title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 1439/98 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 6ης Ιουλίου 1998 για καθορισμό σε ποιο βαθμό μπορεί να δοθεί συνέχεια στις αιτήσεις για δικαίωμα εισαγωγής που υποβλήθηκαν τον Ιούνιο 1998 για τα νεαρά άρρενα βοοειδή που προορίζονται για πάχυνση

eurovoc_concepts:
CCT duties
cattle
fattening
import
quantitative restriction

formats: pdf print

text: L 191/38 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym 7. 7. 98 JAMOMISLOS (EJ) aqih. 1439/98 TGS EPITQOPGS tgr 6gr Iouk(cid:148)ou 1998 cia jahoqisl(cid:149) se poio bahl(cid:149) lpoqe(cid:148) ma dohe(cid:148) sum(cid:146)weia stir ait(cid:147)seir cia dija(cid:148)yla eisacyc(cid:147)r pou upobk(cid:147)hgjam tom Io(cid:151)mio 1998 cia ta meaq(cid:145) (cid:145)qqema booeid(cid:147) pou pqooq(cid:148)fomtai cia p(cid:145)wumsg G EPITQOPG TYM EUQYPA(cid:136)JYM JOIMOTGTYM, (cid:130)womtar up(cid:149)xg: tg sumh(cid:147)jg cia tgm (cid:148)dqusg tgr Euqypa(cid:152)j(cid:147)r Joim(cid:149)tgtar, tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 1043/98 tgr Epitqop(cid:147)r, tgr 19gr La(cid:155)ou 1998, cia to (cid:145)moicla jai diawe(cid:148)qisg daslokocij(cid:147)r pos(cid:149)stysgr cia tgm evaqloc(cid:147) meaq(cid:150)m aqq(cid:146)mym booeid(cid:150)m pou pqooq(cid:148)fomtai cia p(cid:145)wumsg (1g Iouk(cid:148)ou 1998 (cid:146)yr 30 Ioum(cid:148)ou 1999) (1), jai id(cid:148)yr to (cid:145)qhqo 4 paq(cid:145)cqavor 4, Ejtil(cid:150)mtar: (cid:149)ti o jamomisl(cid:149)r (EJ) aqih. 1043/98, sto (cid:145)qhqo 1 paq(cid:145)cqa- vor 1, (cid:146)wei jahoq(cid:148)sei tgm pos(cid:149)tgta tym meaq(cid:150)m aqq(cid:146)mym booeid(cid:150)m pou lpoqo(cid:151)m ma eisawho(cid:151)m up(cid:149) eidij(cid:146)r sumh(cid:147)jer cia tgm peq(cid:148)odo ap(cid:149) 1gr Iouk(cid:148)ou 1998 (cid:146)yr 30 Ioum(cid:148)ou 1999· (cid:149)ti, stir (cid:145)kker peqipt(cid:150)seir oi fgto(cid:151)lemer pos(cid:149)tgter upeq- ba(cid:148)moum tir diah(cid:146)siler pos(cid:149)tgter b(cid:145)sei tou (cid:145)qhqou 2 paq(cid:145)- cqavor 1 stoiwe(cid:148)o c) tou id(cid:148)ou jamomislo(cid:151)· (cid:149)ti, up(cid:149) tir sumh(cid:147)jer aut(cid:146)r, pq(cid:146)pei ma leiyho(cid:151)m am(cid:145)koca oi pos(cid:149)tgter pou (cid:146)woum fgtghe(cid:148) s(cid:151)lvyma le tir diat(cid:145)neir tou (cid:145)qhou 4 paq(cid:145)cqavor 4 tou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 1043/98, ENEDYSE TOM PAQOMTA JAMOMISLO: (cid:129)qhqo 1 J(cid:145)he a(cid:148)tgsg cia dija(cid:148)yla eisacyc(cid:147)r pou jatat(cid:148)hetai sta (cid:145)kka jq(cid:145)tg l(cid:146)kg ejt(cid:149)r tgr Itak(cid:148)ar jai tgr Ekk(cid:145)dar, sta pka(cid:148)sia tou (cid:145)qhqou 2 paq(cid:145)cqavor 3 tou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 1043/98 ijamopoie(cid:148)tai l(cid:146)wqi 0,3497 % tgr pos(cid:149)tgtar pou fgt(cid:147)hgje. (cid:129)qhqo 2 O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r aqw(cid:148)fei ma isw(cid:151)ei stir 7 Iouk(cid:148)ou 1998. O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r e(cid:148)mai desleutij(cid:149)r yr pqor (cid:149)ka ta l(cid:146)qg tou jai isw(cid:151)ei (cid:145)lesa se j(cid:145)he jq(cid:145)tor l(cid:146)kor. Bqun(cid:146)kker, 6 Iouk(cid:148)ou 1998. Cia tgm Epitqop(cid:147) Franz FISCHLER L(cid:146)kor tgr Epitqop(cid:147)r (1) EE L 149 tgr 20. 5. 1998, s. 7


title: Richtlinie 98/43/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 6. Juli 1998 zur Angleichung der Rechts- und Verwaltungsvorschriften der Mitgliedstaaten über Werbung und Sponsoring zugunsten von Tabakerzeugnissen

eurovoc_concepts:
advertising
approximation of laws
public health
sponsorship
tobacco
tobacco industry

formats: html pdf print

text: 30. 7. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 213/9 RICHTLINIE 98/43/EG DES EUROPÄISCHEN PARLAMENTS UND DES RATES vom 6. Juli 1998 zur Angleichung der Rechts- und Verwaltungsvorschriften der Mitgliedstaaten über Werbung und Sponsoring zugunsten von Tabakerzeugnissen DAS EUROPÄISCHE PARLAMENT UND DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION — gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 57 Absatz 2, Artikel 66 und Artikel 100a, auf Vorschlag der Kommission (1), nach Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschus- ses (2), gemäß dem Verfahren des Artikels 189b des Ver- trags (3), in Erwägung nachstehender Gründe: (1) (2) In den Mitgliedstaaten gelten unterschiedliche Rechts- und Verwaltungsvorschriften für die Wer- bung und das Sponsoring zugunsten von Tabak- erzeugnissen. Da diese Werbung und dieses Spon- soring über die Grenzen der Mitgliedstaaten hinaus reichen, können die genannten Unterschiede Hemmnisse für den freien Verkehr von Waren, die der Werbung und dem Sponsoring dienen, sowie von Dienstleistungen in diesem Bereich bilden und zu Wettbewerbsverzerrungen führen. Sie können auf diese Weise das Funktionieren des Binnenmark- tes behindern. Es erscheint geboten, diese Handelshemmnisse zu beseitigen. Zu diesem Zweck sind die Vorschriften über die Werbung und das Sponsoring zugunsten von Tabakerzeugnissen anzugleichen. Den Mit- gliedstaaten ist jedoch die Möglichkeit zu belassen, unter bestimmten Voraussetzungen Anforderungen festzulegen, die sie aus Gründen des Gesundheits- schutzes für notwendig halten. (1) ABl. C 129 vom 21. 5. 1992, S. 5. (2) ABl. C 313 vom 30. 11. 1992, S. 27. (3) Stellungnahme des Europäischen Parlaments vom 11. Februar 1992 (ABl. C 67 vom 16. 3. 1992, S. 35), bestätigt am 3. Dezember 1993 im Verfahren nach Artikel 189b, gemeinsamer Standpunkt des Rates vom 12. Februar 1998 (ABl. C 91 vom 26. 3. 1998, S. 34) und Beschluß des Europäi- schen Parlaments vom 13. Mai 1998 (ABl. C 167 vom 1. 6. 1998). Beschluß des Rates vom 22. Juni 1998. (3) Gemäß Artikel 100a Absatz 3 des Vertrags geht die Kommission in ihren Vorschlägen nach Absatz 1 in den Bereichen Gesundheit, Sicherheit, Umwelt- schutz und Verbraucherschutz von einem hohen Schutzniveau aus. (4) Diese Richtlinie muß daher den Schutz der Gesundheit gebührend berücksichtigen; dies gilt insbesondere für Jugendliche, bei denen die Wer- bung eine wichtige Rolle bei der Förderung des Rauchens spielt. (5) (6) Im Hinblick auf ein reibungsloses Funktionieren des Binnenmarktes hat der Rat auf der Grundlage des Artikel 100a die Richtlinien 89/622/EWG (4) und 90/239/EWG (5) erlassen, die die Etikettierung von Tabakerzeugnissen bzw. den höchstzulässigen Teergehalt von Zigaretten betreffen. Für die Werbung für Humanarzneimittel gilt die Richtlinie 92/28/EWG (6). Die Werbung für zur Tabakentwöhnung bestimmte Erzeugnisse fällt nicht in den Anwendungsbereich der vorliegenden Richtlinie. (7) Diese Richtlinie gilt nicht für Mitteilungen, die ausschließlich für Angehörige des Tabakhandels bestimmt sind, für die Darbietung der zum Verkauf angebotenen Tabakerzeugnisse und Preisangaben für diese Erzeugnisse sowie — je nach den Ver- kaufsstrukturen — an den Käufer gerichtete Wer- bung an Tabakverkaufsstellen sowie für den Ver- kauf von den Anforderungen dieser Richtlinie nicht entsprechenden Veröffentlichungen aus Drittlän- dern, jedoch mit der Maßgabe, daß dabei das Gemeinschaftsrecht und die internationalen Ver- pflichtungen der Gemeinschaft eingehalten werden. Insoweit ist es Sache der Mitgliedstaaten, gegebe- nenfalls angemessene Maßnahmen zu ergreifen. (8) Angesichts der bestehenden Wechselbeziehung zwi- schen allen Mitteln der Werbung — mündlich, (4) ABl. L 359 vom 8. 12. 1989, S. 1. Richtlinie geändert durch die Richtlinie 92/41/EWG (ABl. L 158 vom 11. 6. 1992, S. 30). (5) ABl. L 137 vom 30. 5. 1990, S. 36. (6) ABl. L 113 vom 30. 4. 1992, S. 13. L 213/10 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 30. 7. 98 schriftlich, in Druckwerken, Rundfunk, Fernsehen und Film — muß diese Richtlinie zur Vermeidung von Wettbewerbsverzerrungen und einer Umge- hung der Vorschriften alle Formen und Mittel der Werbung mit Ausnahme der Fernsehwerbung, die bereits durch die Richtlinie 89/552/EWG des Rates vom 3. Oktober 1989 zur Koordinierung bestimm- ter Rechts- und Verwaltungsvorschriften über die Ausübung der Fernsehtätigkeit (1) erfaßt ist, abdek- ken. (9) Alle Formen der indirekten Werbung und des Sponsoring sowie eine Gratisverteilung erzeugen die gleichen Wirkungen wie direkte Werbung. Sie sind daher unbeschadet des allgemeinen Rechts- grundsatzes der freien Meinungsäußerung zu regeln, und zwar einschließlich der indirekten Wer- bung, die das Tabakerzeugnis zwar nicht direkt erwähnt, aber einen Namen, eine Marke, ein Sym- bol oder ein anderes Unterscheidungsmerkmal benutzt, das für Tabakerzeugnisse verwendet wird. Die Mitgliedstaaten können die Anwendung dieser Bestimmungen jedoch verschieben, um Gelegenheit zu geben, die Handelspraktiken anzupassen und das Sponsoring zugunsten von Tabakerzeugnissen durch andere geeignete Formen der Unterstützung zu ersetzen. (10) Unbeschadet der Regelung der Werbung für Tabakerzeugnisse können die Mitgliedstaaten auch weiterhin gestatten, daß bei der Werbung für Erzeugnisse oder Dienstleistungen, die mit Tabak nichts zu tun haben, unter bestimmten Bedingun- gen ein Name verwendet wird, der schon vor Inkrafttreten dieser Richtlinie guten Glaubens sowohl für die betreffenden Erzeugnisse oder Dienstleistungen als auch für Tabakerzeugnisse ver- wendet wurde. (11) Ein bestehendes Sponsoring von Veranstaltungen oder Aktivitäten, das die Mitgliedstaaten für einen spätestens am 1. Oktober 2006 endenden Zeit- raum von acht Jahren nach Inkrafttreten dieser Richtlinie weiterhin gestatten können und für das freiwillige Selbstbeschränkungsmaßnahmen getrof- fen werden und die Aufwendungen während der Übergangszeit abnehmen, sollte alle Mittel ein- schließen, mit denen sich die Ziele des Sponsoring im Sinne dieser Richtlinie erreichen lassen. (12) Die Mitgliedstaaten müssen im Rahmen des inner- staatlichen Rechts angemessene und wirksame Kontrollmaßnahmen treffen, um die Anwendung der von ihnen aufgrund dieser Richtlinie erlassenen Vorschriften sicherzustellen — HABEN FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN: Artikel 1 Zweck dieser Richtlinie ist die Angleichung der Rechts- und Verwaltungsvorschriften der Mitgliedstaaten über die Werbung und das Sponsoring zugunsten von Tabak- erzeugnissen. Artikel 2 Im Sinne dieser Richtlinie sind 1. „Tabakerzeugnisse“: alle Erzeugnisse, die zum Rau- chen, Schnupfen, Lutschen oder Kauen bestimmt sind, sofern sie ganz oder teilweise aus Tabak bestehen; 2. „Werbung“: alle Angaben im geschäftlichen Verkehr, deren Ziel oder deren direkte oder indirekte Wirkung die Verkaufsförderung für ein Tabakerzeugnis ist, einschließlich der Werbung, die, ohne unmittelbar auf das Tabakerzeugnis hinzuweisen, das Werbeverbot dadurch zu umgehen versucht, daß sie Namen, Mar- ken, Symbole oder andere Unterscheidungsmerkmale von Tabakerzeugnissen verwendet; 3. „Sponsoring“: jeder — öffentlicher oder privater — Beitrag zu einer Veranstaltung oder Aktivität, dessen Ziel oder dessen direkte oder indirekte Wirkung die Verkaufsförderung für ein Tabakerzeugnis ist; 4. „Tabakverkaufsstelle“: jeder Ort, an dem Tabak- erzeugnisse zum Verkauf angeboten werden. Artikel 3 (1) Unbeschadet der Richtlinie 89/552/EWG ist jede Form der Werbung und des Sponsoring in der Gemein- schaft verboten. (2) Absatz 1 hindert einen Mitgliedstaat nicht zu gestat- ten, daß ein Name, der bereits guten Glaubens sowohl für Tabakerzeugnisse als auch für andere Erzeugnisse oder Dienstleistungen verwendet wird, die von ein und demselben Unternehmen oder von verschiedenen Unter- nehmen vor dem 30. Juli 1998 in Verkehr gebracht oder angeboten wurden, in der Werbung für die anderen Erzeugnisse oder Dienstleistungen verwendet wird. Dieser Name darf jedoch nur unter einem Aspekt, der sich von dem für das Tabakerzeugnis herangezogenen Aspekt deutlich unterscheidet, und ohne sonstige für ein Tabakerzeugnis bereits benutzte Unterscheidungsmerk- male verwendet werden. (1) ABl. L 298 vom 17. 10. 1989, S. 23. Richtlinie geändert durch die Richtlinie 97/36/EG (ABl. L 202 vom 30. 7. 1997, S. 60). (3) a) Die Mitgliedstaaten tragen dafür Sorge, daß kein Tabakerzeugnis den Namen, die Marke, das Sym- 30. 7. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 213/11 bol oder ein sonstiges Unterscheidungsmerkmal anderer Erzeugnisse oder Dienstleistungen trägt, es sei denn, daß dieses Tabakerzeugnis zu dem in Artikel 6 Absatz 1 genannten Zeitpunkt bereits unter diesem Namen oder dieser Marke oder mit diesem Symbol oder diesen sonstigen Unterschei- dungsmerkmalen in Verkehr gebracht worden ist. b) Das Verbot nach Absatz 1 darf bei Erzeugnissen oder Dienstleistungen, die ab dem in Artikel 6 Absatz 1 genannten Zeitpunkt in Verkehr gebracht bzw. angeboten werden, nicht dadurch umgangen werden, daß auf Namen, Marken, Sym- bole oder sonstige Unterscheidungsmerkmale zu- rückgegriffen wird, die bereits für ein Tabak- erzeugnis verwendet werden. Um diese Anforderung zu erfüllen, dürfen der Name, die Marke, das Symbol oder ein sonstiges Unterscheidungsmerkmal der betreffenden Erzeug- nisse oder Dienstleistungen nur unter einem Aspekt verwendet werden, der sich von dem für das Tabakerzeugnis verwendeten Aspekt deutlich unterscheidet. (4) Jede Gratisverteilung mit dem Ziel oder mit der direkten oder indirekten Wirkung der Verkaufsförderung für ein Tabakerzeugnis ist verboten. (5) Diese Richtlinie gilt nicht für — Mitteilungen, die ausschließlich für die am Tabakhan- del Beteiligten bestimmt sind; — die Aufmachung der zum Verkauf angebotenen Tabakerzeugnisse und ihre Preisauszeichnung an den Tabakverkaufsstellen; — an den Käufer gerichtete Werbung in auf den Verkauf von Tabakerzeugnissen spezialisierten Einrichtungen und in deren Auslagen und an deren Ladenfassade oder, im Falle von Einrichtungen für den Verkauf verschiedenartiger Waren oder Dienstleistungen, an den für den Verkauf von Tabakerzeugnissen vorbehal- tenen Stellen sowie in Griechenland an Verkaufsstel- len, die aus sozialen Gründen einem besonderen Lizenzsystem unterliegen (sogenannte Periptera); — den Verkauf von in Drittländern herausgegebenen und gedruckten Veröffentlichungen, die Werbung für Tabakerzeugnisse enthalten, wenn diese Veröffentli- chungen nicht hauptsächlich für den Gemeinschafts- markt bestimmt sind. Artikel 4 Die Mitgliedstaaten tragen dafür Sorge, daß angemessene und wirksame Maßnahmen getroffen werden, um die Anwendung der von ihnen im Rahmen dieser Richtlinie erlassenen Vorschriften sicherzustellen und zu überwa- chen. Dies kann Vorschriften einschließen, nach denen Personen oder Organisationen, die nach einzelstaatlichem Recht ein berechtigtes Interesse an der Beendigung einer mit dieser Richtlinie unvereinbaren Werbung besitzen, dagegen entweder gerichtlich vorgehen oder sich an die Verwaltungsstelle wenden können, die für Entscheidun- gen über entsprechende Beschwerden oder für die Einlei- tung gerichtlicher Verfahren auf diesem Gebiet zuständig ist. Artikel 5 Diese Richtlinie läßt das Recht der Mitgliedstaaten unbe- rührt, im Einklang mit dem Vertrag strengere Vorschrif- ten, die sie zum Schutz der Gesundheit für erforderlich halten, im Bereich der Werbung oder des Sponsoring zugunsten von Tabakerzeugnissen zu erlassen. Artikel 6 (1) Die Mitgliedstaaten setzen die Rechts- und Verwal- tungsvorschriften, die erforderlich sind, um dieser Richtli- nie nachzukommen, spätestens am 30. Juli 2001 in Kraft. Sie setzen die Kommission unverzüglich davon in Kennt- nis. Wenn die Mitgliedstaaten diese Vorschriften erlassen, nehmen sie in den Vorschriften selbst oder durch einen Hinweis bei der amtlichen Veröffentlichung auf diese Richtlinie Bezug. Die Mitgliedstaaten regeln die Einzelhei- ten der Bezugnahme. (2) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission den Wortlaut der wichtigsten innerstaatlichen Rechtsvor- schriften mit, die sie auf dem unter diese Richtlinie fallenden Gebiet erlassen. (3) Die Mitgliedstaaten können die Anwendung des Artikels 3 Absatz 1 — in bezug auf die Presse um ein Jahr und — in bezug auf das Sponsoring um zwei Jahre verschieben. In hinreichend begründeten Ausnahmefällen dürfen die Mitgliedstaaten für einen zusätzlichen Zeitraum von drei Jahren, der spätestens am 1. Oktober 2006 abläuft, gestatten, daß ein bestehendes Sponsoring von Veranstal- tungen oder Aktivitäten, die weltweit organisiert werden, fortgesetzt wird, sofern L 213/12 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 30. 7. 98 — die für dieses Sponsoring aufgewendeten Beträge wäh- Artikel 8 rend der Übergangszeit abnehmen; — freiwillige Selbstbeschränkungsmaßnahmen getroffen werden, damit die Werbung bei solchen Veranstaltun- gen oder Aktivitäten weniger sichtbar ist. Diese Richtlinie tritt am Tag ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft. Artikel 7 Artikel 9 Diese Richtlinie ist an die Mitgliedstaaten gerichtet. Die Kommission legt dem Europäischen Parlament, dem Rat und dem Wirtschafts- und Sozialausschuß spätestens am 30. Juli 2001 und danach alle zwei Jahre einen Bericht über die Anwendung dieser Richtlinie und insbe- sondere über die Durchführung und die Auswirkungen von Artikel 3 Absätze 2 und 3 sowie von Artikel 6 Absatz 3 vor; sie fügt diesem Bericht gegebenenfalls Vorschläge zur Anpassung dieser Richtlinie an die in diesen Berichten festgestellten Entwicklungen bei. Diese Anpassung berührt nicht die in Artikel 6 Absatz 3 vorgesehenen Fristen. Geschehen zu Brüssel am 6. Juli 1998. Im Namen des Europäischen Parlaments Der Präsident J. M. GIL-ROBLES Im Namen des Rates Der Präsident R. EDLINGER


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 2058/98 von Felipe CAMISÓN ASENSIO an den Rat. Datenverarbeitungsproblem im Zusammenhang mit dem Jahr 2000

eurovoc_concepts:
EU institution
computer system
cooperation policy
data protection
private sector
public sector
single market

formats: html print


title: Uredba Komisije (ES) št. 1443/98 z dne 6. julija 1998 o določitvi bilance dobav za Kanarske otoke za proizvode iz riža

eurovoc_concepts:
Canary Islands
import
rice
supply balance sheet
tariff exemption

text: 03/Zv. 23 SL Uradni list Evropske unije 209 31998R1443 7. 7. 1998 URADNI LIST EVROPSKIH SKUPNOSTI L 191/43 UREDBA KOMISIJE (ES) št. 1443/98 z dne 6. julija 1998 o določitvi bilance dobav za Kanarske otoke za proizvode iz riža KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE SPREJELA NASLEDNJO UREDBO: ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, ob upoštevanju Uredbe Sveta (EGS) št. 1601/92 z dne 15. junija 1992 o posebnih ukrepih za Kanarske otoke v zvezi z nekaterimi kmetijskimi proizvodi (1), kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2348/96 (2), in zlasti člena 3(4) Uredbe, ker so skupna podrobna pravila za izvajanje posebne ureditve dobave nekaterih kmetijskih proizvodov na Kanarske otoke določena v Uredbi Komisije (EGS) št. 2790/94 (3), kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (EGS) št. 825/98 (4); ker je za uporabo člena 2 Uredbe (EGS) št. 1601/92 potrebno za proizvode iz riža izdelati predvideno bilanco dobav za Kanarske otoke; ker je potrebno navedeno bilanco izdelati na podlagi zahtev te regije; ker so ukrepi, predvideni s to uredbo, v skladu z mnenjem Upravljalnega odbora za žita, Člen 1 Pri uporabi člena 2 Uredbe (EGS) št. 1601/92 so količine iz predvidene bilance dobav za riž, ki so oproščene uvozne dajatve ali ki so upravičene do pomoči Skupnosti za proizvode, ki prihajajo iz ostalega dela Skupnosti, določene v Prilogi te uredbe. Člen 2 Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropskih skupnosti. Uporabljati se začne s 1. julijem 1998. Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah. V Bruslju, 6. julija 1998 Za Komisijo Franz FISCHLER Član Komisije (1) UL L 173, 27. 6. 1992, str. 13. (2) UL L 320, 11. 12. 1996, str. 1. (3) UL L 296, 17. 11. 1994, str. 23. (4) UL L 117, 21. 4. 1998, str. 5. 210 SL Uradni list Evropske unije 03/Zv. 23 Bilanca dobav za riž za Kanarske otoke za tržno obdobje od 1. julija 1998 do 30. junija 1999 PRILOGA Proizvod (tarifna oznaka KN) Brušen riž Lomljen riž 1006 30 1006 40 (v tonah) Kanarski otoki 13 000 2 600


title: 1998 m. liepos 6 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1443/98, nustatantis Kanarų saloms tiekimo balansą ryžių produktų sektoriuje

text: 03/23 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 209 31998R1443 1998 7 7 EUROPOS BENDRIJŲ OFICIALUSIS LEIDINYS L 191/43 KOMISIJOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 1443/98 1998 m. liepos 6 d. nustatantis Kanarų saloms tiekimo balansą ryžių produktų sektoriuje EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, atsižvelgdama į 1992 m. birželio 15 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 1601/92 dėl konkrečių priemonių, taikomų Kanarų saloms dėl tam tikrų žemės ūkio produktų (1) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 2348/96 (2), ypač į jo 3 straipsnio 4 dalį, kadangi Komisijos reglamente (EB) Nr. 2790/94 (3) su paskuti- niais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 825/98 (4), nustatytos išsamios tam tikrų žemės ūkio produktų tiekimo į Kanarų salas specialios tvarkos įgyvendinimo taisyklės; siekiant kadangi taikyti Reglamento (EEB) Nr. 1601/92 2 straipsnį reikia nustatyti Kanarų saloms numatomą tiekimo balansą ryžių sektoriaus produktams; kadangi šis balansas turi būti nustatytas šio regiono poreikių pagrindu; kadangi šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Grūdų vadybos komiteto nuomonę, 1 straipsnis Taikant Reglamento (EEB) Nr. 1601/92 2 straipsnį, numatomo tiekimo balanso kiekiai ryžių sektoriuje, kuriam galioja atlei- dimas nuo importo mokesčių arba Bendrijos parama produk- tams, įvežamiems iš likusios Bendrijos dalies, nustatomi šio reglamento priede. 2 straipsnis Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje. Jis taikomas nuo 1998 m. liepos 1 d. Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse. Priimta Briuselyje, 1998 m. liepos 6 d. Komisijos vardu Franz FISCHLER Komisijos narys (1) OL L 173, 1992 6 27, p. 13. (2) OL L 320, 1996 12 11, p. 1. (3) OL L 296, 1994 11 17, p. 23. (4) OL L 117, 1998 4 21, p. 5. 210 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 03/23 t. Ryžių tiekimo balansas Kanarų saloms prekybos laikotarpiu nuo 1998 m. liepos 1 d. iki 1999 m. PRIEDAS birželio 30 d. Produktas (KN kodas) Malti ryžiai Skaldyti ryžiai 1006 30 1006 40 (tonos) Kanarų salos 13 000 2 600


title: Parecer do Banco Central Europeu, de 6 de Julho de 1998, solicitado pela Comissão Europeia nos termos do n.o 3 do artigo 5.o do Regulamento (CE) n.o 2494/95 do Conselho, de 23 de Outubro de 1995, e do n.o 2 do artigo 109.o L do Tratado que institui a Comunidade Europeia, sobre um projecto de regulamento (CE) da Comissão respeitante às normas mínimas para o tratamento das tarifas no índice harmonizado de preços no consumidor (CON/98/33)

eurovoc_concepts:
European Central Bank
consumer price
harmonisation of prices
price index
standard

text: 19. 1. 2000 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 14/9 BANCO CENTRAL EUROPEU PARECER DO BANCO CENTRAL EUROPEU de 6 de Julho de 1998 solicitado pela Comissªo Europeia nos termos do n. o 3 do artigo 5. o do Regulamento (CE) n. o 2494/95 do Conselho, de 23 de Outubro de 1995, e do n. o 2 do artigo 109. oL do Tratado que institui a Comunidade Europeia, sobre um projecto de regulamento (CE) da Comissªo respeitante (cid:224)s normas m(cid:237)nimas para o tratamento das tarifas no (cid:237)ndice harmonizado de pre(cid:231)os no consumidor (CON/98/33) (2000/C 14/08) 1. Em 10 de Junho de 1998, o Banco Central Europeu (BCE) recebeu da Comissªo das Comunidades Europeias um pedido de parecer sobre um projecto de regulamento (CE) da Comissªo relativamente ao assunto supramencionado (a seguir designado por «proposta de regulamento»). O documento com o nœmero de referŒncia SG(98) D/165386 contendo o projecto de regulamento foi igualmente transmitido ao BCE. 2. O objectivo do projecto de regulamento consiste em estabelecer normas m(cid:237)nimas para o tratamento das tarifas no (cid:237)ndice harmonizado de pre(cid:231)os no consumidor. Os pre(cid:231)os das tarifas podem vir a ter um impacto considerÆvel na evolu(cid:231)ªo dos (cid:237)ndices de pre(cid:231)os no consumidor, na medida em que as varia(cid:231)ıes dos pre(cid:231)os e o peso da despesa das rubricas relevantes sªo frequentemente significativas. AlØm disso, atentas as considerÆveis diferen(cid:231)as processuais de tratamento dos pre(cid:231)os das tarifas nos (cid:237)ndices de pre(cid:231)os no consumidor, os mesmos poderªo afectar a sua comparabilidade. 3. O BCE apoia as medidas propostas pela Comissªo Europeia. 4. O presente parecer serÆ publicado no Jornal Oficial das Comunidades Europeias. Feito em Frankfurt am Main, em 6 de Julho de 1998. O Presidente do BCE Willem F. DUISENBERG


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 2059/98 του Felipe CAMISON ASENSIO προς το Συμβούλ ο. Σιδηροδρομική γραμμή Μαδρίτης - Λισαβώνας

eurovoc_concepts:
EU aid
EU financing
Portugal
Spain
co-financing
financial aid
high-speed transport
project evaluation
rail transport
trans-European network


title: Europaparlamentets och rådets direktiv 98/44/EG av den 6 juli 1998 om rättsligt skydd för biotekniska uppfinningar

eurovoc_concepts:
biotechnology
invention
patent law
right to justice

text: 30. 7. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 213/13 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 98/44/EG av den 6 juli 1998 om rättsligt skydd för biotekniska uppfinningar EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV rättsligt skydd för biotekniska uppfinningar (4) har Europaparlamentet och rådet konstaterat att det nuvarande rättsliga skyddet för biotekniska uppfin- ningar behöver förtydligas. med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europe- iska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta, med beaktande av kommissionens förslag (1), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitte´ns yttrande (2), i enlighet med det i artikel 189b i fördraget angivna förfarandet (3), och med beaktande av följande: (1) (2) Bioteknik och genteknik spelar en allt viktigare roll för ett stort antal industrigrenar och skyddet för biotekniska uppfinningar kommer med säkerhet att vara av grundläggande betydelse för gemenskapens industriella utveckling. På genteknikområdet är de investeringar som måste göras i forskning och utveckling särskilt kostsamma och riskfyllda och möjligheten att göra dem lönsamma finns endast vid ett lämpligt rätts- ligt skydd. (3) Ett effektivt och harmoniserat skydd i samtliga medlemsstater är nödvändigt i syfte att bibehålla och uppmuntra investeringar inom biotekniken. (4) Efter Europaparlamentets avslag av det av förlik- ningskommitte´n godkända gemensamma utkastet till Europaparlamentets och rådets direktiv om (1) EGT C 296, 8. 10. 1996, s. 4 och EGT C 311, 11. 10. 1997, s. 12. (2) EGT C 295, 7. 10. 1996, s. 11. (3) Europaparlamentets yttrande av den 16 juli 1997 (EGT C 286, 22. 9. 1997, s. 87), rådets gemensamma ståndpunkt av den 26 februari 1998 och Europaparlamentets beslut av den 12 maj 1998 (EGT C 167, 1. 6. 1998). Rådets beslut av den 16 juni 1998. (5) Det föreligger skiljaktigheter i det rättsliga skyddet för biotekniska uppfinningar mellan de olika med- lemsstaternas lagstiftning och praxis. Sådana skill- nader kan utgöra hinder för handeln och för den inre marknades funktion. (6) (7) Sådana skiljaktigheter kan mycket väl komma att förstärkas i takt med att medlemsstaterna antar nya lagar, att deras administrativa praxis ändras och att de nationella domstolarnas rättstillämpning utvecklas olika. En olikartad utveckling av nationell lagstiftning om rättsligt skydd för biotekniska uppfinningar inom gemenskapen kan komma att ytterligare hämma industriella handelsutbytet utvecklingen med avseende på sådana uppfinningar och för en väl fungerande inre marknad. till skada för den (8) Det rättsliga skyddet för biotekniska uppfinningar nödvändiggör inte särskilda rättsregler som ersätter den nationella patenträtten. Den nationella patent- rätten förblir den huvudsakliga grundvalen för det rättsliga skyddet för biotekniska uppfinningar, men reglerna bör i vissa särskilda avseenden anpassas eller kompletteras så att hänsyn på lämpligt sätt kan tas till den tekniska utvecklingen på områden där biologiskt material används, men där förutsätt- ningarna för patenterbarhet ändå uppfylls. (9) I vissa fall, t. ex. då växtsorter och djurraser samt väsentligen biologiska förfaringssätt för att fram- ställa växter och djur är uteslutna från patent- erbarhet, har vissa begrepp i nationell lagstiftning, (4) EGT C 68, 20. 3. 1995, s. 26. L 213/14 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 30. 7. 98 vilka härrör från de internationella konventionerna om patent och växtsortsskydd gett upphov till osäkerhet vad gäller skyddet för biotekniska upp- finningar och vissa mikrobiologiska uppfinningar. En harmonisering på dessa områden är nödvändig för att undanröja denna osäkerhet. (10) Man bör beakta bioteknikens utvecklingsmöjlighe- ter för miljön och särskilt dess användning för att utveckla odlingsmetoder som är mindre förore- nande och mer skonsamma för jordarna. Det är lämpligt att genom patentsystemet uppmuntra forskning och genomförande av sådana förfarings- sätt. (11) Den biotekniska utvecklingen är viktig för utveck- lingsländerna såväl på hälsområdet som i kampen mot stora epidemier och endemier samt i kampen mot svälten i världen. På samma sätt bör, genom patentsystemet, forskning på dessa områden upp- muntras. Även internationella mekanismer som säkerställer spridning av dessa tekniker i tredje världen till förmån för de berörda befolkningarna bör främjas. (12) Avtalet om handelsrelaterade immateriella rättighe- ter (Trips) (1), som Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater har undertecknat, har trätt i kraft och föreskriver att patentskydd skall ges produkter och förfaringssätt inom alla teknikområ- den. (13) Den gemenskapsrättsliga ramen för skydd för bio- tekniska uppfinningar kan begränsas till att ställa upp vissa principer, som skall tillämpas för patent- erbarhet för biologiskt material som sådant, princi- per som särskilt har som mål att bestämma skillna- den mellan uppfinningar och upptäckter när det gäller patenterbarhet för vissa beståndsdelar av mänskligt ursprung, för omfånget av det skydd som ges genom ett patent på en bioteknisk uppfin- ning, för möjligheten att använda ett depositions- förfarande som komplettering till skriftliga beskriv- ningar och, slutligen, för möjligheten att erhålla tvångslicenser utan ensamrätt på grund av avhäng- ighet mellan en viss växtsort och en uppfinning och tvärtom. (1) EGT L 336, 23. 12. 1994, s. 213. (14) Ett patent på en uppfinning ger inte innehavaren rätt att utöva uppfinningen, utan inskränker sig till att ge honom rätt att förbjuda tredje man att utnyttja den för industriella och kommersiella ändamål. Patenträtten är inte avsedd att vare sig ersätta eller göra överflödig den nationella, europe- iska eller internationella lagstiftning som stadgar eventuella begränsningar eller förbud eller som reglerar övervakning av forskning och användning eller kommersiellt utnyttjande av dess resultat, sär- skilt i förhållande till folkhälso-, säkerhets-, miljö- och djurskyddskrav, liksom i förhållande till beva- rande av den genetiska mångfalden och till vissa etiska normer. (15) Varken i nationell eller i europeisk patenträtt (Münchenkonventionen) finns, i princip, några för- bud eller undantag som utesluter patenterbarhet för biologiskt material. (16) Patenträtten bör utövas med respekt för de grund- läggande principer som säkerställer människans värdighet och integritet och det är viktigt att bekräfta den princip enligt vilken människokrop- pen i alla sina bildnings- och utvecklingsstadier, inklusive könscellerna, liksom enbart en upptäckt av en av dess beståndsdelar eller produkter, inbe- gripet en mänsklig gensekvens eller en delsekvens av en gen, inte är patenterbara. Dessa principer överensstämmer med de kriterier för patenterbar- het som föreskrivs i patenträtten och enligt vilka enbart en upptäckt inte kan vara föremål för ett patent. (17) Avgörande framsteg när det gäller behandling av sjukdomar har redan kunnat uppnås tack vare att det finns läkemedel som härrör från isolerade beståndsdelar från människokroppen och/eller är framställda på annat sätt. Dessa läkemedel är resultatet av tekniska förfaringssätt som syftar till att erhålla beståndsdelar med en struktur som liknar strukturen hos de naturliga beståndsdelar som finns i människokroppen. Den forskning som syftar till att erhålla och isolera sådana beståndsde- lar som är värdefulla för framställning av läkeme- del bör följaktligen uppmuntras med hjälp av patentsystemet. (18) I den utsträckning patentsystemet visar sig vara otillräckligt för att stimulera forskning om och framställning av biotekniska läkemedel, som är nödvändiga för att bekämpa sällsynta sjukdomar (”orphan”-sjukdomar), är gemenskapen och med- lemsstaterna skyldiga att bidra till att åstadkomma en lämplig lösning på detta problem. 30. 7. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 213/15 (19) Yttrande nr 8 från Europeiska kommissionens råd- givande grupp för etik inom biotekniken har beak- tats. (20) Det är därför nödvändigt att påpeka att en uppfin- ning, som avser en isolerad beståndsdel av männi- skokroppen eller en beståndsdel som framställts på annat sätt genom ett tekniskt förfaringssätt, och som kan användas industriellt, inte är utesluten från patenterbarhet, även om beståndsdelens struk- tur är identisk med strukturen hos en naturlig beståndsdel, medan däremot de rättigheter som patentet ger inte omfattar människokroppen och dess beståndsdelar i deras naturliga omgivning. (21) En sådan beståndsdel som är isolerad från den mänskliga kroppen, eller framställd på annat sätt, är inte utesluten från patenterbarhet, eftersom den är resultatet av exempelvis ett tekniskt förfarings- sätt, varigenom den har identifierats, renats, karak- teriserats och mångfaldigats utanför människo- kroppen och endast människan är i stånd att använda dessa tekniker och naturen själv inte är i stånd att genomföra dem. (22) Diskussionen om patenterbarhet för gensekvenser eller delsekvenser av gener orsakar kontroverser och enligt detta direktiv bör samma kriterier för patenterbarhet tillämpas för meddelande av patent för uppfinningar som avser sådana sekvenser eller delsekvenser, som på alla andra tekniska områden, nämligen nyhet, uppfinningshöjd och industriell användbarhet. Industriell användbarhet för en sek- vens eller för en delsekvens bör beskrivas i patent- ansökan i sin lydelse vid ingivandet. (26) Om en uppfinning gäller biologiskt material av mänskligt ursprung eller om sådant material används i uppfinningen, bör den person från vilken provet tas i samband med patentansökan ha fått möjlighet att bli underrättad därom och fritt ha fått ge sitt samtycke i enlighet med nationell lag- stiftning. (27) Om en uppfinning gäller biologiskt material från växt- eller djurriket, eller om sådant material används, bör patentansökan, i förekommande fall, innehålla en upplysning om materialets geografiska ursprung, om detta är känt. Det anförda bör gälla utan att det påverkar prövningen av patentansök- ningar och giltigheten avseende de rättigheter som följer av meddelade patent. (28) Detta direktiv påverkar inte på något sätt grun- derna för gällande patenträtt, enligt vilken patent kan meddelas för alla nya tillämpningar av en uppfinning med avseende på en redan patenterad produkt. (29) Detta direktiv berör inte uteslutning från patenter- barhet för växtsorter och djurraser. Uppfinningar som avser växter eller djur är däremot i princip patenterbara, om deras tillämpning inte är tekniskt begränsad till en växtsort eller en djurras. (30) Begreppet växtsort definieras enligt lagstiftningen om sortskydd. Enligt denna rätt kännetecknas en sort av sitt samlade genom, har därför individuali- tet och skiljer sig tydligt från andra sorter. (23) En enkel DNA-sekvens utan uppgift om någon funktion innehåller ingen teknisk upplysning och utgör därför ingen patenterbar uppfinning. (31) En växtgrupp som kännetecknas av en särskild gen (och inte av sitt samlade genom), faller inte under sortskyddet. Den är därför inte utesluten från patenterbarhet, även om den omfattar växtsorter. (24) För att uppfylla kriteriet för industriell användbar- het är det nödvändigt, om en sekvens eller en delsekvens av en gen används för att framställs ett protein eller en del av ett protein, att ange vilket protein eller vilken del av ett protein som fram- ställs eller funktionen därav. (32) Om en uppfinning begränsar sig till att genetiskt ändra en bestämd växtsort och om en ny växtsort erhålls, bör den vara utesluten från patenterbarhet även om denna genetiska ändring inte är ett resul- tat av ett väsentligen biologiskt förfaringssätt utan av ett biotekniskt förfaringssätt. (25) För att kunna tolka de rättigheter som ett patent ger när sekvenserna överlappar varandra enbart i de delar som inte är väsentliga för uppfinningen skall varje sekvens patenträttsligt sett anses som en självständig sekvens. (33) Det är nödvändigt att, med avseende på detta direktiv, fastslå när ett förfaringssätt för att fram- ställa växter eller djur är väsentligen biologiskt. L 213/16 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 30. 7. 98 (34) Detta direktiv påverkar inte begreppen uppfinning och upptäckt, såsom de har bestämts i nationell, europeisk eller internationell patenträtt. (40) (35) Detta direktiv påverkar inte de bestämmelser i nationell patentlagstiftning, enligt vilka de förfa- ringssätt för kirurgisk eller terapeutisk behandling av människo- eller djurkroppen och diagnostiska metoder som utövas på människo- eller djurkrop- pen är uteslutna från patenterbarhet. i Världshandelsorganisationen att (36) Trips-avtalet föreskriver möjlighet för medlem- marna från patenterbarhet utesluta uppfinningar, som på deras territorium måste förhindras från att uttnyttjas kommersiellt för att skydda ordre public eller den allmänna moralen, vilket inbegriper att skydda människors, djurs och växters hälsa och liv, eller för att undvika allvarliga angrepp mot miljön, förutsatt att uteslutningen inte sker enbart på grund av att kommersiellt utnyttjande är förbjudet i respektive stats lagstiftning. (37) I detta direktiv bör den princip understrykas enligt vilken uppfinningar, vilkas kommersiella utnytt- jande skulle kunna strida mot allmän ordning och goda seder, kan uteslutas från patenterbarhet. (38) Det är också viktigt att i bestämmelserna i direkti- vet föra in en vägledande förteckning över uppfin- ningar som är uteslutna från patenterbarhet, för att ge nationella domare och patentmyndigheter all- männa riktlinjer för tolkningen av hänvisningen till allmän ordning och goda seder. En sådan förteck- ning kan naturligtvis inte göra anspråk på att vara fullständig. Förfaringssätt som kränker människans värdighet, exempelvis förfaringssätt för framställ- ning av hybridvarelser från könsceller eller totipo- tenta celler från människor och djur, bör givetvis också vara uteslutna från patenterbarhet. (39) Allmän ordning och goda seder motsvaras av etiska och moraliska principer som erkänns i en medlemsstat. Iakttagande av dessa principer gör sig särskilt gällande inom biotekniken på grund av de potentiellt vittgående konsekvenserna av uppfin- ningar på detta område och uppfinningarnas inne- boende samband med levande material. Dessa etiska eller moraliska principer kompletterar de normala juridiska utredningarna enligt patentlag- stiftningen, oavsett uppfinningens tekniska om- råde. Inom Europeiska unionen råder det samförstånd om att ingrepp i mänskliga könsceller och kloning av människor strider mot allmän ordning och goda seder. Därför är det viktigt att otvetydigt utesluta förfaringssätt för ingrepp i den genetiska identite- ten hos mänskliga könsceller och förfaringssätt för kloning av mänskliga varelser från patenterbarhet. (41) Förfaringssätt för kloning av mänskliga varelser kan definieras som varje förfaringssätt, inklusive tekniker för delning av embryon, som syftar till att skapa en mänsklig varelse med samma genetiska cellformation som en annan levande eller död människa. (42) Dessutom bör användning av mänskliga embryon för industriella eller kommersiella ändamål också uteslutas från patenterbarhet. En sådan uteslutning berör emellertid inte uppfinningar som har ett terapeutiskt eller diagnostiskt syfte, vilka är till- lämpliga på och är till nytta för mänskliga embryon. (43) I artikel F. 2 i Fördraget om Europeiska unionen föreskrivs att unionen skall, som allmänna princi- per för gemenskapsrätten, respektera de grundläg- gande rättigheterna, såsom de garanteras i Europa- konventionen om skydd för de mänskliga rättighe- terna och de grundläggande friheterna, underteck- nad i Rom den 4 november 1950, och såsom de följer av medlemsstaternas gemensamma konsti- tutionella traditioner. (44) Kommissionens europeiska grupp för etik inom vetenskap och ny teknik bedömer alla etiska aspek- ter som har samband med biotekniken. I detta sammanhang bör det påpekas att samråd med gruppen, också när det gäller patenträttigheter, endast får omfatta en bedömning av utvecklingen av biotekniken utifrån grundläggande etiska princi- per. (45) Sådana förfaringssätt för ändring i den genetiska identiteten hos djur, som kan förorsaka dem lidande utan att det medför några påtagliga medi- cinska fördelar för människor eller djur inom forskning, prevention, diagnostik eller terapi, samt djur som utgör resultat av sådana förfaringssätt, bör uteslutas från patenterbarhet. (46) Eftersom syftet med ett patent är att belöna upp- finnaren med en tidsbegränsad ensamrätt till hans kreativa insats och därmed uppmuntra uppfin- ningsverksamhet, bör patenthavaren ha rätt att förbjuda användning av patenterat material, som 30. 7. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 213/17 kan reproducera sig självt, i situationer som är jämförbara med sådana där det skulle vara tillåtet att förbjuda sådan användning av patenterade pro- dukter, som inte kan reproducera sig själva, dvs. framställning av själva den patenterade produk- ten. med hänsyn till det berörda släktet eller den berörda arten innebär ett viktigt tekniskt framsteg av betydande ekonomiskt intresse i förhållande till den uppfinning som patentet skyddar. (47) Det är nödvändigt att föreskriva ett första undan- tag från patenthavarens rättigheter, när det repro- duktionsmaterial i vilket den skyddade uppfin- ningen ingår av patenthavaren eller med hans sam- tycke säljs till en jordbrukare för att utnyttjas i dennes jordbruk. Detta första undantag bör tillåta jordbrukaren att använda sin skörd för ytterligare reproduktion eller mångfaldigande i det egna jord- bruket och omfattningen av och villkoren för detta undantag bör begränsas till den omfattning och de villkor som föreskrivs i rådets förordning (EG) nr 2100/94 av den 27 juli 1994 (1) om gemenskapens växtförädlarrätt. (48) Endast det vederlag som avses i gemenskapens växtförädlarrätt som villkor för att undantaget från gemenskapens växtförädlarrätt skall tillämpas kan krävas av jordbrukaren. (49) Patenthavaren kan dock hävda sina rättigheter gentemot en jordbrukare som missbrukar undanta- get eller gentemot en förädlare som har utvecklat den växtsort i vilken den skyddade uppfinningen ingår, om den senare inte uppfyller sina förpliktel- ser. (50) Ett andra undantag från patenthavarens rättigheter bör tillåta jordbrukaren att använda den skyddade boskapen för jordbruksändamål. (51) Omfattningen av och villkoren för detta andra undantag bör regleras av bestämmelser i nationell lag, nationella författningar och nationell praxis, i avsaknad av gemenskapslagstiftning om framställ- ning av djurraser. (52) Vad gäller utnyttjande av nya växtegenskaper som är resultat av genteknik bör tillgång därtill garante- ras mot vederlag för en tvångslicens när växtsorten (53) Vad gäller användning inom genteknik av nya växtegenskaper, som framkommit genom nya växt- sorter, bör tillgång därtill garanteras mot vederlag genom tvångslicens, om uppfinningen innebär ett viktigt tekniskt framsteg av betydande ekonomiskt intresse. (54) Artikel 34 innehåller i Trips-avtalet ingående bestämmelser om bevisbördan, vilka är bindande för alla medlemsstater. Därför behövs det inte någon bestämmelse om detta ämne i detta direk- tiv. (55) Som följd av rådets beslut 93/626/EEG (2) är Euro- peiska ekonomiska gemenskapen part till konven- tionen om biologisk mångfald av den 5 juni 1992. I detta avseende bör medlemsstaterna särskilt beakta artiklarna 3, 8 j, 16. 2 andra meningen och 16. 5 i nämnda konvention, när de sätter i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. (56) Den tredje konferensen med signatärparterna till konventionen om biologisk mångfald, som hölls i november 1996, erkände i beslut III/17 att ”det krävs fortsatt arbete för att bidra till utvecklingen av en gemensam uppfattning om förhållandet mel- lan immateriell äganderätt och dithörande bestäm- melser i avtalet om handelsrelaterade immateriella rättigheter och konventionen om biologisk mång- fald, i synnerhet beträffande frågor om tekniköver- föring, bevarande och hållbart nyttjande av biolo- gisk mångfald samt rättvis fördelning av de förde- lar användning av genetiska resurser medför, inbe- gripet skydd för ursprungsbefolkningars och lokala samhällens kunskap, uppfinningar och sedvanor, som förkroppsligar traditionella livsformer, som är av betydelse för bevarande och hållbart nyttjande av biologisk mångfald”. (1) EGT L 227, 1. 9. 1994, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 2506/95 (EGT L 258, 28. 10. 1995, s. 3). (2) EGT L 309, 13. 12. 1993, s. 1. L 213/18 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 30. 7. 98 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 4 KAPITEL 1 Patenterbarhet Artikel 1 1. Medlemsstaterna skall skydda biotekniska uppfin- ningar i sin nationella patenträtt. De skall, om nödvän- digt, anpassa sin nationella patenträtt så att hänsyn tas till bestämmelserna i detta direktiv. 2. Detta direktiv påverkar inte medlemsstaternas skyl- digheter som härrör från internationella konventioner, särskilt inte Trips-avtalet och konventionen om biologisk mångfald. Artikel 2 I detta direktiv används följande beteckningar med de 1. betydelser som här anges: a) biologiskt material: material som innehåller genetisk information och som kan reproducera sig självt eller kan reproduceras i ett biologiskt system, b) mikrobiologiskt förfaringssätt som använder sig av, utförs på eller framställer ett mikrobiologiskt material. förfaringssätt: varje 2. Ett förfaringssätt för framställning av växter eller djur är väsentligen biologiskt om det i sin helhet består av naturliga företeelser som korsning eller urval. 3. Begreppet växtsort definieras enligt artikel 5 i förord- ning (EG) nr 2100/94. Artikel 3 1. Enligt detta direktiv är uppfinningar som är nya, som har uppfinningshöjd och som kan användas industriellt, patenterbara även om de avser en produkt som består av eller innehåller biologiskt material eller ett förfarande genom vilket biologiskt material framställs, bearbetas eller används. 2. Biologiskt material, som isoleras från sin naturliga miljö eller framställs genom ett tekniskt förfaringssätt, kan vara föremål för en uppfinning även om det redan förekom i naturen. 1. Icke patenterbara är a) växtsorter och djurraser, b) väsentligen biologiska förfaringssätt för framställning av växter eller djur. 2. Uppfinningar, som avser växter eller djur, är patenter- bara om uppfinningens genomförbarhet inte är tekniskt begränsad till en viss växtsort eller djurras. 2. Punkt 1 b påverkar inte patenterbarheten hos uppfin- ningar, vilkas föremål är ett mikrobiologiskt förfarings- sätt eller ett annat tekniskt förfaringssätt eller en genom sådana förfaringssätt framställd produkt. Artikel 5 1. Människokroppen i sina olika bildnings- och utveck- lingsstadier, liksom enbart upptäckten av en av dess beståndsdelar, inbegrippet en gensekvens eller en delsek- vens av en gen, kan inte utgöra patenterbara uppfin- ningar. 2. En isolerad beståndsdel av människokroppen eller en på annat sätt genom ett tekniskt förfaringssätt framställd beståndsdel, inbegripet en gensekvens eller en delsekvens av en gen, kan utgöra en patenterbar uppfinning, även om denna beståndsdels struktur är identisk med struku- ren hos en naturlig beståndsdel. 3. Den industriella användningen av en gensekvens eller delsekvens av en gen skall tydligt framgå av patentansö- kan. Artikel 6 1. Uppfinningar, vilkas kommersiella utnyttjande skulle stå i strid med allmän ordning eller goda seder, är uteslutna från patenterbarhet; uttnyttjande skall dock inte betraktas som stridande mot allmän ordning eller goda seder endast på den grund att det är förbjudet genom en bestämmelse i lag eller annan författning. 2. Med avseende på punkt 1 är följande icke patenter- bart: a) Förfaringssätt för kloning av mänskliga varelser. b) Förfaringssätt för ändring i den genetiska identiteten hos mänskliga könsceller. c) Användning av mänskliga embryon för industriella eller kommersiella ändamål. 30. 7. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 213/19 d) Sådana förfaringssätt för ändring i den genetiska identiteten hos djur som kan förorsaka dem lidande, utan att det medför några påtagliga medicinska förde- lar för människor eller djur samt djur som framställs genom sådana förfaringssätt. Artikel 7 Kommissionens europeiska grupp för etik inom veten- skap och ny teknik bedömer alla etiska aspekter med anknytning till biotekniken. KAPITEL II Skyddets omfattning Artikel 8 1. Det skydd ett patent ger för ett biologiskt material, som på grund av uppfinningen har bestämda egenskaper, omfattar allt biologiskt material som erhålls ur det biolo- giska materialet genom reproduktion eller mångfaldi- gande i identisk eller differentierad form och som har samma egenskaper. 2. Det skydd ett patent ger för ett förfaringssätt som gör det möjligt att framställa ett biologiskt material, som på grund av uppfinningen har bestämda egenskaper, omfat- tar det biologiska material som direkt framställs genom detta förfaringssätt och allt annat biologiskt material som genom reproduktion eller mångfaldigande i identisk eller differentierad form framställs från det direkt framställda biologiska materialet och som har samma egenskaper. Artikel 9 Det skydd ett patent ger för en produkt som innehåller eller består av genetisk information omfattar, med förbe- håll för artikel 5. 1, allt material i vilket produkten införlivas och i vilket den genetiska informationen inne- fattas och utövar sin funktion. Artikel 10 Det skydd som avses i artiklarna 8 och 9 omfattar inte biologiskt material som framställs genom reproduktion eller mångfaldigande av sådant biologiskt material som av patenthavaren, eller med hans samtycke, släpps ut på marknaden på en medlemsstats territorium, när repro- duktionen eller mångfaldigandet är ett nödvändigt led i den användning för vilken det biologiska materialet har släppts ut på marknaden, förutsatt att det framställda materialet inte senare används för ytterligare reproduk- tion eller mångfaldigande. Artikel 11 1. Med undantag från artiklarna 8 och 9 innebär försälj- ning eller annan saluföring av vegetabiliskt reproduk- tionsmaterial av patenthavaren, eller med hans samtycke, till en jordbrukare för att utnyttjas i jordbruket, att denne har rätt att själv använda sin skörd för reproduk- tion eller mångfaldigande i det egna jordbruket, varvid omfattningen av och villkoren för detta undantag skall svara mot dem som föreskrivs i artikel 14 i rådets förordning (EG) nr 2100/94. 2. Med undantag från artiklarna 8 och 9 innebär försälj- ning eller annan saluföring av avelsboskap eller annat animaliskt reproduktionsmaterial av patenthavaren, eller med hans samtycke, till en jordbrukare att denne har rätt att använda den skyddade boskapen för jordbruksända- mål. Denna rätt omfattar att jordbrukaren får förfoga över djuret eller annat animaliskt reproduktionsmaterial för sin jordbruksverksamhet, men inte att han får sälja det inom ramen för eller i syfte att bedriva kommersiell reproduktionsverksamhet. 3. Omfattningen av och villkoren för undantaget i punkt 2 regleras i nationella lagar, nationella författningar och nationell praxis. KAPITEL III Tvångslicens på grund av avhängighet Artikel 12 1. En förädlare, som inte kan erhålla eller utnyttja en växtförädlarrätt utan att göra intrång i ett tidigare med- delat patent, får ansöka om tvångslicens att utan ensam- rätt utnyttja den uppfinning som skyddas av patentet, mot lämplig avgift, såvitt en sådan licens är nödvändig för att den växtsort som skall skyddas skall kunna utnyttjas. Medlemsstaterna skall föreskriva att patentha- varen, när en sådan licens meddelas, på skäliga villkor har rätt till en ömsesidig licens att använda den skyddade sorten. 2. En innehavare av ett patent på en bioteknisk uppfin- ning, som inte kan utnyttja denna utan att göra intrång i en tidigare beviljad växtförädlarrätt, får ansöka om tvångslicens att utan ensamrätt utnyttja den växtsort som skyddas av rättigheten, mot lämplig avgift. Medlemssta- terna skall föreskriva att innehavaren av växtförädlarrät- ten, när en sådan licens meddelas, på skäliga villkor har rätt till en ömsesidig licens att använda den skyddade uppfinningen. 3. De som ansöker om sådana licenser som avses i punkterna 1 och 2 ovan skall visa att L 213/20 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 30. 7. 98 a) de utan framgång har vänt sig till patenthavaren eller innehavaren av rättigheten till växtsorten, för att erhålla ett licensavtal, c) sedan patentet har meddelats, och oberoende av om det senare upphävs eller ogiltigförklaras, till alla som begär det. b) växtsorten eller uppfinningen utgör ett viktigt teknisk framsteg av betydande ekonomiskt intresse i förhål- lande till den skyddade uppfinningen eller den skyd- dade växtsorten. 4. Varje medlemsstat skall utse den eller de behöriga myndigheter som skall ansvara för att meddela licensen. Om en licens för en växtsort bara kan meddelas av gemenskapens växtsortmyndighet skall artikel 29 i för- ordning (EG) nr 2100/94 tillämpas. Provet får lämnas ut endast om den som begär det 3. förbinder sig att under patentets giltighetstid. a) inte vidarebefordra något prov från det deponerade biologiska materialet eller något därur härlett material till tredje man, och b) inte använda något prov från det deponerade materia- let eller något därur härlett material annat än i experimentsyfte, om inte sökanden eller patenthava- ren uttryckligen avstår från en sådan förbindelse. KAPITEL IV Deposition, tillgång till och ny deposition av biologiskt material 4. Om en ansökan avslås eller återkallas får deponenten begära att tillgång till det deponerade materialet begrän- sas till en oberoende expert under 20 år från och med den dag då patentansökan gavs in. I så fall skall bestäm- melserna i punkt 3 tillämpas. Artikel 13 Om en uppfinning gäller biologiskt material som varken finns allmänt tillgängligt eller kan beskrivas i en patent- ansökan så att en fackman kan utöva uppfinningen eller om uppfinningen innebär användning av sådant material, skall den anses vara tillräckligt beskriven för att patent- rätten skall bli tillämplig endast om a) det biologiska materialet, senast den dag då patentan- sökan gavs in, har deponerats hos en erkänd deposi- tionsinstitution. Åtminstone de internationella deposi- tionsinstitutioner som erhöll denna ställning i enlighet med artikel 7 i Budapestöverenskommelsen av den 28 april 1977 om internationellt erkännande av deposi- tion av mikroorganismer i samband med patentären- den, i det följande kallat Budapestöverenskommelsen, skall erkännas, b) ansökningen i sin lydelse vid ingivandet innehåller de uppgifter av betydelse beträffande mikroorganismens karakteristika som sökanden har tillgång till, c) namnet på depositionsinstitutionen och depositions- numret anges i patentansökan. 2. Det deponerade biologiska materialet skall göras till- gängligt genom att ett prov lämnas ut a) före det första offentliggörandet av patentansökan, endast till sådana personer som är behöriga med stöd av nationell patenträtt, 5. Sådana ansökningar från deponenten som avses i punkt 2 b och i punkt 4 får endast göras fram till den dag då de tekniska förberedelserna för offentliggörande av patentansökan anses avslutade. Artikel 14 1. Om det biologiska material som deponeras i enlighet med artikel 13 upphör att vara tillgängligt hos den erkända depositionsinstitutionen, skall ny deposition av materialet tillåtas på samma villkor som dem som före- skrivs i Budapestöverenskommelsen. 2. Varje ny deposition skall åtföljas av en av deponenten undertecknad förklaring, vari intygas att det biologiska material som är föremål för den nya depositionen är detsamma som det som ursprungligen deponerades. KAPITEL V Slutbestämmesler Artikel 15 b) under tiden mellan det att patentansökan först offent- liggörs och patentet meddelas, till alla som begär det, eller om deponenten så begär, endast till en obero- ende expert, 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direk- tiv senast den 30 juli 2000. De skall genast underrätta kommissionen om detta. 30. 7. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 213/21 När en medlemsstat antar dessa lagar och bestämmelser, skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. kunna vara patenterbart, har för den gentekniska grundforskningen. c) varje år från och med den dag som föreskrivs i artikel 15. 1 överlämna en rapport om utvecklingen och ver- kan av patenträtten inom bioteknik och genteknik. 2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direk- tiv. Artikel 16 Kommissionen skall till Europaparlamentet och rådet a) vart femte år efter den dag som föreskrivs i artikel 15. 1 överlämna en rapport om huruvida detta direk- tiv har givit upphov till några problem vad beträffar de internationella avtal om skydd för de mänskliga rättigheterna, som medlemsstaterna har underteck- nat, b) inom en frist om två år efter det att detta direktiv har trätt i kraft överlämna en rapport med en utvärdering avseende den verkan uteblivet eller försenat offentlig- görande av handlingar, med innehåll som skulle Artikel 17 Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentlig- görs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Artikel 18 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Utfärdat i Bryssel den 6 juli 1998. På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar J. M. GIL-ROBLES R. EDLINGER Ordförande Ordförande


title: PREGUNTA ESCRITA n. 2058/98 del Felipe CAMISÓN ASENSIO al Consejo. Problema informático del año 2000


title: Regulamento (CE) nº 1439/98 da Comissão de 6 de Julho de 1998 que determina em que medida pode ser dado seguimento aos pedidos de direitos de importação apresentados no mês de Junho de 1998 para os bovinos machos jovens destinados à engorda

text: L 191/38 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 7. 7. 98 REGULAMENTO (CE) Nº 1439/98 DA COMISS(cid:212)O de 6 de Julho de 1998 que determina em que medida pode ser dado seguimento aos pedidos de direitos de importa(cid:135)(cid:209)o apresentados no m(cid:136)s de Junho de 1998 para os bovinos machos jovens destinados (cid:133) engorda A COMISS(cid:212)O DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta o Regulamento (CE) nº 1043/98 da Comiss(cid:209)o, de 19 de Maio de 1998, relativo (cid:133) abertura e gest(cid:209)o de um contingente pautal de importa(cid:135)(cid:209)o de vitelos machos para engorda (1 de Julho de 1998 a 30 de Junho de 1999) (1), e, nomeadamente, o nº 4, do seu artigo 4º, Considerando que nº 1 do artigo 1º do Regulamento (CE) nº 1043/98 fixou a quantidade de bovinos machos jovens que podem ser importados em condi(cid:135)(cid:210)es especiais no per(cid:146)odo compreendido entre 1 de Julho de 1998 e 30 de Junho de 1999; que as quantidades pedidas excedem as quantidades dispon(cid:146)veis nos termos do nº 1, al(cid:146)nea c), do artigo 2º do mesmo regulamento; que, nestas condi(cid:135)(cid:210)es, (cid:130) conveniente reduzir proporcionalmente as quantidades pedidas, em conformidade com o disposto no nº 4 do artigo 4º do Regulamento (CE) nº 1043/98, ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo 1º Todos os pedidos de direitos de importa(cid:135)(cid:209)o, apresentados em Estados-membros que n(cid:209)o a It(cid:145)lia e a Gr(cid:130)cia, nos termos do nº 3 do artigo 2º do Regulamento (CE) nº 1043/98, ser(cid:209)o satisfeitos at(cid:130) ao limite de 0,3497 % da quantidade pedida. Artigo 2º O presente regulamento entra em vigor em 7 de Julho de 1998. O presente regulamento (cid:130) obrigat(cid:155)rio em todos os seus elementos e directamente aplic(cid:145)vel em todos os Estados-membros. Feito em Bruxelas, em 6 de Julho de 1998. Pela Comiss(cid:209)o Franz FISCHLER Membro da Comiss(cid:209)o (1) JO L 149 de 20. 5. 1998, p. 7


title: PREGUNTA ESCRITA n. 2038/98 del Klaus HÄNSCH a la Comisión. Concesión de fondos comunitarios a Oberhausen (Renania del Norte-Westfalia)

eurovoc_concepts:
EU programme
North Rhine-Westphalia
credit
economic support
structural policy
support policy

text: C 354/130 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 19. 11. 98 Respuesta del Sr. Santer en nombre de la Comisio·n (6 de julio de 1998) La Comisio·n esta· recogiendo las informaciones necesarias para responder a la pregunta. El resultado de sus investigaciones se comunicara· en el plazo ma·s breve posible. (98/C 354/211) PREGUNTA ESCRITA E-2038/98 de Klaus Ha¤nsch (PSE) a la Comisio·n (7 de julio de 1998) Asunto: Concesio·n de fondos comunitarios a Oberhausen (Renania del Norte-Westfalia) En lo referente a la concesio·n de fondos comunitarios a la ciudad de Oberhausen (Renania del Norte-Westfalia), ¿puede indicar la Comisio·n 1. la suma de los recursos estructurales comunitarios percibidos y su desglose segu·n los distintos fondos o programas e iniciativas comunitarios as(cid:14)· como la suma de los recursos comunitarios concedidos desde 1994 a la ciudad de Oberhausen en el marco de otras l(cid:14)·neas presupuestarias con destino a proyectos piloto y otras medidas o ›en forma de ayudas directas› a universidades, institutos de investigacio·n, empresas y otros beneficiarios, y 2. el nu·mero de los puestos de trabajo creados o mantenidos con ayuda de los citados recursos? Respuesta del Sr. Santer en nombre de la Comisio·n (6 de julio de 1998) La Comisio·n esta· recogiendo las informaciones necesarias para responder a la pregunta. El resultado de sus investigaciones se comunicara· en el plazo ma·s breve posible. (98/C 354/212) PREGUNTA ESCRITA E-2039/98 de Klaus Ha¤nsch (PSE) a la Comisio·n (7 de julio de 1998) Asunto: Concesio·n de fondos comunitarios a Wuppertal (Renania del Norte-Westfalia) En lo referente a la concesio·n de fondos comunitarios a la ciudad de Wuppertal (Renania del Norte-Westfalia), ¿puede indicar la Comisio·n 1. la suma de los recursos estructurales comunitarios percibidos y su desglose segu·n los distintos fondos o programas e iniciativas comunitarios as(cid:14)· como la suma de los recursos comunitarios concedidos desde 1994 a la ciudad de Wuppertal en el marco de otras l(cid:14)·neas presupuestarias con destino a proyectos piloto y otras medidas o ›en forma de ayudas directas› a universidades, institutos de investigacio·n, empresas y otros beneficiarios, y 2. el nu·mero de los puestos de trabajo creados o mantenidos con ayuda de los citados recursos? Respuesta del Sr. Santer en nombre de la Comisio·n (6 de julio de 1998) La Comisio·n esta· recogiendo las informaciones necesarias para responder a la pregunta. El resultado de sus investigaciones se comunicara· en el plazo ma·s breve posible


title: WRITTEN QUESTION No. 2038/98 by Klaus HÄNSCH to the Commission. Allocation of EU resources to the city of Oberhausen, North Rhine-Westphalia

text: C 354/130 EN Official Journal of the European Communities 19. 11. 98 Answer given by Mr Santer on behalf of the Commission (6 July 1998) The Commission is collecting the information it needs to answer the question. It will communicate its findings as soon as possible. (98/C 354/211) WRITTEN QUESTION E-2038/98 by Klaus Ha¤nsch (PSE) to the Commission (7 July 1998) Subject: Allocation of EU resources to the city of Oberhausen, North Rhine-Westphalia Regarding the allocation of EU resources to the city of Oberhausen in North Rhine-Westphalia, can the Commission indicate: 1. the sum of EU structural resources received and their breakdown by Funds and the various Community programmes and initiatives and of EU resources allocated to Oberhausen from other budget lines since 1994 for pilot projects, measures or › as direct allocations › universities, research establishments, undertakings and other bodies, 2. the number of jobs created or preserved with the aid of these resources? Answer given by Mr Santer on behalf of the Commission (6 July 1998) The Commission is collecting the information it needs to answer the question. It will communicate its findings as soon as possible. (98/C 354/212) WRITTEN QUESTION E-2039/98 by Klaus Ha¤nsch (PSE) to the Commission (7 July 1998) Subject: Allocation of EU resources to the city of Wuppertal, North Rhine-Westphalia Regarding the allocation of EU resources to the city of Wuppertal in North Rhine-Westphalia, can the Commission indicate: 1. the sum of EU structural resources received and their breakdown by Funds and the various Community programmes and initiatives and of EU resources allocated to Wuppertal from other budget lines since 1994 for pilot projects, measures or › as direct allocations › universities, research establishments, undertakings and other bodies, 2. the number of jobs created or preserved with the aid of these resources? Answer given by Mr Santer on behalf of the Commission (6 July 1998) The Commission is collecting the information it needs to answer the question. It will communicate its findings as soon as possible


title: 98/453/CE: Decisione del Consiglio del 6 luglio 1998 relativa ad un'assistenza di carattere straordinario a favore dei paesi ACP fortemente indebitati

eurovoc_concepts:
ACP countries
EU aid
aid system

text: L 198/40 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 15. 7. 98 (Atti per i quali la pubblicazione non (cid:138) una condizione di applicabilit(cid:133)) II CONSIGLIO DECISIONE DEL CONSIGLIO del 6 luglio 1998 relativa ad un’assistenza di carattere straordinario a favore dei paesi ACP fortemente indebitati (98/453/CE) IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA, visto l’accordo interno relativo al finanziamento e alla gestione degli aiuti della Comunit(cid:133) nel quadro della quarta convenzione ACP-CE, firmato il 16 luglio 1990, in prosieguo denominato «accordo interno», in particolare l’articolo 9 (1), vista la proposta della Commissione, considerando che il 12 febbraio 1998 il Consiglio ha adottato le conclusioni della relazione al Coreper del 18 dicembre 1997 sul contributo della Comunit(cid:133) europea all’iniziativa per il debito dei paesi poveri e fortemente indebitati; considerando che un’iniziativa per il debito dei paesi (Heavily Indebted Poor poveri e fortemente indebitati Countries (cid:190) HIPC), in prosieguo denominata «iniziativa HIPC», (cid:138) stata presentata dal Fondo monetario internazio- nale e dalla Banca mondiale alle rispettive riunioni dell’a- prile 1996 e successivamente ratificata dal comitato interi- nale e dal comitato «Sviluppo» in occasione delle riunioni annuali dell’FMI e della Banca mondiale, svoltesi nell’au- tunno 1996; considerando che la Comunit(cid:133) e i suoi Stati membri sono fermamente impegnati a partecipare all’iniziativa HIPC fornendo assistenza di carattere straordinario ai paesi che attuano programmi di riforma economica e sono conside- rati ammissibili nell’ambito dell’iniziativa; considerando che tutti i paesi verso i quali esiste un’espo- sizione comunitaria, ammissibili all’iniziativa HIPC per l’ammortamento del debito, sono paesi ACP; considerando che tale decisione verr(cid:133) attuata in base al regolamento finanziario 91/491/CEE del Consiglio, del 29 luglio 1991, applicabile alla cooperazione per il finan- ziamento dello sviluppo a norma della quarta conven- zione ACP-CE (2), DECIDE: Articolo 1 La Comunit(cid:133) europea partecipa pienamente all’iniziativa HIPC fornendo assistenza ai paesi ritenuti ammissibili nell’ambito dell’iniziativa, allo scopo di aiutarli a ridurre il valore attuale netto dei loro obblighi finanziari esterni nei confronti della Comunit(cid:133). A tal fine, la Comunit(cid:133) mette a disposizione aiuti non rimborsabili che i paesi ammissi- bili devono utilizzare per far fronte al debito in essere e agli obblighi di servizio del debito nei confronti della Comunit(cid:133). Tale assistenza, unitamente alle risorse fornite da altri creditori, deve consentire ai paesi ammissibili di conseguire l’obiettivo di sostenibilit(cid:133) del debito, specifico per ciascun paese, concordato nel quadro dell’iniziativa HIPC. Articolo 2 L’assistenza di cui all’articolo 1 (cid:138) utilizzata dai paesi bene- ficiari essenzialmente per rimborso anticipato dei il prestiti a condizioni speciali in essere sulla base del valore netto attuale. Qualora tale azione non sia sufficiente per conseguire il livello concordato di riduzione del debito in base al valore netto attuale, il paese beneficiario utilizza l’assegnazione degli aiuti non rimborsabili per far fronte agli obblighi relativi al capitale di rischio in essere nei confronti della Comunit(cid:133). (1) GU L 229 del 17. 8. 1991, pag. 288. (2) GU L 266 del 21. 9. 1991, pag. 1. 15. 7. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 198/41 Articolo 3 La Commissione adotta, caso per caso, decisioni speci- fiche in merito alla fornitura di assistenza a ciascun paese in conformit(cid:133) delle norme e delle ACP ammissibile, procedure stabilite nel capitolo IV dell’accordo interno. La decisione della Commissione sulla portata dell’assi- stenza da fornire in ciascun caso, deve consentire la necessaria riduzione del valore netto attuale degli obblighi finanziari esterni in essere di qual paese nei confronti della Comunit(cid:133) ed (cid:138) coerente con il metodo dell’iniziativa HIPC. Le decisioni specifiche per ciascun paese devono anche tener conto della struttura dell’esposizione del paese nei confronti della Comunit(cid:133), della necessit(cid:133) di scegliere le proposte pi(cid:151) semplici sul piano amministra- tivo e della necessit(cid:133) di garantire un trattamento equo a tutti i paesi ammissibili nel pieno rispetto delle decisioni convenute tra tutti i creditori. Ciascuna decisione speci- fica per ogni paese illustra le modalit(cid:133), i termini e le condizioni di attuazione della presente decisione. Articolo 4 1. L’aiuto di cui all’articolo 1 (cid:138) finanziato attraverso gli interessi maturati sui fondi depositati presso i delegati ai pagamenti in Europa di cui all’articolo 319, paragrafo 4 della convenzione, nei limiti della disponibilit(cid:133) di tali entrate e dopo aver tenuto debitamente conto della neces- sit(cid:133) di riservare tali entrate per gli obiettivi di cui all’arti- colo 9, paragrafo 2 dell’accordo interno. Un importo iniziale di 40 milioni di ecu viene prelevato da tali inte- ressi per finanziare l’aiuto in questione destinato essen- zialmente ai paesi che soddisfano i criteri di ammissibilit(cid:133) per il 1997 e il 1998. Qualora tale importo risulti insuffi- ciente, esso pu(cid:149) essere integrato con carattere prioritario da altre assegnazioni provenienti da interessi previa approvazione del comitato FES a norma dell’articolo 9 dell’accordo interno. 2. Qualora tali entrate non siano sufficienti per coprire le decisioni di cui all’articolo 3, e in attesa che eventuali risorse supplementari vengano messe a disposizione nell’ambito di accordi futuri con i paesi ACP, gli Stati membri esaminano la possibilit(cid:133) di fornire fondi prove- nienti dai pagamenti effettuati sui conti aperti a loro nome presso la Banca europea per gli investimenti a titolo di prestiti a condizioni speciali e di operazioni su capitali di rischio. L’assegnazione di tali pagamenti per finanziare l’aiuto straordinario (cid:138) soggetta, sulla base di una proposta della Commissione, a una decisione adottata all’unanimit(cid:133) dal Consiglio, a norma dell’articolo 9, paragrafo 1 dell’ac- cordo interno. Articolo 5 1. Nel corso del 1998, la Commissione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio, a tempo debito, una relazione che illustra il fabbisogno finanziario supplemen- tare derivante dalla partecipazione della Comunit(cid:133) all’ini- ziativa. Sulla base di tale relazione, il Consiglio adotta una decisione in merito alla futura partecipazione della Comunit(cid:133) all’iniziativa HIPC. La Commissione presenta una relazione periodica al 2. Parlamento europeo e al Consiglio sull’attuazione della presente decisione. Il comitato monetario (cid:138) regolarmente informato in 3. merito all’attuazione della presente decisione. Articolo 6 La presente decisione entra in vigore il giorno dell’ado- zione. Fatto a Bruxelles, add(cid:141) 6 luglio 1998. Per il Consiglio Il presidente R. EDLINGER


title: Kommissionens förordning (EG) nr 1443/98 av den 6 juli 1998 om fastställande av försörjningsbalansen för risprodukter för Kanarieöarna

text: 7. 7. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 191/43 KOMMISSIONENS F(cid:153)RORDNING (EG) nr 1443/98 av den 6 juli 1998 om fastst(cid:132)llande av f(cid:148)rs(cid:148)rjningsbalansen f(cid:148)r risprodukter f(cid:148)r Kanarie(cid:148)arna EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA F(cid:153)RORDNING De (cid:134)tg(cid:132)rder som f(cid:148)reskrivs i denna f(cid:148)rordning (cid:132)r f(cid:148)renliga med yttrandet fr(cid:134)n F(cid:148)rvaltningskommitten f(cid:148)r spannm(cid:134)l. med beaktande av F(cid:148)rdraget om uppr(cid:132)ttandet av Euro- peiska gemenskapen, med beaktande av r(cid:134)dets f(cid:148)rordning nr 1601/92 av den 15 juni 1992 om s(cid:132)rskilda (cid:134)tg(cid:132)rder f(cid:148)r Kanarie(cid:148)arna r(cid:148)rande vissa jordbruksprodukter (1), senast (cid:132)ndrad genom f(cid:148)rord- ning (EG) nr 2348/62 (2), s(cid:132)rskilt artikel 3. 4 i denna, och av f(cid:148)ljande sk(cid:132)l: I kommissionens f(cid:148)rordning (EG) nr 2790/94 (3), senast (cid:132)ndrad genom f(cid:148)rordning (EG) nr 825/98 (4), fastst(cid:132)lls gemensamma s(cid:132)rskilda (cid:134)tg(cid:132)rder f(cid:148)r Kanarie(cid:148)arna r(cid:148)rande vissa jordbrukspro- dukter. till(cid:132)mpningsf(cid:148)reskrifter f(cid:148)r H(cid:142)RIGENOM F(cid:153)RESKRIVS F(cid:153)LJANDE. Artikel 1 Enligt artikel 2 i f(cid:148)rordning (EEG) nr 1601/92, skall de kvantiteter som ing(cid:134)r i f(cid:148)rs(cid:148)rjningsbalansen f(cid:148)r rispro- dukter och som befriats fr(cid:134)n importtull eller f(cid:134)r gemen- fr(cid:134)n (cid:148)vriga skapsst(cid:148)d f(cid:148)r produkter medlemsstater, fastst(cid:132)llas i bilagan. som kommer Artikel 2 F(cid:148)r att best(cid:132)mmelserna i artikel 2 i f(cid:148)rordning (EEG) nr 1601/92 skall kunna till(cid:132)mpas, (cid:132)r det l(cid:132)mpligt att uppr(cid:132)tta en prognostiserad f(cid:148)rs(cid:148)rjningsbalans f(cid:148)r risprodukter f(cid:148)r Kanarie(cid:148)arna. Denna f(cid:148)rs(cid:148)rjningsbalans b(cid:148)r uppr(cid:132)ttas med h(cid:132)nsyn till behoven i denna region. Denna f(cid:148)rordning tr(cid:132)der i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Den skall till(cid:132)mpas fr(cid:134)n och med den 1 juli 1998. Denna f(cid:148)rordning (cid:132)r till alla delar bindande och direkt till(cid:132)mplig i alla medlemsstater. Utf(cid:132)rdad i Bryssel den 6 juli 1998. P(cid:134) kommissionens v(cid:132)gnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen (1) EGT L 173, 27. 6. 1992, s. 13. (2) EGT L 320, 11. 12. 1996, s. 1. (3) EGT L 296, 17. 11. 1994, s. 23. (4) EGT L 117, 21. 4. 1998, s. 5. L 191/44 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 7. 7. 98 BILAGA F(cid:148)rs(cid:148)rjningsbalans f(cid:148)r Kanarie(cid:148)arna avseende ris f(cid:148)r saluf(cid:148)ring mellan 1 juli 1998 och 30 juni 1999 (i ton) Produkt (KN-nummer) Kanarie(cid:148)arna Slipat ris Krossat ris 1006 30 1006 40 13 000 2 600


title: Bibliografia giuridica dell'integrazione europea : 1997- I.,Bibliografia jurídica da integração europeia : 1997- I.,Bibliografía jurídica de la integración europea : 1997- I.,Bibliographie juridique de l'intégration européenne : 1997- I.,Euroopan integraatio-oikeuden bibliografia : 1997- I.,Juridische bibliografie van de Europese integratie : 1997- I.,Juridisk bibliografi om den europeiska integrationen : 1997- I.,Juridisk bibliografi over den europæiske integration : 1997- I.,Legal bibliography of European integration : 1997- I.,Rechtsbibliographie Europäische Integration : 1997- I.,Νομική βιβλιογραφία για την ευρωπαϊκή ολοκλήρωση : 1997- I.

eurovoc_concepts:
EU Member State
European integration
bibliography
legal data processing


title: Advies van de Europese Centrale Bank van 6 juli 1998 op verzoek van de Europese Commissie krachtens artikel 5, lid 3, van Verordening (EG) nr. 2494/95 en artikel 109 L, lid 2, van het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, betreffende een ontwerp van een Verordening (EG) van de Commissie betreffende minimumnormen voor de behandeling van tarieven in het geharmoniseerde indexcijfer van de consumptieprijzen (CON/98/33)

text: 19. 1. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 14/9 EUROPESE CENTRALE BANK ADVIES VAN DE EUROPESE CENTRALE BANK van 6 juli 1998 lid 3, van Verordening (EG) nr. op verzoek van de Europese Commissie krachtens artikel 5, 2494/95 en artikel 109 L, lid 2, van het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, betreffende een ontwerp van een Verordening (EG) van de Commissie betreffende minimum- normen voor de behandeling van tarieven in het geharmoniseerde indexcijfer van de consumptie- prijzen (CON/98/33) (2000/C 14/08) 1. Op 10 juni 1998 heeft de Europese Centrale Bank (ECB) van de Commissie van de Europese Gemeen- schappen een verzoek ontvangen om een advies van de ECB betreffende een ontwerp van een Ver- ordening (EG) van de Commissie betreffende het bovengenoemde onderwerp (hierna aangeduid als de (cid:132)ontwerp-verordening(cid:148)). Een document met referentienummer SG(98) D/165386 dat de ontwerp-ver- ordening bevat is eveneens aan de ECB toegezonden. 2. De ontwerp-verordening heeft ten doel minimumnormen vast te leggen voor de behandeling van tarieven in het geharmoniseerde indexcijfer van de consumptieprijzen. Tariefprijzen kunnen grote invloed hebben op de ontwikkeling van de indexcijfers van de consumptieprijzen, aangezien zowel de prijsveranderingen als het bestedingsgewicht van de desbetreffende posten vaak aanmerkelijk zijn. Bovendien zijn zij, gezien de grote kans op procedurele verschillen in de behandeling van tariefprijzen in indexcijfers van de consumptieprijzen, een potentiºle bron van niet-vergelijkbaarheid. 3. De ECB ondersteunt de maatregelen zoals voorgesteld door de Europese Commissie. 4. Dit advies van de ECB wordt in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen gepubliceerd. Gedaan te Frankfurt am Main, 6 juli 1998. De President van de ECB Willem F. DUISENBERG


title: WRITTEN QUESTION No. 2059/98 by Felipe CAMISÓN ASENSIO to the Council. Madrid-Lisbon rail link


title: PERGUNTA ESCRITA n. 2058/98 do Deputado Felipe CAMISÓN ASENSIO ao Conselho. Problema informático ligado ao ano 2000