title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Lasten hyväksikäyttö ja seksimatkailu"

eurovoc_concepts:
child protection
children's rights
political cooperation
sexual offence
tourism

text: C 284/92 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 Tämän vuoksi komitea kehottaa komissiota hyväk- symään tämänsuuntaiset ehdotuksensa sekä muutta- maan 1 ja 2 artiklassa mainitut päivämäärät (1. huhtikuu- ta 1998 ja 31. maaliskuuta 1998), jotka on jo ohitettu. Bryssel 2. heinäkuuta 1998. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Lasten hyväksikäyttö ja seksimatkailu” (98/C 284/16) Talous- ja sosiaalikomitea päätti täysistunnossaan 19. maaliskuuta 1997 työjärjestyksensä 11 artiklan 4 kohdan ja 19 artiklan 1 kohdan mukaisesti perustaa alakomitean valmistelemaan lausunnon aiheesta ”Lasten hyväksikäyttö ja seksimatkailu”. Alakomitea antoi lausuntonsa 8. kesäkuuta 1998. Esittelijänä oli Georgios Sklavounos. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 1. –2. heinäkuuta 1998 pitämässään 356. täysistunnossa (heinäkuun 2. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 72 ääntä puolesta kolmen pidättyessä äänestämästä. YHTEENVETO TA¨ RKEIMMISTA¨ SUOSITUKSISTA Talous- ja sosiaalikomitea katsoo, että laajalle levinnyt ja hälyttävä lasten pahoinpiteleminen ja hyväksikäyttä- minen sekä heihin kohdistuva siveettömyys edellyttävät perustavanlaatuista yhteiskunnallista kannanottoa ja valistusta. Tavoitteen tulee olla laajempi kuin julkinen paheksunta ja tuomiot tai vaurioiden supistamiseen perustuva porrastettu politiikka. Yhteiskunnan tulee käydä lasten hyväksikäyttämistä aiheuttavien tekijöiden kimppuun, eikä vain ottaa kantaa hyväksikäytön seu- rauksiin. Komitea vaatii, että asiaa käsitellään ymmärtä- ja aktiivisesti asettaen väisesti, ennalta ehkäisevästi lapset tärkeysjärjestyksen kärkeen jokapäiväisessä poli- tiikassa, yhteiskunnallisessa toiminnassa ja kulttuurin kehittämisessä. A. Lasten pahoinpitelyä, hyväksikäyttöä ja heihin koh- distuvaa siveettömyyttä aiheuttavien tekijöiden estäminen kansainvälisellä tasolla A. 1. Euroopan unioni voi johtaa pyrkimyksiä auttaa YK:ta ja muita kansainvälisiä kehitysorganisaatioita toimimaan tehokkaasti köyhyyden ja lasten hyväksi- käytön törkeimpien muotojen torjumiseksi. Keinoja varojen entistä ovat tehokkaampi käyttö, EU- lainsäädäntö ja kansainväliset oikeusvälineet sekä lasten oikeuksien selkeä sisällyttäminen EU:n ulkopolitiik- kaan. A. 2. Oman rakenteellisen vuoropuhelunsa kautta ja yhteistyössä jäsenvaltioissa ja EU:n ulkopuolella toimi- vien vastaavien elinten sekä edustamiensa järjestöjen kanssa talous- ja sosiaalikomitea tehdä aloitteen tukeak- seen ja helpottaakseen aktiivisten ja tehokkaiden lapsi- poliittisten elinten perustamista. B. Ehdotukset tehokkaan politiikan koordinoimiseksi Euroopan tasolla Perinteisiä perheen ja B. 1. lapsien tukemiseen tähtääviä politiikkoja, esimerkiksi päivähoitopaikkojen tarjoamista, vanhempainlomaa ja lapsilisää on syytä täydentää uudenlaisella, lapsiystävällisellä kaupunki- suunnittelu- ja kaupunkien uudistamispolitiikalla. B. 2. TSK kehottaa myös luomaan politiikkaa, jonka avulla pyritään uudistamaan ”kaupunkia” yhteiskunnal- lisena, osallistumiseen perustuvana ja kulttuurisena kokonaisuutena. Komitea ehdottaa erityisesti lap- siystävällisten kaupunkien verkoston luomista. Verkos- to rohkaisisi esimerkiksi ottamaan ikäihmiset takaisin yhteiskunnan valtavirtaan ja hyödyntämään heidän taitojaan luomalla vapaaehtoistoimintaa yhteistyössä 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/93 päivähoitopaikkojen, koulujen, julkisten puistojen jne. kanssa. Halukkaille nuorten ja iäkkäiden ryhmille luo- taisiin mahdollisuuksia toimia yhteishankkeissa. Kou- luihin luotaisiin opintopiirejä, joissa tutustuttaisiin mie- luisalla tavalla taiteisiin ja teknologiaan. Pyrittäisiin systemaattisesti elvyttämään ”naapurusto” -ajatus. Muutettaisiin getot kulttuurisen vuorovaikutuksen pai- koiksi. Luotaisiin organisatorisia yhteyksiä kaupungin ja maaseudun välille. Kehitettäisiin vaihtoehtoisia mat- kailumuotoja. Perustettaisiin julkisia liikennejärjestel- miä, joissa huomioitaisiin lasten tarpeet. Julkisista tiloista, asemarakennuksista, puistoista ja aukioista tehtäisiin turvallisia. Lapsille perustettaisiin virkistys- alueita ja korttelikoulut tarjoaisivat kasvattavia ja opet- tavia virkistysmahdollisuuksia. EU:n tulisi rohkaista kaikkia asianomaisia tahoja B. 3. pitämään 2000-luvun koulua ja koulujen avaamista yhteiskunnalle edelleen ensisijaisen tärkeinä tavoitteina. 2000-luvun koulun tulisi antaa organisatorisia virikkeitä ja olla määräävä voima Euroopan kaupunkien ja sosiaa- lisen elämän tulevaisuuteen valmistautumisen ja uudel- leenintegroitumisen takana. TSK voi yhdessä jäsenvalt- ioissa ja alueilla toimivien vastaavien elinten kanssa auttaa avaamaan ja edistämään keskustelua ”tulevaisuu- den koulusta”. Keskusteluun osallistuisivat talous- ja yhteiskuntaelämän asianomaiset toimijat, asiantuntijat, vanhempain ryhmät ja viranomaiset. C. Nuorten ja muiden kansalaisten kannustaminen osallistumaan suoraan kansalais-, yhteiskunnalli- seen ja kulttuuritoimintaan kaikilla tasoilla C. 1. Nuorten ja nuorisojärjestöjen osallistumiskult- tuuri tulisi elvyttää euroopanlaajuisella kampanjalla. Yhteistyössä komission, Euroopan parlamentin, Unice- fin, alueiden komitean ja nuorison eurooppalaisten keskusjärjestöjen kanssa TSK voi järjestää yleiseuroop- palaisen konferenssin, jonka aiheena on nuorten osallis- tuminen Euroopassa. ”Euroopan nuoriso 2000+” -ohjelmaan voisi C. 2. ehkä uuden nuorisoasioista vastaavan komission jäsenen alaisuudessa sisältyä erityyppisiä toimia ja kokeiluhank- keita, esimerkiksi nuorten ”haastaminen” osallistuvaan toimintaan, pysyvät, kansainväliset aihekohtaiset sekä kulttuurisen vuoropuhelun ja kirkkokuntien välisen vuoropuhelun foorumit, joukkotiedotusvälineisiin liit- tyvät aloitteet ja pysyvä keskus, joka jakaisi tietoa hyvistä käytännöistä sekä eurooppalainen lastenkulttuu- ripolitiikka (1), johon sisältyisi: – eurooppalainen lastenkirjasto; – vuosittainen lastenviihteen festivaali; – Euroopan lasten musiikkiakatemia; (1) TSK:n lausunto – EYVL C 153, 28. 5. 1996. – eurooppalainen nuorisoteatterin ja -elokuvan festi- vaali; – nuorten fyysistä, henkistä ja moraalista kehitystä suojelevien EU-direktiivien nykyistä tehokkaampi so- veltaminen ohjelmissa ja TV-mainoksissa; – EU:n nuorisourheilutapahtumat ja yhteensovitettu jolla pyritään torjumaan väkivaltaa ja politiikka, rasismia urheilussa; – erityistukea tarvitseville lapsille suunnatut positiiviset EU-ohjelmat, joissa heikkoudet nähdään taitojen ja herkkyyden potentiaalisena lähteenä; – nuorten kulttuurimatkailu (kansainvälinen perhe- vaihto, kansainväliset nuorisoleirit ja monikulttuuri- set lasten lomapaketit); – lasten tarpeiden huomioiminen Euroopan kulttuurip- ääkaupunki -ohjelmissa ja muissa vastaavissa tapah- tumissa; – Raphael-ohjelman laajentaminen kulttuuriperinnön suojelemiseen ja hyödyntämiseen, erityisesti perinnek- äsityöpajojen, kansanperinnemuseoiden sekä kansan- ja perinnemusiikkikoulujen kaltaisille uusille alueille; – poliittista apatiaa torjuvat, poliittiseen elämään osal- listumiseen kannustavat sekä suvaitsevaisuutta ja ymmärtämystä edistävät ohjelmat; – elinvoimaisemman, lapsikeskeisemmän kumppanuu- den luominen vanhempien, viranomaisten, kansa- laisjärjestöjen, liike-elämän, talous- ja yhteiskun- taelämän sekä koulujen välille; – uudet määräykset perustamissopimuksessa. D. Yleisen tietoisuuden lisääminen yhteiskunnassa ja TSK:n rooli D. 1. Talous- ja sosiaalikomitea voi ottaa tehtäväk- seen perustaa pysyvä komitea Euroopan tasolle. Komite- an tehtävänä olisi analysoida ja esittää malleja, keinoja ja metodeja, joilla yhteiskunta, yhteiskuntaryhmät, etu- ryhmät ja vapaaehtoisjärjestöt saadaan liikkeelle vastus- tamaan yhteiskunnasta vieraantumista ja lasten hyväksi- käyttöä. Tavoitteena on tukea ”uutta lasten eurooppa- laista yhteiskuntasopimusta”. E. Lasten seksuaalisen pahoinpitelyn ja lapsiseksimat- kailun ongelma E. 1. Euroopassa tällä hetkellä rekisteröity lasten hyväksikäytön laajuus ei ole seurausta vain köyhyydestä ja hädästä, vaan merkki yhteiskunnan kriisistä, materia- lismin aiheuttamasta eettisestä ja moraalisesta rappiosta. ”Eroottinen kulttuuri”, Euroopassa vallalla olevat arvot, normit sekä käytösetiikka ovat kaikki jossain määrin vaakalaudalla, eikä niitä voida muuttaa nopeasti saati mahtikäskyillä. Lapsiprostituution ja lasten hyväksi- käytön lopettamiseen tähtäävän politiikan suunnittelu C 284/94 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 alueellisella, jäsenvaltioiden ja EU:n tasolla on äärim- mäisen tärkeä, vaikkakin epäilemättä vaikea, pitkän tähtäimen hanke, johon myös joukkotiedotusvälineiden on ehdottomasti osallistuttava. Se edellyttää sellaisen arvojärjestelmän luomista, jossa ensi sijalla on ihmisen koskemattomuus ja loukkaamattomuus yhdessä sellai- sen solidaarisuuden kanssa, joka ei ole ”poliittinen velvollisuus” vaan tervetullut lähimmäisyyden ilmaus. E. 2. Lapsiseksimatkailu on aspekti ja oire yleisestä tilanteesta, mutta siihen voidaan puuttua nykyistä no- peammin ja tarkemmin. Toimintasäännöt on luotava viipymättä, jotta eurooppalaiset toimijat paljastetaan ja asia sisällytetään EU:n laajentumisesta Itä- ja Keski- Euroopan maiden kanssa käytävän keskustelun asialis- taan, Eurooppa–Välimeri -vuoropuheluun ja (kuten Aasian ja Euroopan välisessä ASEM-konferenssissa Lontoossa) vuoropuheluun Kaukoidän kanssa. F. Lapsityövoima F. 1. Talous- ja sosiaalikomitea tukee lapsityövoimaa käsitelleen ILOn Amsterdamin konferenssin suuntavii- vaehdotuksia sekä uuden sopimuksen valmistelua lapsi- työvoiman räikeimpien muotojen lopettamiseksi. Komi- tea tähdentää asiassa erityisesti tyttöjen ja nuorten naisten haavoittuvuutta. Tästä syystä on välttämätöntä edistää hallitusten, työmarkkinaosapuolten ja kansa- laisjärjestöjen yhteisiä toimia. 1. Johdanto Lasten oikeuksia loukataan kaikkialla maail- 1. 1. lapsiin massa. Lasten hyväksikäyttö ja lapsikauppa, kohdistettava väkivalta, pakkotyö ja muut lapsityövoi- man käytön muodot, lapsiseksimatkailu, lapsipornogra- fia, huumekauppa, sota ja lasten kiduttaminen ovat dramaattisen nopeasti lisääntyviä ilmiöitä. Nämä ongel- mat eivät koske ainoastaan teollisuusmaita tai kehitys- maita, eivätkä ne liity mihinkään tiettyyn uskonnolliseen tai poliittiseen perinteeseen. 1. 2. Hyväksikäytön ja väkivallan muodot – sekä niiden peittelemisen muodot – vaihtelevat riippuen kunkin yhteiskunnan taloudellisen ja organisatorisen kehityksen tasosta. Kehitysmaissa pääongelmia ovat esimerkiksi lasten pakkotyö ja lapsiseksimatkailun tar- jonta, kehittyneissä maissa puolestaan lapsipornografia ja lapsiseksimatkailun järjestäytynyt kysyntä. Kehitys- maissa lapsia käytetään työvoimana perinteisten huu- meiden valmistuksessa ja niiden kaupassa. Kehittyneissä maissa lapsia hyödynnetään puolestaan perinteisten ja synteettisten huumeiden kaupassa. 1. 3. Huolimatta kansainvälisten järjestöjen (YK, Unesco, Unicef, Euroopan neuvosto, Kirkkojen maail- manneuvosto, ILO, kansainvälinen ammattiyhdistyslii- ke, kansalaisjärjestöt jne. ) tähänastisista ponnisteluista yhteiskunta on vasta äskettäin saatu vastustamaan ongelmaa riittävästi Euroopan tai koko maailman tasol- la. Pyrkimyksenä on ollut pikemminkin rajoittaa vauri- oita kuin poistaa lasten hyväksikäytön ja heihin kohdis- tuvan väkivallan syitä. 1. 4. Kyseessä on vakava ja monitahoinen ongelma, joka paitsi häpäisee nykyisen kulttuurimme, on myös kiistämätön todiste siitä, millä tavoin sotien jälkeiset sukupolvet ovat laiminlyöneet inhimillisen ja sosiaalisen pääoman sekä arkipäivän kulttuurin. Julkinen paheksunta sekä moralistinen ja legalis- 1. 5. lakien ongelmaan lähestymistapa tinen täytäntöönpanon kanssa ei ole lisännyt lain ja järjestyk- sen kunnioittamista eikä tarjonnut tehokkaita ennalta- ehkäiseviä mekanismeja. yhdessä 1. 6. Ongelma ei ole yksinomaan moraalinen. Se vaikuttaa laajuudessaan koko eurooppalaiseen yhteis- kuntaan ja ihmiskuntaan riippumatta yhteiskuntaluo- kasta, tuloista tai kulttuurista. 1. 7. Ongelman luonne ja laajuus ovat osoitus kasva- vasta piittaamattomuudesta ihmisyksilön ja ihmis- elämän kunnioitusta ja loukkaamattomuutta kohtaan sekä ihmisen kehon ja sukupuolisuhteiden alhaisesta kaupallistamisesta. 1. 8. Näiden ilmiöiden vaikutukset ja yhteiskunnan tottuminen niiden levinneisyyteen vaarantaa ne perusar- vot ja periaatteet, joille eurooppalainen ja inhimillinen kulttuuri perustuvat ja joiden varassa ne ovat kehitty- neet. Arvojen ja toimintatapojen rappeutuminen on tunkeutunut yhteiskunnan kaikille tasoille. Rappiosta sekä sen kasvaneesta tiedostamisesta ja siihen kohdistu- vista reaktioista todistavat viimeaikaiset esimerkit Eu- roopan maista. 1. 9. Kiitettävästi lähes yleismaailmallisesti hyväksyt- ty yleissopimus lapsen oikeuksista (1) ei valitettavasti ole vapauttanut kansainvälistä yhteisöä tästä ongelmasta. Poliittiseen päiväjärjestykseen asian ovat tuoneet Unesco Pariisin huippukokouksessaan vuonna 1994, Euroopan neuvosto ministereiden ja parlamentaarisen yleisko- kouksen hyväksymien päätöslauselmiensa kautta sekä Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto. Tukholmassa vuonna 1996 järjestetty lasten kaupallisen (1) ”Sopimusvaltiot tunnustavat lapselle oikeuden tulla suojel- luksi taloudelliselta hyväksikäytöltä seka sellaiselta työn- teolta, joka todennäköisesti vaarantaa tai haittaa hänen koulunkäyntiään tai on vahingollista hänen terveydelleen tai hänen ruumiilliselle, henkiselle, hengelliselle, moraali- selle tai sosiaaliselle kehitykselleen. ” Yleissopimus lapsen oikeuksista, 32 artiklan 1 kohta, 1989. 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/95 hyväksikäytön seksuaalisen vastainen maailman- kongressi ja sitä seuranneena vuonna Amsterdamissa järjestetty lapsityövoiman räikeimpien muotojen vas- taisten toimien huippukokous ovat tuoreimmat yritykset puuttua ongelmaan. Talous- ja sosiaalikomitea on myös kiinnittänyt asiaan huomiota (1). Nyt toivotaan, että Ilon sopimus lapsityövoiman räikeimpien muotojen kitkemiseksi hyväksytään ja ratifioidaan pian. Lasten kaupallinen hyväksikäyttö tulisi ottaa myös Maailman kauppajärjestön WTO:n asialistalle. 2. Ongelman luonne ja laajuus 2. 1. Lapsityövoima 2. 1. 1. ILOn ja komission tietojen mukaan maail- massa on noin 400 miljoona iältään 10–14 -vuotiasta lapsityöntekijää (luku olisi tätäkin korkeampi, jos mu- kaan laskettaisiin kotitöitä tekevät tytöt). Arviolta 80 miljoonaa näistä lapsista työskentelee vaarallisissa olosuhteissa, heistä 15 miljoonaa vientiteollisuudessa. Yli 300 miljoonaa lasta ei käy koulua. Lukutaidottomia aikuisia on lähes miljardi, lähes 600 miljoonaa heistä naisia. Alakouluikäisiä lapsia, jotka eivät käy koulua ja ovat siten mahdollista lapsityövoimaa, on prosentuaali- sesti arvioitu olevan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa 47 %, Lähi-Idässä ja Pohjois-Afrikassa 16 %, Etelä- Aasiassa 34 %, Itä-Aasian ja Tyynenmeren valtioissa 6 %, Latinalaisessa Amerikassa ja Karibialla 12 % sekä Keski- ja Itä-Euroopan, IVY- ja Baltian maissa 13 % (2). Euroopassa alaikäisiä työtä tekeviä lapsia on vähintään 5 miljoonaa. 2. 1. 2. Lapsityövoima on sekä köyhyyden että epäon- nistuneen työllisyyspolitiikan tuote että tuottaja. Se on esimerkki ”sosiaalisesta polkumyynnistä” pahimmil- laan. Se johtaa kansainvälisesti työn siirtymiseen sinne, missä lapset tekevät työtä pimeillä markkinoilla vähäi- sellä tai puuttuvalla suojalla. Se rikkoo ILOn sopimusta N:o 138 ja kaivaa maata Gatt-määräysten alta. Sekä lapsityövoima että lasten kaupallinen/seksuaalinen hyväksikäyttö kukoistaa siellä, missä köyhyys vallitsee. Unicefin mukaan (The State of the World’s 2. 1. 3. Children 1997) lainsäädäntö, oppivelvollisuus, perhei- den tulojen kasvu ja teknologian kehitys ovat vähentä- neet lapsityövoiman käyttöä länsimaissa. Vaihtoehto ei enää houkuttele työnantajia. 2. 2. Katulapset YK:n tietojen mukaan ja Unicefin katulapsimä- 2. 2. 1. äritelmää käyttäen noin 100 miljoonaa lasta maailmassa elää kadulla. Maantieteellinen jakauma on seuraava: – Latinalainen Amerikka: 40 miljoonaa; – Aasia: 25–30 miljoonaa; – Afrikka: 10 miljoonaa. Loput Amerikassa ja Euroopassa. 20–25 miljoonaa katulasta elävät Pohjois- Suurin osa näistä lapsista on myös huumeiden käyttäjiä sekä prostituution ja rikollisten piirien uhreja. on Tässä yhteydessä huomattava, 2. 2. 2. että käytännössä on mahdotonta löytää tilastotietoa lasten hyväksikäytöstä, heihin kohdistuvasta väkivallasta, pa- hoinpitelystä ja laiminlyönnistä Euroopan unionissa, samoin kuin siitä, kuinka moni lapsi EU:ssa elää kaduilla tai lastenkodeissa, tai kuinka monet ovat mukana prostituutiossa. On valitettavaa, että EU:n toimielimet tekevät selkoa ongelmasta maailmanlaajuisesti kerto- matta mitään sen yleisyydestä Euroopan unionissa. Suurella yleisöllä (ja omat tilastonsa käyttöömme anta- valla maailmalla) on oikeus tietää ongelman laajuus Euroopassa. Vaikka useista Euroopan neuvoston tai Unicefin kaltaisista luotettavista lähteistä ei saadakaan tarkkaa tilastotietoa, käytettävissä olevat tiedot osoitta- vat, että ongelma on vakava ja pahentumassa entisestään Euroopassa. Katulapset ja lapsiprostituutio ovat myös eurooppalaisia ilmiöitä. 2. 3. Lapsiprostituutio, -pornografia, -kauppa ja pedo- filia 2. 3. 1. tuu mukaan prostituutioon (3). Vuosittain vähintään miljoona uutta lasta jou- lapsikauppa Kansainvälinen 2. 3. 2. Euroopassa (kuten äskettäiset traagiset tapaukset kaikkialla Euroo- passa ovat osoittaneet) on jatkuvasti pahentunut Berlii- nin muurin sortumisen ja siitä seuranneiden taloudellis- ten ja yhteiskunnallisten mullistusten jälkeen. Hyvin suuren määrän Itä-Euroopan maiden lapsia arvellaan nykyään elävän laittomasti EU:n alueella. He elävät pääasiassa prostituution tai ”seksiteollisuuden” varassa. Tällä on ilmeisiä suoria ja epäsuoria vaikutuksia kansan- terveyteen, rikollisuuteen ja huumekauppaan. 2. 4. Lasten köyhyys 2. 4. 1. Unicefin (Maailmanpankin tutkimukseen pe- rustuvan) huhtikuun 18. päivänä 1997 julkaiseman (1) TSK:n lausunto ”Eurooppalainen lastenkulttuuripolitiik- ka” CES 250/96. (2) The State of the World’s Children 1997, Unicef. (3) KOM(96) 547 lopull. C 284/96 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 ”Information Newsline” -tiedotteen mukaan yli 650 mil- joonaa lasta elää alle dollarilla päivässä. Komission tutkimuksesta (1) käy edelleen ilmi, että 14 miljoonaa lasta kuolee vuosittain alle 5-vuotiaina. 2. 4. 2. Toisin kuin Euroopassa noin 50 % maailman väestöstä on alle 25-vuotiaita vuoteen 2000 mennessä ja enemmistö heistä elää köyhyysrajan alapuolella. Kaupungeissa elävien 5–19 -vuotiaiden lasten määrä tulee tuolloin olemaan 247 miljoonaa enemmän kuin vuonna 1980. 2. 4. 3. Vuodelta 1993 olevat tiedot kahdestatoista EU:n jäsenmaasta (Eurostat 1997–6) kertovat 13 miljoo- nan alle 16-vuotiaan lapsen elävän köyhyydessä. Tämä merkitsee yhtä viidestä lapsesta EU:ssa. Erityisesti ongel- mia on yksinhuoltajaperheiden lapsilla, naimattomien äitien ja alaikäisten äitien lapsilla sekä etnisten vähem- mistöjen lapsilla. 2. 5. Muut lasten hyväksikäytön muodot – sosiaalinen vieraantuminen, pelko, rikollisuus ja väkivalta 2. 5. 1. P e l o t t o i s s a j a v a a r a t k a u p u n k i k e s k u s - Euroopan väestöstä 80 % (263,3 miljoonaa) elää kau- pungeissa. ”Kaupungit eivät enää monin paikoin Eu- rooppaa ole hyvä paikka kasvattaa lapsia. ” Monet eurooppalaiset lapset elävät tällä hetkellä peläten julkisia paikkoja, yhteiskunnan, kaupungin ja laajemman sosi- aalisen ympäristön säikyttäminä ja uhkaamina. Heidän pelkonsa ja heidän julkisilla paikoilla kohtaamansa vaarat saavat heidät turvautumaan yhä enemmän televi- sioon ja elektronisiin peleihin. Yhä suurempi osa Euroo- pan lapsista kasvaa ilman asianmukaisia mahdollisuuk- sia terveeseen sosiaalistumiseen. Ongelmaa pahentavat kunnollisten leikkipaikkojen puute erityisesti köyhillä alueilla sekä yksinhuoltajaperheiden lasten sekä yksinä- isten, toivonsa menettäneiden ja köyhien lasten määrän lisääntyminen Euroopan kaupungeissa. tulossa etnisen ja uskonnollisen vihan sekä rasismin kasvupaikkoja. Ihmisen luontainen sosiaalisuus ilmenee yhteiskunnanvastaisena ryhmätoimintana. Tämä johtaa jengien ja järjestäytyneen rikollisuuden välisten yhteyk- sien syntyyn, varastettujen tavaroiden kauppaan, huu- mekauppaan ja prostituutioon. Fanaattiset fundamenta- listit ja rasistiset ryhmät hyödyntävät tilannetta poliitti- siin tarkoituksiinsa. 2. 5. 3. P e r h e j a k o u l u Samaan aikaan ”sosiaaliset instituutiot”, joiden on määrä toimia vieraantumisen ja yhteiskunnanvastaisen käyttäytymisen vastavoimana, ovat itse uhattuna samo- jen kumulatiivisten ilmiöiden vuoksi. Esimerkiksi lapsia laiminlyödään, heihin kohdistetaan väkivaltaa ja hau- reutta lähinnä perheissä. Koulutkin ovat yhä enemmän taantumassa sosiaalisen vieraantumisen paikoiksi, joissa kuri, kunnioituksen puute, koulupinnaus ja kiusaaminen ovat joissakin tapauksissa pikemminkin sääntö kuin poikkeus. 3. Ongelman aiheuttajia Lasten hyväksikäytön ja huonon kohtelun moninaiset muodot ja laajuus huomioon ottaen ei ongelmaan voida esittää yhtä yksittäistä tekijää tai syytä. Ongelma on tulosta kaikkien edellä mainittujen taustatekijöiden kumulatiivisista ja eksponentiaalisista yhteisvaikutuk- sista. Monet taustasyyt ovat vuorovaikutuksessa kes- kenään vaikuttaen: – vanhempiin ja perheeseen; – lapsiin sekä; – yhteiskuntaan kokonaisuutena. Ongelmien taustalla katsotaan olevan seuraavia te- kijöitä (2): 2. 5. 2. S o s i a a l i n e n v i e r a a n t u m i n e n ( j e n - g i t j a ä ä r i r y h m ä t ) – koulujärjestelmän kriisi; – perheinstituution hajoaminen; Lähiöjengi on yleinen ilmiö tänä päivänä erityisesti kaupunkien köyhillä alueilla. Ilmiö on levinnyt kaikkial- le Eurooppaan. Yhteiskunnanvastaiseen ja rikolliseen ryhmäkäyttäytymiseen liittyvät rikostyypit – huliganis- mi, vandalismi, varkaudet, pahoinpitelyt ja vanhojen ihmisten ryöstäminen – lisääntyvät. Tärkeiden ihmissuh- teiden, kontaktien ja kommunikaation tarve, jota tämän päivän lapset Euroopassa tuntevat, eristyneisyys ja halu kuulua johonkin saavat heidät liittymään lähiöjengiin tai ääriryhmiin. Ongelma kärjistyy päivä päivältä köyhillä, etnisten vähemmistöjen asuttamilla alueilla, joista on – kaupunkien kriisi ja yhteiskunnan hajautuminen; – kulttuurikriisi (joka ilmenee vallalla olevana indivi- dualistisen kulutuskeskeisyyden ilmapiirinä); – laki- ja järjestysinstituutioiden (oikeuslaitos, poliisi jne. ) tehottomuus ja uskottavuuskriisi; – sosiaalista yhteenkuuluvuutta perinteisesti ylläpitä- neiden instituutioiden (kirkon, poliittisten ja yhteis- kunnallisten organisaatioiden, ammattiyhdistysten jne. ) luottamuspula; (1) ”The future of North-South relations/Towards Sustain- able Economic and Social Development”, Tulevaisuuden- tutkimuksen yksikön julkaisuja, N:o 1, 1997. (2) Unesco, Unicef, Kirkkojen maailmanneuvosto, Euroopan neuvosto, kansalaisjärjestöt. 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/97 – työttömyys, sosiaalinen syrjäytyminen ja köyhyys; – riittämätön poliittinen tahto tai kyky puuttua tausta- tekijöihin. Tämän tunnustaminen on avain ongelman tehokkaiden ratkaisustrategioiden kehittämiseen. 3. 1. Perheinstituution kriisi ja keinot ongelman ratkai- semiseksi 3. 1. 1. Yhteiskunnan vanhimman instituution, per- heen kriisiä pidetään yhtenä pääasiallisena syynä Euroo- pan ja maailman lasten ongelmiin. Se, mitä perheelle instituutiona on tapahtunut, 3. 1. 2. yhteiskunnallis- johtuu monista taloudellisista – tekijöistä, jotka vaikuttavat tuotannon ja työn organisointiin, työntekijöiden asuinpaikkoihin sekä yhteyksiin ihmisten työ- ja asuinpaikkojen välillä. pääasiassa – 3. 1. 3. ”Tehdasmallin” hallitsevuus tuotannon, työn ja asumisen (sekä perhesuhteiden, toisin sanoen tämän mallin seurauksena syntyneiden perhetyyppien) järjestä- misessä on päättymässä. Uudet tuotannon ja työn muodot, ja yleisemmin ”tietoyhteiskunta” vaikuttavat nyt puolestaan perheinstituutioon. 3. 1. 4. Uusien työn ja tuotannon järjestelytapojen vuoksi entisen kaltaista erottelua ihmisen työskentely- paikan ja asuinpaikan välillä, erottelua ikäryhmien välillä tai perheen roolia sosiaalisena ja kulttuurisena yhdistävänä voimana ei välttämättä enää tarvita. Pk- yritysten uusi rooli ja etätyö tarjoavat perheelle uudenlai- sia tulevaisuudennäkymiä. Työ- 3. 1. 5. ja perhe-elämän yhteensovittamiseen tähtääviä politiikkoja ei tule käsitellä yksittäin, vaan ja monipuolisesti EU:n tärkeimmissä strategisesti päätöksissä sekä osana kaupunkien kestävää kehitystä, kaupunkien toimintaohjelmaa, kestävää yhteiskunnal- lista kehitystä jne. koskevia strategioita. 3. 1. 6. Tämänhetkisiin, perhettä ja lapsia perinteisesti tukeviin politiikkoihin – kuten päivähoitopaikkojen tarjoaminen, vanhempainloma ja lapsilisät – on yhdis- tettävä uusia politiikkoja ja niitä on sovitettava yhteen näiden uusien politiikkojen kanssa, joita ovat esim. kaupunkisuunnittelu, kaupunkialueiden elvyttäminen, turvallisten leikkialueiden tarjoaminen lapsille sekä tar- vittavien edellytysten luominen ”naapuruston” elvyttä- miselle usein laajalle levinneen pelon ja turvattomuuden ilmapiirin vastaiseksi paikaksi ja sosiaaliseksi järjes- telmäksi. Tämä merkitsee koulujärjestelmän radikaalia uudistamista tulevaisuuden demografisia, koulutukselli- sia jne. tarpeita vastaavaksi sekä instituutioiden luomista etäopetuksen toteuttamiseksi sekä strategiaa iäkkäiden ihmisten integroimiseksi jälleen yhteiskuntaan. 3. 1. 7. Strategia ikäihmisten integroimiseksi takaisin yhteiskuntaan ei merkitsisi asumista yhdessä työikäisten perheenjäsenten kanssa. Sitä ei välttämättä edes tavoitel- taisi. Strategian tavoitteena olisi rinnakkaiselo ilman varsinaista yhdessä asumista asuinalueilla, joilla ei olisi ikäsyrjintää. 3. 1. 8. Kaikkien perheiden riippumattomuuden tuke- minen uudistamalla päivähoito-, esikoulu- ja koulujär- jestelmää niin, että vanhemmat pystyisivät paremmin yhdistämään työn ja lastenhoidon voisi myös vähentää monien lapsien katulapseksi joutumisen vaaraa. Perheen kriisin ja vanhempien kotoa poissao- 3. 1. 9. lon vaikutuksia koskeviin politiikkoihin tulee yhdistää myös lasten televisio-ohjelmien parannustoimia sekä tarjota eurooppalaisen, valtakunnallisen ja paikallisen tason kannustimia. 3. 1. 10. Liiketilojen tarjoamiseen sekä pk-yritysten auttamiseen tähtäävät politiikat tulee myös sovittaa yhteen kaupunkiympäristön elinkelpoisuuden säilyttä- miseen pyrkivien politiikkojen kanssa. 3. 1. 11. On merkille pantavaa, että perheinstituutiota Euroopassa koettelevasta kriisistä huolimatta – ja to- dennäköisesti juuri sen vuoksi – perhe on kaikkein tärkein arvo nuorille. Euroopan nuoret arvostavat per- hettä ja ystävyyttä eniten ja niiden jälkeen tulee kolman- tena arvona työ. 3. 1. 12. Vakaa ja pysyvä kaupunkiympäristö on omi- aan edistämään aitoa viestintää ja aitoja ihmissuhteita perinteisissä perhe- ja ystävyysinstituutioissa. Kaupun- kien kriisillä yhdessä perheinstituution kriisin, esikau- punkeihin muuttamisen sekä kaupunkirakenteen ja naa- purustojen hajoamisen kanssa on monenlaisia kumula- tiivisia vaikutuksia eurooppalaisten lasten ongelmiin. Eristyneisyys, epätoivo, liika television katsominen sekä ääriryhmien, jengien ja huumejengien syntymiseen joh- tava tyydyttävien ihmissuhteiden hakeminen eivät ole ylipääsemättömiä ongelmia, vaan ongelmia, joihin voi- daan ja joihin täytyy puuttua. Tarvitaan uutta, laaja- alaista, yhtenäistä politiikkaa, jossa perheitä koskettavat ongelmat nähdään osana kestävää kaupunkikehitystä. 3. 2. Koulujen kriisi 3. 2. 1. Yhdessä perheen kriisin kanssa koululaitoksen kriisi on perustavaa laatua oleva osatekijä nuorisorikolli- suudessa ja rikollisuudessa sekä lasten hyväksikäytössä Euroopassa. C 284/98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 3. 2. 2. Euroopan koulut ovat vakavissa vaikeuksissa. Koulujen ongelmia pidetään yhtenä syynä siihen, että suuri määrä eurooppalaisia lapsia lopettaa koulunkäyn- nin ja siten vieraantuu, syrjäytyy, joutuu hyväksikäytön ja väkivallan kohteeksi. 3. 2. 3. Euroopan koulujen ongelmat vaihtelevat luon- nollisestikin riippuen siitä, millainen koulun sosiaalinen ympäristö on, mutta voidaan olla yhtä mieltä siitä, että Euroopan kouluilla on tiettyjä yhteisiä ongelmia. Tyypillisiä Euroopan koulujen perusongelmia 3. 2. 4. lasten ovat kiinnostuksen puute oppimista kohtaan, perheongelmien tuonti kouluihin, televisiokulttuuri, kouluväkivalta, opettajan ja oppilaan välinen suhde sekä itsekurin ja keskinäisen kunnioituksen puute. 3. 2. 5. Yleensä ottaen koulu paikkana ja järjes- telmänä, sen rooli naapurustossa, sen tarkoitus, sen käyttämät keinot sekä sen yhteydet yhteiskuntaan ovat osa koulutuspolitiikkaa, Euroopan koulujen kilpailuky- kyä ja tehokkuutta sekä jatkuvaa koulutusta. 3. 2. 6. Siinä missä tehdas oli teollista Eurooppaa muovannut ohjaava voima, koulutuksen, elinikäisen oppimisen ja 2000-luvun koulun tulee multimedian tuella olla tulevaisuuden organisatorinen virike ja Euroopan kaupunkien määräävä voima. 3. 2. 7. On selvää, etteivät massatuotannon tarpeisiin räätälöidyt koulut sovellu kognitiiviseen ja tietoyhteis- kuntaan. On myös selvää, että 2000-luvun koulun tulee elinikäisen oppimisen välineenä olla sosiaalisen yhteenkuuluvuuden koulu, joka ylläpitää yhteyttä suku- polvien välillä, arvostaa iäkkäiden ihmisten kykyjä, tarjoaa Euroopan lapsille vankeuden ja valvonnan sijaan ystävyyttä. Koulun tulee olla paikka, jossa koulutus, oppiminen, ammattikoulutus, virkistys sekä intellektu- aalisen ja kulttuurisen yhteenkuuluvuuden elpyminen yhdistyvät, ja paikka, jossa Euroopan kaupunkien ka- donnut yhteishenki ja ”kansalaishyveet” saavat uutta elinvoimaa ja vahvistuvat. Euroopalla on tässä oma tehtävänsä. 3. 3. Kaupunkien kriisi 3. 3. 1. Euroopan komissio pitää tiedonannossaan ”Kohti kaupunkien toimintaohjelmaa Euroopan unio- nissa” (1) Euroopan kaupunkialueiden ongelmia koske- van keskustelun pääasiana seuraavaa: ”Kaupungit eivät useissa Euroopan osissa ole enää paikkoja, joissa ihmiset haluaisivat kasvattaa lap- sensa, viettää vapaa-aikaansa tai asua. Kaupunkiku- van heikkeneminen on ehkä suurin uhka eurooppa- laiselle kehitysmallille ja yhteiskunnalle sekä kysy- mys, jonka ratkaiseminen edellyttää laajaa keskus- telua. ” (1) KOM(97) 197 lopull. , Bryssel 6. 5. 1997. 3. 3. 2. Kriisin perusaspektit ovat väestön liikakeskit- tyminen, kaupunkialueen pirstoutuminen taloudellisten, poliittisten, uskonnollisten ja etnisten jakolinjojen mu- kaan, tiettyjen ikäryhmien (vanhukset, nuoret) syrjäyty- minen, gettoutuminen, sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja kulttuuri-identiteetin kriisi sekä demokraattisten insti- tuutioiden ja prosessien kriisi (paikallisviranomaiset, ammatilliset järjestöt, poliittiset puolueet). 3. 3. 3. Ympäristökriisi: Euroopan ympäristökeskuk- sen selvityksen mukaan vuonna 1995 noin 70–80 % yli 500 000 asukkaan kaupungeista Euroopassa ei täyttänyt Maailman terveysjärjestön normeja. 3. 3. 4. Liikenneruuhkat: klassinen osoitus liikenneon- gelmasta Lontoon ja Pariisin kaltaisissa Euroopan suur- kaupungeissa on, että autojen ja kuorma-autojen keski- nopeus on pudonnut vuosisadan alun liikenteen keskino- peuteen. Liikkuvuus ja saavutettavuus Euroopan kau- pungeissa ovat vähentyneet, millä on haitallisia ja koulumatkoihin sekä vapaa- vaikutuksia työ- ajanliikenteeseen harrastusmahdollisuuksia tarjoavissa kaupungeissa. Poliittiset ongelmat: uusfasistiset, rasistiset ja 3. 3. 5. muukalaisvihamieliset rikolliset liikkeet ovat lisäänty- neet nopeasti, samoin kun fanaattisten ja äärijärjestöjen määrä getoissa. Mukana on erityisesti nuoria, ja tieten- kin myös pieniä lapsia. Teollisuuden vähentyminen, 3. 3. 6. työttömyys ja köyhyys: köyhyys koskettaa pahimmin yksinhuoltaja- perheitä, yksinhuoltajaäitejä, nuoria äitejä ja tietenkin heidän lapsiaan. Tämä koskee myös lapsia, jotka heidän vanhempansa ovat ”hylänneet”, koska kummankin van- hemman on pakko tai he haluavat työskennellä ja ura on heille tärkeämpi kuin lapset. 3. 3. 7. Lasten leikkipaikkojen puute: lapsille ei ole kylliksi turvallisia leikkialueita. Tämä aiheuttaa ongel- mia erityisesti yksinhuoltajaperheille (joiden määrä lisääntyy nopeasti Euroopassa) sekä perheitä, joissa molemmat vanhemmat käyvät työssä. 3. 3. 8. Näissä olosuhteissa on selvää, että olemme vaarassa menettää Euroopan suurkaupungeista ne eri- tyisolosuhteet, jolle kaupunkikulttuuri rakentui, perus- tan, jolle kaupungit luotiin ja joissa kansalaisesta kehittyi läntisen sivilisaation yhdistävä tekijä. Euroopan suurkaupungeista ei enää löydä kes- 3. 3. 9. kiaikaisen kaupungin tyypillisia piirteitä, joista killat saivat alkunsa, ei renessanssin ja valistuksen ajan kau- punkien, ei myöskään teollisen vallankumouksen syn- nyttäneiden kaupunkien piirteitä. 3. 3. 10. Kaupunki on rappeutunut sosiaalisen kehityk- sen, solidaarisuuden, demokraattisen osallistumisen ja sosiaalisen kanssakäymisen ilmentymästä yksityisyyteen vetäytymisen paikaksi. Julkisista paikoista tulee päivä päivältä vaarallisempia. 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/99 3. 3. 11. Tällaisessa ympäristössä lasten normaali so- siaalistuminen on mahdotonta. Kun 80 % Euroopan väestöstä asuu kaupungeissa, kaupunkien kriisiä voi- daan pitää eurooppalaisena kriisinä. 3. 4. 2. Sietäminen ja hyväksyntä, salaiset sopimukset ja aktiivinen mukanaolo lapsikaupassa, laittoman lapsi- työvoimalla valmistettujen tuotteiden myynti sekä lapsi- prostituutio ja -pornografia antavat syytä myöntää, että ongelmalla on myös kulttuurinen ulottuvuus. 3. 3. 12. Kriisin syvyys, laajuus ja vaikutukset ovat saaneet komission tunnustamaan tarpeen kehittää yh- teisön politiikan kaupunkiperspektiiviä: ”Kaupunkiyhteisö joutuu taistelemaan voimakkaas- ti rikollisuutta ja yhteiskunnanvastaisen käyttäyty- misen seurauksia vastaan, jos kehittämisen yhtey- dessä saavutetun taloudellisen kasvun myönteiset tulokset jakautuvat epätasaisesti. ” ”Koko Euroopan laajuista haittaa aiheutuu siitä, että kansalaiset ovat tyytymättömiä ja eurooppalainen yhteiskuntamalli ei saa kannatusta. ” ”Lopuksi Euroopan talous kärsii muutosvauhdin nopeudesta johtuvista sopeutumis- vaikeuksista. Euroopan kaupunkien kilpailukyvyn säilyttäminen onnistuu vain, jos voidaan turvata mahdollisimman laaja yhteisymmärrys. ” 3. 3. 13. Valmisteluasiakirjassaan ”Kohti viidettä pui- teohjelmaa: tieteelliset ja teknologiset tavoitteet” (1) sekä ehdotuksessaan Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä koskevasta Euroopan yhteisön viidennestä pui- teohjelmasta (1998–2002) (2) komissio toteaa seuraavaa: ”Tämän toimintakokonaisuuden on tarkoitus ke- hittää harmonisesti kaupunkilaisten elinympäristöä kokonaisvaltaisilla, innovatiivisilla ja edullisemmilla tavoilla, jotka kunnioittavat ympäristöä, perustuvat kehittyneisiin organisaatiomalleihin ja yhdistävät toisiinsa elämänlaadun parantamisen, sosiaalisen tasapainon palauttamisen ja kulttuuriperinnön suo- jelun ja hyödyntämisen. ” 3. 3. 14. Komission mukaan yksinomaan (arkkitehto- nisen) kulttuuriperinnön rappeutumisen kustannuksien arvioidaan olevan yli 14 miljardia ecua vuodessa. 3. 3. 15. TSK:n mielestä on kuitenkin syytä huomaut- taa, ettei Agenda 2000:ssa kiinnitetä kaupunkeihin niin paljon huomiota kuin niiden väestömäärä, niiden ongelmat ja kaupunkialueiden kriisin laajuus edellyttäi- sivät. 3. 4. Kulttuurikriisi Koska lasten hyväksikäyttöä, 3. 4. 1. lapsikauppaa, lasten huonoa kohtelua ja prostituutiota esiintyy, vaikka tällaisen toiminnan estävä lainsäädäntö onkin olemassa, on ilmeistä, että ongelma ei ole lainsäädännön puuttumi- nen, vaan jokapäiväinen välinpitämättömyys lakeja ja yhteiskunnan arvoja kohtaan. (1) KOM(97) 47 lopull. , 10. 2. 1997. (2) KOM(97) 142 lopull. , 30. 4. 1997. Euroopassa tällä hetkellä todettujen lasten 3. 4. 3. hyväksikäyttötapausten suuri määrä ei ole seurausta vain köyhyydestä ja työttömyydestä, vaan myös merkki laajojen väestönosien hädästä, korruptiosta, turmeltu- neisuudesta ja kriisistä. 3. 4. 4. tulisi puuttua ongelmaan kolmella tasolla: Kulttuurin näkökannalta Euroopan unionin 3. 4. 4. 1. Meidän tulee pyrkiä palauttamaan aikuis- väestön arvot ja moraalinormit sekä välinpitämättö- mien, ongelmaa sietävien tai toimintaan ”kykenemättö- mien” toisiinsa liittyvien virallisen ja rinnakkaistalouden ryhmien sekä yhteiskunnan toimivaltaisten, mutta välin- pitämättömien viranomaisten inhimillinen ja sosiaalinen vastuuntunto. 3. 4. 4. 2. Meidän on pohdittava, kuinka tällaisten asenteiden olemassaolo ja niiden perusteella toimiminen sekä kyvyttömyys tai haluttomuus puuttua niihin vaikut- tavat yhteiskuntaan kokonaisuudessaan. 3. 4. 4. 3. Lasten osalta meidän on pohdittava vallalla olevia arvoja ja moraalinormeja, sosiaalisen vastuun tunnetta, jonka katulapset kehittävät ja jakavat elinym- päristössään, sekä ruumistaan myymällä elävien ja huumekauppaan sotkeutuneiden lasten ongelmaa. Yhteiskunnassa vallitsevaa moraalia, arvojär- 3. 4. 5. jestystä, esteettisiä mieltymyksiä ja Euroopan ”eroottista kulttuuria” ei muuteta hallituksen julkaisuilla eikä niitä voida muuttaa hetkessä, koska ne heijastavat monien vuosien aikana kehittyneitä monimutkaisia prosesseja. 3. 4. 6. Tämän alan kulttuurin kehittämispolitiikan suunnittelu alueellisella, jäsenvaltioiden ja EU:n tasolla on olennaisen tärkeä, mutta myös vaikea tehtävä. 3. 4. 7. Sellaisen Euroopan luominen, jossa ei ole lasten hyväksikäyttöä, pahoinpitelyä, lapsikauppaa, lapsipros- tituutiota, ei lapsiseksimatkailun tarjontaa eikä ky- syntää, edellyttää samanaikaisesti arvojärjestelmää, jossa kunnioitetaan ihmisen loukkaamattomuutta ja ihmiselämää sekä noudatetaan ihmisoikeuksia. 3. 4. 8. Haluamme Euroopan, jonka kansalaiset kunni- oittavat lakeja ja noudattavat niitä ja jossa kansalaiset luottavat poliisiin ja oikeuslaitokseen ja kunnioittavat niitä. Kulttuuriperustan on tuettava lainkuuliaisuutta sekä lakien, poliittisen järjestelmän ja lähimmäisten kunnioittamista. C 284/100 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 3. 4. 9. Rikoksiin välinpitämättömästi suhtautumisen ja rikosten sietämisen ongelmaan voidaan puuttua vain, mikäli arvojärjestelmämme ja kulttuuriperustamme ovat omiaan edistämään sosiaalista vastuuntuntoa, osal- listumista, poliittista vastuuta käsitteen syvimmässä merkityksessä sekä demokratian, vapauden ja lainkuuli- aisuuden poliittista kulttuuria. Tarkastelemalla lähiöjengien toimintaa ja tun- 3. 5. 2. nistamalla tarpeet, joita jengit Euroopan taajama- alueiden lapsissa tyydyttävät, pystymme näkemään, millaista politiikkaa tarvitaan Euroopan lasten läpitun- kevan vieraantumisen vähentämiseksi. Näin pystymme myös kommunikoimaan kaduille siirtymässä olevien tai jo kaduilla olevien lasten kanssa. 3. 4. 10. Mikäli kestävä kehitys on määrä hyväksyä ja sitä on määrä alkaa soveltaa mallina ja strategiana kestävien kaupunkiympäristöjen kehittämisessä, ihmis- illä on oltava erilainen, nykyistä vastuuntuntoisempi ja harkitumpi suhde luontoon sekä aiemmasta poikkeava käsitys luonnonvarojen ja inhimillisten voimavarojen käytöstä. 3. 4. 11. nosti taiteessa. Kriisin ja rappion ilmentymiä kuvataan huo- Kulttuurin rappio ja häikäilemättömyys ilme- 3. 4. 12. nevät kuitenkin aivan liian usein jokapäiväisessä elämässä: kotona, massaviihteen alalla (esim. jalkapal- lo), työssä, koulussa, joukkotiedotusvälineissä ja muiden kanavien välityksellä, jotka luovat ja edistävät elämisen, kulutuksen ja käyttäytymisen malleja. 3. 4. 13. Olisi syytä harjoittaa aktiivisesti paikallisia kulttuuripiirteitä tukevaa politiikkaa, joka suojaa ab- strakteja ideologioita ja sovinistista identiteettiä vastaan. Euroopan sitoutumista kansallisten kulttuurien säilyttä- miseen ja kehittämiseen sekä sen vakaumusta monikult- tuurisen kehityksen puolesta ei tule uhrata kyvyttömyy- delle puuttua käytännössä kriisin ilmentymiin. TSK ei hyväksy kulttuuripolitiikan merkityksen halveksuntaa Euroopassa ja mm. sen poissaoloa Agenda 2000:sta. 3. 4. 14. TSK:n mielestä on rohkaistava, vahvistettava ja edistettävä Euroopan nuorten osallistumista ”kulttuu- rituotantoon” sekä rohkaistava heitä ja muita osallistu- maan paikallistason kulttuuritoimintaan. Sen lisäksi, että nämä prosessit tutustuttavat 3. 4. 15. ihmiset taiteisiin ja kulttuuriin, ne elvyttävät yhteishen- keä ja osallistumista demokraattiseen järjestelmään ruohonjuuritasolla. Ne luovat uutta elämää yhteiskun- nan rakenteeseen, jolloin sosiaalinen yhteenkuuluvuus tervetulleena ja solidaarisuus koetaan välittömästi lähimmäisyyden ilmauksena eikä ”poliittisena velvolli- suutena”. 3. 5. Miksi kulmakuntien jengit houkuttelevat Euroo- pan nuoria? 3. 5. 1. Euroopalla, maailmalla, Euroopan kaupun- geilla ja maaseudulla on niin paljon ongelmia, että Euroopan lapsille voidaan antaa mahdollisuus auttaa ongelmien ratkaisemisessa ja tyydyttää siten tarpeitaan, jotka tällä hetkellä tyydyttyvät yhteiskunnanvastaisesti lähiöjengeissä. 3. 5. 3. Lähiöjengit korvaavat usein ”puuttuvan per- heen”. Ne tyydyttävät tarvetta kuulua laajempaan todel- lisuuteen tai tarkoin määrättyyn ryhmään. Ne tarjoavat mahdollisuuden toimintaan, seikkailuun, vaaran tun- tuun, arvostukseen sekä mahdollisuuden ansaita välitöntä tunnustusta ryhmässä. Ne tarjoavat todellista, suoraa, emotionaalisesti merkityksellistä vuorovaiku- tusta, vaaran, jännityksen ja mielihyvän jakamista. Lähiöjengit antavat jäsenilleen mahdollisuuden kokea osallistuvansa ryhmäkokemuksiin. Siksi paikallisella, jäsenvaltioiden ja EU:n tasolla on ryhdyttävä varmista- maan, että lähiöjengien lisäksi on muitakin, jotka tarjoavat Euroopan nuorille tällaisia mahdollisuuksia. 3. 5. 4. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi perinteiset nuorten kansalaisjärjestöt, poliittiset nuorisoryhmät sekä kirkkojen nuorisojärjestöt voidaan innostaa toimin- taan perustamalla uusia osastoja ja mukauttamalla niiden organisaatiota ja toimintaa. Joukkoviestimiä voidaan rohkaista kiinnittämään paikallisella ja jäsen- valtioiden tasolla huomiota aloitteisiin, jotka tarjoavat purkautumisteitä nuorille – ei hedelmättömien, mennei- syyden jäykkien asenteiden pohjalta, eikä myöskään antisankarillisen alistuneisuuden tai ”rikollisuuden san- karillisen marginalisoitumisen” kautta. 3. 5. 5. Nuorillemme voidaan antaa purkautumistie uuden poliittisen aktiivisuuden, vastuun ja ”haastavan osallistumisen” kulttuurin kautta demokraattisen osal- listumisen ilmapiirissä. Tällainen purkautumistie voi- daan tarjota kehittämällä paikallisten ja kansallisten kulttuurien erityispiirteitä ja perinteitä sekä järjestöissä että ”Nuoret eurooppalaiset vapaaehtoiset” kaltaisten EU:n toimintaohjelmien avulla. 3. 6. Köyhyys ja työttömyys 3. 6. 1. On yleisesti tunnustettu tosiasia, ettei köyhyys yksin ole (eikä ole aiemmin ollut) itsessään syy moraali- seen rappioon. Syynä on köyhyys yhdistettynä toivon menettämiseen paremmasta tulevaisuudesta ja kyvyttö- myyteen osallistua prosesseihin, jotka muuttavat yksilön ja yhteiskunnan olosuhteita, toisin sanoen köyhyys yhdistettynä syrjäytymiseen ja marginalisoitumiseen. 3. 6. 2. Enää ei myöskään oteta vakavasti perinteistä näkemystä, että työttömiksi jäävät luonnostaan työttö- myyteen taipuvaiset tai sosiaaliset ryhmät, joiden ”kult- tuuri” tekee heistä alttiita laiskuuteen ja passiivisuuteen 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/101 ja saa heidät vaatimaan maksua työttömänä olostaan. Pitkäaikaistyöttömien perheet ja lapset saattavat kokea (epäoikeudenmukaisesti) työssä käyvän ”roolimallin” puuttumisen syynä nolouteen tai jopa häpeään. Amsterdamin huippukokouksessa luotiin vii- 3. 6. 3. mein perusta konkreettisille toimenpiteille yhteisen eu- rooppalaisen työllisyysstrategian luomiseksi. Perusta- missopimuksessa työllisyydestä tehtiin yhteistä etua koskeva asia. Uusi työllisyyttä koskeva osasto vahvistaa työllisyyspolitiikan yhteensovittamista yhteisten suunta- viivojen puitteissa. Luvussa sanotaan selvästi, että yh- teisö myötävaikuttaa työllisyyden korkeaan tasoon edistämällä jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja tuke- malla sekä tarvittaessa täydentämällä niiden toimintaa. Jäsenvaltiot sitoutuvat myös ottamaan työllisyyden korkeaa tasoa koskevan tavoitteen huomioon kaikkien yhteisön politiikkojen ja toimintojen suunnittelussa ja toteutuksessa. 3. 6. 4. Luxembourgissa viime marraskuussa pidetty ylimääräinen Euroopan työllisyyskokous päätti aiheelli- sesti panna perustamissopimuksen uudet työllisyyttä koskevat säännökset välittömästi täytäntöön ja toteut- taa jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan yhteensovitta- mista koskevat säännökset jo vuodesta 1998 lähtien. Ajatuksena on tuoda työllisyyspolitiikkaan samanlainen päättäväisyys kuin talouspolitiikassa jo on: pyrkimyk- senä on lähentyä kohti yhteisesti määriteltyjä, todennet- tavia, säännöllisesti päivitettäviä tavoitteita. 3. 6. 5. Ei kuitenkaan pidä kuvitella – kuten talous- ja sosiaalikomitea usein on tähdentänyt – että työpaikkoja voitaisiin luoda pelkästään ylhäältä annetuilla määräyk- sillä. Työpaikkojen syntymisen ponnahduslautana on terveen, yhteensovitetun makrotalouspolitiikan jatkuva kehittäminen, jota tukevat tehokkaat sisämarkkinat. Näin luodaan pohja kestävälle kasvulle, uudelle elinvoi- malle ja työllisyyttä edistävän luottamuksen ilmapiirin syntymiselle. Kuten Luxemburgin työllisyys-huip- pukokouksen päätteeksi todettiin, tavoitteena on auttaa vapauttamaan Euroopan talouden potentiaalinen elin- voima ja yrittäjyys. 3. 6. 6. Vaikkakin terveeseen rahapolitiikkaan perus- tuva suotuisa taloudellinen ympäristö, joka sopeutuu markkinoiden tarpeisiin ja rakennemuutokseen sekä pystyy puolustautumaan hyökkääviä valuuttaspeku- laatioita vastaan, on omiaan edistämään kasvua ja työllisyyttä, se ei silti itsessään aktiivisesti edistä ja ylläpidä työpaikkoja ja niissä tarvittavia taitoja. Aivan kuten työpaikkoja ei voida vain ”määrätä” ylhäältä, ne eivät myöskään ”ilmesty tyhjästä” luottamalla markki- noihin. Työpaikkoja ei luoda määräilyllä, ei ”antaa mennä” -ajattelulla eikä ihmelääkkeillä. Tarvitaan mo- nipuolista yhdistelmäpolitiikkaa, joka edistää kestävää kasvua ja työllisyyttä. Politiikan yhdistelmään tulee sisältyä yksityisen ja julkisen sektorin kumppanuus, joustavuus ja varmuus, talous- ja yhteiskuntaelämän toimijoiden liikkeelle innostaminen kaikilla tasoilla sekä solidaarisuus, jota parhaiten kuvaa termi ”eurooppalai- nen sosiaalimalli”. Tällaisen kestävän kasvun ja työlli- syyden mallin aktivointiin tarvittavaa yhtenäisyyttä ja käytännön hankkeita tulee tukea ja niiden yhdistävänä tekijänä tulee olla Euroopan demokratioita yhdistävät perusarvot. Tämä on meidän haasteemme: kuinka val- jastaa kaikki käytettävissä olevat voimavarat työttömyy- den torjuntaan ja konkreettisen edistyksen saavuttami- seen todellisten työpaikkojen ja työllisyyden luomiseksi? 4. Nykyiset politiikat TSK huomauttaa, että tähänastiset poliittiset 4. 1. pyrkimykset tämän valtavan ongelman ratkaisemiseksi ovat olleet riittämättömiä eikä niillä ole ollut vaikutusta. Tämä on pahentanut tilannetta entisestään ja paisutta- nut ongelman uhkaaviin maailmanlaajuisiin mittasuh- teisiin. 4. 2. Eurooppalaisella ja kansainvälisellä tasolla laadi- tut julistukset, järjestetyt konferenssit, kampanjat ja kansanliikkeet ovat osoittaneet ongelman vakavuuden ja sen traagiset ulottuvuudet, mutta niihin ei vielä ole liittynyt konkreettisia toimenpiteitä eikä tehokasta torjuntaa ja valvontaa, ja siksi ne ovat vaikuttaneet kielteisesti yleiseen mielipiteeseen. 4. 3. Vaarana on, että yleinen mielipide joko turtuu ongelman olemassaoloon ja alistuu elämään sen kanssa tai tulee siihen lopputulokseen, ettei yhteiskunta pysty puuttumaan asiaan. 4. 3. 1. Tavallista eurooppalaista huolestuttaa lapsi- kaupan, laajamittaisen lapsipornografian ja huumekau- pan osalta se, kykeneekö yhteiskuntamme tarjoamaan tarpeellista suojaa ja suojelumekanismeja, vai ovatko päättäjät olleet niin tehottomia, että todelliset torjunta- tai valvontayritykset ovat hyödyttömiä. 4. 4. Viranomaisten ja instituutioiden uskottavuus on asetettu kyseenalaiseksi. Yksityiselämään vetäytyminen yleistyy kaikkialla Euroopassa aktiivisen julkisiin asioi- hin osallistumisen kustannuksella. 4. 5. Tähänastisissa politiikoissa ja toimenpiteissä on keskitytty pääasiassa ongelman oireiden estämiseen hillitsemällä sen kielteisiä vaikutuksia (rajoittamalla vahinkoja). Pyrkimykset poliittisten lähestymistapojen suuntaamiseksi uhrien auttamiseen ja syyllisten rankai- semiseen eivät myöskään ole riittäneet. 4. 6. Pääasiallinen lähestymistapa on perustunut laa- jalti poliittiseen logiikkaan sekä terveys-, sosiaalija hyväntekeväisyyspalveluiden toimittamiseen. Toiminta- kehyksenä on jako ”uhreihin” ja ”syyllisiin”. Kun joku rikkoo lakia, pyritään löytämään syyllinen osapuoli C 284/102 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 ja, mikäli mahdollista, korvaamaan vahingot uhrille. Terveessä yhteiskunnassa on sairaita ihmisiä ja ihmis- ryhmiä. Vaikka yksilön terveys onkin hänen omalla vastuullaan, yhteiskunta pyrkii tukemaan terveyttä. Poliittisesti asia ja siihen liittyvät perusteet on perintei- sesti muotoiltu jännitteeksi seuraavien käsitteiden välillä: – enemmän tai vähemmän asioihin puuttumista; – enemmän tai vähemmän suvaitsevaisuutta; – enemmän tai vähemmän uhrien suojelua. 4. 7. On selvää, etteivät nämä kolme lähestymistapaa ole ennaltaehkäisevää politiikkaa sen paremmin kuin niiden paras mahdollinen yhdistelmäkään. Ne eivät ole osa strategiaa ongelman taustalla oleviin syihin ja aiheuttajiin puuttumiseksi, vaan ne keskittyvät ainoas- taan ongelman kielteisten vaikutusten rajoittamiseen (vahinkojen supistamiseen). 4. 8. Vaikka kansainvälisessä yhteisössä ollaankin yhtä mieltä ongelman taustalla olevista syistä, toteutettu politiikka ja sen tulokset osoittavat selvästi, ettei näihin syihin ole puututtu. 4. 9. Ongelmaan puuttumisen (taloudelliset ja sosiaa- liset) suorat, välilliset ja kokonaiskustannukset kasvavat jatkuvasti. Yhteiskunta 4. 10. taipuvaisia väistämään vastuuta pyytäessään kansalaisjärjestöjä et- simään ratkaisuja tähän ensisijassa yhteiskunnalliseen ongelmaan. ja hallinto ovat 4. 11. Yhteiskunnasta syrjäytymisen ja saamattomuu- den jatkuminen sekä uusien, valtion rahoittamien – useimmiten sääntelemättömien – elinten kehittäminen kansainvälisine yhteyksineen ei näyttäisi olevan paras lähestymistapa tämän tai tähän liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi. 4. 12. Se, että kokonaiset taloudenalat elävät rikolli- suuden tai rikollisuuden pelon varassa – esim. yksityiset poliisivoimat, julkisten ja yksityisten tilojen sekä kaup- pojen elektroninen valvonta jne. – on sekä merkittävä tuottamaton kustannustekijä että jakautuneen yhteis- kunnan syy ja seuraus. 5. Kohti ”lasten eurooppalaista yhteiskuntasopi- musta” 5. 1. Perusperiaatteet 5. 1. 1. Ongelman luonne, ilmenemismuodot, laajuus ja seuraukset vaikuttavat luonnollisestikin siihen, millai- nen politiikka sen käsittelemiseen valitaan. 5. 1. 2. Poliittisten valintojen ja strategian on oltava yhdenmukaisia EU:n yleisten poliittisten tavoitteiden kanssa. 5. 1. 3. EU:n kestävää kehitystä, kaupunkistrategiaa, elinikäistä oppimista ja eurooppalaisten koulujen suori- tuskykyä koskevat politiikat ovat kaikki tärkeitä. Niiden on heijastettava toisiaan ja oltava yhdenmukaisia edistääkseen inhimillisen ja sosiaalisen pääoman kestävää kehitystä. Ilman inhimillisen ja sosiaalisen pääoman 5. 1. 3. 1. kestävää kehittämistä eurooppalainen yhteiskunta ja talous eivät pysty säilyttämään osuuttaan maailman hyvinvoinnista ja tiedosta eikä vaikuttamaan Aasian nouseviin voimiin. 5. 1. 4. Euroopan kannalta on suoraan ja välillisesti äärimmäisen tärkeää, että tätä ongelmaa ryhdytään käsittelemään päättäväisesti ja tehokkaasti Euroopan rajojen sisällä ja että Euroopasta tulee johtava moraali- nen, poliittinen ja organisatorinen voima käsiteltäessä ongelmaa kansainvälisellä tasolla. Euroopan väestötieteellinen ongelma eli Euroo- 5. 1. 5. pan väestön ikääntyminen yhdistettynä vaaraan, että 30 % nuorista (toisin sanoen rikollisuuteen ja huumeisiin sekaantuneet lapset) syrjäytyy, on erittäin vakava jatku- va uhka sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle ja Euroopan taloudelliselle ja yhteiskunnalliselle kilpailukyvylle. 5. 1. 6. Eurooppalaiseen yhteiskuntaan kohdistuva ta- loudellinen taakka sekä hylättyjen lasten yhteiskunnan- vastaisen ja rikollisen toiminnan torjumiseen käytettä- vissä oleviin jäsenvaltioiden varoihin kohdistuva paine sekä järjestäytyneessä rikollisuudessa toimivien lasten aiheuttama sosiaalinen taakka vahingoittavat taloutta valtavasti. 5. 1. 6. 1. Toisaalta ennaltaehkäisyyn ja inhimillisten voimavarojen, inhimillisen ja sosiaalisen pääoman sekä sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kehittämiseen investoi- minen on selvästikin muita tehokkaampi ja keskipitkällä aikavälillä taloudellisempikin ratkaisu. 5. 1. 7. Mikäli ongelmaa on tarkoitus käsitellä alueelli- sella, kansallisella ja kansainvälisellä tasolla, on luotava politiikan muotoiluun ja toimeenpanoon tarvittavat oikeudelliset ja institutionaaliset puitteet. Toimenpiteet on pantava täytäntöön kansainvälisesti hyväksyttyjen sääntöjen mukaan ja niihin on liitettävä kansainvälisesti hyväksytyt rangaistukset. – Esimerkiksi lapsityövoiman räikeimpien muotojen estämisen suhteen on pohdittava, kuka tekee päätökset ja mitä objektiivisia perusteita käytetään, kun päätetään eri maihin kohdistettavien toimien tärkeysjärjestyksestä. – Pitäisikö ”kysyntävaltiot” vai ”tarjontavaltiot” aset- taa etusijalle torjuttaessa lapsiseksimatkailua? Kuka tekee päätökset, millä valtuuksilla ja minkälaisella kansainvälisellä hyväksynnällä tai tuella? 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/103 Ongelmaan on käytävä kiinni erityisten yhteensovitettu- jen ohjelmien ja järjestelmällisen yhteistyön avulla. Valtiot ja toiminnan kohteet on asetettava selvään tärkeysjärjestykseen. 5. 1. 8. dinoituja ohjelmia. Tehokas toiminta edellyttää yhtenäisiä, koor- 5. 1. 8. 1. Lapsityövoiman käyttöä valvovien puolueet- tomien tarkkailijoiden nimeäminen on esimerkiksi teho- kasta vain silloin, kun kansallisella tasolla on reiluja ja objektiivisia järjestelmiä rangaistusten täytäntöönpane- miseksi sekä riippumaton oikeusjärjestelmä ja puolueet- tomat poliisivoimat. 5. 2. Kansainvälisen tason uudet puitteet 5. 2. 1. Agenda 2000:ssa esitettyjen EU:n uusien tavoit- teiden (1) perusteella TSK voi tehdä erityisaloitteita, joiden avulla pyritään sovittamaan yhteen toimijoiden pyrkimyksiä ja toimintaa lasten (kaikenlaisen) hyväksi- käytön taustasyiden ja aiheuttajien selvittämiseksi – Euroopan unionin tasolla; – yleiseurooppalaisella tasolla sekä; – maailmanlaajuisesti. 5. 2. 2. EU voi johtaa maailmanlaajuisia pyrkimyksiä suunnitella erityisiä ja asianmukaisia ohjelmia, joilla edistetään maailman kehittymättömämpien alueiden taloudellista kehitystä Latinalaisessa Amerikassa, Afri- kassa ja Aasiassa. 5. 2. 3. sen on syytä ryhtyä seuraaviin toimenpiteisiin: Talous- ja sosiaalikomitean mielestä EU voi ja – YK:n ja sen elinten uudenaikaistaminen niin, että ne voivat toimia tehokkaasti köyhyyden vastaisessa taistelussa 2000-luvun alkupuoliskolla; – yhteiskunnallisen ulottuvuuden edistäminen kan- sainvälisissä kauppasopimuksissa. 5. 2. 4. EU:n jäsenvaltioiden olisi syytä vahvistaa jat- kossa osallistumistaan lapsityövoiman käytön kansain- välisiin torjuntaohjelmiin (IPEC) ja osallistua työmark- kinaosapuolten kanssa aktiivisesti uuden ja kattavan lasten hyväksikäytön räikeimpien muotojen vastaisen ILO-sopimuksen valmistelemiseen ja hyväksymiseen. Jäsenmaiden tulisi auttaa edistämään sopimuksen maail- manlaajuista hyväksymistä ja tehokasta noudattamista, mukaan lukien asianmukainen tuki kehitysmaille, jotka haluavat saattaa voimaan lasten suojelemista hyväksi- käytöltä koskevat ILO-sopimukset. 5. 2. 5. EU:n tulisi viipymättä pyrkiä varmistamaan toimintaan tarvittavan olennaisen lainsäädännön kehit- täminen joko Euroopan unionin puitteissa tai eri jäsen- maiden valtuuskunnista koostuvana ryhmänä YK:ssa. Eurooppalaista aloitetta tarvitaan varmista- 5. 2. 6. maan sekä YK:n ja kansainvälisten elinten resurssien avoin ja tehokas käyttö että asianmukaiset resurssit ja tehokas yhteistyö jäsenvaltioiden ja YK:n elinten välillä. 5. 2. 7. Kansainvälisenä koordinoijana talous- ja so- siaalikomitea jäsenineen voi tehdä aloitteen kannustaak- seen ja helpottaakseen seuraavia toimia: – Itä- ja Länsi-Euroopan lapsia koskevien politiikkojen koordinointielimen perustaminen yhteistyössä TSK:n kumppanuusjärjestöjen kanssa EU:n laajenemispro- sessi huomioon ottaen, sekä yhteistyössä mahdolli- suuksien mukaan Euroopan neuvoston, ILOn, Maail- man kauppajärjestön WTO:n, Unicefin, Kirkkojen maailmanneuvoston ja vastaavien järjestöjen kanssa; – Afrikan, Amerikan ja Aasian alueellisten koordinoin- tielinten perustaminen talous- ja yhteiskuntaelämän eturyhmien kanssa käytävän vuoropuhelun yhtey- dessä; – riittävien resurssien varmistaminen tähän tarkoituk- seen YK:lle ja sen erityisjärjestöille (UNDP, Ilo, Unicef, Unesco, WHO, FAO); – pitää kirjaa kansainvälisten kehitysjärjestöjen te- kemästä työstä ja arvioida köyhyyden estämiseksi tehtyjen toimien tehokkuus joka toinen vuosi. – kansainvälisten rahoituslaitosten (esim. Maailman- pankki, Kansainvälinen valuuttarahasto) uudenai- kaistaminen siten, että työllisyys sekä sosiaaliset, koulutus- ja terveydenhoitotarpeet sisällytetään nii- den politiikkoihin ja ohjelmiin; – pohjois–etelä -suhteiden uusien kehitysprosessien vahvistaminen; – yhteiskunnallista kehitystä käsitelleen maailman huippukokouksen (World Summit for Social Deve- lopment) päätösten tukeminen ja niiden paneminen aktiivisesti täytäntöön; 5. 2. 7. 1. TSK uskoo myös EU:n ulkopolitiikkaa kos- kevien ihmisoikeusehdotustensa tulevan hyvään aikaan. 5. 2. 7. 2. TSK:n mielestä yhteistyötä Interpolin, Euro- polin ja jäsenvaltioiden kansallisten poliisivoimien välillä olisi syytä vahvistaa. 5. 3. Euroopan taso 5. 3. 1. telu ja toteuttaminen edellyttää: Tehokkaan Euroopan tason politiikan suunnit- (1) Euroopan unionin tekeminen maailmanlaajuiseksi toimi- jaksi, yhtenäisyyden varmistaminen sisä- ja ulkopolitiikko- jen välillä, inhimillisten voimavarojen kehittämisstrategia. – poliitikkojen ja muiden toimivaltaisten ryhmien työn sovittamista yhteen jäsenvaltioittain, sekä; C 284/104 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 – toiminnan sovittamista yhteen Euroopan unionin sisällä ja muun Euroopan kanssa. 5. 3. 2. Euroopan tasolla talous- ja sosiaalikomitea voi ottaa tehtäväkseen pysyvän komitean perustamisen. Tämän komitean tehtävänä olisi analysoida ja esittää malleja, keinoja ja menetelmiä yhteiskunnan toiminta- valveuden herättämiseksi ja innostaa yhteiskunnallisia ryhmiä ja eturyhmiä toimimaan lasten hyväksikäyttöä vastaan. 5. 3. 3. Kun ongelmaa ei enää nähdä pelkkänä talou- dellisena, oikeudellisena tai hyvinvointia koskevana ongelmana, yhteensovittamisen tarve saa erilaisen ulot- tuvuuden. 5. 3. 4. Jos ongelmaa pidetään yhteiskunnallisen kehi- tyksen ongelmana, vaarassa olevan inhimillisen ja yhteis- kunnallisen pääoman pelastamisena, ja jos politiikkoja muutetaan niin, että ne vaikuttavat taustasyihin eivätkä rajoitu vain ongelman vaikutuksiin, on seuraavista aloista vastaavien viranomaisten, laitosten, poliittisten järjestöjen ja kansalaisjärjestöjen toimintaa sovitettava kansallisella tasolla aktiivisesti ja päättäväisesti yhteen: – esikoulut ja peruskoulutus sekä niiden pitkäaikainen suunnittelu; – elinikäinen oppiminen ja koulutus; – ammatinvalinnanohjaus ja työllisyys; – kulttuuri, urheilu ja vapaa-aika; – kaupunkisuunnittelu, kaupunkialueiden elvyttämi- nen, turvallisten leikkipaikkojen tarjoaminen lapsille kaupunkikortteleissa, lasten pelit; – työ- ja perhe-elämän yhteensovittaminen; – kodin ja työn suhteen uudelleenajattelu; – julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyö seuraavilla aloilla: • lasten vapaa-ajantoiminta (yksilöllinen ja ryhmä- toiminta); • lapsille suunnattu viihde; • lasten televisio-ohjelmat; • lastenkirjat; jen kasvua vaan investointia inhimillisten voimavarojen parantamiseen, yhteiskunnallisen pääoman kestävään kehitykseen sekä Euroopan kaupun- kien kilpailukyvyn jatkuvaan parantamiseen. inhimillisen ja 6. 1. 2. onissa yhteisön asiakirjoissa tunnustetaan tar- vittavan sellaista taajamapolitiikkaa, joka kohdistuu Euroopan kaupunkien nykyisiin suuriin ongelmiin. Pyr- kimystä kehittää integroitua lähestymistapaa sekä yh- teensopivia ja täydentäviä politiikkoja – jotka vastaavat myös Euroopan lasten tarpeisiin – on pidettävä pienenä investointina, joka tuo suuret tulokset. 6. 2. Lapsiystävällisten kaupunkien verkosto 6. 2. 1. Lapsiystävällisten kaupunkien verkoston pe- rustaminen voisi jouduttaa sellaisen pitkän aikavälin politiikan luomista, jonka tehokkaat, kokeillut mene- telmät voisivat hyödyttää suurta yleisöä (kaupunkisuun- nittelu, kaupunkien uudistaminen, historiallisten kau- punkikeskustojen restaurointi). 6. 2. 2. Julkisen liikenteen järjestelmien suunnittelussa ja juna- ja linja-autoasemien suunnittelussa ja uudistuk- sissa voidaan ja täytyy ottaa huomioon lasten tarpeet. 6. 2. 3. Julkisten tilojen, asemien, puistojen ja aukioi- den on täytettävä monia tehtäviä ollakseen turvallisia. 6. 2. 4. Riittävien leikkialueiden tarjoaminen lapsille sekä iltapäiväkerhojen ja korttelikoulujen rohkaisemi- nen tarjoamaan koulutuksellisia, opettavaisia virkistys- mahdollisuuksia ovat toimia, jotka palvelevat lasten, vanhempien ja erityisesti yksinhuoltajaperheiden etua. Voidaan pyrkiä 6. 2. 5. integroimaan ikäihmiset uudelleen yhteiskunnan valtavirtaan ja hyödyntämään heidän taitojaan vapaaehtoisjärjestelmien kautta yhteis- työssä päivähoitopaikkojen, koulujen, puistojen jne. kanssa. Lapsiväestön vähentymisen vuoksi käytöstä 6. 2. 6. poistettuja kouluja voidaan käyttää eri tavoin, esimer- kiksi jossa ihmiset voivat miel- lyttävällä tavalla tutustua taiteisiin ja teknologiaan. työpajatoimintaan, • perinteiset sosiaalisen elämän toimintamuodot, hyväntekeväisyys, kirkot, ammatilliset järjestöt, yhteisöt; • oikeuslaitos, poliisi, yhteiskunnalliset palvelut; 6. 2. 7. Muita toimia voisivat olla esimerkiksi gettojen muuttaminen kulttuurisen vuorovaikutuksen paikoiksi, joista löytyy esimerkiksi matkailutoimistoja, lähe- tystöjä, näyttelykeskuksia sekä koulutus- ja ammatti- koulutuskeskuksia. • paikallinen itsehallinto. 6. Ehdotuksia politiikaksi 6. 1. Taajamapolitiikka TSK:n mielestä lapsiystävällisen taajamapoli- 6. 1. 1. tiikan kehittäminen ei merkitse niinkään sosiaalimeno- Tulisi 6. 2. 8. systemaattisesti pyrkiä elvyttämään ”naapuruston” ajatus paikallisten kirkkojen, koulujen, yritysten ja niiden edustajien, yhdistysten, ammattiliitto- jen ja poliittisten puolueiden avustuksella. 6. 2. 9. Voidaan pyrkiä luomaan organisatorisia yh- teyksiä kaupungin ja maaseudun välille (esim. tuottaja- ja kuluttajajärjestöjen tai ympäristönsuojelujärjestöjen avulla). 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/105 6. 2. 10. Voitaisiin kehittää toimintaa (edullisten) opintomatkojen tarjoamiseksi Euroopan kauniisiin luontokohteisiin. Matkoihin liittyisi ympäristökasvatus- ohjelmia ja mahdollisuuksia kehittää vaihtoehtoista matkailua, esim. teollisuusvallankumouksen, uskon- puhdistuksen tai Euroopan historiallisesti tai kulttuuri- sesti tärkeiden kaupunkien verkkoihin perustuvaa histo- ria- ja kulttuurimatkailua. 6. 3. Yhteiskunnan yleisen toimintainnostuksen herät- täminen 6. 3. 1. TSK ja sen jäsenet, työnantajat, ammattiyhdis- tysliike ja useat yhteiskunnallis-taloudelliset etujärjestöt, voivat tehdä aloitteita edistääkseen yhteiskunnan halua päästä eroon EU:n valtavan inhimillisen ja sosiaalisen pääoman kaikenlaisesta hyväksikäytöstä, vääristämi- sestä ja tuhoamisesta. TSK katsoo, että yleisen tiedostamisen ilmapii- 6. 3. 2. rin muodostaminen yhteiskuntaan edellyttää uudenlai- sia lähestymis- ja toimintamuotoja, joiden tulee olla paljon perinteisiä tiedotuskampanjoita integroidumpia ja yhtenäisempiä. Tällainen ilmapiiri poistaisi yksityi- selämään vetäytymisen ja laajalti yhteiskunnassa vallit- sevan alistuneisuuden ja voimattomuuden. Työmarkkinaosapuolilla ja laajemmin niiden 6. 3. 3. välisellä eurooppalaisella vuoropuhelulla voi olla hyvin rakentava asema tässä pyrkimyksessä. 6. 3. 4. Tarvitaan myös sekä perinteisten sosiaalisen yhteenkuuluvuuden toimijoiden että uusien toimijoiden ja laitosten, kuten kansalaisjärjestöjen ja paikallishallin- non uusia toimintamuotoja. Kansalaisjärjestöjen on syytä mukauttaa toimintaansa tai syntyy uusi kansa- laisjärjestöjen sukupolvi. Nykyiset kansalaisjärjestöt ovat toimineet lähinnä yhteiskunnan toimesta ja yhteis- kuntaa varten. Ehdotetut uudenlaiset kansalaisjärjestöt eivät ota tehtäväkseen yhteiskunnan ongelmien hoita- mista eivätkä ne korvaa yhteiskuntaa tai valtiota. Niiden pyrkivät päinvastoin parantamaan yhteiskunnan kykyä löytää vastaus ongelmiin. Niiden tavoitteena on auttaa paikallisyhteisöjä, saada aikaan muutosta ja hankkia ongelmalähtöisesti järjestelytaitoja ja tietoa niiden rat- kaisemiseen tarvittavista resursseista. Ne eivät korvaa perinteisiä yhteiskunnan instituutioita, vaan pikemmin- kin auttavat niitä nykyaikaistamaan toimintakeinonsa ja -menetelmänsä sekä yhteiskunnan väliintulon. Tavoit- teidensa mukaisesti kyseiset kansalaisjärjestöt ovat pieniä, joustavia ja vähävaraisia. Ne verkottuvat vähitel- len, jotta ne voivat vakiintua ja vastata helposti paikalli- siin erityispiirteisiin ja toimia siten ilman monikansallis- ta hierarkista ja byrokraattista mallia. Näitä pyrkimyk- siä voidaan edistää enemmän Euroopan ja jäsenvaltioi- den tasolla. 6. 3. 5. Yleisen yhteiskunnallisen toimintahalun lisää- mistä ei ole syytä kohdistaa pelkästään ns. riskiryhmiin tai ihmisiin, joita ongelma koskettaa läheisimmin. Yleisen yhteiskunnallisen 6. 3. 5. 1. toimintahalun lisäämisen kohteena voi ja tulee olla yhteiskuntakerros- ten laajempi ”harmaa alue” sekä nuoret, jotka kärsivät kriisipaineista esim. perheessään, kaupungissaan tai työttömien keskuudessa. 6. 3. 5. 2. Tämän alan toiminta saattaa olla välitöntä, mutta samanaikaisesti täydentävää ja yhdistävää. Esi- merkkinä tästä on radikaali, eteenpäinpyrkivä euroo- panlaajuinen pyrkimys vahvistaa, edistää ja kohottaa nuorten kansalaisjärjestöjen (mm. partiolaisten) statusta ja kehittää kaikkia vakaumuksia vastaavia poliittisia nuorisojärjestöjä. Tähän pyritään euroopanlaajuisella kampanjalla selkeän osallistumiskulttuurin elävöittämi- seksi nuoremmassa sukupolvessa vastapainona nyky- päivän alistuneisuudelle, välinpitämättömyydelle ja ääriliikkeille. 6. 3. 5. 3. On pyrittävä varmistamaan, ettei poliittisista eikä ei-poliittisistakaan nuorisojärjestöistä tule liian ammattimaisia ja byrokraattisia. Niiden avoimuutta yhteiskuntaa kohtaan on syytä tukea. 6. 3. 5. 4. Kaikki Euroopan parlamentissa edustettuina olevat vakaumukset voidaan ja tulee ottaa mukaan tähän pyrkimykseen. Kirkkojen maailmanneuvosto voi järjestää 6. 3. 5. 5. oman kampanjansa kirkollisten nuorisojärjestöjen ase- man elävöittämiseksi ja parantamiseksi entisestään. Ne voivat siis kohottaa omaa asemaansa. Vastikään Pariisissa järjestetty katolisten nuorten tapaaminen osoitti myös, että nuoret osallistuvat, kun heidät kutsu- taan. 6. 3. 5. 6. Olisi syytä ryhtyä toimeen eurooppalaisten apurahojen ja palkintojen myöntämiseksi yhteiskunnal- listen ongelmien ratkaisuun pyrkiville nuorisojärjestöjen ohjelmille ja toiminnalle. 6. 3. 5. 7. Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio voivat institutionaalistaa palkinnot nuorisopolitiikois- saan, eri maiden parlamentit (Kirkkojen maailmanneuvosto ja paikalliset kirkot) puolestaan mainostaa niitä. ja kirkot Yhteistyössä komission toimivaltaisten yksi- 6. 3. 5. 8. köiden, Unicefin, alueiden komitean ja eurooppalaisten nuorisojärjestöjen kanssa TSK voi järjestää yleiseuroop- palaisen konferenssin nuorten osallistumisesta Euroo- passa. ”Nuoret Euroopan puolesta 2000+” -ohjel- 6. 3. 5. 9. maan voisi mahdollisesti uuden nuorisoasioista vastaa- van komission jäsenen alaisuudessa liittää nuorisoaihei- ta käsitteleviä monenlaisia nuorten sukupolven asianmu- kaista ruumiillista, psykologista ja kulttuurista kehitystä edistäviä kokeiluhankkeita, dynaamisia vertailuanalyy- seja ja esittelytoimia. Esimerkkejä: – nuorille suunnattua ”elämysmatkailua” sekä moni- kulttuurisia ympäristökoulutus- ja viestintäohjelmia C 284/106 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 voitaisiin järjestää Euroopan suurimpien jokien tai historiallisesti merkittävien jokien ympäristössä. To- navan varrella voisi esimerkiksi olla leirejä ja monen- välinen ohjelma ”Matka halki Tonavan kulttuurien” niiden maiden kesken, joiden halki Tonava virtaa, lisäksi pysyviä vuorovaikutus- ja viestintäinstituutioita sekä menetelmiä yhteisten ongelmien käsittelemiseksi ja Euroopan nuorison laajojen rivien toimintaan innosta- miseksi. Tämän tuloksena muodostuu pysyviä siteitä ja Euroopan nuoriso ymmärtää ongelmien olevan yhteisiä. – vastaavia ohjelmia voitaisiin järjestää Alpeilla tai rantavaltioiden Joonianmeren ja Adrianmeren kesken, – Euroopan taidekorkeakoulut voisivat perustaa py- syvän kulttuurivuoropuhelun foorumin, joka sijoitet- taisiin johonkin eurooppalaiseen kaupunkiin ja jota muutama korkeakoulu vetäisi monenvälisenä ohjel- mana, – voitaisiin järjestää pysyvä uskontokuntien välinen foorumi osana teologian oppilaitosten ja monien kirkkojen edustajien kansainvälistä ohjelmaa, jolla pyritään kehittämään yhteenkuuluvuuden, suvaitse- vuuden ja miksei jopa yhteistyön kulttuuri eri kirkko- kuntiin kuuluville ja eri vakaumuksia tunnustavien nuorten välille heidän ongelmiensa esiin tuomiseksi. jotta saadaan ohjelmia, 6. 3. 5. 10. Olisi syytä suostutella paikallishallinto ja tarjoamaan houkuttimia jäsenvaltioiden hallitukset joukkotiedotukselle, jotka edistävät osallistumisen ja demokratian vastuukulttuu- ria, jossa eri kansat ja kulttuurit ovat tasa-arvoisia. Tarvitaan myös ohjelmia, jotka edistävät nuorisotoimin- nan malleja, nuorten tapoja järjestäytyä, terveellisiä elämäntyylejä, sosiaalisen vuorovaikutuksen demo- kraattisia muotoja sekä nuorten toimintahalua ja teho- kasta työllistämistä. 6. 3. 5. 11. Olisi perustettava pysyvä keskus hyvien käytänteiden levittämiseksi nuorisojärjestöjen toimiin liittyvissä ohjelmissa paikallisella ja Euroopan tasolla. TSK:n mielestä 6. 3. 5. 12. asiat ovat välttämättömiä ennakkoedellytyksiä yhteiskunnan toi- mintahalun herättämiseksi, sen osallistumisen lisäämi- seksi ongelmien selvittämiseen ja lapsille haitallisten laittomuuksien estämiseksi: seuraavat – euroopanlaajuinen kampanja tuomioistuinten aukto- riteetin ja tehokkuuden palauttamiseksi, – jäsenvaltioiden johtama euroopanlaajuinen kampan- ja poliisivoimien korruption lopettamiseksi, – jäsenvaltioiden johtama euroopanlaajuinen kampan- ja rikollisuuden poistamiseksi ja poissa pitämiseksi vankilajärjestelmistä, – lastenkodit ovat erityisen huolestuttava asia, joka edellyttää toimintaa niin Euroopan kuin jäsenmaiden- kin tasolla sekä Länsi- että Itä-Euroopassa. TSK katsoo asian edellyttävän erityistä täydentävää lau- suntoa. 6. 3. 5. 13. On äärimmäisen tärkeää, että Eurooppa kehittää vain joitakin nuoria koskevan kulttuurivaihdon 6. 3. 5. 14. Rasismin, muukalaisvihan, rasistisen väki- vallan ja nuorisorikollisuuden estämisen kohonneet kustannukset voidaan muuttaa sijoituksiksi sosiaaliseen koheesioon uuden eurooppalaisen nuorisopolitiikan avulla. Tämä politiikka heijastaa Euroopan kansojen perintöä ja toiveita. 6. 4. Työttömyys ja köyhyys työllisyyden ensiarvoisuutta 6. 4. 1. Talous- ja sosiaalikomitea on korostanut tin- osana kimättömästi kestävän taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen mallia. Se on kiinnittänyt paljon huomiota talous- ja rahaliiton toteuttamiseen aikataulun mukaisesti, jotta se herättäisi luottamusta ja synnyttäisi työpaikkoja. Se on tukenut ajatusta työllisyyden suhteellisista tuotta- vuusperusteista ja monivuotisesta suunnitelmasta, joka sisältää erityistoimenpiteitä ja sitovia aikatauluja sekä jäsenvaltioiden itselleen säätämiä välinein ja tarkkailu- mekanismeja. Se on suosinut dynaamisia vertailuanalyy- sejä, eurooppalainen työllisyysvaikutusten arviointi mu- kaan lukien. Se on herkeämättä kehottanut komissiota kehittämään erityissektoreille ja -aloille kasvun ja työlli- syyden puiteohjelmia, jotka sisältävät soveltuvaa yhteis- työtä ja panostusta teollisuuden molempien osapuolten toimijoilta. Se on vaatinut rakennerahastojen kokonais- valtaista tarkistamista saadakseen aikaan pysyviä ”lisä- työpaikkoja”. Se on erityisesti kannattanut tavoitetta euroopanlaajuisesta nuorten takuusta päästä työhön vuoden sisällä koulunsa päättämisestä, saada työkoke- musta tai jatkokoulutusta. Komitea on vaatinut nykyistä tarkempia määrällisiä ja laadullisia kasvatus- ja koulu- tustavoitteita. Komitea on myös ehdottanut, että eu- rooppalainen verotuspolitiikka arvioitaisiin uudelleen ja vakuuttanut, työllisyysvaikutusten näkökulmasta, että yhteensovitettu ja yhdessä sovittu eurooppalainen verostrategia vähentäisi yleisesti palkan lisäksi kertyviä työvoimakustannuksia. Se on vaatinut nykyistä mata- lampaa arvonlisäveroa tuotteille ja palveluille, joiden valmistamiseen ja toimittamiseen tarvitaan paljon työ- voimaa ja jotka tarjoavat muita enemmän mahdollisuuk- sia työpaikkojen luomiseen. Se on ilmaissut vahvan tukensa yrittäjyydelle ja sijoittamiselle työpaikkoja luo- viin pk-yrityksiin ja mikroyrityksiin. Komitea on tyyty- väinen Euroopan investointipankin ”Amsterdamin eri- tyiseen toimintaohjelmaan”. Se on kehottanut EIP:a omaksumaan riskeihin avoimemman asenteen ja suun- tautumaan hankkeisiin, jotka voivat lisätä työllistymistä ja työpaikkojen laatua, ottaen huomioon niiden kaupal- linen elinkelpoisuus. Talous- ja sosiaalikomitea on myös 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/107 vaatinut työehtosopimusneuvotteluin sovittavaa työa- jan uudelleenjärjestelyä ja lyhentämistä, mikä saattaa toiminnallisen joustavuuden, kiintoisien osa-aikatyön mahdollisuuksien sekä pidempien aukiolo- ja toiminta- aikojen ansiosta vaikuttaa myönteisesti työllisyyteen. rantakeskuksia, joissa on ammattitaitoista henkilökun- taa sekä kyseisten matkailijoiden lähtö- ja kohdemaista. Työntekijöiden tehtävänä olisi rekisteröidä, paljastaa ja julkistaa tapaukset, joissa lasta on käytetty hyväksi seksuaalisesti. 6. 4. 2. T y ö t t ö m y y s j ä y t y m i n e n j a s o s i a a l i n e n s y r - 7. 1. 7. lukeutuu todennäköisesti tehokkaimpiin pelotteisiin. Uhka asian paljastumisesta omassa kotimaassa 6. 4. 3. Komitea on säännöllisesti ehdottanut euroop- palaisen sosiaalimallin mukaisia tulotuki- ja köyhyyden ehkäisypolitiikkoja. 7. Lapsiseksimatkailun torjuminen Komission tiedonanto (1). 7. 1. Yleistä 7. 1. 1. Komission asiakirja voidaan nähdä osana Eu- roopan unionin laajempaa pyrkimystä estää lasten seksuaalinen ja muu hyväksikäyttö. 7. 1. 2. Tiedonannossa tuodaan esiin Tukholmassa elokuussa 1996 pidetyn lasten kaupallisen seksuaalisen hyväksikäytön vastaisen maailmankongressin pää- telmät, erityisesti kongressin tuloksena syntynyt toimin- taohjelma. 7. 1. 3. Komission tiedonantoa voidaan pitää perustal- taan tasapainoisena tapana käsitellä sekä lapsiseksimat- kailun kysynnän että sitä vastaavan tarjonnan aiheutta- mia ongelmia. 7. 1. 4. Komission pääehdotukset ovat: – lasten seksuaalisen hyväksikäytön estäminen ja ran- kaiseminen; – erityistoiminta sekä lapsiseksimatkailun tarjonta- että kysyntämekanismien hillitsemiseksi; – jäsenvaltioiden kannustaminen yhteisen kannan otta- miseen tätä ongelmaa vastaan. L a s t e n e s t ä m i n e n j a r a n k a i s e m i n e n s e k s u a a l i s e n h y v ä k s i k ä y t ö n 7. 1. 5. Komissio myöntää, että ensimmäisen tavoit- teen saavuttamiseksi tarvitaan oikeudellista yhteistyötä ja lainsäädännön yhdenmukaistamista. Lainsäädännön yhdenmukaistamista on epäilemättä nopeutettava aina määritelmistä rangaistuksiin. 7. 1. 6. Sikäli kun lapsiseksimatkailijoita vastaanotta- vat maat ja alueet ovat tiedossa, hyväksikäyttäjiä voitai- siin pelottaa nykyistä tehokkaammin perustamalla seu- (1) KOM(96) 547 lopull. , 27. 11. 1996. 7. 1. 8. Päättäväisin toimin olisi varmistettava, ettei kysyntämaissa tarjota näitä palveluja järjestetysti. Ran- gaistusten määrääminen yrityksille, jotka mainostavat, järjestävät tai edistävät lapsiseksimatkailua ja ko. yritys- ten johtajien ja työntekijöiden nimien julkaiseminen olisi voimakas pelote. 7. 2. Jäsenvaltioista olevien pedofiilimatkailijoiden vir- ran katkaiseminen Tässä kappaleessa komissio korostaa tiedotus- 7. 2. 1. kampanjoiden ja käytännesääntöjen laatimisen merki- tystä. Tietoisuutta lisäävät ehdotukset ovat tärkeitä 7. 2. 2. kunhan otetaan huomioon, etteivät ko. kampanjat myös turruta julkista mielipidettä ongelman olemassaoloon ja laajuuteen ja johda siten välinpitämättömyyteen ja suvaitsemiseen. 7. 2. 3. Ottaen huomioon käytännesääntöjen ja itse- sääntelymekanismien edistämisen matkailuteollisuu- dessa TSK katsoo, että käytännesäännöt on laadittava viipymättä, ja ihmisiä on kannustettava kunnioittamaan ja noudattamaan niitä ottamalla käyttöön palkintoja paikallisella, valtakunnallisella ja Euroopan tasolla. Matkailuteollisuus voi hyödyntää palkintoja mainon- nassaan. 7. 2. 4. TSK pitää ongelmaa niin laajalle levinneenä ja vakavana, että se oikeuttaa monipuolisen pelotepolitii- kan, joka käsittää sekä markkinoimisesta kysyntämaissa annettavia että lapsiseksimatkailuun liittyvien palvelui- den kauppaamisesta ja toimittamisesta annettavia ran- gaistuksia. 7. 2. 5. tiikkaa. Julkilausumien antaminen ei ole estämispoli- 7. 2. 6. Saksalaiset matkanjärjestäjät harjoittavat itse- sääntelyä esimerkillisesti. Tämä osoittaa, että mat- kanjärjestäjillä on avainasema matkailuteollisuudessa ja että on tarpeen muodostaa yksiselitteinen politiikka niiden toiminnan sääntelemiseksi kaikilla tasoilla käytännesäännöistä rangaistustoimiin. 7. 2. 7. Olisi rohkea askel oikeaan suuntaan tutkia, voidaanko tai kannattaako perustaa matkailuun erikois- tuneita poliisiyksiköitä jäsenvaltioihin, joissa niitä ei ole. Europol ja Interpol koordinoisivat näiden poliisivoimien toimintaa, ja niitä vahvistettaisiin ja ne varustettaisiin olennaisella perusrakenteella sopivin järjestelyin. C 284/108 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 7. 3. Osallistuminen lapsiseksimatkailun torjuntaan yhteisön ulkopuolisissa maissa maissa ja maaryhmissä sijaitsevien vastaavien elinten kanssa. 7. 3. 1. myksissä ratkaista ongelma. Komission ehdotuksista on suurta apua pyrki- 7. 3. 1. 1. TSK katsoo, etteivät kolmannet maat muo- dosta yhtä yhtenäistä aluetta. Poliittiset, taloudelliset, uskonnolliset ja kulttuuriset erot edellyttävät ja mahdol- listavat erilaisten politiikkojen, toimien ja yhteisten pyrkimysten kehittämisen. 7. 3. 2. TSK ehdottaa tämän aiheen liittämistä Keski- ja Itä-Euroopan, Välimeren ja Asean-maiden kanssa käytävän vuoropuhelun asialistalle. 7. 3. 3. Jotta asia tulisi kaikin puolin selväksi, EU:n laajenemisesta käytävän vuoropuhelun yhteydessä on syytä ottaa erityisesti huomioon, että ihmisoikeuksien, erityisesti lasten oikeuksien kunnioittaminen sekä lasten kauppaamista seksimatkailutarkoituksiin koskevien la- kien harmonisointi ja noudattaminen ovat EU:lle äärim- mäisen tärkeitä asioita. 7. 4. TSK:n rooli 7. 4. 1. lisesti Talous- ja sosiaalikomitea voi toimia aloitteel- ja käsitellä asiaa neuvotteluissaan kyseisissä Bryssel 2. heinäkuuta 1998. 7. 5. Muita yleisiä politiikkoja 7. 5. 1. TSK katsoo, että EU voi kansainvälisessä toiminnassaan korostaa asian ensiarvoisuutta kansain- väliselle yhteisölle. 7. 5. 2. YK:n, Unescon ja Unicefin kaltaisten kansain- välisten järjestöjen kanssa käytävässä vuoropuhelussa, pohjoinen–etelä -keskustelussa, Maailman kauppajär- jestössä WTO:ssa jne. EU:n tulee edistää politiikkoja, joilla on täsmälliset määräajat ja maantieteelliset kohteet ongelman erityisten perimmäisten syiden voittamiseksi. 7. 5. 3. TSK:n ehdotuksia lasten hyväksikäytön ongel- man ratkaisemiseksi kansainvälisellä ja eurooppalaisella tasolla voidaan ilman muuta soveltaa myös lapsiseksi- matkailun perimmäisten syiden selvittämiseen. Ehdotusta alueellisten koordinaatioelinten pe- 7. 5. 4. rustamiseksi hyväksikäyttöä (TSK:n aloitteesta) voidaan ilman muuta soveltaa myös lapsiseksimatkailun käsittelemiseen. käsittelemään lasten Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/109 LIITE I talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon Yhteisen terminologian tarve Termien selvittäminen on hyödyllinen väline tehokkaassa viestinnässä, politiikan suunnittelussa, suuntaviivojen soveltamisessa ja politiikan harmonisoinnissa. Koska tämän aiheen parissa toimii hyvin monia kansalaisjärjestöjä, on tarpeen määritellä yhteinen terminologia ja käyttää näitä yhteisiä määritelmiä. Perustermit ja määritelmät Mitä tarkoitetaan ”lapsella’? YK:n lasten oikeuksien julistuksen mukaan termi”lapsi” tarkoittaa kaikkia alle 18-vuotiaita henkilöitä. ILOn sopimuksessa N:o 138 sanotaan laillisen työn teettämisen alaikärajan olevan 15 vuotta. Tämä on laskettu oppivelvollisuuden päättymisen alaikärajan perusteella (6 + 9 = 15). Eri lainsäädäntöjärjestelmät määrittelevät eri tavoin 15–18 -vuotiaille lapsille sallitun työn. Saksan laissa, joka koskee lasten suojelua työssä sekä tuen tarjoamista lapsille ja nuorille, määritellään lapseksi alle 14-vuotias henkilö tai henkilö, jota koskee oppivelvollisuuslainsäädäntö, toisin sanoen nuoret 15 ikävuoteen saakka. Oppivelvollisuudesta vapautettuja 14–18 -vuotiaita nuoria henkilöitä kutsutaan ”nuoriksi”. Oppivelvollisuus kestää Saksassa ja Itävallassa 15 ikävuoteen, Ranskassa, Yhdistyneessä kuningaskun- nassa ja Alankomaissa 16 ikävuoteen. Yleensä laillisen työnteon ikäraja osuu yksiin oppivelvollisuuden päättymisen kanssa. Seksuaalisen kanssakäymisen laillinen alaikäraja Komitean mielestä asianomaisten ja toimivaltaisten viranomaisten tulisi käsitellä seksuaalisen kanssakäy- misen laillisen alaikärajan mahdollista yhdenmukaistamista. Lasten hyväksikäyttö Lasten hyväksikäytöllä tarkoitetaan: a) lasten käyttöä toisen osapuolen oman edun mukaisesti johonkin sellaiseen tarkoitukseen, joka haittaa heidän ruumiillista, psykologista tai henkistä hyvinvointiaan; b) kaikkea, mikä on YK:n julistuksessa ilmaistujen lasten oikeuksien vastaista; c) kaikkea, mikä loukkaa joko hyväksikäyttäjän tai hyväksikäytön uhrin yhteiskunnan moraalinormeja. Lapsiin kohdistuva väkivalta TSK katsoo kaikenlaisen lapseen kohdistettavan henkisen, psykologisen tai henkisen väkivallan missä tarkoituksessa tahansa kuuluvan tämän otsikon alaisuuteen. Väkivallan kohdistaminen lapsiin oman mielihyvän tai itsetyydytyksen tavoittelemiseksi katsotaan väkivaltaiseksi hyväksikäyttämiseksi. Lasten pakottaminen suoraan tai välillisesti tuottamaan toiselle hyötyä tai tyydytystä on hyväksikäyttöä ja pahoinpitelyä. Psykologisen, henkisen tai ruumiillisen väkivallan kohdistaminen lapsiin ”sosiaalisen”, ”perheen” tai ”kansallisen” edun nimessä määritellään myös hyväksikäytöksi. Lasten käyttäminen aikuisten eroottisen/seksuaalisen tyydytystä ja mielihyvää varten on myös lasten (ruumiillista, psykologista ja henkistä) hyväksikäyttöä. C 284/110 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 Laiminlyöminen ja pahoinpiteleminen Lasten ruumiillisten, psykologisten tai henkisten tarpeiden laiminlyöminen ja heidän pahoinpitelemisensä ovat ilmiöitä, joiden määritelmä saattaa vaihdella eri sosiaaliryhmissä tai yhteiskunnissa vallalla olevan moraalikäsityksen mukaan. Oli miten oli, suvaitsevuudella on käytännöllisesti katsoen kaikkialla mittansa, jonka täyttyessä valtio puuttuu asiaan. Tähän kategoriaan on kiinnitettävä erityishuomiota, koska erittäin monet lapset lähestyvät tilannetta tai ovat jo saavuttaneet sen, jossa he elävät kaduilla tai kotona vaikeissa oloissa. Tämä kategoria saattaa kasvattaa katulasten määrää. Sosiaalinen tai virallinen väliintulo on jossakin määrin mahdotonta. Kyseessä on kuitenkin samalla kategoria, johon ennaltaehkäisyllä saatetaan vaikuttaa tosiasiallisesti. Hylkääminen Lasten hylkääminen TSK määrittelee lasten hylkäämisen vanhempien tai sukulaisten lapsia kohtaan osoittaman kiinnostuksen, huolehtimisen tai yhteyden katkeamisena. Kotinsa ja perheensä hylkäävät lapset Määriteltäessä lasten vieraantumista kodistaan ja perheestään käytetään ilmausta kotiinsa ja perheensä – väliaikaisesti, toistuvasti tai pysyvästi – hylkäävistä lapsista. Yllä mainituista määritelmistä käy selvästi ilmi, että lasten hyväksikäyttö ja pahoinpitely on kasvava, monitahoinen, monimutkainen ja kehittyvä prosessi. Mikäli ongelmaa lähestytään yksittäisten tapausten kasaumana, jäävät ydinsyyt selvittämättä ja käsittelemättä. Lasten hyväksikäyttö on kaikissa muodoissaan ja kaikilla asteilla ennen muuta yhteiskunnallinen ongelma, merkki sairaasta yhteiskunnasta. Se on myös rikos, joka henkilöi yhteiskunnallisen ongelman rikoksen tekijään ja sen uhriin. Yhteiskunnallisen ongelman naamioiminen pelkästään rikoksiksi ennakoi ongelman ja rikoksen käsittelemiseen valittavia politiikkoja. Lapsiseksimatkailu Määrittelemme lapsiseksimatkailun järjestetyksi matkailuksi, jonka päätarkoituksena on tarjota asiak- kaille ”lapsiseksipalveluja” tai matkoiksi, joihin sisältyy kyseisiä palveluita valmiiksi järjestettyinä, tai yhteyksiä ”verkkoihin”, jotka toimittavat tämäntyyppisiä palveluita. TSK yhtyy komission tiedonannossa (1) esitettyihin lapsiseksimatkailuun sotkeutuneiden erityisten matkailijatyyppien kuvaukseen ja määritelmään. LIITE II talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon Komissio kartoittaa lasten hyväksikäytön ongelmaa 24. kesäkuuta 1997 ilmestyneessä asiakirjassaan (2). (1) KOM(96) 547 lopull. (2) SEK(97) 1265, 24. 6. 1997


title: Regulamento (CE) nº 1412/98 da Comissão de 2 de Julho de 1998 que estabelece os valores forfetários de importação para a determinação do preço de entrada de certos frutos e produtos hortícolas

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
import price
pip fruit
stone fruit

formats: pdf print

text: 3. 7. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 189/1 I (Actos cuja publica(cid:135)(cid:209)o (cid:130) uma condi(cid:135)(cid:209)o da sua aplicabilidade) REGULAMENTO (CE) Nº 1412/98 DA COMISS(cid:212)O de 2 de Julho de 1998 que estabelece os valores forfet(cid:145)rios de importa(cid:135)(cid:209)o para a determina(cid:135)(cid:209)o do pre(cid:135)o de entrada de certos frutos e produtos hort(cid:146)colas A COMISS(cid:212)O DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta o Regulamento (CE) nº 3223/94 da Comiss(cid:209)o, de 21 de Dezembro de 1994, que estabelece regras de execu(cid:135)(cid:209)o do regime de importa(cid:135)(cid:209)o dos frutos e dos produtos hort(cid:146)colas (1), com a (cid:156)ltima redac(cid:135)(cid:209)o que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 2375/96 (2), e, nomea- damente, o nº 1 do seu artigo 4º, Tendo em conta o Regulamento (CEE) nº 3813/92 do Conselho, de 28 de Dezembro de 1992, relativo (cid:133) unidade de conta e (cid:133)s taxas de convers(cid:209)o a aplicar no (cid:131)mbito da pol(cid:146)tica agr(cid:146)cola comum (3), com a (cid:156)ltima redac(cid:135)(cid:209)o que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 150/95 (4), e, nomeadamente, o nº 3 do seu artigo 3º, Considerando que o Regulamento (CE) nº 3223/94 prev(cid:136), em aplica(cid:135)(cid:209)o dos resultados das negocia(cid:135)(cid:210)es comerciais multilaterais do «Uruguay Round», os crit(cid:130)rios para a fixa(cid:135)(cid:209)o pela Comiss(cid:209)o dos valores forfet(cid:145)rios de impor- ta(cid:135)(cid:209)o dos pa(cid:146)ses terceiros, relativamente aos produtos e per(cid:146)odos que especifica no seu anexo; Considerando que, em aplica(cid:135)(cid:209)o dos supracitados crit(cid:130)- rios, os valores forfet(cid:145)rios de importa(cid:135)(cid:209)o devem ser fixados nos n(cid:146)veis constantes em anexo, ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo 1º Os valores forfet(cid:145)rios de importa(cid:135)(cid:209)o referidos no artigo 4º do Regulamento (CE) nº 3223/94 s(cid:209)o fixados como indi- cado no quadro constante do anexo. Artigo 2º O presente regulamento entra em vigor em 3 de Julho de 1998. O presente regulamento (cid:130) obrigat(cid:155)rio em todos os seus elementos e directamente aplic(cid:145)vel em todos os Estados-membros. Feito em Bruxelas, em 2 de Julho de 1998. Pela Comiss(cid:209)o Franz FISCHLER Membro da Comiss(cid:209)o (1) JO L 337 de 24. 12. 1994, p. 66. (2) JO L 325 de 14. 12. 1996, p. 5. (3) JO L 387 de 31. 12. 1992, p. 1. (4) JO L 22 de 31. 1. 1995, p. 1. L 189/2 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 3. 7. 98 do Regulamento da Comiss(cid:209)o, de 2 de Julho de 1998, que estabelece os valores forfet(cid:145)rios de importa(cid:135)(cid:209)o para a determina(cid:135)(cid:209)o do pre(cid:135)o de entrada de certos frutos e produtos hort(cid:146)colas ANEXO C(cid:155)digo NC 0709 90 70 0805 30 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 0809 10 00 0809 20 95 0809 30 10, 0809 30 90 0809 40 05 C(cid:155)digo pa(cid:146)ses terceiros (1) Valor forfet(cid:145)rio de importa(cid:135)(cid:209)o (ECU/100 kg) 052 999 382 388 524 528 999 388 400 404 508 512 524 528 804 999 388 512 528 999 052 064 999 052 060 064 068 400 999 052 999 624 999 58,5 58,5 61,1 60,7 34,0 65,8 55,4 70,3 86,1 90,5 96,5 73,9 67,6 66,3 106,0 82,2 107,3 89,0 94,0 96,8 196,2 152,3 174,3 324,4 167,5 164,2 158,8 284,1 219,8 151,9 151,9 272,0 272,0 (1) Nomenclatura dos pa(cid:146)ses fixada pelo Regulamento (CE) nº 2317/97 da Comiss(cid:209)o (JO L 321 de 22. 11. 1997, p. 19). O c(cid:155)digo «999» representa «outras origens»