesta asettaa käytettävissä olevien julkisten varojen käyttötarkoitukset tärkeysjärjestykseen ja lisätä niiden sitomista tiettyihin kohteisiin sekä lisätä yhteistoimintaa yksityisen sektorin kanssa. Komissio on myös tehnyt joitakin päätelmiä omasta suhteellisesta kilpailuedustaan ja tulevasta tavasta edetä tässä asiassa. Komissio esitteli kyseiset vaihtoehdot marraskuussa 1997 ja yhteenvedon muodossa esitettynä ne ovat seuraavat: Euroopan komission HI-virusta/aidsia koskevien toimenpiteiden yleisenä kansallisen tason tavoitteena on viruksen leviämisen rajoittaminen samalla, kun kehitysmaiden terveysalaa autetaan selviytymään epidemian seurauksista ja parantamaan hoidon laatua tasapuolisuuden periaatetta noudattaen. Komission kansainvälisen tason yleisenä tavoitteena on toimia yhteistyössä tiedon tason parantamiseksi ja sijoittaa varoja HI- viruksen/aidsin kannalta kansainvälisesti merkittäviin yleishyödyllisiin hyödykkeisiin. Viime vuosina saadut kokemukset ovat osoittaneet vakuuttavasti, että kehitysmaat eivät voi suhtautua välinpitämättömästi HI-virus-/aidsepidemian vaikutukseen. Kehitysmaissa, joissa esiintyy 90 prosenttia kaikista HIV-infektioista, aids mitätöi elämän laadun parantamisessa kovalla työllä saavutettuja edistysaskeleita. Vuosien 1950 ja 1990 välisenä aikana keskimääräinen elinajanodote on kasvanut kehitysmaissa 40 vuodesta 63 vuoteen. Monissa maissa aids on nyt kuitenkin alentanut elinajanodotetta yli kymmenellä vuodella. HI-virus/aids lisää myös köyhyyttä ja eriarvoisuutta, koska köyhillä on heikoimmat mahdollisuudet selviytyä. Siksi aids on keskeinen kysymys pohdittaessa kehitystä ja köyhyyden lievittämistä. Köyhillä ihmisillä ja köyhillä mailla on kuitenkin Hl-viruksen/aidsin lisäksi myös monia muita pakottavia ongelmia, ja julkiset varat ovat vähissä sekä valinnat vaikeita. Tyypillisessä kehitysmaassa esimerkiksi yhden aids-potilaan hoito maksaa vuodessa yhtä paljon kuin kymmenen koululaisen perusopetuksesta vuodessa aiheutuvat kustannukset. Näiden tavoitteiden tasapainottaminen on vaikeaa mutta välttämätöntä. Siksi Euroopan komissio on tunnustanut, että aidsiin liittyvien kansallisten ja kansainvälisten julkisten varojen käytöllä olisi pyrittävä tavoittelemaan ensisijaisesti tiedottamalla, valistamalla ja tietämystä lisäämällä saavutettavaa yleistä hyötyä, ja toissijaisesti tarttuvia tauteja (kuten HIV, tuberkuloosi ja sukupuoliteitse tarttuvat taudit) ehkäisemällä saavutettavia lisäetuja, mikä merkitsee kansanterveyteen ja yksityiseen terveyteen liittyvien seikkojen vastakkainasettelua. Sen vuoksi ennaltaehkäisy on välttämätöntä ja pysyy välttämättömänä myös myöhemmissä vaiheissa, kun epidemia on levinnyt koko väestöön. Vuoden 1997 lopulla arvioitiin, että maissa, joissa HIV-infektio oli laajalle levinnyt, asui yli 250 miljoonaa ihmistä. Näillä mailla ei ole muuta vaihtoehtoa kuin torjua epidemiaa sekä lisäämällä ennaltaehkäiseviä toimia että kohtaamalla aidsiin liittyvien sairauksien ja kuolemien aiheuttamat lisärasitukset ja tästä kaikille maassa asuville ihmisille annettavaan hoitoon aiheutuvat vaikutukset. Kun maa saavuttaa tämän vaiheen ja kun julkisia varoja käytetään terveysalan selviytymisen tukemiseen, aids voi lisätä valtion terveydenhuoltomenoja yli 40 prosentilla. Tästä huolimatta ilman HIV-tartuntaa olevien henkilöiden voi olla joskus entistä vaikeampi saada terveydenhuoltopalveluja. Kyseisen ongelman yhteydessä olisi sen vuoksi kiinnitettävä erityistä huomiota hoitoresurssien kohdistamiseen syrjimättömästi sekä aidsia poteville että niille, joilla sitä ei ole. Käytettävissä olevia julkisia varoja olisi varsinkin pyrittävä kohdistamaan kaikkein köyhimpien perusterveydenhuoltoon. Muutamat suuriin vaikeuksiin joutuneet maat, jotka ovat aikaisemmin kohdistaneet voimavaransa tällä tavoin ja jatkavat yhä ponnistelujaan, alkavat nyt nähdä tuloksia. Esimerkiksi Uganda, Thaimaa ja Senegal ovat onnistuneet tarmokkain ja kohdistetuin ehkäisytoimin vakauttamaan epidemian toistaiseksi. Nämä menestykset on kuitenkin saavutettu vasta hiljattain ja niiden ylläpitämiseksi samansuuntaisia toimia on jatkettava keskeytyksettä. samanaikaisesti käyttövaroja Kansainväliset lahjoittajat, Euroopan komissio mukaan lukien, ovat pitäneet ensisijaisena tehtävänään antaa runsasta tukea kehitysmaiden pyrkimyksille torjua aids-pandemiaa ja sijoitettavaksi kansainvälisesti merkittäviin varata yleishyödyllisiin hyödykkeisiin. Esimerkkejä tällaisista hyödykkeistä ovat politiikkojen toimivuuden ja perusteiden, järjestelmien, äidistä lapseen tapahtuvan tartunnan ehkäisyyn liittyvän kliinisen toiminnan tehokkuus sekä mikrobeja tappavien aineiden ja rokotteiden kehittäminen. Komissio on myös lisännyt huomattavasti kehitysmaiden terveysalaa vahvistavaa tukeaan. Euroopan komissio on sitoutunut jatkamaan pyrkimyksiään vahvistaa kehitysmaissa järjestettyä omaehtoista toimintaa ja toiminnan kohdistamista ehkäisyn ja hoidon keskinäiseen vahvistamiseen. Samanaikaisesti komissio on sitoutunut jatkamaan varojen osoittamista kansainvälisten kumppaneidensa kanssa uuden tietämyksen ja uusien tuotteiden luomiseen lisätäkseen ihmisten käytettävissä olevia vaihtoehtoja suojautua HI- virusta/aidsia vastaan. Komissio tiedostaa, miten tärkeää on luoda poliittinen tahto lisätuen saamiseksi aidsin vastaisiin toimiin kehitysmaissa, ja tutkii parhaita tapoja, joilla Euroopan yhteisö voi osallistua kyseisiin toimiin. Tätä henkeä noudattaen tässä asiakirjassa nimetään kansainväliseen lisätukeen liittyvät aiheet ja mahdollisuudet kiinnittäen erityistä huomiota komission erityiseen tehtävään ja suhteelliseen kilpailuetuun. Vasta toisessa vaiheessa, kun suunnitellaan strategioita, voidaan laatia yksityiskohtaisia sääntöjä, välineitä ja rahoitustarpeita koskevia yksityiskohtaisempia asiakirjoja. 10 FI/08/98/05740200. W00 (EN) III: EUROOPAN KOMISSION NYKYISET HI-VIRUKSEN/AIDSIN TORJUNTAAN LIITTYVÄT TOIMET JA SUOSITUKSET NIIDEN VAHVISTAMISEKSI TULEVAISUUDESSA Euroopan komission nykyiset toimet HI-viruksen/aidsin torjumiseksi kehitysmaissa erityisistä budjettikohdista, EKRrn alaan kuuluvista AKT-maissa rahoitetaan toteutettavista ohjelmista ja Aasiassa, Latinalaisessa Amerikassa ja Välimeren alueella toteutettavista maakohtaisista ohjelmista. A. Ehkäisy - alhaisin kustannuksin toteutettavat toimet on prosenttia 50 pienin aids-ohjelmansa kohdistanut ja rahoitusvaroista Yhteisö oleviin kustannustehokkaisiin ennaltaehkäisytoimiin. Aloitteet ovat sisältäneet tiedotuskampanjoita, joiden kohteena ovat erityisen ryhmät, nuorison valistaminen varsinkin kouluissa, vertaisryhmissä annettava valistus esimerkiksi rekka-autonkuljettajien ja seksityöläisten keskuudessa, turvallisten verensiirtojen takaaminen ja sukupuoliteitse tarttuvien tautien hoito. Näillä hankkeilla on saavutettu huomattavaa menestystä ja etusijalla ovat edelleen ehkäisevät toimet. toteutettavissa kustannuksin riskialttiit Erityisesti äidistä lapseen tapahtuvan tartunnan estäminen Viime aikoina tapahtunut kehitys huomioon ottaen ja edellyttäen, että kansallisia terveydenhuoltojärjestelmiä vahvistetaan asianmukaisesti ja kyseiset maat päättävät samassa yhteydessä toimittaa käytettäväksi retrovirusten vasta-aineita, etusija olisi annettava lääkkeille, jotka estävät viruksen tarttumisen äidistä lapseen. Joka vuosi 2 miljoonaa HlV-positiivista naista tulee raskaaksi ja HIV-tartunnan saaneita lapsia syntyy 550 000. Nämä ihmiset asuvat maailman köyhimmissä maissa. Vertailun vuoksi Tansaniassa, joka on yksi Afrikan köyhimmistä maista, malarian ehkäisemiseksi järjestetty moskiittojen torjunta maksaa 5-250 Yhdysvaltain dollaria vuodessa jokaista näin terveytensä säilyttävää ihmistä kohti. Jokaiselle HTV-infektion saaneelle raskaana olevalle naiselle annettava AZT-hoito maksaisi noin 50 Yhdysvaltain dollaria jokaista näin terveytensä säilyttävää ihmistä kohti. On laskettu, että Tansania käyttää aidsin torjuntaan jo 3,10 Yhdysvaltain dollaria henkeä kohti, ja että raskaana oleville seropositiivisille naisille annettava AZT-hoito lisäisi tätä määrää noin 0,80 Yhdysvaltain dollaria henkeä kohti. Euroopan komissio on jo vuodesta 1987 panostanut maailmanlaajuisessa yhteistyössä toimien strategian tutkimiseen ja kehittämiseen, jolla HI-viruksen tarttuminen äidistä lapseen voitaisiin ehkäistä. Nykyisenä aikana tarvitaan yhä toiminnallista ja kliinistä lisätutkimusta samalla, kun käytännön toiminta on aloitettu monissa maissa/ Komissio voisi vielä edistää sen alkuvaiheessa toteutettavuustutkimuksen, jolla arvioitaisiin raskaana oleville naisille kehitysmaissa tarjottavaa peruspakettia. Tämä paketti sisältäisi eri vaihtoehtoja HIV-testausta ja neuvontaa varten, rintaruokinnan ja pulloruokinnan vertailua ja muita ensisijaisia tämänhetkiseen toimenpiteitä. Nykyiset välineet rahoittamalla toimintaa tehtävän riittävät rahastot tätä ja 11 toteuttamiseen. Siksi varoja olisi EY:n tavanomaisten välineiden puitteissa mahdollista ottaa käyttöön kyseisten arvioinnin toteuttamiseksi. laajamittaisen kehittämisen toimien ja todeta, että komissiolla on nykyisin Yhteenvetona voidaan riittävät välineet ennaltaehkäisyn ja HIV-positiivisten ihmisten hoidon tukemiseen sekä mahdollisuus tarttuminen terveydenhuoltojärjestelmää yleistä sikiövaiheessa. Tukea voitaisiin kuitenkin tehostaa, jos kehitysmaiden terveydenhoitoalan tukemiseen kaiken kaikkiaan olisi käytettävissä enemmän joustavia välineitä ja työvoimaa. estää HI-viruksen tukemalla lisätä ja B. Kansallisten terveydenhuoltojärjestelmien tukeminen Komissio on viime vuosina lisännyt kehitysmaiden terveydenhoitoalalle antamaansa tukea sekä määrällisesti että laadullisesti mukaan lukien hoidon saatavuuden tukeminen ja aidsin ennaltaehkäisy. Tämä käy ilmi siitä, että yhteisön tuki terveydenhuoltoa koskeviin hankkeisiin on kasvanut kuudennen Euroopan kehitysrahaston 184 miljoonasta ecusta seitsemännen EKR:n 415 miljoonaan ecuun. Lisäksi rakennemuutostoimenpiteisiin kuuluvista vastaavuusrahastoista on käytetty 633 miljoonaa ecua AKT-maiden kansallisten terveydenhuoltomäärärahojen tukemiseen. Toiminta ALAMED-maissa on niin ikään kasvanut merkittävästi. Huomattava osa näistä varoista käytetään keskeisten lääkkeiden hankintaohjelman rahoitukseen mukaan lukien lääkkeiden keskusvarastointijärjestelmän uudistaminen. Jotta HIV-positiivisten ihmisten hyväksi sen paremmin kuin heitä vastaankaan ei harjoitettaisi syrjintää, komissio edistää hoidon ja lääkityksen saannin parantamista kaikille tukemalla terveydenhoitoalaa yleensä, missä yhteydessä keskeisten lääkkeiden saanti on komission toiminnan tärkeä kohdealue. (HI-viruksen kantajat mukaan lukien) pääasiassa ihmisille Terveydenhuoltojärjestelmien rahoittamiseen tukemiseen ja keskeisten käytettävien tärkeimpien rahoitusvälineiden lisäksi erityisiä aids-määrärahoja käytetään mahdollistamaan tutkimuksia, innovatiivisia keksintöjä ja teknistä tukea, joilla edistetään yleiseen HI-virusta/aidsia terveydenhuoltoj ärj estelmään. sisällyttämistä kysymysten lääkkeiden koskevien tuki osana kansallisia ja kansainvälisiä toimia on Euroopan yhteisön antama mahdollistanut monien maiden lääkinnällisten järjestelmien nopeamman kehityksen ja parantanut yleisesti lääkkeiden saatavuutta kansalaisille. Ongelman laajuudesta ja rahoituksen sekä työvoimaresurssien niukkuudesta sekä kehitysmaissa että Euroopan yhteisössä johtuen tämä ei kuitenkaan toteudu kaikissa kehitysmaissa, joissa se olisi tarpeen, ja prosessi kestää pitkään. Nykyiset välineet sopivat yleensä siihen tarkoitukseen, johon ne on kehitetty. Suurimpia esteitä ovat kuitenkin, kun eri kohteet kilpailevat ensisijaisuuksista, kyseisten maiden tähän tarkoitukseen myöntämien varojen riittämättömyys, kehitysmaiden ja Euroopan yhteisön rajalliset tekniset voimavarat ja sellaisten nopeiden sekä joustavien välineiden puute, joilla työvoimaresursseja ja tämän alan asiantuntemusta voitaisiin saada käyttöön. Toimenpiteiden ja välineiden lisääminen ja tekninen tukiryhmä olisivat hyödyksi ja antaisivat mahdollisuuden saavuttaa enemmän ja toimia nopeammin ja 12 FI/08/98/05740200. W00 (EN) laadukkaammin. Tätä asiaa voitaisiin harkita komission yleistä terveysalaa koskevan työn yhteydessä, jolla vahvistetaan kansallisen tason toimia. Erityistä huomiota voitaisiin kiinnittää seuraaviin alueisiin: • Kaikkien maakohtaisten terveysalaan liittyvien toimien koordinoinnin parantaminen painottamalla erityisesti lääkkeiden saatavuutta toimien asianomaisen maan johdolla ja läheisessä yhteistyössä WHO:n ja muiden lahjoittajatahojen kanssa. • HI-viruksen/aidsin ja sen seurausten sekä julkisen sektorin tarpeiden huomioon ottaminen arvioitaessa uudelleen yleisiä julkisia menoja ja terveysalaa. Tässä arvioinnissa olisi käytettävä prosessia nopeuttavaa välinettä, joka olisi kehitettävä ja otettava virallisesti käyttöön. • Asianmukaisten kestävien lääkintähuoltojärjestelmien kehittämisen nopeuttaminen kehitysmaissa. Järjestelmiin tulisi sisältyä myös sukupuoliteitse tarttuvien tautien / HTV:n ja opportunististen infektioiden kuten tuberkuloosin hoidossa tarvittavat keskeiset lääkkeet sekä AZT, jolla pyritään estämään HI-virustartunta äidistä lapseen. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä sellaisen järjestelmän kehittämiseen, jonka avulla kyseisten maiden kansalaiset voivat päättää, mitä lääkkeitä on tuettava ja minkä sairauksien aiheuttamat kustannukset on tarpeen ja voidaan korvata. Lääkkeiden riittävää ja asianmukaista käyttöä koskevan koulutuksen antaminen ja tuloksiin sekä kehityssuuntauksiin liittyvän seurantajärjestelmien luominen. Järjestelmien vahvistaminen niin, että niihin sisällytetään testaus ja neuvonta sellaisille väestöryhmille, jotka muutoin jäisivät tämän toiminnan ulottumattomiin. Julkisen sektorin yhteistyön vahvistaminen niin liiketoimintaperiaatteella kuin voittoa tavoittelematta toimivien yksityisten alojen kanssa aidsin kaltaisten sairauksien yleisen hoidon tukemiseksi esimerkiksi kotihoitomahdollisuuksia lisäämällä. IV: U U D ET K A N S A I N V Ä L I S ET S O L I D A A R I S U U S A L O I T T E ET Kansainvälisten toimien lisääntyminen maailmanlaajuisen solidaarisuuden edistämiseksi aidsin torjunnassa on tervetullutta. On kuitenkin selvää, että uusilla pyrkimyksillä tulisi olla uusia piirteitä, eivätkä ne saa johtaa nykyisten HI-virukseen/aidsiin liittyvien toimenpiteiden tai nykyisen tuen supistumiseen. Tässä tarkastelussa aikaisemmin esitetyn perusteella komissio erottaa joitakin etusijalle asetettavia painopistealueita, joiden suhteen uudet kansainväliset lisätoimet voisivat olla tarpeen. Tässä ilmenee lisäksi mahdollisuus harjoittaa kansainvälistä yhteistyötä uusien aloitteiden kehittämiseksi. Uudet kansainväliset solidaarisuusaloitteet kohdistuvat erityisesti i) kehitysmaiden terveydenhuoltojärjestelmän vahvistamiseen, jotta kipeimmin tarvittavien lääkkeiden hankinta tulee mahdolliseksi ja terveydenhuoltopalveluja tarvitsevien ihmisten saaman hoidon laatu saadaan yleisesti paranemaan, ja ii) uuden rahoitusvälineen luomiseen niin, että yksityisen sektorin investoinnit uusien ennaltaehkäisevien menetelmien kuten -13- rokotteiden mahdollisuuksia tarkastellaan seuraavassa yksityiskohtaisesti. tappavien aineiden kehittämiseen ja mikrobeja lisääntyvät. Näitä A. Terveydenhuollon ja retrovirusten vasta-aineiden rahoittaminen kehitysmaissa HI-vimksesta/aidsista kärsiville ihmisille 1. Terveydenhuoltojärjestelmien tila kehitysmaissa ja kuinka aidsin aiheuttama lisätaakka voidaan kohdata Köyhempien kehitysmaiden julkisrahoitteiset terveydenhuoltojärjestelmät ovat jo ilman HI-viruksen/aidsin aiheuttamaa haastetta suuren paineen alaisina. Vaikka hoitoon tarvittavan peruspaketin toimittaminen maksaisi Maailmanpankin laskelmien mukaan noin 12 Yhdysvaltain dollaria henkeä kohti tai 3,4 prosenttia BKTrsta, toteutuneet menot ovat käytännössä usein paljon alhaisemmat. Esimerkiksi Saharan eteläpuolisen Afrikan maissa keskimääräiset julkiset terveydenhuoltomenot olivat vuonna 1990 2,5 prosenttia BKT:sta ja Sudanissa osuus oli vain 0,5 prosenttia. Kaikista lähteistä rahoitetut kokonaismenot olivat enintään 5 Yhdysvaltain dollaria henkeä kohti Mosambikissa, lukua Tansaniassa, Etiopiassa, Sierra Leonessa ja Sudanissa. Verrattaessa tarvittavaan 12 dollariin on muistettava, että suuri osa varsinaisista menoista aiheutuu kyseisen paketin ulkopuolisista palveluista. Menojen näin alhaiset tasot ovat osoitus säännöistä terveydenhuoltopalvelujen minimaalisesta piittaamattomana ja työstä usein poissaolevana työvoimana, lääkkeiden varastoista loppumisen yleisyytenä ja terveydenhuollon käytännössä alhaisena kattavuutena väestön keskuudessa. toiminnasta, ilmenee joka tätä Näin kohtalokkaiden ongelmien kanssa taistelevista köyhemmistä maista harvat ovat pystyneet pelkästään kotimaisin voimin järjestämään tehokasta HI-viruksen/aidsin vastaista toimintaa. Yleisenä toimintamallina on ollut kohdistaa huomattava osuus julkisista voimavaroista aidspotilaiden parantavaan hoitoon. Tämä ei ole ollut seurausta julkisen politiikan periaatteiden noudattamisesta, vaan toimintatapa on syntynyt spontaanisti, kun jatkuvasti kasvava osuus julkisten sairaaloiden vuodepaikoista on ollut pakko varata aidspotilaille. Erityisen valitettavana seurauksena on ollut se, että muista sairauksista kärsivien potilaiden on ollut yhä vaikeampi päästä sairaalaan, vaikka heidän diagnoosiinsa liittyvä ennuste olisi paljon parempi. Lisäksi yksityisesti rahoitetut menot aiheutuvat lähes yksinomaan parantavasta hoidosta. Suurin osa varoista, jotka on käytetty ja ehkäisytoimiin kuten yleiseen valistukseen, kondomin käytön edistämiseen sukupuoliteitse tarttuvien tautien hoitoon, on peräisin ulkopuolisilta lahjoittajilta. Tästä seuraa menojen erilaista jakautumista riippuen julkisen ja yksityisen sektorin osuuksista ja ulkopuolisen rahoituksen laajuudesta. Tansaniassa, missä yksityinen sektori on pieni ja ulkopuolista tukea on saatu paljon, 85 prosenttia HI-viruksen/aidsin aiheuttamista kokonaiskuluista on kohdistettu ennaltaehkäisyyn. Vastakkaisena esimerkkinä on Norsunluurannikko, jonka julkisrahoitteisista kuluista valtaosa kohdistuu parantavaan hoitoon ja ulkopuolisen avun määrä on pieni, minkä vuoksi hoitomenojen osuus kaikista aidsin aiheuttamista menoista oli 92 prosenttia vuonna 1995. 2. Erityishoito, jossa retrovirusten vasta-aineita käytetään yhdistelmäterapiassa Retrovirusten vasta-aineiden heikon saatavuuden ongelma kehitysmaissa tuli äkillisesti esille, kun tutkijat ilmoittivat Vancouverin kansainvälisessä aidskonferenssissa, että uusi kolmella lääkkeellä annettava HIV:n yhteishoito helpotti ja pidensi potilaiden elämää länsimaissa. Sittemmin on esitetty muita raportteja, jotka vahvistavat nämä tulokset. Tässä vaiheessa esille tullut kysymys kuuluu: "Onko yhdistelmäterapian antaminen 14 FI/08/98/05740200. W00 (EN) kehitysmaiden HIV-positiivisille ihmisille realistista ja toivottavaa?" Eri ryhmät kehottivat saattamaan nämä lääkkeet "kaikkien saataville", millä tarkoitettiin saatavuutta suurimmalle osalle tartunnan saaneita kehitysmaiden asukkaita. Tämän vaatimuksen toteuttamiseen liittyviä vaikeuksia on kuitenkin monia ja esille nousee neljä pääongelmaa: a) Yhdistelmäterapian yleistä käyttöä HIV-infektion hoidossa koskevat tekniset kysymykset Hoidollisesta näkökulmasta katsoen on käynyt selvästi ilmi, että retrovirusten vasta- aineita hyödyntävillä yhdistelmäterapioilla on myönteisiä vaikutuksia HTV/aids- potilaiden elämän laatuun. Terapiat vähentävät sairastumistiheyttä ja kuolleisuutta, parantavat merkittävästi elämän laatua ja vähentävät mahdollisesti taudin tarttuvuutta. Monia haasteita on kuitenkin vielä jäljellä. Huomioon otettavia kysymyksiä ovat lääkkeiden vaikuttavuus pitkällä aikavälillä, potilasystävällisempien lääkeyhdistelmien tai järjestelmien puuttuminen (nykyisissä järjestelmissä on otettava suuri joukko erilaisia pillereitä tarkoin määrättyinä aikoina), erikoislaboratorioiden, testien ja kliinisen tarkkailun tarve hoidon varmistamiseksi ja potilaiden ravitsemustila sekä hoidon noudattaminen. Teollistuneissa maissa hoito vaikuttaa vain enintään 80 prosenttiin potilaista. Hoito edellyttää määräämättömän ajan kestävää hoito-ohjelman kurinalaista noudattamista sekä maksan ja munuaisten toiminnan laajaa seurantaa. Se edellyttää myös kallista ja toistaiseksi teholtaan puutteellista virusmäärän testaamista sekä erityiskoulutuksen saaneiden lääkäreiden suorittamaa hoidon valvontaa. Jos nämä ehdot eivät täyty, on olemassa vaara, että näille uusille lääkkeille kehittyy maailmanlaajuisesti vastustuskykyinen viruskanta. Avoimeksi jää lisäksi erityisiä hoidollisia ongelmia, jotka johtuvat kyseisiä maita koskevien tietojen puutteesta. Tällaisia asioita ovat alhaisemmat kustannukset aiheuttavien kahden lääkkeen hoitojen ja halvempien lääkkeiden käyttö, hoitokokemuksen puute HIV-2-infektioissa (näitä on 50 prosenttia tapauksista Senegalissa, mutta niitä ei esiinny yleisesti länsimaissa, joissa suurin osa hoitokokeiluista on tehty ja joissa HIV-1 on yleisin virustyyppi), joissa käytetään uusimpia retrovirusten vasta-aineita, sekä tuberkuloosin aktivoituminen uudelleen retrovirusten vasta-ainehoidon aikana. b) Suhteellinen tärkeysjärjestys Kun resursseja on vähän, kuten asianlaita on kehitysmaissa, niin että kaikkien ihmishenkiä mahdollisesti säästävien toimenpiteiden rahoittaminen ei ole mahdollista, joudutaan kysymään, eivätkö HIV-potilaiden yhdistelmäterapiaan käytettäväksi soveltuvat julkiset resurssit olisi hyödyUisempiä käytettyinä muihin tarkoituksiin ja kohdistettuina parempia tuloksia tuottaviin toimenpiteisiin. Tämä kysymys voidaan esittää eri yhteyksissä. Erityisesti aidsiin liittyvien toimenpiteiden osalta on olemassa vahva näyttö siitä, että ehkäisyyn käytetyt resurssit antavat parempia tuloksia kuin inhimillisten hoitoon kohdistetut resurssit, vaikka vertailukohteena käytettäisiin kärsimysten vähenemistä. Tehokkaiksi edullisten toimenpiteiden kuten muiden sukupuoliteitse tarttuvien tautien hoidon rahoitus on kuitenkin riittämätöntä, vaikka sukupuolitautitapauksen hoidon hinta on vain 10,15 Yhdysvaltain dollaria, mihin sisältyvien lääkkeiden osuudeksi jää 2,11 dollaria. osoittautuneiden hinnaltaan -15- Tansaniassa kentällä tehty koe on osoittanut, että yksi sukupuoliteitse tarttuvien tautien paremmalla hoidolla ehkäisty HIV-tapaus maksaa vain 218 Yhdysvaltain dollaria, joka on paljon pienempi summa kuin yhdistelmäterapiasta vuodessa aiheutuvat kulut eli vähintään 10 000 Yhdysvaltain dollaria. Ottaen huomioon, että perimmäinen tavoitteemme on vähentää HI-viruksen/aidsin aiheuttamien inhimillisten kärsimysten leviämisen määrää, on tärkeää kanavoida käytettävissä olevat resurssit taudin ehkäisemisessä tehokkaimmiksi osoittautuneisiin toimenpiteisiin. tartunnan saaneiden hoidossa kaikkein ja jo Jos puhutaan pelkästään jo HIV-tartunnan saaneista ihmisistä, valittavana on hoidon eri vaihtoehtoja. Saharan eteläpuolisessa Afrikassa ilman retrovirusten vasta-aineita annettavan kokonaisvaltaisen hoidon kustannukset ovat noin 500 Yhdysvaltain dollaria (kustannukset alenevat 300 dollariin, jos kalleinta hoitoa vaativat vuodessa opportunistiset infektiot jätetään pois laskuista). Tämän hoidon antaminen voi pidentää HIV-tartunnan saaneen henkilön elinaikaa useilla vuosilla. Lisäksi on vielä syytä muistaa, että HTV-positiivisten ihmisten opportunististen infektioiden hoito on ehdoton edellytys minkä tahansa suhteellisen pitkälle kehitetyn hoidon antamiselle ja se on jo sinänsä keino parantaa elämisen laatua. Hoito yleensä on kuitenkin ollut käytännössä jatkuvasti ongelmallista lähes kaikissa kehitysmaissa. Useimpien yleisesti esiintyvien ja vakavien aidsiin tai tuberkuloosiin liittyvien opportunististen infektioiden hoito maksaa noin 20 Yhdysvaltain dollaria, mutta useimpien valvontaohjelmien teho on alentunut viime vuosikymmenen aikana, eikä tämän hoidon saatavuus ole useimmissa maissa läheskään kaikkien ulottuvilla. Itse retroviruksien tuhoamiseen perustuvan hoidon osalta esitetään voimakkaita perusteita sille, että rahoituskohteena etusijalle asetettaisiin raskaana oleville seropositiivisille naisille tarkoitettu lyhytaikainen AZT-hoito, jolla pyritään estämään HIV-tartunta äidistä vastasyntyneeseen lapseen. Tämä monoterapia on osoittautunut tehokkaaksi ja alentaa taudin tarttumistiheyttä 50 prosentilla rintaruokintaa harjoittamattomissa populaatioissa. Lääkettä markkinoiva yritys on alentanut sen hintaa 75 prosentilla ja kustannukset lyhyeltä hoitojaksolta ovat nyt 50-150 Yhdysvaltain dollaria. Jos tarkastelua laajennetaan koskemaan HIV-infektion lisäksi myös muiden diagnoosien vaatimat toimenpiteet, on hyvin todennäköistä, että tietyn käytetyn rahamäärän vaikutus olisi suurempi, jos se kohdistettaisiin muihin elämää ylläpitäviin toimenpiteisiin kuten vastasyntyneiden vastustuskykyisiksi tekemiseen tai ripulin hoitoon suun kautta nautittavilla nesteenpalautussuoloilla. Viimeksi mainitut toimenpiteet maksavat kokonaisuudessaan alle 15 Yhdysvaltain dollaria näin pelastettua elinvuotta kohti. Nämä yksinkertaiset ja hinnaltaan edulliset tekniikat lyödään usein laimin, ja niihin osoitettava riittävä rahoitus olisi asetettava ennakkoehdoksi julkisten varojen käytölle HIV-potilaille annettavaan äärimmäisen kalliiseen yhdistemäterapiaan. Todennäköisyys joutua kilpailemaan ensisijaisuudesta monien muiden julkishallinnon kohteiden kanssa kehitysmaissa on suuri. Useita lääkkeitä yhdistävän hoidon kokeiluohjelmissa olisi otettava huomioon myös tämä näkökohta, sillä vaikka ohjelmat rahoitetaan suureksi osaksi kohdemaan ulkopuolelta peräisin olevin lahjoitus- tai lainavaroin, ne imevät useimmiten huomattavia kansallisia resursseja (rahaa tai työvoimaa), jotka olisi muussa tapauksessa voitu käyttää tuloksellisen hoidon antamiseen paljon suuremmalle potilasjoukolle tai joilla olisi voitu auttaa torjumaan epidemian leviäminen vielä tuhansiin muihin ihmisiin. 16 FI/08/98/05740200. W00 (EN) Tasapuolisuuden takaamiseksi sekä HTV-positiivisten että muiden ihmisten kohtelussa on terveydenhuoltojärjestelmässä ensisijaisesti vältettävä syrjintä aids-potilaita kohtaan. Ei ole kuitenkaan tasapuolista tukea aids-potilaille annettavaa hoitoa enemmän kuin sellaisten potilaiden hoitoa, jotka potevat Afrikassa äärimmäisen yleisiä samankaltaisia sairauksia kuten maksasyöpää tai munuaissairauksia. Tärkein huomioon otettava seikka onkin HI-viruksesta aiheutuvien suorien ja välillisten paineiden yhdistyminen, joka uhkaa terveydenhuollon rakenteiden toimintaa. Näyttää siltä, että HIV-kuolleisuuden tuottaman rasituksen ilmaantumista on pidettävä terveysalan suurimpana haasteena ja merkittävänä syynä nopeuttaa ja tukea terveysalan uudistamiskehitystä mukaan lukien lääkinnän ja hoidon asianmukainen organisointi ja rahoitus. Keskittyminen yksinomaan erityisiin HTV-hoitoihin voisi kuitenkin vaarantaa lääkkeiden rahoituksessa ja terveydenhuollossa kipeästi tarvittavien yleisempien uudistusten toteuttamisen. c) Toimenpiteiden kustannukset lääkkeiden hinnan voidaan olettaa Retrovirusten vasta-aineilla annettavan hoidon (kolmen lääkkeen yhteisterapia) vuotuiset kustannukset henkeä kohti ovat noin 10 000-20 000 Yhdysvaltain dollaria. Alhaisempi luku on peräisin Thaimaasta, missä käytetään kahden lääkkeen hoitoja ilman kalliita antiproteaaseja, ja korkeampi Yhdysvalloista ja Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Nämä luvut ylittävät huimasti kehitysmaiden keskimääräiset terveydenhoitokulut henkeä kohti ja ovat moninkertaiset verrattuna nykyisiin yhdestä HIV-potilaasta aiheutuviin kuluihin. Vaikka laskevan ajan myötä merkittävästi, yhdistelmäterapiaa saavien HTV-potilaiden hoidon kustannukset pysyvät testauksen ja seurannan kalleus huomioon ottaen korkeina. Arvioiden mukaan HIV-positiivisten ihmisten hoito Saharan eteläpuolisessa Afrikassa maksaisi vuosittain 20-40 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Merkkejä ei ole näkyvissä siitä, että sen paremmin potilaat, valtiot, ulkopuoliset lahjoittajat kuin ketkään muutkaan olisivat halukkaita ja kykeneviä kustantamaan enempää kuin vähäisen murto-osan näistä kustannuksista. Tämä merkitsee väistämättä, että retrovirusten vasta-aineilla tapahtuvaa hoitoa ei voida kustantaa kaikille seropositiivisille ihmisille. Siksi on tehtävä valintoja, jotka koskettavat todennäköisesti kaikkein köyhimpiä. d) Retrovirusten vasta-aineilla tapahtuvaa hoitoa koskeva julkinen politiikka - tähänastiset kokemukset joissakin kehitysmaissa Yhdistelmäterapian yleistä käyttöä HIV-infektion hoidossa koskevat julkiset politiikat poikkeavat hyvin paljon toisistaan ja muuttuvat jatkuvasti. Monien kehitysmaiden rikkaimmat ihmiset ovat jo keksineet tapoja saada käyttöönsä retrovirusten vasta-aineita, mutta köyhimpien ihmisten osalta tämä ei liene mahdollista. Siksi retrovirusten vasta- aineiden rahoittaminen julkisin varoin merkitsisi kaikkein köyhimmissä maissa suhteetonta tukea rikkaiden terveydenhuoltoon, ellei vahvistettaisi selviä ehtoja tuen kohdistamiseksi köyhien hyväksi. Jotkut maat tarjoavat yleisen terveydenhuollon, joka ei sisällä retrovirusten vasta-aineita (Kenia), ja toisissa on säädetty erityisiä lakeja kyseisten aineiden hoitoon. Terveydenhuoltojärjestelmissä kyseiset määrärahat voivat olla peräisin eri lähteistä, kuten sosiaaliturvasta (Argentiinassa), yksityisistä vakuutuksista (Etelä-Afrikassa) tai julkisista varoista (Brasiliassa). käyttämiseksi HIV-/aidstartunnan saaneiden ihmisten Nämä päätökset tehdään kuitenkin useimmiten ilman riittävää selvyyttä siitä, lisätäänkö terveydenhuoltomäärärahoja vai siirretäänkö jo varattuja määrärahoja kohteesta toiseen (esimerkiksi ehkäisystä hoitoon). Esimerkiksi Brasiliassa hallitus on taannut aids- - 1 7- täysin ilmaisen retrovirusten vasta-ainehoidon. Yksinomaan potilaille lääkkeet aiheuttavat Brasilialle vuonna 1998 700 miljoonan Yhdysvaltain dollarin kustannukset, jotka vastaavat neljää prosenttia terveysministeriön hallinnonalan määrärahoista. Tämä on yli kaksi kertaa enemmän, kuin kansainvälinen yhteisö käyttää vuodessa aidsin ehkäisytoimiin kehitysmaissa. Esimerkiksi Etelä-Afrikassa, Botswanassa, Zimbabwessa tai Thaimaassa noudatettavan politiikan mukaan raskaana olevat seropositiiviset naiset saavat lyhyen AZT-hoidon, ja terveyspalveluja ollaan valmiita vahvistamaan, jos se on tämän politiikan toteuttamiseksi tarpeen. Toisaalta maissa, joissa sukupuoliteitse tarttuvien tautien ja tuberkuloosin hoito on puutteellista, ajatusta kansallisen HIV-/aidsseulonnan ja hoito-ohjelman tai yleisen kansallisen HIV-hoidon aloittamisesta on harkittava tarkasti uudelleen kansallisen politiikan tasolla. Yksityinen sektori tai valtioista riippumattomat järjestöt voisivat rahoittaa ja toteuttaa joitakin näistä toimenpiteistä maissa, joissa hallituksilla on polttavampia ongelmia ja joissa kyseisten politiikkojen toteuttaminen kansallisella tasolla ei ole vielä mahdollista. Ensimmäinen politiikkaan vaikuttava päätelmä Thaimaassa toteutetusta tartunnan estämistä äidistä lapseen koskevasta kokeilusta olisi esimerkiksi se, että itsensä HIV- positiiviseksi tietävälle naiselle, joka on saanut kaikki tarvittavat tiedot ja pystyy hankkimaan AZT:tä sekä haluaa ja pystyy pidättäytymään rintaruokinnasta, olisi annettava hoitoa. Voitaisiin myös esittää, että ensisijaisesti yksityisen sektorin tai valtioista riippumattomien järjestöjen olisi huolehdittava hoidon antamisesta. B. Yksityisen ja julkisen sektorin kumppanuus rokotteen ja mikrobeja tappavien aineiden kehittämisessä investoinnit Uudet tarpeen uusien HI-viruksen/aidsin ehkäisymenetelmien kehittämiseksi ja niiden yleisen saatavuuden mahdollistamiseksi kehitysmaissa. rahoitusvälineet ovat ja Viime vuosina on esitetty useita vetoomuksia uusien ehkäisymenetelmien kehittämiseksi, joilla voitaisiin pienentää erityisesti naisten tartunnansaantialttiutta. Tällaisia menetelmiä ovat esimerkiksi naisten kondomi ja emättimensisäisesti käytettävä mikrobeja tappava aine. Näiden vaatimusten ansiosta kehitettiin naisten kondomi, jota kasvava joukko naisia käyttää jo joissakin maissa. Tehokkaan ja kohtuuhintaisen mikrobeja tappavan aineen kehitystyö jatkuu edelleen. Laaja yksimielisyys vallitsee kuitenkin siitä, että "kehittämällä turvallisia, helposti saatavia ja tehokkaita rokotteita HI-virusta/aidsia vastaan saavutetaan pitkällä aikavälillä parhaimmat mahdollisuudet rajoittaa tämän taudin muodostamaa uhkaa ja poistaa se mahdollisesti kokonaan" (Denverissä 1997 pidetyn G7-maiden kokouksen tiedonanto, katso liite 1). Mikrobeja tappavan aineen ja rokotteen keittämisen tiellä on useita esteitä, jotka voidaan luokitella tieteellisiksi, teknisiksi, taloudellisiksi ja rahoituksellisiksi. Euroopan komissio on aikaisemmissa ja nykyisissä T&K-puiteohjelmissaan panostanut huomattavasti Euroopan rokotepainotteiseen aidstutkimukseen. HIV-rokotekokeissa tarvittavia reagensseja ja koe-eläimiä tuottaviin suuriin laitoksiin on uhrattu merkittäviä ponnistuksia. Näitä ponnistuksia jatketaan viidenteen puiteohjelmaan liittyvässä vasta perustetussa toisessa avaintoiminnassa ja INCO-ohjelmaan liittyvissä erityistoimissa. 18 FI/08/98/05740200. W00 (EN) Tieteellisiä ja teknisiä näkökohtia ei käsitellä tässä yhteydessä enempää; tieteeseen perustuvan johtamisen ja koordinaation parantamisen uskotaan kuitenkin kohentavan huomattavasti toiminnan laatua ja mahdollistavan sen edistymisen nopeammin ja parempia tuloksia tuottavasti. Talouteen ja rahoitukseen liittyvät kysymykset ovat keskeisempiä aiheita tässä kansainvälisen solidaarisuuden lisäämistä koskevassa tiedonannossa, ja näin ollen niitä käsitellään seuraavaksi. Uusien tuotteiden kehittämisessä rahoitusvastuu jakautuu perinteisesti puhtaasti tutkimusta tukevan julkisen sektorin ja kaupallisten sovellusten kehittämistä tukevan yksityisen sektorin kesken. Peruskysymys kuitenkin on, että yksityisen sektorin investoinnit Hl-viruksen/aidsin torjuntaan tarkoitettujen mikrobeja tappavien aineiden tai rokotteiden kehittämiseen ovat riittämättömiä johtuen käsityksestä, että kehitysmaissa ei ole tarpeeksi ostovoimaa. Kehitysmaiden käyttöön tarkoitetun aids-rokotteen tutkimukseen ja kehitykseen osoitettu yksityisen sektorin rahoitus on riittämätön. On olemassa näyttöä siitä, että nykyiset markkinoita seuraavat kannustimet suosivat lähinnä aidsin hoitokeinojen kehittämistä. Näistä suurituloisten aids-potilaiden keskuudessa kysytyistä tuotteista on vähän hyötyä ulkopuolisille, kun taas mikrobeja tappavien aineiden tai rokotteiden kehittäminen tuottaisi paljon ulkoisia etuja erityisesti kehitysmaiden asukkaille. Ennaltaehkäisevien HIV-rokotteiden aikaansaamiseksi sekä julkisen että yksityisen sektorin maailmanlaajuisesti toteuttaman tutkimus ja kehitystoiminnan kustannukset olivat vuonna 1993 NIH:n (National Institute of Health) ja IAVLn (International Aids Vaccine Initiative) arvioiden mukaan yhteensä 160 miljoona Yhdysvaltain dollaria, mikä on alle 7 prosenttia HI-viruksen/aidsin tutkimukseen ja kehitykseen koko maailmassa käytetystä vuotuisesta rahamäärästä. Rokotteiden tutkimiseen vuodessa käytetystä 160 miljoonasta dollarista vain 5 miljoonaa dollaria käytetään sellaisiin rokotteisiin, jotka voivat olla käyttökelpoisia kehitysmaissa. Sen sijaan HI-virusta/aidsia vastaan tarkoitettujen lääkkeiden markkinoita ja niihin liittyvän tutkimuksen kannattavuutta koskeva epävarmuus on paljon vähäisempi. Koko maailman HIV-tartunnan saaneista ihmisistä kolme miljoonaa asuu teollistuneissa maissa, missä yksityisesti tai vakuutuksista rahoitettava ostovoima on suuri. HI- lääkkeiden virusta/aidsia maailmanlaajuiset markkinat olivat vuonna 1995 arvioiden mukaan 1,3 miljardin Yhdysvaltain dollarin suuruiset. infektioita varten tarkoitettujen liittyviä siihen ja Muiden tuotteiden kuten maksatulehdusrokotteiden viimeaikaisen kehityksen historia on osoittanut, että kehitysmaiden ihmiset tai hallitukset eivät osta merkittävästi kyseisiä tuotteita. Kymmenen-kaksikymmentä vuotta sitten kansainvälinen yhteisö kehotti investoimaan näihin tuotteisiin, koska kyseisten tautien seuraukset kehitysmaissa olivat vakavat ja tuotteilla saavutettava kustannus-hyötysuhde oli todennäköisesti korkea. Nämä kokemukset huomioon ottaen kansainvälisen biolääketieteen alan vastahakoisuus tehdä suuria investointeja kehitysmaiden markkinoille tarkoitettuihin tuotteisiin on täysin ymmärrettävä. Tätä tarkoitusta varten perustettava erityinen tutkimusrahasto olisi tuskin hyvä ratkaisu, ja se vain lisäisi nykyisten toimien hajanaisuutta. Puhtaalle tutkimustoiminnalle osoitettu lisärahoitus tarjoaisi vain vähäistä lisäkannustusta yksityiselle sektorille, joka joutuu vastaamaan aids-rokotteen kehittämisen korkeista kustannuksista ja kantamaan siitä -19- aiheutuvat suuret riskit. Tarvitaan nimenomaan rahoitusmekanismia sen varmistamiseksi, että kun yksityinen sektori on saanut kehitetyksi kehitysmaille soveltuvat rokotteet, markkinoilla on tarpeeksi ostovoimaa, jonka avulla yksityiset yritykset voivat saada katetuiksi tuotekehityksestä ja tuotannosta aiheutuneet kustannukset. Kehitysmaiden oman ostovoiman vähyyden vuoksi tarvitaan kansainvälisiä julkisia investointeja, jotka takaavat tällaiset riittävät markkinat. Koska itse tuotetta ei vielä ole olemassa, on saatava aikaan innovatiiviset mekanismit markkinoiden takaamiseksi hypoteettisille tuotteille. Tämän vuoksi IAVI, Maailmanpankki (aidsia koskevista politiikoista laaditun tutkimusraportin mukaan) ja G8-ryhmän (maailman kahdeksan pisimmälle ryhmän) Birminghamissa pidettävää kokousta valmisteleva ryhmä ovat tekemässä kiinnostavia ehdotuksia uusien kansainvälisten solidaarisuusvälineiden luomiseksi. Erityisen mielenkiintoinen on kehitteillä oleva ajatus varmuusrahaston perustamisesta. Sen yhteydessä lahjoittajat antaisivat tietyn määrä vuosia voimassa olevia velkakirjoja, jotka olisivat lunastettavissa rokotteiden ostamista varten sillä ehdolla, että turvallinen ja tehokas kehitysmaiden käyttöön soveltuva rokote on saatu aikaan. teollistuneen maan C. Uusien kansainvälisten solidaarisuusvälineiden toimintaperiaatteet Uusien kansainvälisten solidaarisuutta osoittavien välineiden kehittämisen tunnustetaan olevan avuksi vain siinä tapauksessa, että niiden tavoite on tarkoin rajattu ja yhdessä valmisteltu. Monien kehitysmaiden kansantalouksien ja sosiaalisektorien heikkouteen toimivia liittyviä ongelmia ei voida ratkaista erityisrahastoja. Lisäksi on tärkeää ymmärtää, mitä vaikeuksia liittyy kansainvälisen solidaarisuuden lisäämiseen aikana, jolloin kansalliset ja alueelliset budjetit ovat maailmanlaajuisesti kireällä. Uudet välineet eivät myöskään ratkaisisi sitä ongelmaa, että lahjoittajien toiminnan koordinointi ja yhteistoiminta EU:n ja kansainvälisen yhteisön puitteissa eivät edisty kyllin nopeasti. luomalla kansainvälisellä tasolla Lisää julkisia varoja on saatava käyttöön kansainvälisesti tiukkojen budjettien sallimissa rajoissa ja kehitykseen yleisesti varattujen määrärahojen suhteellisen osuuden alentuessa. Euroopan yhteisössä varojen käyttötarkoituksen muuttamisesta niin, että lisätään HI- virukseen/aidsiin neuvoteltava budjettiviranomaisten kanssa mutta myös kehitysmaista olevien kumppaneidemme kanssa (esimerkiksi neuvoteltaessa (uudelleen) Lomén yleissopimuksen jälkeisistä sopimuksista). Aikaisemmista EKR:n määrärahoista käyttämättä jääneet varat voitaisiin esittää käytettäviksi uuden rahoitusvälineen perustamiseen. toimintaan käytettäviä menoja, liittyvään on Yksityisiä varoja voitaisiin osoittaa tarkoitukseen yhteisön tasolla kahden tärkeimmän mekanismin välityksellä. Näistä ensimmäinen on EIP (Euroopan investointipankki) ja toinen eurooppalaiset valtioista riippumattomat järjestöt ja säätiöt. EIP:n varoilla, joita on perinteisesti käytetty markkinalähtöisesti suuntautuneisiin toimiin, voitaisiin rahoittaa lääkkeiden valmistusta ja jakelua. Valtioista riippumattomat järjestöt ja säätiöt voisivat kerätä varoja Euroopan maiden kansalaisilta hoidon järjestämiseksi kehitysmaiden HIV- /aidspotilaille. Muita varojenkeruumahdollisuuksia ovat: • Lääkeyhtiöiden myöntämät avustukset. UNAIDS käy parhaillaan neuvotteluja. • Euroopassa lääkkeiden hinnassa peritty prosenttimääräinen erityisvero, joka 20 FI/08/98/05740200. W00 (EN) kyseisen rahastoon siirrettäisiin kansallisen sosiaaliturvajärjestelmän tai lääketeollisuuden välityksellä. Nykyvaiheessa tällaisten tuntuu vaikealta ottaen huomioon Euroopan vaihtoehtojen sosiaaliturvajärjestelmien ongelmat jo nykyisellään maksamat korkeat verot. ja Euroopan kansalaisten eurooppalaisen toteuttaminen maan • Euroopan sairausvakuutusjärjestelmistä siirretyt vapaaehtoiset lahjoitukset. Tämän vaihtoehdon toteuttamismahdollisuudet vaikuttavat vähäisiltä, koska monien maiden lainsäädäntöön sisältyvät säännöt kieltävät tällaiset siirrot. • Hyväntekijöiden liitettävä verohelpotuksia, ne voisivat olla käyttökelpoisia. Abidj anista saaduissa tiedonannoissa oli joitakin mahdollisia nimiä, mutta ne on vielä vahvistettava. lahjoitukset. Vaikka näihin lahjoituksiin olisi V: EUROOPAN KOMISSION ERITYINEN TUKI Aidsia kehitysmaissa koskevassa komission ohjelmassa sitoudutaan edelleen tukemaan asianomaisia maita II luvussa esitettyjen ensisijaisten kohteiden rahoittamisessa. Tätä on tarkasteltava samassa asiayhteydessä kuin komission pyrkimyksiä vahvistaa samojen maiden sosiaalisektoreita ja vähentää köyhyyttä tehostamalla julkista rahoitusta ja vahvistamalla oikeudenmukaisuusperiaatteita. Yhteisön rahoitusvälineiden, joita käytetään terveydenhuoltosektorin asianmukaisten ensisijaisten alojen hyväksi maiden ja alueiden tasolla sekä kansainvälisesti, väitetään olevan suurelta osin riittäviä ja tasapainossa käytettävissä olevien työvoimaresurssien kanssa. Mahdollisten uusien toimien olisi oltava näitä välineitä ja toimenpiteitä täydentäviä III luvussa esitetyllä tavalla. A. Mitä uusilla yhteisön varoilla olisi rahoitettava? Uusia rahoitusvaroja olisi paras käyttää HI-viruksen/aidsin torjunnassa ja HIV- positiivisten / aidsia sairastavien ihmisten hoidossa tarvittavien lisähyödykkeiden hankkimiseen. Tämä olisi hoidettava kahdella tavalla: i) tukemalla maita, jotta ne voivat ostaa nykyisiä hyödykkeitä, ja ii) kansainvälisesti siirtämällä yksityisen sektorin lisäinvestointeja rokotteiden ja mikrobeja tappavien aineiden kehittämiseen. B. Hankittavaksi soveltuvat tärkeimmät hyödykkeet 1. Nykyiset hyödykkeet AZT käytettäväksi raskaana olevien seropositiivisten naisten monoterapiaan • • sukupuoliteitse tarttuvien tautien, tuberkuloosin ja muiden opportunististen infektioiden hoidossa tarvittavat lääkkeet muutamassa UNAIDSin valitsemassa maassa tehtävät retroviruksien vasta-aineilla annettavan hoidon pilottikokeet -21 2. Vielä kehittämättä olevat hyödykkeet • rokotteet ja mikrobeja tappavat aineet Tässä tarvitaan toisessa vaiheessa vielä yksityiskohtiin paneutuvaa työtä yhdessä muiden kehitystyötä tekevien kumppaneiden kanssa tutkittaessa mahdollisuuksia perustaa rahasto, johon voisi siirtyä investointeja i) yksityiseltä sektorilta kyseisten tuotteiden kehittämiseen ja/tai ii) mailta tuotteiden testaukseen sitten, kun niitä on saatavilla. Maailmanpankki tutkii parhaillaan eri mahdollisuuksia toteuttaa tämä suunnitelma. C. Uusilla lisävaroilla rahoitettavien kohteiden taustakehys Edellä kohdassa B. l. mainitut hyödykkeet ehdotetaan hankittavaksi ja rahoitettavaksi ja niiden asianomaisten kehitysmaiden kansallisista välityksellä. lääkintähuoltojärjestelmistä Komission ja kyseisten lisävaroista voitaisiin kuitenkin rahoittaa koetestauksia hyödykkeiden hankintaa. Asianomainen maa voisi sen jälkeen aloittaa uudistuvin määrärahoin näiden hyödykkeiden hankkimisen kestävällä pohjalla. Eri tuotteiden osalta voidaan tehdä erilaisia valintoja. Kun esimerkiksi rokotteet on saatu käyttöön, niille voitaisiin antaa tietyn ajan kuluessa asteittain alenevaa tukea. Mikrobeja tappavista aineista tulee toisaalta todennäköisesti tarpeeksi halpoja, jotta suurin osa niitä tarvitsevista pystyy kustantamaan ne itse. Tässä tapauksessa olisi kuitenkin hyödyllistä antaa kaikkein köyhimmille ja tavallista suuremman riskin piiriin kuuluville ihmisille keino saada hyödykkeitä erityisesti kohdistetun järjestelmän avulla käyttäen esimerkiksi ostokuponkeja. Raskaana oleville naisille tarkoitetun AZT-monoterapian sekä sukupuoliteitse tarttuvien tautien, tuberkuloosin ja muiden opportunististen infektioiden hoidon osalta ehdotetaan, että kyseisiä maita autetaan hankkimaan tarvittavia lääkkeitä keskeisten lääkkeiden järjestelmän avulla. Lisäksi ehdotetaan rahoitettavaksi järjestelmän käynnistäminen ja tietyn ajan voimassa oleva hintatuki lääkkeille, mikäli soveltuvin järjestelmin pystytään varmistamaan tuen kohdistuminen kaikkein köyhimmille. Retrovirusten vasta-aineilla annettavan yhdistelmäterapian osalta ehdotetaan lisävaroilla rahoitettavaksi kyseisten tuotteiden testausta muutamassa UNAIDSin valitsemassa maassa. Alan yksityiset yritykset voisivat toimittaa lääkkeet ja komissio rahoittaa erityisesti pilottivaiheen seurannassa ja arvioinnissa sekä saadun kokemustiedon levittämisessä tarvittavaa teknistä apua. Tässä arvioinnissa voitaisiin hyödyntää helposti eurooppalaisten tutkimusryhmien keräämiä kokemuksia, jotka ovat peräisin kyseisten hoitojen aloittamiseen Euroopassa ja muualla liittyvistä hankkeista. Uuden rahoitusmekanismin avulla voitaisiin lisäksi rahoittaa tällaisen järjestelmän luomista ja kokeilua sekä tukea kaikkia näitä hyödykkeitä, niiden rahoittamista ja tarvittavaa laadunvalvontaa koskevien kansallisten politiikkojen kehittämistä. D. Miten varat on tarkoitus kanavoida kyseisille maille? Uusilla varoilla voitaisiin rahoittaa kehitysmaiden kansallisia budjetteja niin, että varat jäljempänä osoitettaisiin toimintasuunnitelmien mukaisesti ja edellyttäen, että 22 asetettavien ja määriteltävien ehtojen täyttyminen taataan. Yksityiskohtaisia menettelyjä ja perusteita on tarkasteltava myöhemmin. FI/08/98/05740200. W00 (EN) E. Joitakin esimerkkejä komission tuen myöntämiselle maakohtaisiin budjetteihin asetetuista ehdoista 1. Markkinoilla jo olevat lääkkeet Näiden tuotteiden hankkiminen olisi sisällytettävä maan kaikkien keskeisten lääkkeiden yleiseen hankinta-, rahoitus- ja jakelujärjestelmään. Kansalliseen suunnitelmaan kuuluvissa tai kulujen kattamista koskevissa säännöissä olisi noudatettava yhdenmukaisuutta maassa harjoitettavien politiikkojen kanssa. tukien antamista 2. Tuotteet, joita ei ole vielä saatavilla a) rokotteet • yhtenäinen HTV-rokotepolitiikka on oltava valmiina • pitkäaikaisen toteuttamiskelpoisuuden takaava, kestävä ja rahoitusmekanismit sisältävä suunnitelma oltava esitettynä b) mikrobeja tappavat aineet Kuten edellä, mutta ei yhtä tiukasti, koska käsikauppatuotteita kuin lääkkeenomaisia tuotteita. tuotteet voivat olla ennemmin F. Menettelyt lisävarojen saamiseksi käyttöön Euroopan yhteisön tasolla Kun tämän tiedonannon pohjalta syntyvän uuden keskustelun tavoitteista on päästy yksimielisyyteen, saattaisi edellä kuvattujen aloitteiden toteuttamiseksi olla tarjolla useita vaihtoehtoja: Rahoitus on mahdollista toteuttaa eri lähteistä (budjettikohdat ja EKR), joiden varoja voidaan käyttää kehitysmaissa tapahtuvan toiminnan tukemiseen. VI: UUSIEN KANSAINVÄLISTEN SOLIDAARISUUSVÄLINEIDEN HALLINTA A. Kansainvälinen taso UNAIDS on maailmanlaajuisesti vastuussa kaikkien näiden aloitteiden sekä lainsäädännöllisestä että eettisestä seurannasta, ja komissio tukee tätä näkemystä. Jos uusia kansainvälisen tason välineitä perustetaan, niiden hallitseminen on sovittu uskottavan riittävin teknisin valmiuksin ja valtuuksin toimiville nykyisille järjestöille. B. Hyödykkeiden toimittamiseen kehitysmaille tarkoitettujen varojen kansallinen hallinta Kansainvälinen yhteisö on vastuussa siitä, että rahastoilla saavutetaan niille asetetut - 2 3- tavoitteet ja että niillä ole nykyisiä terveydenhuoltojärjestelmiä tai ehkäisytoimenpiteitä vääristäviä vaikutuksia. Yleisesti katsoen on kuitenkin ratkaisevan tärkeää, että tuettuun tai muunlaiseen hoitoon liittyviä järjestelmiä ja ensisijaisuuksia koskevat tärkeimmät päätökset tehdään edelleen kehitysmaissa, kohtuuhintaisuuteen, oikeudenmukaisuuteen ja kestävyyteen liittyvät kysymykset kuuluvat ensisijaisesti kansalliseen vastuualueeseen. Ulkopuolisten tahojen puuttuminen asioihin voi kuitenkin vahvistaa kansallisia pyrkimyksiä näillä alueilla. tuloksellisuuteen, toimien koska C. Seuranta Ratkaisevan tärkeää on sellaisen seurantajärjestelmän perustaminen ja rahoittaminen, jolla voidaan havaita kyseisten aloitteiden mahdolliset sekä myönteiset että kielteiset vaikutukset muuhun terveysalaan. Seuraavassa esitetään tapa, jolla seuranta voidaan järjestää. lähellä olevaan Kaikkien erittäin huonoissa olosuhteissa toteutettavien pilottiohjelmien yhteydessä, joiden tarkoituksena on ottaa käyttöön lääkkeitä retrovirusten vasta-aineet mukaan lukien, ohjelman maakohtaista täytäntöönpanoa rahoittava kansainvälinen elin suorittaa kohdistuvia ensin pilottiohjelmaa perustason tutkimuksia. Niiden avulla pyritään määrittelemään parantavan hoidon laatuja saatavuus sekä ohjelman aloittamiseen tarvittavien varojen ja työvoimaresurssien jakautuminen. Samat tutkimukset voitaisiin toistaa ohjelman toteuttamisen aikana kuusi kuukautta myöhemmin. Retrovirusten vasta-aineiden osalta näiden tutkimusten tuloksia voitaisiin seurata sen varmistamiseksi, että aids-potilaille tarkoitettuun retrovirusten vasta-aineilla annettavaan hoitoon osoitettujen varojen käytössä: terveydenhuoltojärjestelmään a) varmistetaan potilaan hoito-ohjelman noudattaminen mahdollisimman tarkoin niin, että retrovirusten vasta-aineilla annettava hoito ei lääkkeelle vastustuskykyisiä HI-virustyyppejä, jotka voisivat puolestaan levitä koko maailmaan, ja tuottaisi uusia b) huolehditaan työvoimaresurssien ja rahoituksen mahdollisimman vähäisestä siirtymisestä pois: • aidsin ehkäisystä, • helposti ehkäistävien tuhoisien sairauksien kuten tuhkarokon torjunnasta, • parannettavissa olevien sairauksien hoidosta Hl-virustartuntaan liittyvät helposti hoidettavat opportunistiset infektiot mukaan lukien. D. Kehitysmaille testaamiseen tarkoitetun uuden kansainvälisen rahoitusvälineen hallinta tarkoitettujen rokotteiden ja hankkimiseen Kansainvälisen lahjoittajayhteisön ehdotetaan toimivan yhteistyössä nykyisten ja uusien mekanismien kanssa. Komissio on valmis osallistumaan toimintaan. Yksityiskohtaisia menettelyjä on tutkittava edelleen ja niistä on keskusteltava myöhemmässä vaiheessa. tähän 24 VII: KANSAINVÄLISTÄ YHTEISTYÖTÄ JA EUROOPAN YHTEISÖN ERITYISTÄ TUKEA KOSKEVAT PÄÄTELMÄT On itsestään selvää, ettei mikään kansakunta yksin eikä yksikään maiden ryhmä pysty tarjoamaan HI-viruksesta/aidsista johtuviin ongelmiin tuloksia tuottavia ratkaisuja. Jos maailmanlaajuiselle yhteisölle halutaan antaa mahdollisuus löytää oikeudenmukaisia ja kestäviä ratkaisuja ja saavuttaa taloudellinen ja poliittinen tasavertaisuus niin sukupolvien välillä kuin niiden sisällä, on pikemminkin ratkaisevan tärkeää varmistaa kansainvälisen yhteistyön mahdollisimman korkea taso. Kansainvälisellä tasolla UNAIDSin on otettava kaikista uusista solidaarisuusaloitteista maailmalaajuinen vastuu. Vaikka uusiin mekanismeihin suhtaudutaan myönteisesti, on tärkeää, että niiden rahoitus hoidetaan erillisenä nykyisten HI-viruksen/aidsin torjuntatoimien rahoituksesta. Kymmenen viime vuoden aikana yhteisöllä on ollut tärkeä tehtävä kansainvälisessä toiminnassa aidsin torjumiseksi ja se aikoo jatkaa tätä tehtäväänsä. • HI-virusta/aidsia koskevan valvonnan osalta komissio on sitoutunut Euroopan yhteisön puolesta vahvistamaan epidemian leviämistä useimmissa kehitysmaissa seuraavan vuosikymmenen aikana hillitseviä ja vähentäviä toimia. tukemiseen terveydenhuoltojärjestelmien parantamisessa • Terveyspalvelujen osalta, HTV-positiivisten ihmisten hoitoon liittyvät palvelut mukaan lukien, yhteisön tärkeimpänä tehtävänä tulevia vuosikymmeniä ajatellen on sitoutua kehitysmaiden sekä toimintansa keskittämiseen lähinnä kaikkein köyhimpien hyväksi tarkoitettuihin kestäviin, tuloksia tuottaviin järjestelmiin. Yhteisö esittää myös pyrkimysten tehostamista uusien strategioiden toteuttamiseksi nopeammin ja tehokkaammin yhteistoiminnassa kaikkien kumppaneidensa kanssa. Lisäksi se kiinnittää vielä lääkintäjärjestelmien kehittämiseen HIV- tehostettua huomiota asianmukaisten tähän aidsin sisällyttäen ongelman hoitamiseen asianmukaisen hoidon. tukea pyytävissä maissa HI-viruksen/aidsin hoitoa kehitysmaissa koskeva toiminta on nyt käännekohdassaan. Tehoavien rokotteiden puute, sukupuoliteitse tarttuvien tautien ja opportunististen infektioiden (tuberkuloosi mukaan lukien) hoitoon tarkoitettujen lääkkeiden heikko saatavuus ja vähän aikaa sitten keksitty retrovirusten vasta-aineilla annettava hoito ovat maailmanlaajuisesti keskeisiä kysymyksiä ja erityisesti ne ovat sitä kaikkein köyhimmissä tämän taudin vaivaamissa kehitysmaissa. Euroopan komissio on sitoutunut uudistamaan nykyistä toimintaansa varmistaakseen tartunnan saaneiden ihmisten määrän vähenemisen useimmissa kehitysmaissa, joita se pystyy tukemaan. Lisäksi ehdotetaan uusia täydentäviä toimenpiteitä ja rahoitusvaroja, jotka voitaisiin keskittää kahdelle alueelle: • maakohtaisesti hyödykkeiden ostaminen heti, kun niitä on markkinoilla, • kansainvälisellä tasolla yksityisen sektorin investointien kohdistaminen entistä enemmän rokotteiden ja/tai mikrobeja tappavien aineiden kehittämiseen ja ostamiseen. FI/08/98/05740200. W00 (EN) LIITE 1 1) Aidsiin liittyvän budjettikohdan perustamista koskevan asetuksen 2 artiklan 2 kohdan b alakohta: "Köyhimmissä maissa asuvien HlV-tartunnan saaneiden henkilöiden hoitoonpääsyn parantamiskeinojen läheisessä järjestöjen, asianomaisten valtioista yhteistyössä Yhdistyneiden Kansakuntien riippumattomien järjestöjen, lääketieteellisten laboratorioiden sekä Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa. " tutkiminen olisi suoritettava tutkiminen. Tämä 2) Luxemburgissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto: "Eurooppa-neuvosto pyytää komissiota tutkimaan järjestelyjä UNAIDSin alaisen, hoidon yhteisvastuurahaston perustamiseksi aidsin torjuntaa varten kehitysmaissa. " 3) Parlamentin tarkistus AKT-asiakirjaan: "muistuttaa komissiota, että Luxemburgin Eurooppa-neuvosto pyysi komissiota tutkimaan järjestelyjä UNAIDSin alaisen, hoidon yhteisvastuurahaston perustamiseksi aidsin täytäntöönpanosta seuraavassa yleissopimuksessa. " torjuntaa varten kehitysmaissa ja määräämään kyseisen rahaston 4) Denverissä pidetty G8-maiden kokous: ja aidsin tarttumisen kehittymisen on "HI-virusinfektion maailmanlaajuisesti toteutettava kiireellinen kansanterveydellinen välttämättömyys. Samalla kun muita ehkäisy- ja hoitomenetelmiä on jatkettava, turvallisten, saatavilla olevien ja tehokkaiden aidsrokotteiden kehittäminen luo pitkällä aikavälillä parhaat mahdollisuudet rajoittaa tämän taudin muodostamaa uhkaaja mahdollisesti poistaa se kokonaan. Me työskentelemme aidsrokotteita koskevan tutkimuksen nopeuttamista varten tarvittavien resurssien aikaansaamiseksi ja edistämme yhdessä kansainvälistä tieteellistä yhteistyötä ja yhteistoimintaa" ehkäiseminen 5) Äidistä lapseen tapahtuvaa tartuntaa koskeva UNAIDSin lausunto (23. -24. maaliskuuta 1998): lapseen "Tarvitaan maailmanlaajuisia ponnistuksia, toimenpiteiden tapahtuvan estämiseksi HIV-tartunnan tukea nykyaikaistamista lyhyemmän AZT-hoidon (tsidovudiini) käyttöönottoa maissa, joissa kokeilut on saatettu päätökseen, ja rohkaista tällaisten toimenpiteiden toteuttamista maissa, joilla on mahdollisuudet tukea niitä ja jotka ovat halukkaita sen tekemään" lisäämistä. Lisäksi on eettinen välttämättömyys joilla edistetään äidistä toteutettavien ja 6) MAAILMANPANKKI: Rokotteiden hankintarahasto: Tällä aloitteella pyritään vakuuttamaan teollisuus kehitysmaiden markkinoiden rokotteiden kaupallisesta luomaan hankintarahasto. Kyseisen rahaston avulla kehitysmaihin pystytään kannattavuudesta kansainvälinen perustamalla -X-u tekemään rokotteiden kehittämiseen, investointeja rahoittaa toistuvasti myönnettävillä valtioiden markkinat, joiden maksukyky on taattu ja vähimmäiskoko tiedossa. Kun teollisuutta rokotteiden rohkaistaan tai hankintarahasta voitaisiin lahjoittajien varoilla tai taatuin maailmanpankin luottojärjestelyin. Jos osallistujamaita olisi 10-15 ja jokainen niistä antaisi käytettäväksi 50-100 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, tuloksena olisivat kooltaan 500 miljoonasta miljardiin dollariin olevat kehitysmaiden rokotemarkkinat. Varoja myönnettäisiin vain sellaisen rokotteen ostamiseen, joka olisi menestyksekkäästi kehitetty. Maailmanpankin luottoehtoinen laina on erityisen houkutteleva vaihtoehto siksi, että nykyisiä HIV-ongelman hoitoon osoitettuja varoja voidaan käyttää edelleen ehkäisyyn ja hoitoon, kunnes rokote on kehitetty. Hankintoihin käytettävissä olevat varat ovat loppujen lopuksi ensiarvoisen tärkeitä rokotteen saatavuuden varmistamiseksi, mutta sinänsä ne eivät hyvin todennäköisesti riitä täysin poistamaan suurten rokotevalmistajien vastahakoisuutta investoida alhaisen tulotason maihin tarkoitettujen HIV-rokotteiden kehittämiseen. 7) UN AIDS: HIV-lääkkeiden saatavuuden parantamista koskeva ensimmäinen koehanke UNAIDS: tekee aloitteen, jonka tarkoituksena on parantaa HI-viruksen ja aidsin hoidossa tarvittavien lääkkeiden saatavuutta kehitysmaissa. "Aidsin laajuuden ja sen aiheuttaman valtavan ja pitkäaikaisen tuhon vaaran vuoksi terveydenhoitojärjestelmien vahvistaminen ja ajan tasalle saattaminen on yhä kiireellisempää ja ensiarvoisen tärkeää. UNAIDSin tekemällä aloitteella käynnistetään pilottivaihe, joka käsittää HI-viruksen/aidsin hoidon parantamista haittaavien esteiden poistamiseksi tarkoitettujen uusien strategioiden täytäntöönpanon ja seurannan, ja joka koskee Chileä, Norsunluurannikkoa, Ugandaa ja Vietnamia, joissa aloitteen tarkoituksenmukainen arviointi on mahdollista hyvin erilaisissa maantieteellisissä, sosiaalisissa, kulttuurisissa, taloudellisissa ja rakenteellisissa ympäristöissä" Vr ISSN 1024-4492 KOM(98) 407 lopullinen ASIAKIRJAT FI 05 11 15 16 Luettelonumero : CB-CO-98-421-FI-C ISBN 92-78-37563-2 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg ii


title: 98/456/CE: Decisione della Commissione del 3 luglio 1998 relativa alla procedura per l'attestazione di conformità dei prodotti da costruzione a norma dell'articolo 20, paragrafo 2, della direttiva 89/106/CEE del Consiglio, riguardo ai kit per il post-tensionamento di strutture precompresse [notificata con il numero C(1998) 1506] (Testo rilevante ai fini del SEE)

eurovoc_concepts:
building materials
product quality
product safety
production control
quality label

formats: html pdf print

text: L 201/112 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 17. 7. 98 DECISIONE DELLA COMMISSIONE del 3 luglio 1998 relativa alla procedura per l’attestazione di conformità dei prodotti da costru- zione a norma dell’articolo 20, paragrafo 2, della direttiva 89/106/CEE del Consi- glio, riguardo ai kit per il post-tensionamento di strutture precompresse [notificata con il numero C(1998) 1506] (Testo rilevante ai fini del SEE) (98/456/CE) LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunità europea, legislative, vista la direttiva 89/106/CEE del Consiglio, del 21 dicembre 1988, relativa al ravvicinamento delle disposi- regolamentari e amministrative degli zioni i prodotti da costruzione (1), Stati membri concernenti modificata dalla direttiva 93/68/CEE (2), in particolare l’ar- ticolo 13, paragrafo 4, considerando che, fra le due procedure di cui all’articolo 13, paragrafo 3, della direttiva 89/106/CEE, la Commis- sione deve scegliere «la procedura meno onerosa possibile compatibile con la sicurezza»; che è pertanto necessario stabilire se, per un dato prodotto o un gruppo di prodotti determinati, l’esistenza nella fabbrica di un sistema di controllo della produzione, effettuato dal fabbricante, sia una condizione necessaria e sufficiente ai fini dell’attesta- zione di conformità oppure se, per comprovati motivi connessi con l’osservanza dei criteri di cui all’articolo 13, paragrafo 4, debba intervenire un organismo di certifica- zione riconosciuto; considerando che l’articolo 13, paragrafo 4, della direttiva 89/106/CEE prevede che la procedura così fissata sia indi- cata nei mandati e nelle specificazioni tecniche; che, pertanto, è opportuno definire il concetto di prodotto o di gruppo di prodotti quale usato nei mandati e nelle speci- ficazioni tecniche; considerando che le due procedure di cui dall’articolo 13, paragrafo 3, della direttiva 89/106/CEE sono descritte in dettaglio all’allegato III della medesima direttiva; che occorre pertanto precisare ciascun prodotto o gruppo di prodotti, i metodi di esecuzione delle due procedure con riferimento all’allegato III in quanto esso accorda una preferenza a taluni sistemi; esattamente, per considerando che la procedura di cui all’articolo 13, para- grafo 3, lettera a), corrisponde ai sistemi della possibilità 1, senza sorveglianza permanente, e delle possibilità 2 e 3 definite nell’allegato III, punto 2. ii), e che la procedura descritta all’articolo 13, paragrafo 3, lettera b), corrisponde ai sistemi di cui all’allegato III, punto 2. i), e alla possibilità 1, con sorveglianza permanente, di cui all’allegato III, punto 2. ii); considerando che le misure previste dalla presente deci- sione sono conformi al parere del comitato permanente per la costruzione, HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE: Articolo 1 La conformità dei prodotti e dei gruppi di prodotti di cui all’allegato I viene attestata in base a una procedura secondo la quale, oltre ad un sistema di controllo della produzione nella fabbrica effettuato dal fabbricante, un organismo di certificazione riconosciuto interviene nella valutazione e nella sorveglianza del controllo della produ- zione o del prodotto stesso. Articolo 2 La procedura di attestazione della conformità di cui all’al- legato II è indicata nei mandati relativi agli orientamenti per il benestare tecnico europeo. Articolo 3 Gli Stati membri sono destinatari della presente decisione. Fatto a Bruxelles, il 3 luglio 1998. Per la Commissione Martin BANGEMANN Membro della Commissione (1) GU L 40 dell’11. 2. 1989, pag. 12. (2) GU L 220 del 30. 8. 1993, pag. 1. 17. 7. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 201/113 Kit per il post-tensionamento di strutture precompresse ALLEGATO I ALLEGATO II GRUPPO DI PRODOTTI KIT PER IL POST-TENSIONAMENTO DI STRUTTURE PRECOMPRESSE 1. Sistemi di attestazione della conformità Per i prodotti e gli usi previsti elencati in appresso, si chiede all’EOTA (Organizzazione europea per il benestare tecnico) di specificare il seguente sistema di attestazione di conformità nell’ambito dei corrispondenti orientamenti per il benestare tecnico europeo: Prodotti Uso previsto Livelli o classi Sistemi di attestazione di conformità kit di post-tensionamento per strutture precompresse (cid:190) 1+ Sistema 1+: cfr. allegato III, punto 2. i) della direttiva 89/106/CEE, con prove per sondaggio di campioni prelevati nella fabbrica. 2. Condizioni che l’EOTA deve applicare alle specifiche del sistema di attestazione della conformità Le specifiche del sistema devono poter essere applicate anche nel caso in cui non sia necessario determinare la reazione di un prodotto per una determinata caratteristica, cioè quando la legislazione di almeno uno Stato membro non detta requisiti giuridici per la caratteristica in questione (cfr. articolo 2, paragrafo 1, della direttiva 89/106/CEE e, se pertinente, la clausola 1. 2. 3 dei documenti interpretativi). In quei casi, non si deve imporre al fabbricante la verifica di tale caratteristica, se egli non desidera dichiarare la reazione del prodotto in questo senso


title: Reglamento (CE) nº 1424/98 de la Comisión de 3 de julio de 1998 que modifica el Reglamento (CEE) nº 689/92 por el que se fijan los procedimientos y condiciones de aceptación de los cereales por parte de los organismos de intervención

eurovoc_concepts:
cereals
intervention agency
product quality

text: L 190/14 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 4. 7. 98 REGLAMENTO (CE) No 1424/98 DE LA COMISIÓN de 3 de julio de 1998 que modifica el Reglamento (CEE) no 689/92 por el que se fijan los procedi- mientos y condiciones de aceptación de los cereales por parte de los organismos de intervención LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CEE) no 1766/92 del Consejo, de 30 de junio de 1992, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de los cereales (1), cuya última modificación la constituye el Reglamento (CE) no 923/96 de la Comisión (2), y, en particular, su artículo 5, Considerando que, al comprobar el peso por el método volumétrico, también ha de tenerse en cuenta una posible diferencia existente entre el porcentaje de impurezas varias y el porcentaje que se comprobó en el momento del pesaje; Considerando que los criterios mínimos de aceptación de los cereales por parte de la intervención constituyen instrumentos importantes para llevar a cabo una política de mejora de la calidad producida en la Comunidad; que el aspecto cualitativo de la producción cobrará impor- tancia progresivamente en un mercado que goza de mayor apertura y es más competitivo; Considerando que, en el caso del trigo duro, el porcentaje de granos harinosos condiciona el rendimiento del trigo para la fabricación de sémolas y grañones, que son los productos de transformación principales de este cereal; que, para facilitar la salida de los productos de interven- ción hacia las industrias de transformación en caso de que se revendan en el mercado interior, debe adaptarse el porcentaje de granos harinosos aceptable; Considerando que se ha comprobado un aumento consi- derable de la producción de centeno y que las entregas a la intervención han adquirido un carácter desproporcio- nado con respecto a la importancia de la producción de este cereal dentro de la producción total de cereales; que, por otro lado, es evidente que las entregas a la interven- ción son principalmente de centeno forrajero; Considerando que, con la finalidad de mantener un equi- librio, procede asimismo adaptar la calidad mínima del trigo blando; Considerando que el Reglamento (CEE) no 689/92 de la Comisión (3), cuya última modificación la constituye el Reglamento (CE) no 23/98 (4), fija las condiciones para la aceptación de los cereales por parte de los organismos de intervención; que, consecuentemente, es necesario modi- ficarlo; Considerando que el Comité de gestión de los cereales no ha emitido dictamen alguno en el plazo fijado por su Presidente, HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Artículo 1 El Reglamento (CEE) no 689/92 quedará modificado como sigue: 1) El texto del primer guión del párrafo segundo de la letra b) del apartado 6 del artículo 3 se sustituirá por el siguiente: «(cid:190) El peso que deberá considerarse será el que esté inscrito en el registro de mercancías adaptado, en su caso, para reflejar la diferencia entre el porcen- taje de humedad y el porcentaje de impurezas varias (Schwarzbesatz) comprobadas en el momen- to del pesaje y los porcentajes de ambos conceptos comprobados en la muestra representativa,». 2) El anexo se sustituirá por el anexo del presente Regla- mento. Artículo 2 Considerando que, para contrarrestar esta tendencia, es necesario fijar los criterios mínimos a un nivel más cercano del de la calidad del centeno para la panificación; El presente Reglamento entrará en vigor el tercer día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas. El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el 3 de julio de 1998. Por la Comisión Franz FISCHLER Miembro de la Comisión (1) DO L 181 de 1. 7. 1992, p. 21. (2) DO L 126 de 24. 5. 1996, p. 37. (3) DO L 74 de 20. 3. 1992, p. 18. (4) DO L 4 de 8. 1. 1998, p. 48. 4. 7. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 190/15 ANEXO I «ANEXO A. Grado máximo de humedad 14,5 % 14,5 % 14,5 % 14,5 % 14,5 % 14,5 % Trigo duro Trigo blando Centeno Cebada Maíz Sorgo B. Porcentaje máximo de elementos que no sean cereales de base de calidad irreprochable elementos de 12 % 12 % 12 % 12 % 12 % 12 % de los cuales máximo: 1. Granos partidos 2. Impurezas constituidas por granos (distintos de los del punto 3) de los cuales: a) granos asurados b) otros cereales c) granos atacados por plagas d) granos que presentan coloración del germen 5 % 7 % 6 % 5 % 3 % 5 % 5 % (cid:190) e) granos dañados por el secado 0,50 % 0,50 % 1,5 % 3. Granos maculados y atacados por el fusa- rium: (cid:190) De los que atacados por el fusarium 4. Granos germinados 5. Impurezas diversas (Schwarzbesatz) 5 % 1,5 % 4 % 3 % (cid:190) (cid:190) 4 % 3 % (cid:190) (cid:190) 4 % 3 % 5 % 10 % 10 % 12 % 5 % (cid:190) 3 % (cid:190) (cid:190) 6 % 3 % 5 % (cid:190) (cid:190) 3 % (cid:190) (cid:190) 6 % 3 % 5 % (cid:190) (cid:190) 3 % (cid:190) (cid:190) 6 % 3 % 0,10 % 0,10 % 0,10 % 0,10 % 0,10 % 0,10 % de las cuales: a) granos extraños: (cid:190) nocivos (cid:190) otros b) granos averiados: (cid:190) granos deteriorados por un calenta- miento espontaneo y secado exce- sivo (cid:190) otros impurezas propiamente dichas c) d) glumas e) cornezuelo f) granos careados g) insectos muertos y sus fragmentos C. Porcentaje máximo de granos harinosos, incluso parcialmente D. Contenido máximo en tanino 0,05 % 0,05 % 0,05 % 0,05 % 0,05 % (cid:190) 27 % (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) E. Peso específico mínimo 78 kg/hl 72 kg/hl 68 kg/hl 62 kg/hl F. Grado de proteínas 11,5 % (1) G. Tiempo de caída (Hagberg) H. Índice de Zeleny 220 (cid:190) (1) Porcentaje calculado sobre la materia seca. » (cid:190) 220 20 (cid:190) 100 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) 1 % (1) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190)