title: Meddelelse om anvendelsen af konkurrencereglerne på aftaler om netadgang i telesektoren - Rammebestemmelser, relevante markeder og principper

eurovoc_concepts:
competition law
competition policy
easement
telecommunications

text: C 265/2 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 22. 8. 98 Meddelelse om anvendelsen af konkurrencereglerne p¿ aftaler om netadgang i telesektoren RAMMEBESTEMMELSER, RELEVANTE MARKEDER OG PRINCIPPER (98/C 265/02) (E˘S(cid:220)relevant tekst) FORORD I telesektoren spiller aftaler om netadgang en central rolle, n¿r markedsdeltagerne skal kunne udnytte fordelene ved liberaliseringen. Form¿let med denne meddelelse er: -(cid:217)at freml»gge de adgangsprincipper, der stammer fra EU’s konkurrencelovgivning og fremg¿r af en lang r»kke kommissionensbeslutninger, og dermed skabe st(cid:192)rre sikkerhed p¿ markedet og mere stabile vilk¿r for investeringer og erhvervsinitiativer i tele(cid:220) og multime(cid:220) diesektorerne -(cid:217)at definere og pr»cisere forholdet mellem konkurrencelovgivning og sektorspecifik lovgiv(cid:220) ning inden for rammerne af artikel 100(cid:216)A (is»r forholdet mellem konkurrencereglerne og reglerne for tilr¿dighedsstillelse af ¿bne net (ONP)) -(cid:217)at forklare, hvordan konkurrencereglerne anvendes konsekvent p¿ tv»rs af de sektorer, der er involveret i udbud af nye tjenester, herunder is»r p¿ dermed forbundne sp(cid:192)rgsm¿l vedr(cid:192)(cid:220) rende netadgang og gateway(cid:220)faciliteter. INDLEDNING om, hvordan konkurrencereglerne og (cid:220)procedu(cid:220) rerne anvendes p¿ aftaler om netadgang inden for rammerne af harmoniserede EF(cid:220)bestemmelser og nationale bestemmelser i telesektoren. 1. (cid:217)Tidsplanen for fuld liberalisering i telesektoren er nu fastlagt, og de fleste medlemsstater skulle inden 1. januar 1998 fjerne de sidste hindringer for, at forbrugerne kan f¿ tilbudt telenet og (cid:220)tjenester p¿ konkurrencepr»gede markeder(cid:216)(˛). Som et resultat af denne liberalisering vil der opst¿ en r»kke besl»gtede produkter og tjenester samt behov for at f¿ adgang til de faciliteter, der er n(cid:192)dvendige for, at disse tjenester kan stilles til r¿dighed. I denne sektor er forbindelsen til det offentligt koblede telenet et typisk, men ikke det eneste, eksempel p¿ en s¿dan adgang. Kommissionen har meddelt, at den vil fastl»gge behandlingen af aftaler om netad(cid:220) gang i telesektoren efter konkurrencereglerne(cid:216)(ˇ). I denne meddelelse behandles s¿ledes sp(cid:192)rgsm¿let 2. (cid:217)Den lovgivningsm»ssige ramme for liberaliseringen af telekommunikationen best¿r af liberaliseringsdi(cid:220) rektiverne, der er vedtaget i henhold til EF(cid:220)trakta(cid:220) tens artikel 90, og harmoniseringsdirektiverne, der er vedtaget i henhold til artikel 100(cid:216)A, herunder is»r rammebestemmelserne for tilr¿dighedsstillelse af ¿bne net (ONP). Sidstn»vnte fasts»tter harmo(cid:220) niserede regler for adgangen til og samtrafik med telenettene og teleselskabernes taletelefonitjenester. liberaliserings(cid:220) og Den som danner skaber, harmoniseringsbestemmelserne baggrund for alle foranstaltninger, som Kommis(cid:220) sionen tr»ffer ved anvendelsen af konkurrencereg(cid:220) liberaliseringslovgivningen(cid:216)(—) og har(cid:220) lerne. B¿de juridiske ramme, 22. 8. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 265/3 moniseringslovgivningen(cid:216)((cid:209)) skal sikre, at man n¿r de m¿l, der fasts»ttes for EU i EF(cid:220)traktatens artikel 3, herunder specielt (cid:176)gennemf(cid:192)relse af en ordning, der sikrer, at konkurrencen inden for det indre marked ikke fordrejes(cid:133) og (cid:176)oprettelse af et indre marked ved fjernelse af hindringerne for den frie bev»gelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital mellem medlemsstaterne(cid:133). rencereglerne, og skal s¿ledes p¿ grundlag af en forklaring af de konkurrenceretlige krav hj»lpe markedsdeltagerne i telesektoren med at udforme deres aftaler om netadgang. Principperne i n»rv»(cid:220) rende meddelelse finder ikke blot anvendelse p¿ traditionel fastnetskommunikation, men ogs¿ p¿ al anden telekommunikation, herunder satellitkommu(cid:220) nikation og mobilkommunikation. 3. (cid:217)Kommissionen har offentliggjort retningslinjer for anvendelse af EU’s konkurrenceregler p¿ telekom(cid:220) munikationssektoren(cid:216)((cid:210)). Denne meddelelse bygger p¿ disse retningslinjer, som ikke direkte behandler adgangssp(cid:192)rgsm¿l. 4. (cid:217)Liberaliserings(cid:220) og for inder harmoniseringslovgivningen giver telesektoren EU(cid:220)virksomheder mulighed for p¿ forenklet vis at give sig i kast med nye aktiviteter p¿ nye markeder. Dermed f¿r EF(cid:220)brugerne mulighed for at drage fordel af (cid:192)get konkurrence. Disse fordele m¿ ikke s»ttes over styr ved en konkurrencebegr»nsende adf»rd eller ved misbrug fra virksomhedernes side. EU’s konkurren(cid:220) ceregler spiller derfor en afg(cid:192)rende rolle, n¿r denne udvikling skal sikres gennemf(cid:192)rt. Nye markedsdel(cid:220) tagere skal i de indledende faser sikres ret til at f¿ adgang til de etablerede teleselskabers net. Mange forskellige myndigheder p¿ regionalt, nationalt og EU(cid:220)plan spiller en vigtig rolle ved reguleringen af denne sektor. Hvis konkurrencen skal fungere godt p¿ det indre marked, m¿ det sikres, at koordine(cid:220) ringen mellem disse institutioner fungerer effektivt. 5. (cid:217)Del I i n»rv»rende meddelelsen afstikker den juri(cid:220) diske ramme og beskriver n»rmere, hvordan Kommissionen vil undg¿ dobbeltprocedurer og samtidig sikre selskabernes og brugernes rettigheder i henhold til konkurrencereglerne. I den forbindelse fors(cid:192)ger Kommissionen at fremme den decentrale anvendelse af konkurrencereglerne ved at opmuntre nationale domstole og nationale myndigheder til at g(cid:192)re brug heraf. Form¿let hermed et at skabe de n(cid:192)dvendige retsmidler p¿ nationalt plan, s¿ sagerne kan afhj»lpes d~r, medmindre en bestemt sag er af tager s»rlig telesektoren specifikke procedurer i ONP(cid:220)rammebestemmel(cid:220) serne ligeledes sigte p¿ at l(cid:192)se adgangsproblemer p¿ et decentraliseret, nationalt plan med mulighed for m»gling p¿ EF(cid:220)plan under visse omst»ndigheder. til en Del II beskriver Kommissionens markedsafgr»nsning inden for sektoren. Del III indeholder n»rmere oplysninger om de principper, Kommissionen vil f(cid:192)lge ved anvendelsen af konkur(cid:220) f»llesskabsinteresse. tilgang I ladet foretage 6. (cid:217)Meddelelsen bygger p¿ Kommissionens erfaringer i flere forskellige sager(cid:216)((cid:211)) og bestemte unders(cid:192)gelser, som Kommissionen p¿ har omr¿det(cid:216)((cid:212)). Da denne meddelelse er baseret p¿ de generelt g»ldende konkurrenceregler, vil princip(cid:220) perne i den kunne anvendes p¿ andre omr¿der, herunder for digital kommunikation i al almindelighed, hvis der opst¿r lignende problemer her. P¿ tilsvarende vis vil mange af traktatens principper v»re relevante for alle virk(cid:220) indtager en dominerende stilling, somheder, der herunder virksomheder inden for andre omr¿der end telekommunikation. adgangssp(cid:192)rgsm¿l inden 7. (cid:217)Denne meddelelse bygger p¿ sp(cid:192)rgsm¿l, som er opst¿et i de indledende faser af overgangen fra monopoler til konkurrencebaserede markeder. Der vil opst¿ andre sp(cid:192)rgsm¿l som f(cid:192)lge af konver(cid:220) gensen telekommunikationssektoren, mediesektoren og informationsteknologisektoren(cid:216)((cid:213)) og den (cid:192)gede konkurrence p¿ disse markeder. Det kan medf(cid:192)re, at anvendelsesomr¿det op princip(cid:220) perne som fastsat i denne meddelelse m¿ tilpasses disse nye sektorer. mellem 8. (cid:217)De principper, der fasts»ttes i denne meddelelse, vil finde anvendelse p¿ enhver praksis uden for EF, der p¿virker konkurrencen inden for EF og samhan(cid:220) delen mellem medlemsstater. N¿r Kommissionen anvender konkurrencereglerne, skal den overholde EF’s efter WTO(cid:220)teleaftalen(cid:216)((cid:214)). Kommissionen g(cid:192)r ogs¿ opm»rksom p¿, at der forstsat f(cid:192)res dr(cid:192)ftelser om de internationale afreg(cid:220) ningstakster inden for rammerne af ITU. Denne meddelelse for Kommissionens holdning i disse dr(cid:192)ftelser. ikke n(cid:192)dvendigvis udtryk forpligtelser er 9. (cid:217)Denne meddelelse begr»nser p¿ ingen m¿de de rettigheder, som EF(cid:220)lovgivningen giver enkeltper(cid:220) soner eller virksomheder, og indskr»nker p¿ ingen m¿de eventuelle fortolkninger af EF’s konkurren(cid:220) C 265/4 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 22. 8. 98 ceret, som Retten i F(cid:192)rse Instans eller De Europ»(cid:220) iske F»llesskabers Domstol m¿tte foretage. Denne meddelelse giver sig ikke ud for at v»re en omfat(cid:220) tende analyse af alle mulige konkurrenceproblemer i sektoren. Der findes allerede andre problemer, og der vil givetvis opst¿ flere i fremtiden. 10. (cid:217)Kommissionen vil overveje, om der i lyset af de erfaringer, der g(cid:192)res i den f(cid:192)rste tid med et liberali(cid:220) seret telemarked, skal foretages »ndringer af eller tilf(cid:192)jelser til denne meddelelse. DEL I - RAMMEBESTEMMELSER 1. (cid:217)Konkurrenceregler og sektorspecifik regulering 11. (cid:217)Adgangsproblemer i ordets videste forstand kan behandles p¿ forskellige niveauer og p¿ grundlag af mange forskellige bestemmelser af b¿de national oprindelse og EU(cid:220)oprindelse. En tjenesteudbyder, der har et adgangsproblem, f. eks. fordi et telesel(cid:220) skab uberettiget n»gter at stille et lejet kredsl(cid:192)b, via hvilket ans(cid:192)geren skal leverer tjenester til sine kunder, til r¿dighed for tjenesteudbyderen, eller ikke vil g(cid:192)re dette p¿ rimelige vilk¿r, kunne derfor overveje at g¿ flere veje for at finde et middel til at afhj»lpe problemet. Generelt vil det i hvert faldt i den indledende fase v»re en fordel for skadelidte at s(cid:192)ge sagen afhjulpet p¿ nationalt plan. Ans(cid:192)geren har p¿ nationalt plan to overordnede muligheder, nemlig 1) at g(cid:192)re brug af s»rlige nationale lovbe(cid:220) stemte procedurer, der nu er etableret i overens(cid:220) stemmelse med EF(cid:220)retten og harmoniseret i henhold til ONP(cid:220)reglerne (se fodnote 4), og 2) at lade sagen behandle i henhold til national lovgiv(cid:220) ning og/eller EF(cid:220)lovgivning ved en national domstol eller national konkurrencemyndighed(cid:216)(˛˝). 12. (cid:217)Klager, der indgives til Kommissionen i henhold til konkurrencereglerne i stedet for eller som supple(cid:220) ment til klager, der indgives til nationale domstole, nationale konkurrencemyndigheder og/eller natio(cid:220) nale tilsynsmyndigheder (ogs¿ ben»vnt nationale myndighedsoranger) efter ONP(cid:220)procedurer, vil blive behandlet efter den prioritering, de fortjener i lyset af problemets uops»ttelighed, nyhed og trans(cid:220) nationale karakter og under hensyntagent il (cid:192)nsket om at undg¿ dobbeltbehandling (se punkt 23 ff. ). 13. (cid:217)Kommissionen anerkender, at nationale n¿r end Kommisionen, tilsyns(cid:220) organer/myndighedsorganer(cid:216)(˛˛) har forskellige op(cid:220) gaver og arbejder inden for en anden juridiske sidstn»vnte ramme f(cid:192)rste anvender konkurrencereglerne. For det arbejder de nationale tilsynsmyndigheder efter national lovgivning, selv om de ofte gennemf(cid:192)rer EF(cid:220)lovgivning. For det andet kan der i national lovgivning, som er baseret p¿ telepolitiske overve(cid:220) jelser, v»re fastsat m¿l, som ganske vist afviger fra, men alligevel er i overensstemmelse med m¿lene med EF’s konkurrenceregler. Kommissionen samar(cid:220) bejder i videst muligt omfang med de nationale samarbejde tilsynsmyndigheder, der ogs¿ indbyrdes, is»r n¿r der er tale om gr»nseoverskri(cid:220) dende sp(cid:192)rgsm¿l(cid:216)(˛ˇ). I henhold til EF(cid:220)lovgivningen er nationale myndigheder, herunder tilsynsmyndig(cid:220) heder og konkurrencemyndigheder, forpligtet til ikke at godkende en praksis eller en aftale, der er i strid med EU’s konkurrenceregler. skal 14. (cid:217)EU’s konkurrenceregler er ikke tilstr»kkelige til at l(cid:192)se alle de forskellige problemer i telesektoren. De nationale tilsynsmyndigheder d»kker derfor et betydeligt st(cid:192)rre omr¿de og spiller en betydelig mere omfattende rolle i reguleringen af sektoren. Det b(cid:192)r desuden bem»rkes, at de nationale myndighedsorganer skal v»re uafh»ngige(cid:216)(˛—). 15. (cid:217)Det er ligeledes vigtigt at bem»rke, at ONP(cid:220)direk(cid:220) tiverne p¿l»gger teleselskaber med en betydelig markedsstyrke visse gennemsigtigheds(cid:220) og ikke(cid:220) diskrimineringsforpligtelser, som g¿r ud over dem, de normalt p¿l»gges i henhold til EF(cid:220)traktatens artikel 86. ONP(cid:220)direktiverne indeholder gennem(cid:220) og sigtighedsforpligtelser, prisfasts»ttelsespraksis. Disse forpligtelser h¿nd(cid:220) h»ves af de nationale tilsynsmyndigheder, der ogs¿ har kompetence til at tr»ffe foranstatlninger til at sikre effektiv konkurrence(cid:216)(˛(cid:209)). leveringsforpligtelser 16. (cid:217)I relation til artikel 86 er denne meddelelse for enkelhedens skyld i de fleste henseender formu(cid:220) leret, som om der var tale om et enkelt teleselskab med en dominerende stilling. Dette vil ikke n(cid:192)dven(cid:220) digvis v»re tilf»ldet i alle medlemsstater, idet der f. eks. gradvis vil opst¿ nye telenet, der tilbyder en stadig bredere d»kning. Disse alternative telenet kan v»re, eller i sidste ende blive, store og omfat(cid:220) tende nok til, at de helt eller delvis kan erstatte de eksisterende nationale net. Dette b(cid:192)r man holde sig for (cid:192)je. N¿r det skal afg(cid:192)res, om der p¿ markedet findes individuelle eller f»lles dominerende stil(cid:220) linger, er det af betydning, om der findes konkurre(cid:220) 22. 8. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 265/5 rende selskaber p¿ markedet, og hvilken stilling dehar. N¿r der i meddelelsen henvises til en domi(cid:220) nerende stilling p¿ markedet, b(cid:192)r man holde sig dette for (cid:192)je. cereglerne(cid:216)(ˇ˛). Hvis de nationale myndigheder i deres handlinger underminerer disse rettigheder, kan medlemsstaten v»re erstatningspligtig over for skadelidte(cid:216)(ˇˇ). Desuden har de nationale tilsyns(cid:220) til ONP(cid:220)direktiverne myndigheder kompetence foranstaltninger med tr»ffe henblik p¿ sikring af en effektiv konkurrence(cid:216)(ˇ—). i henhold til at 17. (cid:217)Da Kommissionen har ansvaret for EU’s konkur(cid:220) rencepolitik, skal Kommissionen tjene EU’s almin(cid:220) delige interesser. De administrative ressourcer, som Kommissionen kan anvende p¿ sine opgaver, er naturligvis begr»nsede og kan ikke bruges til at behandle alle de sager, den f¿r forelagt. Kommis(cid:220) sionen er derfor forpligtet til generelt at tr»ffe alle n(cid:192)dvendige organisatoriske foranstaltninger for at varetage sin opgave, herunder at foretage en priori(cid:220) tering(cid:216)(˛(cid:210)). 20. (cid:217)Adgangsaftaler regulerer i princippet tilr¿digheds(cid:220) stillelse af bestemte tjenester mellem selvst»ndige virksomheder og skaber ikke en autonom enhed, der adskiller sig fra de to aftaleparter. Adgangsaf(cid:220) taler ligger s¿ledes normalt uden for fusionsforord(cid:220) ningens anvendelsesomr¿de(cid:216)(ˇ(cid:209)). 18. (cid:217)Kommissionen har derfor anf(cid:192)rt, at den ved ud(cid:192)velsen af sine bef(cid:192)jelser vil give prioritet til de anmeldelser, klager eller sager rejst p¿ eget initiativ, som er af s»rlig politisk, (cid:192)konomisk eller juridisk betydning for EF(cid:216)(˛(cid:211)). For s¿ vidt ang¿r sager, der ikke er af en s¿dan karakter, vil anmeldelser normalt ikke blive afgjort ved en formel beslutning, men snarere ved et (cid:176)comfort (s¿fremt parterne er enige heri), medens klager i princippet b(cid:192)r afg(cid:192)res af nationale domstole eller andre rele(cid:220) i den forbindelse vante myndigheder. Det b(cid:192)r bem»rkes, at konkurrencereglerne finder direkte anvendelse(cid:216)(˛(cid:212)), s¿ledes at EF’s konkurrencelovgiv(cid:220) ning kan h¿ndh»ves i de nationale domstole. Ogs¿ i de tilf»lde, hvor anden EF(cid:220)ret er blevet respek(cid:220) teret, skal EF’s konkurrenceret overholdes(cid:216)(˛(cid:213)). letter(cid:133) f¿ en med forelagt sp(cid:192)rgsm¿l adgangsaccept 21. (cid:217)I henhold til forordning nr. 17(cid:216)(ˇ(cid:210)) kunne Kommis(cid:220) vedr(cid:192)rende et sionen adgangsaftaler, hvis en eller flere af de involverede parter anmelder en adgangsaftale(cid:216)(ˇ(cid:211)), hvis der klages over en konkurrencebegr»nsende adgangs(cid:220) aftale eller over et dominerende selskabs adf»rd i eller forbindelse (cid:220)n»gtelse(cid:216)(ˇ(cid:212)), hvis Kommissionen p¿ eget initiativ foretager en unders(cid:192)gelse af en s¿dan accept eller n»gtelse, eller hvis der foretages en unders(cid:192)gelse af en erhvervssektor(cid:216)(ˇ(cid:213)). En klager kan desuden anmode Kommissionen om at tr»ffe forel(cid:192)bige forholdsregler under omst»ndigheder, der umiddel(cid:220) bart risikerer at medf(cid:192)re alvorlig uoprettelig skade for klageren eller offentligheden(cid:216)(ˇ(cid:214)). Det b(cid:192)r imid(cid:220) lertid bem»rkes, at man i hastesager hurtigere kan opn¿ et p¿bud om at indstille overtr»delserne via nationale domstolsprocedurer end gennem Kom(cid:220) missionens procedurer(cid:216)(—˝). 19. (cid:217)Andre nationale myndigheder, herunder prim»rt nationale tilsynsmyndigheder, der handler inden for ONP(cid:220)rammerne, har kompetence i forbindelse med visser aftaler om netadgang (der skal anmeldes til dem). Hvis en aftale anmeldes til en national tilsynsmyndighed, betyder det ikke, at det automa(cid:220) til tisk bliver un(cid:192)dvendigt at anmelde aftalen Kommissionen. De nationale tilsynsmyndigheder skal sikre, at de foranstaltninger, de tr»ffer, er i overensstemmelse med EF’s konkurrenceret(cid:216)(˛(cid:214)), hvilket betyder, at de skal afst¿ fra at tr»ffe foran(cid:220) som vil underminere den effektive staltninger, beskyttelse af EF(cid:220)retlige rettigheder i henhold til konkurrencereglerne(cid:216)(ˇ˝). De m¿ derfor ikke godkende ordninger, der er i strid med konkurren(cid:220) fremmest 22. (cid:217)P¿ en r»kke omr¿der vil aftalerne b¿de v»re underlagt konkurrencereglerne og sektorspecifikke foranstaltninger p¿ nationalt plan og EF(cid:220)plan, f(cid:192)rst foranstaltningerne vedr(cid:192)rende det og indre marked. ONP(cid:220)samtrafikdirektivet skal skabe et lovgivningsgrundlag for adgangsaftaler inden for telesektoren. Da ONP(cid:220)reglerne er meget detalje(cid:220) rede, og da de kan g¿ ud over kravene i artikel 86, i telesektoren v»re opm»rk(cid:220) b(cid:192)r virksomheder somme p¿, at de ikke er fritaget for at overholde forpligtelserne p¿ ONP(cid:220)omr¿det, blot fordi de overholder EF’s konkurrenceregler, og omvendt. C 265/6 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 22. 8. 98 2. (cid:217)Kommissionens foranstaltninger i forbindelse med adgangsaftaler (—˛) nationale domstole kan indeb»re betydelige fordele for enkeltpersoner og selskaber(cid:216)(——), herunder is»r: 23. (cid:217)Da adgangsaftaler som helhed er af stor betydning, b(cid:192)r Kommissionen s¿ klart som muligt pr»cisere de f»lles rammebestemmelser, der g»lder for indg¿(cid:220) inde(cid:220) elsen af disse aftaler. Adgangsaftaler, der holder bestemmelser, konkurrencebegr»nsende ind under artikel 85. Aftaler, hvori der falder indg¿r dominerende selskaber eller monopoler, falder ind under artikel 86: Problemer, der skyldes, at en eller flere af parterne indtager en domine(cid:220) rende stilling, vil normalt v»re af st(cid:192)rre betydning i forbindelse med end de en bestemt problemer, der ber(cid:192)rer artikel 85. aftale A n m e l d e l s e r 24. (cid:217)Ved af anvendelse konkurrencereglerne vil Kommissionen tage udgangspunkt i ONP(cid:220)direkti(cid:220) verne, der fasts»tter en ramme for de nationale tilsynsmyndigheders aktiviteter p¿ nationalt plan. Hvis en aftale omfattes af artikel 85, stk. 1, skal den anmeldes til Kommissionen, hvis den skal nyde godt af en fritagelse i henhold til artikel 85, stk. 3. I de tilf»lde, hvor aftaler anmeldes, vil Kommis(cid:220) sionen efter offentligg(cid:192)relse i De Europ»iske F»lles(cid:220) i overensstemmelse med skabers Tidende og nedenfor anf(cid:192)rte principper tr»ffer afg(cid:192)relse om nogle anmeldelser i form af formelle beslutninger. N¿r retsprincipperne er fastlagt klart, vil Kommis(cid:220) sionen behandle andre anmeldelser, hvori samme sp(cid:192)rgsm¿l rejses, ved hj»lp af et comfort letter. -(cid:217)at nationale domstole kan behandle og tilkende skadeserstatning for overtr»delser af konkur(cid:220) rencereglerne -(cid:217)at nationale domstole som regel kan tr»ffe forel(cid:192)bige forholdsregler og bringe overtr»(cid:220) delser til oph(cid:192)r hurtigere, end Kommissionen kan -(cid:217)at det ved en national domstol er muligt at kombinere et s(cid:192)gsm¿l anlagt efter EF(cid:220)retten med et s(cid:192)gsm¿l anlagt efter national ret -(cid:217)at en sags(cid:192)ger, der har f¿et medhold, kan tilkendes en d»kning af sine udgfiter ved en national domstol. Desuden kan de specifikke nationale tilsynsprin(cid:220) cipper som harmoniseret i henhold til ONP(cid:220)direkti(cid:220) verne give adgang til at indgive klage p¿ b¿de nationalt plan og om n(cid:192)dvendigt p¿ EF(cid:220)plan. 3. 1. (cid:217)Anvendelse af nationale procedurer og O N P (cid:220) p r o c e d u r e r 26. (cid:217)Som anf(cid:192)rt ovenfor(cid:216)(—(cid:209)) vil Kommissionen tage h(cid:192)jde enkelt tilf»lde, der forel»gges den. Ved vurderingen af f»llesskabsinteressen unders(cid:192)ger Kommissionen: f»llesskabsinteressen i hver for 3. Klager 25. (cid:217)Fysiske eller juridiske personer med en berettiget interesse kan under visse omst»ndigheder indgive klage til Kommissionen, hvori Kommissionen anmodes om ved beslutning at kr»ve en overtr»(cid:220) delse af EF(cid:220)traktatens artikel 85 eller 86 bragt til oph(cid:192)r. En klager kan tillige anmode Kommissionen om at tr»ffe forel(cid:192)bige forholdsregler i situationer, hvor der er umiddelbar risiko for en alvorlig uoprettelig skade(cid:216)(—ˇ). En potentiel klager har andre muligheder, der er lige s¿ eller endda mere effek(cid:220) tive, som f. eks. s(cid:192)gsm¿l ved en national domstol. Det b(cid:192)r i den forbindelse bem»rkes, at s(cid:192)gsm¿l ved (cid:176). (cid:216). (cid:216). den p¿st¿ede overtr»delses betydning for det f»lles markeds funktion, sandsynligheden for at kunne godtg(cid:192)re dens eksistens og r»kkevidden af de n(cid:192)dvendige unders(cid:192)gelsesforanstaltninger med henblik p¿ bedst muligt at opfylde den opgave, som best¿r i at overv¿ge overholdelsen af artikel 85 og 86(cid:133)(cid:216)(—(cid:210)). Et andet v»sentligt element i vurderingen er sp(cid:192)rgsm¿let om, i hvilken udstr»kning en national dommer kan tilbyde et effektivt retsmiddel i forbin(cid:220) delse med en overtr»delse af artikel 85 og 86. Dette kan vise sig vanskeligt, f. eks. i sager, hvor der indg¿r gr»nseoverskridende elementer. 22. 8. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 265/7 27. (cid:217)EF(cid:220)traktatens artikel 85, stk. 1, og artikel 86 har direkte virkning p¿ forholdet mellem private. Denne virkning skal der nationale domsmyndig(cid:220) heder beskytte(cid:216)(—(cid:211)). N¿r det drejer sig om sager, der behandles af de nationale tilsynsmyndigheder, fore(cid:220) skriver ONP(cid:220)samtrafikdirektivet, at myndighederne har bef(cid:192)jelse til at gribe ind og forlange »ndringer foretaget b¿de med hensyn til adgangsaftalerne som s¿dan og deres indhold. De nationale tilsynsmyn(cid:220) digheder skal tage hensyn til, (cid:176)at konkurrencen skal fremmes(cid:133), og kan underkaste en eller flere parter bestemte vilk¿r, bl. a. (cid:176)for at sikre en reel konkurrence(cid:133)(cid:216)(—(cid:212)). cippet p¿ klagerens anmodning p¿begynde en unders(cid:192)gelse i overensstemmelse med de normale procedurer, efter h(cid:192)ring af og i samarbejde med de p¿g»ldende nationale myndigheder. Generelt set vil Kommissionen ikke p¿begynde en s¿dan unders(cid:192)(cid:220) gelse, hvis der allerede finder en behandling sted efter en ONP(cid:220)forligsprocedure. 31. (cid:217)Kommissionen skal desuden altid se p¿ en sag ud fra dens egne foruds»tninger. Den vil gribe ind, hvis den f(cid:192)ler, at der i en given sag er tale om v»sentlige f»llesskabsinteresser, der p¿virker eller kan p¿virke konkurrencen i en r»kke medlems(cid:220) stater. eller konkurrencereglerne 28. (cid:217)Kommission kan selv blive involveret i tvistigheder efter ONP(cid:220) efter m»glingsproceduren. Mange sidel(cid:192)bende sager kan f(cid:192)re til, at Kommissionen og de nationale myndig(cid:220) heder foretager et un(cid:192)dvendigt dobbeltarbejde i forbindelse med unders(cid:192)gelserne. I de tilf»lde, hvor en klage indgives til Kommissionen i henhold til artikel 3 i forordning nr. 17, mens der behandles en dermed forbundet sag ved en relevant myndighed eller domstol p¿ nationalt plan eller EF(cid:220)plan, vil Generaldirektoratet for Konkurrence normalt ikke indlede en unders(cid:192)gelse af, hvorvidt der er tale om en overtr»delse i henhold til EF(cid:220)traktatens artikel 85 eller 86. I den forbindelse skal f(cid:192)lgende punkter imidlertid iagttages. 3. 2. Sikring af klagers rettigheder 29. (cid:217)Virksomheder har krav p¿ en effektiv beskyttelse af deres rettigheder i henhold til EF(cid:220)lovgivningen(cid:216)(—(cid:213)). Disse rettigheder undermineres, hvis en national behandling i overdreven grad forsinker Kommissio(cid:220) nens behandling, uden at sagen finder en tilfreds(cid:220) stillende l(cid:192)sning p¿ nationalt plan. I telesektoren er innovationscykler relativt korte og enhver v»sentlig forsinkelse ved l(cid:192)sningen af en adgangstvist kan i praksis svare til en adgangsn»gtelse og s¿ledes foregribe en reel afg(cid:192)relse af sagen. 3. 3. (cid:217)Forel(cid:192)bige forholdsregler 32. (cid:217)Med hensyn af betydning retsforhandlinger til anmodninger om forel(cid:192)bige forholdsregler er eksistensen af eller muligheden for nationale for behandlingen af sp(cid:192)rgsm¿let om, hvorvidt der er risiko for alvorlig uoprettelig skade. S¿danne rets(cid:220) procedurer skal umiddelbart betragtet fjerne risi(cid:220) koen for en s¿dan skade, og Kommissionen kan s¿ledes forel(cid:192)bige forholdsregler, n¿r det ikke kan dokumenteres, at risikoen fortsat er til stede. ikke med rimelighed tr»ffe 33. (cid:217)Det er af stor betydning, om der er mulighed for et forel(cid:192)bigt forbud/p¿bud, og hvilke kriterier der tage hensyn g»lder herfor. Kommissionen skal hertil, n¿r den drager sin umiddelbare konklusion. Hvis der ikke er mulighed for et forel(cid:192)bigt forbud/ p¿bud, eller hvis et s¿dant forel(cid:192)bigt forbud/p¿bud ikke formodes at til beskytte klagerens EF(cid:220)retten, vil Kommissionen fastsl¿, at de nationale retsforhandlinger for skade, hvorefter den kan p¿begynde unders(cid:192)gelsen af sagen. tilstr»kkeligt omfang m¿ fjernet risikoen i henhold rettigheder ikke har i 30. (cid:217)Kommissionen mener derfor, at en adgangstvist, der behandles af de nationale tilsynsmyndigheder, skal afg(cid:192)res inden for en rimelig tidsfrist, dvs. normalt senest seks m¿neder efter at myndighe(cid:220) dernes opm»rksomhed er blevet henledt herp¿. En l(cid:192)sning kunne tage form af endelig afg(cid:192)relse af indgreb, der kunne sikre klagerens sagen eller rettigheder. Hvis sagen ikke har fundet an s¿dan l(cid:192)sning p¿ det tidspunkt, beskyttes parternes rettig(cid:220) heder ikke effektivt, og Kommissionen vil i prin(cid:220) 4. Unders(cid:192)gelse p¿ eget initiativ og sektorunders(cid:192)(cid:220) gelser 34. (cid:217)Hvis det forekommer n(cid:192)dvendigt, vil Kommis(cid:220) sionen indlede en unders(cid:192)gelse p¿ eget initiativ. Den kan ogs¿ indlede en sektorunders(cid:192)gelse efter C 265/8 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 22. 8. 98 at have h(cid:192)rt det r¿digvende udvalg best¿ende af medlemsstaternes konkurrencemyndigheder. b) overtr»delsen af artikel 85 er s»rlig alvorlig. 5. B(cid:192)der 35. (cid:217)Kommissionen kan p¿l»gge virksomheder b(cid:192)der p¿ op til 10(cid:216)% af den ¿rlige oms»tning p¿ globalt plan, hvis de fors»tligt eller uagtsomt har overtr¿dt bestemmelserne i artikel 85, stk. 1, eller arti(cid:220) kel 86(cid:216)(—(cid:214)). Hvis aftaler er anmeldt i henhold til forordning nr. 17 med henblik p¿ fritagelse efter artikel 85, stk. 3, kan Kommissionen ikke p¿l»gge b(cid:192)der for handlinger, der er beskrevet i anmel(cid:220) delsen(cid:216)((cid:209)˝), og som foretages efter anmeldelsen. Kommissionen kan imidlertid oph»ve b(cid:192)deimmuni(cid:220) teten ved at meddele de p¿g»ldende virksomheder, at den efter en forel(cid:192)big unders(cid:192)gelse er af den opfattelse, at traktatens artikel 85, stk. 1, finder anvendelse, og at der ikke findes grundlag for anvendelsen af traktatens artikel 85, stk. 3(cid:216)((cid:209)˛). 36. (cid:217)ONP(cid:220)samtrafikdirektivet indeholder to bestem(cid:220) melser, der er relevante i forbindelse med p¿l»g(cid:220) gelse af b(cid:192)der i henhold til konkurrencereglerne. For det f(cid:192)rste fasts»ttes det, at samtrafikaftaler skal meddeles de relevante nationale tilsynsmyndigheder og stilles til r¿dighed for tredjemand, dog ikke de dele, der omhandler parternes handelsstrategi(cid:216)((cid:209)ˇ). For det andet fasts»ttes det, at de nationale tilsyns(cid:220) myndigheder skal have en r»kke bef(cid:192)jelser, som de kan bruge med henblik p¿ at p¿virke og »ndre samtrafikaftalerne(cid:216)((cid:209)—). Disse bestemmelser sikrer, at der skabes den n(cid:192)dvendige offentlighed omkring aftalerne, og at de nationale tilsynsmyndigheder f¿r mulighed for om n(cid:192)dvendigt at tr»ffe foranstalt(cid:220) ninger, der kan reel konkurrence p¿ markedet. sikre Kommissionen har for nylig offentliggjort retnings(cid:220) linjer for beregning af b(cid:192)der(cid:216)((cid:209)(cid:209)). indgive klage 38. (cid:217)En anmeldelse til de nationale tilsynsmyndigheder g(cid:192)r det ikke ud for en anmeldelse til Kommissionen og begr»nser ikke interesserede parters muligheder til Kommissionen eller for at Kommissionens muligheder for p¿ eget initiativ at p¿begynde en unders(cid:192)gelse af adgangsaftaler. En s¿dan anmeldelse begr»nser heller ikke en parts ret skadeserstatning ved en national til at kr»ve domstol for skade, der er for¿rsaget af konkurren(cid:220) cebegr»nsende aftaler(cid:216)((cid:209)(cid:210)). DEL II - RELEVANTE MARKEDER 39. (cid:217)I forbindelse med unders(cid:192)gelsen af sager inden for de rammer, der fasts»ttes i del I, vil Kommissionen anvende den tilgang til definitionen af relevante markeder, der anf(cid:192)res i Kommissionens meddelelse om markedsdefinition(cid:216)((cid:209)(cid:211)). 40. (cid:217)Der er tre hovedkilder til konkurrencem»ssige for virksomheder, nemlig efter(cid:220) begr»nsninger sp(cid:192)rgselssubstituerbarhed, udbudssubstituerbarhed og potentiel konkurrence, hvoraf f(cid:192)rstn»vnte udg(cid:192)r den mest umiddelbare og effektive disciplinerende kraft over for leverand(cid:192)rerne af et givet produkt eller en given tjenesteydelse. Eftersp(cid:192)rgselssubstitu(cid:220) erbarhed er derfor det instrument, der prim»rt anvendes ved definitionen af det relevante produkt(cid:220) marked, hvor en begr»nsning af konkurrencen i den i artikel 85, stk. 1, og artikel 86 fastsatte betyd(cid:220) ning kan konstateres. 37. (cid:217)I de tilf»lde, hvor en aftale er anmeldt til de natio(cid:220) nale tilsynsmyndigheder, men ikke til Kommis(cid:220) sionen, anser Kommissionen det generelt ikke for rimeligt automatisk at p¿l»gge en b(cid:192)de i forbin(cid:220) delse med aftalen, heller ikke selv om aftalen i sidste ende skulle vise sig at indeholde betingelser, der er i strid med artikel 85. Det vil imidlertid v»re rimeligt at p¿l»gge b(cid:192)de i tilf»lde, hvor a)(cid:217)aftalen viser sig at indeholde bestemmelser, der er i strid med artikel 86, og/eller 41. (cid:217)Udbuddets substituerbarhed kan under passende omst»ndigheder anvendes som supplerende element ved definition af relevante markeder. I praksis kan der ikke klart sondres mellem denne og potentiel konkurrence. Substituerbarhed p¿ udbudssiden og potentiel konkurrence anvendes til at konstatere, om en virksomhed har en dominerede stilling, om konkurrencebegr»nsningen er v»sentlig i forhold til artikel 85, og om der finder konkurrenceelimine(cid:220) ring sted. 22. 8. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 265/9 42. (cid:217)Ved vurderingen af relevante markeder m¿ man se p¿ udviklingerne p¿ markedet p¿ kort sigt. I det f(cid:192)lgende afsnit fastl»gges nogle grundl»g(cid:220) gende principper af s»rlig relevans for telesektoren. 1. Relevant produktmarked uanset hvilket marked der er tale om. Da den teknologiske udvikling inden for denne sektor l(cid:192)ber meget st»rkt, vil ethvert fors(cid:192)g p¿ at definere s»rlige produktmarkeder i denne meddelelse inde(cid:220) b»re en risiko for, at definitionerne hurtigt bliver upr»cise og irrelevante. Definitionen af s»rlige produktmarkeder - f. eks. fastl»ggelsen af, om oprindelses(cid:220) og termineringsfaciliteter ved opkald er en del af samme facilitetsmarked - fastl»gges bedst p¿ baggrund af en detaljeret unders(cid:192)gelse af et enkeltst¿ende tilf»lde. 43. (cid:217)I afsnit 6 i skema A/B defineres det relevante produktmarked som f(cid:192)lger: 1. 1. T j e n e s t e m a r k e d e t (cid:176)Det relevante produktmarked er markedet for alle de varer og/eller tjenesteydelser, som forbrugerne p¿ grundlag af deres egenskaber, pris og anvendel(cid:220) sesform¿l betragter som v»rende indbyrdes substi(cid:220) tuerbare. (cid:133) 44. (cid:217)Med liberaliseringen af telesektoren vil der opst¿ en anden type marked, nemlig markedet for adgang til de faciliteter, der p¿ indev»rende tidspunkt kr»ves, for at disse liberaliserede tjenester kan pr»steres. Samtrafikken i de offentligt koblede telenet er et s¿dan adgang. Uden typisk eksempel p¿ en samtrafik vil det ikke v»re (cid:192)konomisk muligt for tredjemand at pr»stere f. eks. omfattende taletelefo(cid:220) nitjenester. 45. (cid:217)Det st¿r derfor klart, at der inden for telesektoren er mindst to typer relevante markeder, nemlig markedet for en tjenesteydelse, der skal pr»steres over for den endelige forburger, og markedet for adgang til de faciliteter, der er n(cid:192)dvendige, n¿r disse ydelser skal pr»steres over for den endelige forbruger (informationer, fysiske net osv. ). I forbin(cid:220) delse med de enkelte sager vil det v»re n(cid:192)dvendigt at definere henholdsvis de relevante adgangs(cid:220) og tjenestemarkeder, som f. eks. samtrafik i offentlige telenet og tilr¿dighedsstillelse af offentlige taletele(cid:220) fonitjenester. 48. (cid:217)Dette marked kan defineras bredt som levering af en given teletjeneste til brugere. Forskellige teletje(cid:220) nester anses for at v»re substituerbare, hvis slutbru(cid:220) geren anser dem for at kunne erstatte hinanden i tilstr»kkeligt omfang, hvilket betyder, at der kan finde en effektiv konkurrence sted mellem de forskellige leverand(cid:192)rer af disse tjenester. 1. 2. Adgang til faciliteter 49. (cid:217)Hvis en tjenesteudbyder skal stille tjenesteydelser til r¿dighed for slutbrugerne, vil vedkommende ofte skulle have adgang til en eller flere faciliteter i forudg¿ende eller efterf(cid:192)lgende led. Hvis der f. eks. skal leveres en tjeneste til slutbrugerne, skal der v»re adgang til termineringspunkterne i det telenet, som slutbrugerne er tilsluttet. Denne adgang kan opn¿s rent fysisk ved en offentlig eller en f»lles lokal infrastruktur, som udbyderen enten selv stiller til r¿dighed eller lejer af en lokal infrastrukturud(cid:220) byder. Adgangen kan ogs¿ opn¿s enten via en tjenesteudbyder, der allerede har disse slutbrugere som abonnenter, eller via en samtrafikudbyder, der direkte eller indirekte har adgang til de relevante termineringspunkter. 46. (cid:217)Kommissionen vil om n(cid:192)dvendigt teste det rele(cid:220) vante marked ved at sp(cid:192)rge, om den samlede fortjeneste hos leverand(cid:192)rerne af de p¿g»ldende tjenester ville stige, hvis priserne blev (cid:192)get med 5(cid:220)10(cid:216)%. Hvis fortjenesten ville stige, er markedet if(cid:192)lge testen et s»rskilt relevant marked. 47. (cid:217)Kommissionen mener, at der for disse markeder g»lder de samme konkurrenceretlige principper, 50. (cid:217)Ud over den fysiske adgang her en tjenesteudbyder m¿ske behov for at f¿ adgang til andre faciliteter, s¿ vedkommende kan markedsf(cid:192)re sine tjenester over for slutbrugerne. S¿ledes skal en tjenesteud(cid:220) byder f. eks. kunne g(cid:192)re slutbrugere opm»rksomme p¿ sine tjenester. I de tilf»lde, hvor et selskab har en dominerende stilling p¿ markedet for levering af tjenester som f. eks. telefonbogsoplysninger, opst¿r der problemer af samme karakter som i forbindelse med den fysiske adgang. C 265/10 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 22. 8. 98 51. (cid:217)I mange tilf»lde vil Kommissionen behandle sp(cid:192)rgsm¿l vedr(cid:192)rende fysisk adgang, hvis det drejer sig om at f¿ adgang til det dominerende telesel(cid:220) skabs netfaciliteter(cid:216)((cid:209)(cid:212)). deres eventuelle eksklusive eller s»rlige rettigheder er i den forbindelse af s»rlig betydning(cid:216)((cid:209)(cid:213)). som tjeneste, teleselskabet 52. (cid:217)Nogle etablerede teleselskaber kan v»re fristet til at afvise at stille adgang til r¿dighed for udenforst¿(cid:220) ende tjenesteudbydere eller andre netselskaber, is»r p¿ omr¿der, hvor den (cid:192)nskede tjeneste vil konkur(cid:220) selv rere med en udbyder. Denne modstand vil ofte komme til udtryk ved, at teleselskabet f(cid:192)rst giver tredjemand adgang efter ubegrundede forsinkelser, t(cid:192)ver med at give tredjemand adgang eller kun er villig til at give tredjemand adgang p¿ ufordelagtige vilk¿r. Konkurrencereglerne skal sikre, at disse potentielle adgangsmarkeder f¿r mulighed for at udvikle sig, og at de etablerede selskaber ikke f¿r lov til at bruge deres kontrol over adgangen til at kv»le udviklingerne p¿ tjenestemarkederne. 53. (cid:217)Det b(cid:192)r fremh»ves, at liberaliseringen i telesek(cid:220) toren kan forventes at f(cid:192)re til udviklingen af et nyt alternativt net, som i sidste ende vil f¿ indflydelse p¿ definitionen af adgangsmarkedet, hvori telesel(cid:220) skabet indg¿r. 2. Det relevante geografiske marked 54. (cid:217)Det relevante geografiske marked defineres i skema A/B som f(cid:192)lger: (cid:176)Det relevante geografiske marked er det omr¿de, inden for hvilket de p¿g»ldende virksomheder afs»tter deres varer eller tjenesteydelser, som frem(cid:220) tilstr»kkelig homogene konkurrencevilk¿r, byder og tilgr»nsende omr¿der, navnlig p¿ grund af v»sentlige forskelle i konkurrencevilk¿rene. (cid:133) fra andre, som kan skelnes 55. (cid:217)Med hensyn til udbud af teletjenester og adgangs(cid:220) markeder vil det relevante geografiske marked v»re det omr¿de, hvor de objektive konkurrencevilk¿r g»ldende for tjenesteudbydere ligner hinanden, og hvor konkurrenter kan tilbyde deres tjenester. Det er derfor n(cid:192)dvendigt at unders(cid:192)ge, hvilke mulig(cid:220) heder s¿danne f¿ adgang til slutbrugere i en hvilken som helst del af dette omr¿de p¿ (cid:192)konomisk holdbare vilk¿r, der ligner hinanden. Regulerende forhold som f. eks. licensvilk¿r og konkurrerende lokale adgangsudby(cid:220) tjenesteudbydere har for at DEL III - PRINCIPPER 56. (cid:217)I sager, der forel»gges Kommissionen, vil de prin(cid:220) cipper, der beskrives i det f(cid:192)lgende, blive anvendt. 57. (cid:217)Kommissionen har anerkendt at: (cid:176)Artikel 85 og 86. (cid:216). (cid:216). er g»ldende ret, der kan gennemtvinges overalt i EF. EF(cid:220)ret udg(cid:192)r et sammenh»ngende retssystem, og konflikt mellem disse og andre EF(cid:220)regler skulle ikke kunne opst¿. (cid:216). (cid:216). Det er imidlertid klart, at EF(cid:220)akter vedtaget i telekommunikationssektoren m¿ fortolkes i over(cid:220) ensstemmelse med konkurrencereglerne for at sikre en gennemf(cid:192)relse af alle aspekter af EF’s telekom(cid:220) munikationspolitik p¿ den bedst mulige m¿de. (cid:216). (cid:216). Dette g»lder bl. a. forholdet mellem konkurrence(cid:220) reglerne for virksomheder og ONP(cid:220)reglerne(cid:133)(cid:216)((cid:209)(cid:214)). 58. (cid:217)Konkurrencereglerne finder s¿ledes fortsat anven(cid:220) delse under omst»ndigheder, hvor andre traktatbe(cid:220) stemmelser eller afledt ret anvendes. I forbindelse med adgangsaftaler er EF(cid:220)retlige bestemmelser vedr(cid:192)rende det indre marked og konkurrence af stor og gensidig supplerende betydning for, at sektoren kan fungere korrekt. N¿r Kommissionen skal foretage en vurdering i henhold til konkurren(cid:220) cereglerne, vil den derfor i videst muligt omfang bygge p¿ de principper, der fasts»ttes i den harmo(cid:220) niserede lovgivning. Det b(cid:192)r ligeledes erindres, at en r»kke af de konkurrenceretlige principper, der beskrives nedenfor, ogs¿ er d»kket af s»rlige regler i ONP(cid:220)bestemmelserne. Hvis disse regler anvendes korrekt, skulle der ofte ikke v»re behov for at anvende konkurrencereglerne. 59. (cid:217)I telekommunikationssektoren b(cid:192)r omkostningerne ved forsyningspligtydelserne vies s»rlig opm»rk(cid:220) somhed. EF(cid:220)traktatens artikel 90, stk. 2, kan begrunde en undtagelse fra principperne i EF(cid:220)trak(cid:220) tatens artikel 85 og 86. Detaljerne i forsyningspligt(cid:220) ydelserne er et reguleringssp(cid:192)rgsm¿l. Anvendelses(cid:220) omr¿det for EF(cid:220)traktatens artikel 90, stk. 2, er specificeret i de direktiver inden for telesektoren, der bygger p¿ artikel 90, og Kommissionen vil anvende konkurrencereglerne i overensstemmelse hermed. 22. 8. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 265/11 60. (cid:217)Artikel 85 og 86 finder p¿ normal vis anvendelse p¿ en aftale eller en praksis, som en national myndighed har godkendt eller tilladt(cid:216)((cid:210)˝), eller hvor den nationale myndighed efter anmodning fra en involverede parter har kr»vet eller flere af de bestemte betingelser indf(cid:192)jet i en aftale. Med hensyn til adgangsaftaler er dominans, der skyldes kontrol med faciliteter, den mest relevante faktor i Kommissionens vurdering. 61. (cid:217)Hvis en tilsynsmyndighed imidlertid stiller krav om betingelser, der er i strid med konkurrencereglerne, vil de involverede virksomheder i praksis ikke blive p¿lagt b(cid:192)der, men medlemsstaten overtr»der selv EF(cid:220)traktatens artikel 3, litra g), og artikel 5(cid:216)((cid:210)˛) og kan derfor indklages for Domstolen af Kommis(cid:220) sionen i henhold til EF(cid:220)traktatens artikel 169. Hvis en eller tilsynsmyndighed godkender, at en virksomhed med s»rlige eller eksklusive rettigheder i den i artikel 90 fastsatte betydning eller en statsejet virksomhed udviser en adf»rd, der udg(cid:192)r misbrug af en dominerende stil(cid:220) ling, overtr»der medlemsstaten desuden ogs¿ artikel 90, stk. 1, hvorefter Kommissionen kan vedtage en beslutning, hvori den kr»ver overtr»(cid:220) delsen bragt til oph(cid:192)r(cid:216)((cid:210)ˇ). national kr»ver f(cid:192)rste 62. (cid:217)De nationale tilsynsmyndigheder kan stille strenge krav til gennemsigtighed, leveringspligt og prisfast(cid:220) s»ttelsespraksis p¿ markedet, is»r om n(cid:192)dvendigt i liberaliseringens faser. Om p¿kr»vet vil lovgivning som f. eks. ONP(cid:220)bestemmelserne blive anvendt som st(cid:192)tte ved fortolkningen af konkurren(cid:220) cereglerne(cid:216)((cid:210)—). Da de nationale tilsynsmyndigheder skal sikre, at en effektiv konkurrence er mulig, skal konkurrencereglerne n¿r ONP(cid:220)principperne skal fortolkes korrekt. Det b(cid:192)r tillige bem»rkes, at mange af de sp(cid:192)rgsm¿l, der behandles i det f(cid:192)lgende, ogs¿ er omfattet af samt bestemmelserne ONP(cid:220), licens(cid:220) og databeskyttelsesdirektiverne. Hvis disse rammebestemmelser h¿ndh»ves effektivt, vil mange af de nedenfor anf(cid:192)rte konkurrencepro(cid:220) blemer slet ikke optr»de. liberaliseringsdirektivet anvendes, ligeledes i 64. (cid:217)Sp(cid:192)rgsm¿let, om et selskab er dominerende, afh»nger ikke blot af de rettigheder, selskabet har ikke ved blot at fjerne f¿et. Dominans fjernes lovbeskyttede monopoler. Det vil til trods for libe(cid:220) raliseringsdirektiverne tid at opbygge en effektiv konkurrence fra alternative netudbydere med en rimelig kapacitet og geografisk d»kning. faktisk tage sin 65. (cid:217)EF(cid:220)Domstolens dom i Tetra Pak(cid:220)sagen vil formo(cid:220) dentlig ogs¿ vise sig at v»re vigtig i telesektoren. Domstolen fandt, at Tetra Pak var (cid:176)i en situation der kunne sammenlignes med en dominerende stilling p¿ alle de ber(cid:192)rte markeder(cid:133). da de dominerede og ikke(cid:220)dominerede markeder var meget n»rt forbundne(cid:216)((cid:210)(cid:209)), og da selskabet havde en meget stor markedsandel p¿ det domine(cid:220) rede marked. Tetra Pak(cid:220)sagen vedr(cid:192)rte n»rt forbundne horison(cid:220) tale markeder, men analysen g»lder tilsvarende for n»rt forbundne vertikale markeder, som er almin(cid:220) delige i telesektoren. Inden for telesektoren har et bestemt teleselskab ofte en s»rdeles st»rk stilling p¿ infrastrukturmarkederne og markederne i de efter(cid:220) f(cid:192)lgende led. Infrastrukturomkostningerne udg(cid:192)r typisk ogs¿ langt den st(cid:192)rste omkostning ved aktivi(cid:220) teterne i de efterf(cid:192)lgende led. Teleselskaberne vil desuden ofte st¿ over for de samme konkurrenter p¿ b¿de infrastrukturmarkederne og markederne i de efterf(cid:192)lgende led. 1. Dominans (artikel 86) 63. (cid:217)Hvis en virksomhed skal udbyde tjeneste p¿ tele(cid:220) markedet, kan den have behov for at f¿ adgang til forskellige faciliteter. For at kunne udbyde teletje(cid:220) nester vil det f. eks. normalt v»re n(cid:192)dvendigt at blive sammenkoblet med de offentligt koblede telenet. Adgangen til dette net vil normalt altid v»re konrolleret af et dominerende teleselskab. 66. (cid:217)Man kan derfor forestille sig en r»kke situationer, hvor der vil v»re forbundne markeder, og hvor et teleselskab samtidig har en meget stor markedsstyrke p¿ mindst et af marke(cid:220) derne. tale om n»rt 67. (cid:217)I givet fald kan Kommissionen m¿ske med rime(cid:220) lighed konkludere, at et bestemt teleselskab er i en situation der kan sammenlignes med en domine(cid:220) rende stilling p¿ de ber(cid:192)rte markeder som helhed. C 265/12 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 22. 8. 98 68. (cid:217)Inden for telesektoren vil begrebet (cid:176)v»sentlige faci(cid:220) liteter(cid:133) i mange tilf»lde v»re relevant at inddrage, n¿r et dominerende teleselskabs pligter skal fast(cid:220) l»gges. Udtrykket v»sentlig facilitet anvendes til at beskrive en facilitet eller en infrastruktur, som er v»sentlig, hvis man skal n¿ kunderne, og/eller hvis konkurrenterne skal kunne drive virksomhed, og som ikke kan dubleres med rimelige midler(cid:216)((cid:210)(cid:210)). 69. (cid:217)Et selskab, der kontrollerer adgangen til en v»sentlig facilitet, har en dominerende stilling efter artikel 86. Omvendt kan et selskab have en domine(cid:220) rende stilling efter artikel 86 uden at kontrollere en v»sentlig facilitet. 1. 1. T j e n e s t e m a r k e d e r 70. (cid:217)En af de faktorer, der anvendes til m¿ling af en virksomheds markedsstyrke, er det salg der kan henf(cid:192)res til de p¿g»ldende virksomhed, udtrykt i procent af det samlede salg p¿ markedet for substi(cid:220) tuerbare tjenester inden for det relevante geogra(cid:220) fiske omr¿de. Med hensyn til tjenestemarkedet vil Kommissionen vurdere bl. a. den oms»tning, der skabes ved salg af substituerbare tjenester, eksklu(cid:220) sive salg eller intern brug af samtrafiktjenester og salg eller infrastruktur(cid:216)((cid:210)(cid:211)), under hensyntagen til konkurrencevilk¿rene og udbuds(cid:220) og eftersp(cid:192)rgselsstrukturen p¿ markedet. intern brug af lokal selskaber har tidligere ikke haft behov for at sondre mellem formidling af teletjenester og tilr¿digheds(cid:220) stillelse af disse tjenester til slutbrugerne. Hidtil har et teleselskab, som tillige er tjenesteudbyder, ikke kr»vet, at selskabets driftsenheder i efterf(cid:192)lgende led skulle betale for adgang, hvorfor det ikke har v»ret let at beregne de indt»gter, der skulle allo(cid:220) keres til faciliteten. I tilf»lde, hvor et selskab b¿de udbyder adgang og tjenester, skal indt»gterne for de to markeder i videst muligt omfang grupperes hver for sig, indt»gterne anvendes som grundlag for beregning af selskabet andel af det p¿g»ldende marked. Dette sp(cid:192)rgsm¿l behandles i artikel 8, stk. 2, i samtrafikdirektivet, hvor der kr»ves s»rskilte regnskaber (cid:176)for de aktiviteter, der har at g(cid:192)re med samtrafik - herunder b¿de samtrafiktjenester, der udbydes internt, og samtra(cid:220) fiktjenester, der udbydes til andre - og for andre aktiviteter(cid:133). I den sammenh»ng vil forslaget til Kommissionens henstilling om separat regnskabsf(cid:192)(cid:220) ring i forbindelse med samtrafik ogs¿ v»re til stor nytte. inden 72. (cid:217)Den (cid:192)konomiske betydning af at f¿ adgang i det net, der (cid:192)nskes afh»nger af d»kningen samtrafik med. Kommissionen vil ikke blot tage udgangspunkt i oms»tningen, men ogs¿ om muligt tage h(cid:192)jde for antallet af kunder, der har abonneret p¿ tjenester, som det dominerende selskab udbyder, og som er af samme type som dem, den adgangss(cid:192)(cid:220) gende tjenesteudbyder agter at stille til r¿dighed. En given virksomheds markedsstyrke vil s¿ledes blive m¿lt delvis p¿ grundlag af antal abonnenter, der er forbundet med termineringspunkter i det p¿g»ldende selskabs telenet, udtrykt i procent af det samlede antal abonnenter, der er tilsluttet termineringspunkter i det relevante geografiske omr¿de. 1. 2. Adgang til faciliteter Substituerbarhed p¿ udbudssiden 71. (cid:217)Begrebet (cid:176)adgang(cid:133) som anf(cid:192)rt under punkt 45 kan d»kke en lang r»kke situationer, herunder tilr¿dig(cid:220) hedsstillelse af faste kredsl(cid:192)b, som g(cid:192)r det muligt for en tjenesteyder at opbygge sit eget net, og samtrafik i sn»ver forstand, dvs. samtrafik mellem to telenet, f. eks. et mobilt og et fast. Med hensyn til adgang vil det etablerede selskab formodentlig fortsat v»re dominerende et stykke tid efter, at den retlige liberalisering har fundet sted. Det etablerede selskab, der kontrollerer faciliteterne, er ofte samtidig den st(cid:192)rste tjenesteudbyder. Denne type 73. (cid:217)Som anf(cid:192)rt ovenfor (se punkt 41) er substituer(cid:220) barhed p¿ udbudssiden ogs¿ af betydning ved vurderingen af sp(cid:192)rtsm¿let om dominans. En markedsandel p¿ over 50(cid:216)%(cid:216)((cid:210)(cid:212)) er normalt tilstr»k(cid:220) keligt bel»g for dominans, selv om andre faktorer vil blive unders(cid:192)gt. S¿ledes vil Kommissionen unders(cid:192)ge, om der findes andre netudbydere p¿ det relevante marked med henblik p¿ at afg(cid:192)re, om eventuelle alternative infrastrukturer er tilstr»kkelig omfattende til at give det etablerede selskabs net konkurrence, og i hvilket omfang nye adgangsud(cid:220) bydere vil kunne komme ind p¿ markedet. 22. 8. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 265/13 Andre relevante faktorer 74. (cid:217)N¿r Kommissionen skal afg(cid:192)re, om et selskab er dominerende, vil den ikke alene se p¿ oplysninger om markedsandel og substituerbarhed p¿ udbuds(cid:220) siden, men ogs¿ unders(cid:192)ge, om selskabet har s»rlig adgang til faciliteter, som ikke med rimelig kan dubleres inden for en rimelig tidsramme, enten af juridiske ¿rsager eller fordi, det vil v»re for dyrt. 75. (cid:217)Efterh¿nden som konkurrerende adgangsudbydere dukker op og giver det dominerende, etablerede selskab konkurrence, vil omfanget af de rettig(cid:220) heder, medlemsstaterne giver dem, og is»r omr¿de(cid:220) d»kningen, spille en afg(cid:192)rende rolle ved fastl»g(cid:220) gelse af markedsstyrken. Kommissionen vil n(cid:192)je f(cid:192)lge markedsudviklingen til disse sp(cid:192)rgsm¿l og tage eventuelt »ndrede markedsvilk¿r i betragtning, n¿r den vurderer adgangssp(cid:192)rgsm¿l ud fra konkurrencereglerne. relation i 1. 3. F»lles dominans ikke blevet afklaret 76. (cid:217)Det er efter formuleringen af artikel 86 klart, at artiklen ogs¿ finder anvendelse, hvis flere selskaber tilsammen har en dominerende stilling. Det er endnu i fuldt omfang ved retspraksis eller Kommissionens EF(cid:220)Domstolens praksis, under hvilke omst»ndigheder der er tale om en f»lles dominerende stilling og et misbrug heraf, og retspraksis p¿ omr¿det er under stadig udvikling. 78. (cid:217)To selskaber, der hver for sig er dominerende p¿ et s»rskilt nationalt marked, er ikke det samme som to i f»llesskab dominerende selskaber. To eller flere selskaber har kun en kollektivt dominerende stil(cid:220) ling, s¿fremt de i det store hele tilsammen har samme stilling over for deres kunder og konkur(cid:220) renter som et enkelt selskab har, hvis det har en dominerende stilling. Inden for telesektoren kan to samme teleinfrastrukturselskaber, geografiske marked, opn¿ kollektiv dominans. d»kker der i (cid:192)konomisk 79. (cid:217)For at to eller flere selskaber kan v»re domine(cid:220) rende i f»llesskab, m¿ der - som et af flere krav - desuden ikke v»re nogen effektiv konkurrence mellem selskaberne p¿ det relevante marked. Denne mangel p¿ konkurrence kan i praksis skyldes, at selskaberne har (cid:192)konomiske forbindelser indbyrdes, som f. eks. samarbejdsaftaler eller samtrafikaftaler. Kommissionen mener imidlertid ikke, at det forud(cid:220) s»ttes teori eller EU(cid:220)retten, at s¿danne forbindelser juridisk set er en foruds»t(cid:220) ning, for, at der kan v»re tale om en kollektiv dominerende tale om en stilling(cid:216)((cid:210)(cid:214)). Der er tilstr»kkelig (cid:192)konomisk forbindelse, hvis der fore(cid:220) ligger en gensidig afh»ngighed af den karakter, der ofte forekommer i en oligopolistisk markedssitua(cid:220) tion. Der synes ikke at v»re nogen retlige eller teoretiske ¿rsager til at kr»ve andre (cid:192)konomiske forbindelser mellem selskaber, der dominerer i f»llesskab. N¿r det er sagt, skal det tilf(cid:192)jes, at der i praksis ofte vil v»re tale om s¿danne forbindelser i telesektoren, hvor nationale teleselskaber n»sten uundg¿eligt har forbindelser af forskellig karakter med hinanden. 77. (cid:217)Formuleringen i artikel 86 ((cid:176)en eller flere virksom(cid:220) heders misbrug(cid:133)) beskriver noget andet end forbuddet mod konkurrencebegr»nsende aftaler eller samordnet praksis i artikel 85. At p¿st¿ andet ville v»re i strid med de normale principper for fortolkning af traktaten og ville g(cid:192)re ordene betyd(cid:220) ningsl(cid:192)se og uden praktisk virkning. Dette udelukker imidlertid ikke, at artikel 85 og 86 kan anvendes parallelt p¿ samme aftale eller praksis , hvilket Kommissionen og Domstolen har fremf(cid:192)rt i en r»kke sager(cid:216)((cid:210)(cid:213)), eller at Kommissionen kan tr»ffe foranstaltninger p¿ grundlag af blot ~n af bestemmelserne, n¿r begge finder anvendelse. 80. (cid:217)Som eksempel kunne n»vnes adgangen til abon(cid:220) nentkredsl(cid:192)bet, der i nogle medlemsstater i den n»rmeste fremtid meget vel kan blive kontrolleret af to selskaber, nemlig det etablerede teleselskab og et kabel(cid:220)tv(cid:220)selskab. Hvis man skal tilbyde forbru(cid:220) gerne s»rlige tjenesteydelser, skal man have adgang teleselskabets eller kabel(cid:220)tv(cid:220)selskabets til enten abonnentkredsl(cid:192)b. Afh»ngig af omst»ndighederne og is»r af forholdet mellem selskaberne har m¿ske hverken det ene eller det andet selskab en domine(cid:220) rende stilling, men tilsammen kan de m¿ske have et kollektivt monopol p¿ adgangen til disse faciliteter. P¿ l»ngere sigt kan den teknologiske udvikling g(cid:192)re andre adgangssystemer brugbare, f. eks. ener(cid:220) ginet. Der vil blive taget hensyn til eksistensen af C 265/14 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 22. 8. 98 s¿danne systemer, n¿r det afg(cid:192)res, om der er tale om en dominerende stilling eller f»lles dominans. fremtid. Der er mulighed for, at en adgangsn»g(cid:220) telse: 2. Misbrug af dominerende stilling 81. (cid:217)For at artikel 86 kan finde anvendelse, er det en foruds»tning, at der er tale om en dominerende stilling, og at der er en forbindelse mellem den dominerende stilling og det p¿st¿ede misbrug. I telesektoren vil det ofte v»re n(cid:192)dvendigt at under(cid:220) s(cid:192)ge en r»kke forbundne markeder, hvoraf et eller flere m¿ske er domineret af et bestemt selskab. Under disse omst»ndigheder findes der en r»kke mulige situationer, hvor der kan opst¿ misbrug: -(cid:217)en adf»rd p¿ det dominerede marked, der har virkninger p¿ det dominerede marked(cid:216)((cid:211)˝). -(cid:217)en adf»rd p¿ det dominerede marked, der har virkninger p¿ andre markeder end det domine(cid:220) rede marked(cid:216)((cid:211)˛). -(cid:217)en adf»rd p¿ et andet marked end det domine(cid:220) rede marked, der har virkninger p¿ det domine(cid:220) rede marked(cid:216)((cid:211)ˇ). -(cid:217)en adf»rd p¿ et andet marked end det domine(cid:220) rede marked, der har virkninger p¿ et andet marked end det dominerede marked(cid:216)((cid:211)—). 82. (cid:217)Selv om de faktiske og (cid:192)konomiske omst»ndig(cid:220) heder i telesektoren ofte er us»dvanlige, kan man i mange tilf»lde anvende de g»ldende konkurrence(cid:220) retlige principper. N¿r man ser p¿ konkurrencepro(cid:220) blemer i denne sektor, er det vigtig at inddrage g»ldende retspraksis og Kommissionens praksis i beslutninger vedr(cid:192)rende f. eks. markedsstyrke hos andre, diskriminering og bundtning. 2. 1. Tredjemand n»gtes adgang til facili(cid:220) teter, og der fasts»ttes ugunstige vilk¿r 83. (cid:217)I henhold til artikel 86 kan det v»re forbudt at n»gte tredjemand adgang, hvis dette g(cid:192)res af et selskab, der er dominerende, fordi det kontrollerer faciliteterne - som det m¿ forventes at v»re tilf»ldet for etablerede teleselskaber i overskuelig (cid:176)bevirker, at der l»gges hindringer i vejen for at opretholde den endnu best¿ende konkurrence p¿ markedet eller udviklingen af denne konkur(cid:220) rence(cid:133)(cid:216)((cid:211)(cid:209)). Der vil kun v»re tale om misbrug, hvis adgangs(cid:220) n»gtelsen har virkninger, der har karakter af udnyttelse eller er konkurrencebegr»nsende. I begyndelsen vil der kun v»re f¿ konkurrenter p¿ tjenestemarkederne i telesektoren, hvorfor adgangs(cid:220) n»gtelser generelt vil p¿virke konkurrencen p¿ disse markeder. I alle de tilf»lde, hvor der n»gtes adgang, vil der blive foretaget en n(cid:192)je unders(cid:192)gelse af, om der foreligger en saglig begrundelse herfor. 84. (cid:217)Generelt set er der tre relevante scenarier: a)(cid:217)et selskab n»gtes adgang til at udbyde en tjeneste i tilf»lde hvor adgangsudbyderen har givet et andet selskab adgang til at operere p¿ det p¿g»ldende tjenestemarked b) et selskab n»gtes adgang til at udbyde en tjeneste i tilf»lde, hvor adgangsudbyderen ikke har givet et andet selskab adgang til at operere p¿ det p¿g»ldende tjenestemarked c) en eksisterende kundes adgang afbrydes. D i s k r i m i n e r i n g 85. (cid:217)Hvis en ny kunde i f(cid:192)rstn»vnte scenario n»gtes adgang i tilf»lde, hvor en dominerende facilitetsejer allerede har givet ~n eller flere kunder adgang til at operere p¿ det efterf(cid:192)lgende marked, er der klart tale om diskriminerende behandling, som udg(cid:192)r misbrug, hvis den begr»nser konkurrencen p¿ dette marked. I tilf»lde, hvor netselskabet udbyder de samme eller tilsvarende detailtjenester som den adgangss(cid:192)gende kunde, har selskabet b¿de et inci(cid:220) tament til og en mulighed for at begr»nse konkur(cid:220) rencen og misbruge sin dominerende stilling p¿ denne m¿de. Der kan naturligvis v»re dog grund til at n»gte tredjemand adgang, f. eks. hvis en ans(cid:192)ger udg(cid:192)r en potentiel kreditrisiko. Foreligger der ingen objektiv begrundelse, vil der normalt v»re tale om misbrug af en dominerende stilling p¿ adgangsmarkedet, hvis en ans(cid:192)ger n»gtes adgang. 22. 8. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 265/15 tjenesteydelser, der 86. (cid:217)Generelt set har det dominerende selskab pligt til at give tredjemand adgang p¿ en s¿dan m¿de, at varer selskaber, der og opererer p¿ til r¿dighed p¿ vilk¿r, der ikke er mindre favorable end dem, andre selskaber f¿r, herunder det domi(cid:220) nerende selskabs egne aktiviteter p¿ efterf(cid:192)lgende markeder. efterf(cid:192)lgende markeder, tilbydes st¿r V»sentlige faciliteter 87. (cid:217)I den anden af ovenn»vnte situationer opst¿r sp(cid:192)rgsm¿let om, hvorvidt adgangsudbyderen skal v»re forpligtet til at indg¿ kontrakt med tjenesteud(cid:220) bydere med henblik p¿ at give dem mulighed for at operere p¿ et nyt tjenestemarked. Hvis der ikke er tale om kapacitetsbegr»nsninger, og hvis det selskab, der n»gter tredjemand adgang til dets faci(cid:220) liteter, hverken har givet sine egne driftsenheder p¿ efterf(cid:192)lgende markeder eller andre selskaber, der opererer p¿ det p¿g»ldende tjenestemarked, adgang til disse faciliteter, er det ikke klart, hvilken saglig begrundelse, der kunne v»re for at n»gte nogen adgang. 88. (cid:217)I transportsektoren(cid:216)((cid:211)(cid:210)) har Kommissionen fastsat, at et selskab, der kontrollerer en v»sentlig facilitet, skal give adgang hertil under visse omst»ndig(cid:220) heder(cid:216)((cid:211)(cid:211)). Samme principper finder anvendelse ikke er noget inden for telesektoren. Hvis der kommercielt set realistisk alternativ til den adgang, der ans(cid:192)ges om, vil ans(cid:192)geren kun kunne operere p¿ servicemarkedet, hvis hans ans(cid:192)gning im(cid:192)de(cid:220) kommes. N»gtes han adgang, vil der s¿ledes v»re tale om en begr»nsning af udviklingen af nye markeder eller nye produkter p¿ disse markeder, hvilket er i strid med artikel 86, litra b), eller en hindring af udviklingen af konkurrence p¿ eksiste(cid:220) rende markeder. En adgangsn»gtelse med s¿danne virkninger m¿ forventes at have virkninger med misbrugskarakter. 89. (cid:217)Princippet om, at dominerende selskaber under visse omst»ndigheder skal indg¿ kontrakt, vil ofte v»re relevant i telesektoren. For (cid:192)jeblikket udbydes netinfrastruktur til de fleste teletjenester i EF af monopoler eller faktiske monopoler. Selv hvor restriktionerne allerede er eller snart vil blive fjernet, vil konkurrencen p¿ de efterf(cid:192)lgende markeder fortsat afh»nge af priserne og vilk¿rene for adgang til de forudg¿ende nettjenester, der kun gradvis vil v»re pr»get af konkurrencestyrede markedskr»fter. I lyset af den hurtige teknologiske udvikling i telesektoren kan der opst¿ situationer, hvor selskaber (cid:192)nsker at tilbyde nye produkter eller tjenester, der ikke konkurrerer med produkter eller tjenester, der allerede udbydes af den dominerende adgangsudbyder, men som denne ikke (cid:192)nsker at ¿bne adgang for. 90. (cid:217)Kommissionen m¿ sikre, at de etablerede selskabers kontrol over faciliteter ikke anvendes til at hindre udviklingen af en konkurrencepr»get telesektor. Et selskab, som indtager en dominerende stilling p¿ et i strid med artikel 86 tjenestemarked, og som misbruger sin stilling p¿ det p¿g»ldende marked, kan med henblik p¿ at bringe misbruget til oph(cid:192)r p¿l»gges at give ~n eller flere konkurrenter adgang til sine faciliteter p¿ det p¿g»ldende marked. Et selskab kan navnlig misbruge sin dominerende stil(cid:220) ling, hvis det handler p¿ en m¿de, der hindrer udviklingen af nye produkter og tjenester. 91. (cid:217)Kommissionen vil i sin analyse indledningsvis bestemme det eksisterende eller potentielle marked, som der anmodes om adgang til. For at kunne afg(cid:192)re, om selskabet i henhold til konkurrencereg(cid:220) lerne skal p¿l»gges at give adgang, vil der blive set n»rmere p¿, om det dominerende selskab har forbrudt sig mod pligten til ikke at diskriminere (se nedenfor), eller om de f(cid:192)lgende elementer fore(cid:220) kommer i kumulativ form: a)(cid:217)Adgang til de p¿g»ldende faciliteter er generelt af v»sentlig betydning for, at selskaber kan deltage i konkurrencen p¿ det p¿g»ldende marked(cid:216)((cid:211)(cid:212)). Det centrale sp(cid:192)rgsm¿l er i den forbindelse, hvad der m¿ betragtes som v»sentligt. Det vil ikke v»re tilstr»kkeligt, at det adgangss(cid:192)gende selskab vil f¿ en mere fordelagtig stilling, hvis der gives adgang. En adgangsn»gtelse skal derimod resultere i, at de tilsigtede aktiviteter enten slet ikke kan gennemf(cid:192)res eller uundg¿(cid:220) eligt bliver udpr»get u(cid:192)konomiske. til infrastrukturer Selv om der f. eks. fra 1. juli 1996 kan anvendes alternative liberaliserede tjenester, vil det vare et stykke tid, f(cid:192)r dette i mange tilf»lde vil v»re et tilfredsstillende alter(cid:220) faciliteter. nativ S¿danne alternative infrastrukturer har p¿ nuv»(cid:220) rende ikke samme geografiske d»kning som de etablerede teleselskabers net til de etablerede selskabers C 265/16 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 22. 8. 98 b) der er tilstr»kkelig kapacitet til at tredjemand kan tilbydes adgang dermed sker en begr»nsning af de efterf(cid:192)lgende tjenestemarkeder. c) facilitetsejeren d»kker ikke eftersp(cid:192)rgslen p¿ et tjeneste(cid:220) produktmarked, eksisterende blokerer fremkomsten af potentielt nye tjenester eller produkter eller forhindrer konkur(cid:220) rencen p¿ eller potentielt eksisterende et tjeneste(cid:220) eller produktmarked eller for d) det adgangss(cid:192)gende selskab er villigt til at betale ikke(cid:220)diskriminerende pris og ikke(cid:220)diskriminerende alle en rimelig og accepterer tillige adgangsbetingelser e) der findes ingen saglig begrundelse for at n»gte tredjemand adgang. tilstr»kkelig tid og mulighed I denne forbindelse kunne en relevant begrun(cid:220) delse v»re, at der ville v»re altoverskyggende vanskeligheder ved, at det p¿g»ldende selskab (cid:192)nskede adgang, eller at den facilitetsejer, der har foretaget investeringen med henblik p¿ at indf(cid:192)re et nyt produkt eller en ny tjeneste, skal have for at anvende faciliteten med henblik p¿ at markeds(cid:220) f(cid:192)re den eller de p¿g»ldende nye produkter eller tjenester. Alle begrundelser vil imidlertid skulle unders(cid:192)ges grundigt fra sag til sag og i telesek(cid:220) toren er det is»r vigtigt, at de fordele, som slut(cid:220) brugeren vil opn¿ som f(cid:192)lge af et konkurrence(cid:220) pr»get milj(cid:192), ikke undermineres af de tidligere statsmonopolers fors(cid:192)g p¿ at forhindre konkur(cid:220) rence i at opst¿ og udvikle sig. 94. (cid:217)Adgangsudbyderen kan manipulere med tre afg(cid:192)(cid:220) rende adgangselementer med henblik p¿ at n»gte tredjemand adgangstidspunkt, teknisk figuration og pris. adgang, nemlig 95. (cid:217)Dominerende forpligtede teleselskaber er til at behandle adgangsans(cid:192)gninger hurtigt: urimelige, uforklarlige eller uberettigede forsinkelser i forbin(cid:220) delse med behandlingen af ans(cid:192)gninger om adgang kan udg(cid:192)re misbrug. Kommissionen vil vurdere behandlingstiden g»ldende for en anmodning om adgang frem for alt i forhold til a)(cid:217)den tidsramme og de vilk¿r, der normalt g»lder, n¿r selskabet giver et af sine egne dattersel(cid:220) skaber eller ~n af sine egne filialer adgang til selskabets faciliteter b) bearbejdningstiden g»ldende for anmodninger i andre om adgang til tilsvarende faciliteter medlemsstater c) de forklaringer der gives i forbindelse med i behandlingen af adgangsans(cid:192)g(cid:220) forsinkelser ninger. 92. (cid:217)Ved vurderingen af, om artikel 86 er overtr¿dt, vil der blive taget hensyn til b¿de de faktiske forhold i den p¿g»ldende og i andre geografiske omr¿der samt, om relevant, forholdet mellem den (cid:192)nskede adgang og facilitetens tekniske konfiguration. 93. (cid:217)Sp(cid:192)rgsm¿let, om der foreligger en saglig begrun(cid:220) delse, vil skulle unders(cid:192)ges s»rlig grundigt p¿ dette omr¿de. Ud over at skulle afg(cid:192)re, om de vanskelig(cid:220) heder, der anf(cid:192)res i et givet tilf»lde, er alvorlige nok til at begrunde adgangsn»gtelse, skal de p¿g»ldende myndigheder ogs¿ afg(cid:192)re, om disse vanskeligheder er mere tungtvejende end den skade, der p¿f(cid:192)res konkurrencen, hvis adgangen til faciliteterne n»gtes eller vanskeligg(cid:192)res, og der 96. (cid:217)Sp(cid:192)rgsm¿l vedr(cid:192)rende den tekniske konfiguration vil p¿ tilsvarende vis blive unders(cid:192)gt n(cid:192)je med henblik p¿ at konstatere, om der reelt er tale om problemer. I henhold til konkurrencereglerne skal den adgangss(cid:192)gende part i princippet bevilges adgang p¿ det for denne mest passende sted, s¿fremt dette er teknisk muligt for adgangsudby(cid:220) deren. Problemer i forbindelse med den tekniske gennemf(cid:192)relse kan udg(cid:192)re en saglig begrundelse for adgangsn»gtelse, s¿ledes skal f. eks. den trafik, der (cid:192)nskes adgang for, overholde de relevante tekniske infrastrukturstandarder. Der kan ogs¿ v»re tale om kapacitetsm»ssige bindinger, der kan give anledning til rationeringsproblemer(cid:216)((cid:211)(cid:213)). 97. (cid:217)For h(cid:192)je adgangspriser, der i sig selv kan udg(cid:192)re et misbrug(cid:216)((cid:211)(cid:214)), kan ogs¿ udg(cid:192)re en faktisk adgangs(cid:220) n»gtelse. 22. 8. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 265/17 98. (cid:217)En r»kke aspekter ved disse unders(cid:192)gelser skal om n(cid:192)je. ONP(cid:220)direktivernes vurderes gennemsigtighed omkostningsberegningssyste(cid:220) merne letter vurderingen af prisfasts»ttelsen i tele(cid:220) sektoren. krav i Afbrydelse af adgang 99. (cid:217)Det forhold, der anf(cid:192)res under punkt 72, er alle(cid:220) i flere af Kommissionens »ldre rede behandlet afg(cid:192)relser og EF(cid:220)Domstolens retspraksis, hvor konkurrenter p¿ efterf(cid:192)lgende markeder f¿r afbrudt adgangen. I Commercial Solvents(cid:220)sagen fastsatte Domstolen f(cid:192)lgende: af en dominerende forbeholde disse r¿materialer (cid:176)indehaveren stilling p¿ markedet for r¿materialer, og som med henblik p¿ at sin egen produktion af f(cid:192)lgeprodukter n»gter at levere til en kunde, der ogs¿ producerer disse f(cid:192)lgeprodukter, med fare for at eliminere enhver konkurrence fra denne kunde, misbruger sin dominerende stilling i artikel 86’s forstand(cid:133)(cid:216)((cid:212)˝). for 100. (cid:217)Selv om n»vnte sag omhandler et produkt, er der i princippet ingen forskel mellem disse tilf»lde og et tilf»lde, hvor adgangen afbrydes. Ensidig opsigelse af adgangsaftaler rejser i alt v»sentligt de samme sp(cid:192)rgsm¿l som adgangsn»gtelse. Hvis en eksiste(cid:220) rende kunde fratages adgangen, vil der normalt v»re tale om misbrug. Ogs¿ i denne forbindelse kan der foreligge saglige grunde for en s¿dan opsigelse. De saglige grunde skal st¿ i et rimeligt forhold til de virkninger, afbrydelsen har p¿ konkurrencen. 2. 2. Andre former for misbrug N e t k o n f i g u r a t i o n 102. (cid:217)Hvis et dominerende netselskabs netkonfiguration objektivt set g(cid:192)r adgangen til nettet vanskeligere for tjenesteudbydere(cid:216)((cid:212)˛), kan der v»re tale om misbrug, medmindre konfiguration kan begrundes sagligt. Der er tale om en saglig begrundelse, hvis netkonfigurationen generelt forbedrer nettets effek(cid:220) tivitet. K o b l i n g s s a l g 103. (cid:217)Koblingssalg giver is»r anledning til bekymring, n¿r tjenester, hvor teleselskabet indtager en domi(cid:220) nerende stilling, kombineres med tjenester, hvor det ikke g(cid:192)r(cid:216)((cid:212)ˇ). Hvis det vertikalt integrerede domine(cid:220) rende netselskab forpligter den adgangss(cid:192)gende part til at k(cid:192)be en eller flere tjenester(cid:216)((cid:212)—) uden rimelig begrundelse, kan dette udelukke konkur(cid:220) renter til den dominerende adgangsudbyder fra at tilbyde disse elementer i pakken uafh»ngigt af den dominerende part. En s¿dan betingelse kan derfor udg(cid:192)re misbrug i henhold til artikel 86. EF(cid:220)Domstolen har desuden udtalt, at: (cid:176)Selv n¿r koblingssalg af to produkter er i overens(cid:220) stemmelse med handelss»dvane, eller n¿r der er en naturlig to produkter, kan det derfor alligevel udg(cid:192)re misbrug i artikel 86’s forstand, hvis det ikke er objetivt begrundet(cid:133)(cid:216)((cid:212)(cid:209)). forbindelse mellem de p¿g»ldende P r i s f a s t s » t t e l s e 104. (cid:217)For at p¿vise at der ikke er tale om et prisfasts»ttel(cid:220) sesproblem efter konkurrencereglerne, m¿ det p¿vises, at omkostninger og indt»gter er allokeret p¿ rette vis. Ved at foretage en ukorrekt allokering af omkostningerne og anvende ukorrekte interne afregningspriser kan man skjule urimeligt h(cid:192)je priser, underbudspriser eller pristryk. 101. (cid:217)Adgangsn»gtelse er blot en form for misbrug p¿ dette omr¿de. Der kan ogs¿ optr»de misbrug, efter at tredjemand har f¿et adgang. Der kan v»re tale om misbrug, bl. a. n¿r det adgangsgivende selskab l»gger en diskriminerende adf»rd for dagen, eller selskabets handlinger p¿ anden vis begr»nser markedet eller den tekniske udvikling. De f(cid:192)lgende eksempler p¿ misbrug er ikke udt(cid:192)mmende. Urimeligt h(cid:192)je priser 105. (cid:217)Prisproblemer i forbindelse med tjenesteudbyderes adgang til et dominerende selskabs faciliteter vil ofte bunde i urimeligt h(cid:192)je priser(cid:216)((cid:212)(cid:210)). Hvis der ikke er noget andet holdbart alternativ til den facilitet, C 265/18 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 22. 8. 98 som tjenesteudbyderen s(cid:192)ger at f¿ adgang til, kan det dominerende selskab eller monopolselskabet v»re tilb(cid:192)jelig til at forlange for h(cid:192)je priser. Underbudspriser 106. (cid:217)EF(cid:220)Domstolen har defineret en urimelig h(cid:192)j pris som (cid:176)en for h(cid:192)j pris i forhold til den pr»sterede ydelses (cid:192)konomiske v»rdi(cid:133)(cid:216)((cid:212)(cid:211)). Domstolen har desuden pr»ciseret, at prisen bl. a. kan bed(cid:192)mmes p¿ f(cid:192)lgende vis: (cid:176)Sp(cid:192)rgsm¿let, om gr»nsen for det rimelige er over(cid:220) skredet, ville for eksempel kunne bed(cid:192)mmes objek(cid:220) tivt ved hj»lp af en sammenligning mellem salgs(cid:220) prisen for den p¿g»ldende vare og varens produk(cid:220) tionspris(cid:133)(cid:216)((cid:212)(cid:212)). 107. (cid:217)Kommissionen m¿ konstatere, hvilke faktuelle omkostninger der er forbundet med det p¿g»l(cid:220) dende produkt. N¿r det skal afg(cid:192)res, om prisen er urimelig h(cid:192)j, er det derfor af afg(cid:192)rende betydning, at man kender den rimelige omkostningsallokering. N¿r et selskab f. eks. har flere forskellige aktiviteter, vil de relevanter omkostninger samt en rimelig del af de f»lles omkostninger skulle allokeres til de enkelte aktiviteter. Kommissionen kan ogs¿ v»re n(cid:192)dt til at fastl»gge, hvilken omkostningsalloke(cid:220) ringsmetode der er den korrekte, hvis der er uenighed herom. 108. (cid:217)EF(cid:220)Domstolen har ogs¿ anf(cid:192)rt, at der skal tages h(cid:192)jde for de EF(cid:220)retlige bestemmelser om prisfast(cid:220) sektor, n¿r det s»ttelse afg(cid:192)res, hvad der udg(cid:192)r en urimelig h(cid:192)j pris(cid:216)((cid:212)(cid:213)). for den p¿g»ldende 109. (cid:217)Ogs¿ en sammenligning med andre geografiske omr¿der kan fungere som indikator for, om der er tale om overpriser: EF(cid:220)Domstolen fandt, at der om muligt kunne foretages en sammenligning mellem de priser, et dominerende selskab kr»ver, og dem, der kr»ves p¿ markeder, der er ¿bne for konkur(cid:220) rence(cid:216)((cid:212)(cid:214)). En s¿dan sammenligning kunne danne grundlag for den vurdering af, om de priser, som det dominerende selskab forlanger, er rimelige(cid:216)((cid:213)˝). I visse foreligget sammenlignelige data, har de regulerende myndig(cid:220) heder fors(cid:192)gt at fastsl¿, hvad den konkurrence(cid:220) skabte pris ville have v»ret, hvis der havde eksi(cid:220) steret et konkurrencepr»get marked(cid:216)((cid:213)˛). I et givet tilf»lde kan Kommissionen inddrage en s¿dan analyse ved fastl»ggelsen af, om der er tale om en urimeligt h(cid:192)j pris. tilf»lde, hvor der ikke har 110. (cid:217)Der er tale om underbudspriser, bl. a. n¿r et domi(cid:220) nerende firma over en l»ngere periode s»lger varer eller tjenesteydelser under kostprisen med henblik p¿ at hindre andre i at f¿ adgang til markedet eller p¿ at fortr»nge nogen fra markedet, s¿ det domi(cid:220) nerende firma f¿r mulighed for at styrke sin markedsstilling yderligere pg senere (cid:192)ge sit kumule(cid:220) rede overskud. S¿danne urimeligt lave priser er i strid med artikel 86, litra a). Et s¿dant problem kan f. eks. opst¿ forskellige teleinfrastrukturnet, hvis et dominerende selskab kr»ver urimeligt lave priser for adgangen med henblik p¿ at eliminere konkurrence fra andre (nye) infrastrukturudbydere. Generelt er der tale om pris(cid:220) misbrug, n¿r prisen enten ligger under det domine(cid:220) rende selskabs gennemsnitlige variable omkost(cid:220) ninger, eller hvis den ligger under de gennemsnit(cid:220) lige samlede omkostninger og indg¿r i en konkur(cid:220) rencebegr»nsende plan(cid:216)((cid:213)ˇ). En direkte anvendelse af ovenn»vnte regel i netsektoren ville ikke afspejle de (cid:192)konomiske realiteter i netsektoren. i konkurrencen mellem 111. (cid:217)Denne regel blev fastlagt definerede i Akzo(cid:220)sagen, hvor variable i til den producerede m»ngde(cid:133)(cid:216)((cid:213)—), og domstolen omkostninger som (cid:176)omkostninger, der »ndres forhold begrundede reglen s¿ledes: gennemsnitlige ingen (cid:176)En dominerende virksomhed har nemlig anden interesse i at anvende s¿danne priser end den at eliminere sine konkurrenter for efterf(cid:192)lgende at drage fordel af sin monopolstilling til at forh(cid:192)je sine priser, eftersom den ved ethvert salg p¿f(cid:192)res et (dvs. tab, nemlig omkostninger, der er konstante uanset den produ(cid:220) cerede m»ngde) og i det mindste en del af de vari(cid:220) able omkostninger, pr. produceret enhed. (cid:133) faste omkostninger samtlige 112. (cid:217)For at kunne drive handel med en tjeneste eller en gruppe af tjenester med fortjeneste m¿ et selskab have en prisstrategi, hvor de samlede ekstraomkost(cid:220) ninger ved at yde denne tjeneste eller gruppe af tjenester d»kkes af de ekstraindt»gter, der opn¿s ved at yde den p¿g»ldende tjeneste eller gruppe af tjenester. Hvis et dominerende selskab fasts»tter en pris for et bestemt produkt eller en bestemt tjene(cid:220) ligger under de gennemsnitlige steydelse, som 22. 8. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 265/19 samlede omkostninger ved at yde den p¿g»ldende tjeneste, b(cid:192)r selskabet begrunde prisen kommer(cid:220) cielt. Et dominerende selskab, der udelukkende vil profitere af den s¿dan prispolitik, hvis en eller flere af selskabets konkurrenter sv»kkes, g(cid:192)r sig skyldigt i misbrug. finde 113. (cid:217)Som Domstolen giver udtryk for i Akzo(cid:220)sagen, skal Kommissionen til den pris, under frem hvilken et selskab kun kan f¿ en fortjeneste ved at sv»kke eller eliminere en eller flere konkurrenter. afviger Omkostningsstrukturerne oftest v»sentligt i andre sektorer, da f(cid:192)rstn»vnte har meget st(cid:192)rre kapacitets(cid:220) og f»llesomkostninger. i netsektoren fra omkostningsstrukturerne 114. (cid:217)I forbindelse med udbud af teletjenester kan f. eks. en pris, der svarer til de variable omkostninger ved en tjeneste, ligge betydeligt under den pris, opera(cid:220) t(cid:192)ren er n(cid:192)dt til at forlange, hvis omkostningerne ved at yde tjenesten skal d»kkes. Hvis Akzo(cid:220)testen imidlertid anvendes p¿ priser, som operat(cid:192)ren m¿ forlange p¿ l»ngere sigt, og som danner grundlag for operat(cid:192)rens beslutninger om at investere, skal omkostningerne omfatte de samlede omkostninger ved at yde tjenesten. N¿r forholdene gennemg¿s, m¿ det overvejes, hvilken tidsramme, der er den rette, n¿r omkostningerne skal analyseres. I de fleste tilf»lde vil formodentlig hverken en meget kort eller en meget lang periode v»re rimelig. 115. (cid:217)Under disse omst»ndigheder vil Kommissionen ofte skulle unders(cid:192)ge gr»nseomkostningerne ved at pr»stere en tjeneste og m¿ske v»re n(cid:192)dt til at unders(cid:192)ge de gennemsnitlige gr»nseomkostninger over en l»ngere periode end et ¿r. 116. (cid:217)ONP(cid:220)bestemmelserne og Kommissionens henstil(cid:220) linger vedr(cid:192)rende regnskabskrav og gennemsig(cid:220) tighed vil i denne forbindelse bidrage til en effektiv anvendelse af artikel 86. Pristryk 117. (cid:217)Hvis netselskabet er dominerende p¿ produkt(cid:220) eller tjenestemarkedet, kan et pristryk udg(cid:192)re misbrug. Man kan p¿vise, at prisen trykkes ved at vise, at det dominerende selskabs egne transaktioner i efterf(cid:192)l(cid:220) gende led ikke kan foretages med fortjeneste p¿ grundlag af den pris i det forudg¿ende led, som forlanges af selskabets konkurrenter. En tabsgi(cid:220) vende enhed i det efterf(cid:192)lgende led kan skjules, hvis det dominerende selskab har allokeret omkost(cid:220) ninger til sine adgangstransaktioner, der egentlig skulle allokeres til transaktioner i det efterf(cid:192)lgende led, eller p¿ anden m¿de har fastsat afregningspri(cid:220) serne inden for gruppen p¿ ukorrekt vis. Dette sp(cid:192)rgsm¿l behandles i Kommissionens anbefalinger om opsplitning af regnskaber i forbindelse med samtrafik, hvor der anbefales separate regnskaber for de forskellige forretningsomr¿der inden for et vertikalt integreret dominerende selskab. Kommis(cid:220) sionen kan i en s¿dan sag kr»ve, at det domine(cid:220) rende selskab forel»gger reviderede separate regn(cid:220) skaber for alle de n(cid:192)dvendige aspekter af det domi(cid:220) nerende selskabs forretninger. Opsplittede regn(cid:220) skaber er imidlertid ikke en garanti for, at der ikke finder misbrug sted. Kommissionen vil om n(cid:192)dven(cid:220) digt unders(cid:192)ge forholdene fra sag til sag. 118. (cid:217)Under de rette omst»ndigheder kan man ogs¿ p¿vise et pristryk ved at vise, at margenen mellem den pris, der afkr»ves konkurrenter p¿ det efterf(cid:192)l(cid:220) gende marked (herunder det dominerende selskabs eventuelt egne transaktioner i det efterf(cid:192)lgende led) for adgang til faciliteten, og den pris, netoperat(cid:192)ren forlanger p¿ det efterf(cid:192)lgende marked, ikke er tilstr»kkelig stor til at give en rimelig effektiv tjene(cid:220) steudbyder p¿ det efterf(cid:192)lgende marked en normal fortjeneste (medmindre det dominerende selskab kan p¿vise, at dets transaktioner i det efterf(cid:192)lgende led er us»dvanlig effektive)(cid:216)((cid:213)(cid:209)). 119. (cid:217)Hvis et af disse to scenarier opst¿r, uds»ttes konkurrenterne p¿ det efterf(cid:192)lgende marked for et pristryk, som kan presse dem ud af markedet. D i s k r i m i n e r i n g 120. (cid:217)En dominerende adgangsudbyder m¿ ikke diskrimi(cid:220) nere mellem parterne i forskellige adgangsaftaler, hvis en s¿dan diskriminering begr»nser konkur(cid:220) rencen. En differentiering, der er baseret p¿ den m¿de, hvorp¿ adgangen skal anvendes, i stedet for p¿ forskellene mellem transaktionerne for adgangs(cid:220) udbyderen selv, vil v»re i strid med artikel 86, hvis diskrimineringen m¿ formodes at begr»nse eller fordreje den faktiske eller potentielle konkurrence. En s¿dan diskriminering kan best¿ i, at der indf(cid:192)res forskelligartede vilk¿r, herunder opkr»ves forskel(cid:220) lige priser, eller p¿ anden vis differentieres mellem adgangsaftaler, dog i tilf»lde, hvor denne diskriminering kan begrundes sagligt, f. eks. ud fra omkostningsm»ssige tekniske overvejelser, eller eller ud fra det forhold, at brugerne opererer p¿ forskellige niveauer. En s¿dan diskriminering kan formodes at begr»nse konkurrencen p¿ det efter(cid:220) f(cid:192)lgende marked, hvor det adgangss(cid:192)gende selskab ikke C 265/20 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 22. 8. 98 (cid:192)nsker at operere, idet den kan begr»nse det p¿g»ldende selskabs muligheder for at komme ind p¿ markedet eller udvide sine transaktioner p¿ det p¿g»ldende marked(cid:216)((cid:213)(cid:210)). 121. (cid:217)En s¿dan diskriminering kunne tilsvarende p¿virke konkurrencen i de tilf»lde, hvor der diskrimineres mellem selskaber p¿ n»rt forbundne efterf(cid:192)lgende markeder. Hvis der findes to distinkte efterf(cid:192)lgende produktmarkeder, men et produkt anses for at kunne erstattes af et andet - bortset fra, at der er forskel p¿ prisen p¿ de to produkter - kan en diskriminering i den pris, der afkr»ves udbyderne af disse to produkter, reducere den eksisterende eller potentielle konkurrence. Selv om f. eks. fast(cid:220) nets(cid:220) og mobilnetstelefoni for nuv»rende formo(cid:220) dentlig udg(cid:192)r to separate produktmarkeder, m¿ forventes at konvergere. Hvis der markederne forlanges h(cid:192)jere samtrafikpriser af mobilnetsel(cid:220) skaber end af fastnetselskaber, vil denne konver(cid:220) gens vanskeligg(cid:192)res, hvilket s¿ledes vil p¿virke konkurrencen. Tilsvarende p¿virkninger kan finde sted p¿ andre telemarkeder. I lyset af forpligtelsen til at fasts»tte omkostnings(cid:220) relaterede priser vil en s¿dan diskriminering under alle omst»ndigheder v»re vanskelig at begrunde. 122. (cid:217)Med hensyn til prisdiskriminering forbyder arti(cid:220) kel 86, litra c), at et dominerende selskab diskrimi(cid:220) nerer urimeligt mellem sine kunder(cid:216)((cid:213)(cid:211)), herunder diskriminerer mellem kunderne alt efter, om de indvilliger i udelukkende at handle med det domi(cid:220) nerende selskab. 124. (cid:217)Afg(cid:192)relsen af, om s¿danne forskelle for¿rsager konkurrencefordrejning, skal tr»ffes i hver enkelt sag for sig. Det er afg(cid:192)rende at erindre, at arti(cid:220) kel 85 og 86 omhandler konkurrence og ikke lovgivningssp(cid:192)rgsm¿l. Det kan p¿ grundlag af artikel 86 ikke kr»ves, at et dominerende selskab skal behandle forskellige kategorier af kunder forskelligt, medmindre det er en f(cid:192)lge af markeds(cid:220) forholdene og principperne i artikel 86. Artikel 86 selskaber at forbyder diskriminere mellem transaktioner, hvis en s¿dan diskriminering p¿virker konkur(cid:220) rencen. tv»rtimod dominerende samsvarende 125. (cid:217)Enhver sagligt set ubegrundet diskriminering med hensyn til aspekter af eller vilk¿r i en adgangsaftale kan udg(cid:192)re misbrug. Diskrimineringen kan relatere til forskellige elementer som priser, frister, teknisk adgang, routing(cid:216)((cid:213)(cid:212)), nummerering netanvendelses(cid:220) begr»nsninger, der g¿r ud over v»sentlige krav, og anvendelse af kundenetdata. Hvorvidt der fore(cid:220) kommer diskriminering, kan udelukkende afg(cid:192)res fra sag til sag. Diskriminering er i strid med arti(cid:220) kel 86, uanset om den hidr(cid:192)rer fra eller fremg¿r af vilk¿rene for en given adgangsaftale eller ej. 126. (cid:217)I denne forbindelse er netselskabet generelt forpligtet til at behandle kunder p¿ samme m¿de som sine egne datterselskaber eller driftsenheder p¿ efterf(cid:192)lgende markeder. Kundens karakter og dennes krav kan spille en afg(cid:192)rende rolle for, om transaktionerne sammenlignelige. Forskellige priser for kunder p¿ forskellige niveauer (f. eks. engros og detail) udg(cid:192)r ikke n(cid:192)dvendigvis en diskriminering. er 123. (cid:217)F(cid:192)lgende fasts»ttes i samtrafikdirektivets artikel 7: 127. (cid:217)Diskrimineringssp(cid:192)rgsm¿let kan opst¿ i forbindelse med adgangens tekniske konfiguration, der er af s»rlig betydning i forbindelse med adgangen. (cid:176)Der kan fasts»ttes forskellige samtrafiktakster, betingelser og vilk¿r for forskellige kategorier af organisationer, der har tilladelse til at stille telenet og tjenester til r¿dighed, hvis s¿danne forskelle kan type begrundes objektivt p¿ grundlag af den samtrafik, som udbydes, og/eller de p¿g»ldende nationale. (cid:216). (cid:216). (cid:133) (s¿fremt s¿danne forskelle ikke for¿rsager konkurrencefordrejning). licensbetingelser Graden af adgangens tekniske kompleksitet: type(cid:220) eller niveaubegr»nsninger i nettilslutningshierarkiet eller de tekniske karakteristika ved denne tilslutning er umiddelbart konkurrencerelevante. Der kan her v»re tale om faciliteter, der stilles til r¿dighed med henblik p¿ tilkoblingen, eller om den type interface(cid:220) eller signalsystem, der afg(cid:192)r hvilken type tjenester, der st¿r til r¿dighed for den adgangss(cid:192)gende part (f. eks. intelligente netfaciliteter). 22. 8. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 265/21 fordele tilkoblingspunkter: Antallet og/eller placeringen af trafikken for kravet om at samle og tilkoblingssted, der bestemte omr¿der ved det umiddelbart betjener det p¿g»ldende omr¿de, i stedet for p¿ et h(cid:192)jere niveau i nethierarkiet, kan spille en vigtig rolle. Det adgangss(cid:192)gende selskab p¿l»gges yderligere omkostninger ved enten at skulle stille forbindelser til r¿dighed i st(cid:192)rre afstand fra selskabets tilkoblingscenter eller ved at skulle betale h(cid:192)jere fremf(cid:192)rselstakster. virkninger, idet de kan begr»nse konkurrencen mellem de to parter i adgangsaftalen eller begr»nse konkurrencen fra tredjemand, f. eks. ved at give den ene aftalepart eller begge eksklusive rettigheder. Hvis ~n af parterne har en dominerende stilling kan adgangsaftalens vilk¿r desuden resultere i, at den dominerende stilling styrkes eller udvides til at omfatte et besl»gtet marked, ligesom vilk¿rene eventuelt kan udg(cid:192)re en ulovlig udnyttelse af den dominerende stilling, hvis der fasts»ttes urimelige betingelser. Lige adgang: et v»sentligt tr»k ved konkurrencen inden for telekommunikation er, at den adgangss(cid:192)(cid:220) gende parts kunder f¿r mulighed for at udnytte de tjenester, til r¿dighed, ved at anvende numre med samme antal opkaldscifre som adgangsudbyderens kunder. adgangsudbyderen stiller som Saglig begrundelse 128. (cid:217)Den saglige begrundelse kunne omfatte faktorer, der vedr(cid:192)rer den faktiske drift af nettet, der ejedes i af adgangsudbyderen, eller overensstemmelse med intellektuelle ejen(cid:220) domsrettigheder. licensbegr»nsninger f. eks. 2. 3. Misbrug af kollektiv dominans 132. (cid:217)Adgangsaftaler, hvor adgangen i princippet er ubegr»nset, kan ikke formodes at v»re konkurren(cid:220) cebegr»nsende efter artikel 85, stk. 1. Eneretsbe(cid:220) stemmelser i kontrakter, der kun giver et enkelt selskab adgang, m¿ forventes at begr»nse konkur(cid:220) rencen, idet de begr»nser andre selskabers adgang til infrastrukturen. Da de fleste net har en st(cid:192)rre kapacitet, end en enkelt bruger m¿ formodes at kunne udnytte, vil dette normalt v»re tilf»ldet i telesektoren. 133. (cid:217)Adgangsaftaler kan have en betydelig konkurrence(cid:220) fremmende virkning, da de kan forbedre adgangen til det efterf(cid:192)lgende marked. Adgangsaftaler i forbindelse med samtrafik spiller en afg(cid:192)rende rolle for infra(cid:220) interoperabiliteten mellem tjenester og struktur og (cid:192)ger dermed konkurrencen p¿ det efterf(cid:192)lgende tjenestemarked, hvilket m¿ formodes at give en h(cid:192)jere merv»rdi end den lokale infra(cid:220) struktur. 129. (cid:217)I forbindelse med kollektiv dominans (se punkt 76 ff. ) kan den adf»rd, som ~t af flere kollektivt domi(cid:220) for dagen, udg(cid:192)re nerende l»gger misbrug, selv om de andre selskaber ikke har samme adf»rd. selskaber 134. (cid:217)Visse adgangsaftaler eller bestemmelser deri kan dog tydeligvis have en konkurrencebegr»nsende virkning. Adgangsaftaler kan f. eks. 130. (cid:217)Problemer kan s(cid:192)ges l(cid:192)st ved anvendelse af konkurrencereglernes retsmidler, men hvis ingen af selskaberne er villige til at give tredjemand adgang, og hvis der ikke findes nogen teknisk eller (cid:192)kono(cid:220) misk begrundelse for adgangsn»gtelsen, m¿ de l(cid:192)se nationale problemet relevante ONP(cid:220)direktiv eller national ret at p¿l»gge et eller flere selskaber at give tredjemand adgang. tilsynsmyndigheder i henhold formodes at til det ved a)(cid:217)v»re et middel til koordinering af priser b) v»re et middel til opdeling af markedet c) udelukke tredjemand fra markedet(cid:216)((cid:213)(cid:213)) 3. Adgangsaftaler (artikel 85) d) medf(cid:192)re en udveksling af (cid:192)konomisk f(cid:192)lsomme oplysninger mellem parterne. 131. (cid:217)Konkurrencebegr»nsninger, der indg¿r i eller er et resultat af adgangsaftaler, kan have to forskellige 135. (cid:217)Risikoen for priskoordinering er s»rlig stor i tele(cid:220) sektoren, idet samtrafiktaksterne ofte udg(cid:192)r 50(cid:216)% C 265/22 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 22. 8. 98 eller mere af de samlede omkostninger ved de pr»sterede tjenester, og da samtrafik med et domi(cid:220) nerende selskab normalt er p¿kr»vet. Under disse omst»ndigheder er der begr»nset spillerum for priskonkurrence, og risikoen for (og konsekvensen af) priskoordinering er st(cid:192)rre. til sikring af, at fortrolige oplysninger kun g(cid:192)res tilg»ngelige for de dele af selskaberne, der indg¿r i udarbejdelsen af samtrafikaftalerne, og at oplysnin(cid:220) gerne ikke anvendes til konkurrencebegr»nsende form¿l. Hvis disse sikringsmekanismer er fuldst»n(cid:220) dige og fungerer korrekt, skulle der i princippet ikke v»re nogen grund til, at enkle samtrafikaftaler skulle v»re omfattet af artikel 85, stk. 1. 136. (cid:217)Samtrafikaftaler mellem netselskaber kan desuden under visse omst»ndigheder v»re et middel til markedsopdelingen mellem det adgangsgivende netselskab og det adgangss(cid:192)gende netselskab i stedet for et middel til opbygning af netkonkur(cid:220) rence mellem de to parter. 137. (cid:217)I et liberaliseret telemilj(cid:192) vil ovenn»vnte typer konkurrencebegr»nsning blive overv¿get af de nationale myndigheder og Kommissionen i henhold til konkurrencereglerne. En part, der lider skade som f(cid:192)lge af en konkurrencebegr»nsende adf»rd, har uanset nationale bestemmelser ret til at indgive klage til Kommissionen. Bestemmelser, der falder ind under arti(cid:220) kel 85, stk. 1 138. (cid:217)Kommissionen har identificeret visse typer begr»ns(cid:220) ninger, som potentielt kan v»re i strid med EF(cid:220)traktatens artikel 85, stk. 1, og derfor kr»ver individuel fritagelse. Disse bestemmelser vil oftest relatere til de (cid:192)konomiske rammebetingelser for adgang. 139. (cid:217)I telesektoren kan det ikke undg¿s, at samtrafik(cid:220) parter f¿r visse oplysninger om deres konkurrenters kunder og trafik. Denne udveksling af oplysninger kan i visse tilf»lde p¿virke de involverede selskabers konkurrencem»ssige adf»rd og kan af parterne let bruges til at samordne deres praksis, f. eks. i form af en opdeling af markedet(cid:216)((cid:213)(cid:214)). I henhold til samtra(cid:220) fikdirektivet m¿ oplysninger, der modtages fra et selskab, der (cid:192)nsker samtrafik, kun anvendes til det form¿l, hvortil de blev givet. Med henblik p¿ at overholde konkurrencereglerne og samtrafikdirekti(cid:220) verne vil netselskaber skulle tr»ffe foranstaltninger 140. (cid:217)Eksklusivitetsaftaler, f. eks. i tilf»lde, hvor trafikken udelukkende ledes via en af parternes eller begge parters telenet i stedet for via net ejet af andre parter, der er indg¿et adgangsaftaler med, vil lige(cid:220) ledes skulle unders(cid:192)ges i henhold til artikel 85, stk. (cid:217)3. Hvis en s¿dan routing ikke kan begrundes, er den forbudt. S¿danne eksklusivitetsbestemmelser er imidlertid ikke en integreret del af samtrafikaf(cid:220) taler. 141. (cid:217)Det er yderst usandsynligt, at en adgangsaftale, der er indg¿et med et konkurrencebegr»nsende m¿l for (cid:192)je, kan opfylde kriterierne for individuel fritagelse i henhold til artikel 85, stk. 3. 142. (cid:217)Adgangsaftaler kan desuden p¿virke konkurrence(cid:220) strukturen p¿ markedet. Lokale adgangstakster vil ofte udg(cid:192)re en betydelig andel af de samlede omkostninger ved de tjenester, det adgangss(cid:192)gende selskab tilbyder slutbrugeren, s¿ledes at der kun er begr»nset spillerum for priskonkurrence. Da denne begr»nsede konkurrence skal sikres, vil Kommis(cid:220) sionen g¿ s»rlig grundigt til v»rks ved unders(cid:192)(cid:220) gelsen af adgangsaftaler og deres formodede virk(cid:220) ning p¿ de relevante markeder med henblik p¿ at sikre, at s¿danne aftaler ikke fungerer som et skjult og indirekte middel til fasts»ttelse og koordinering af endelige priser for slutbrugere, hvilket udg(cid:192)r en af de mest alvorlige overtr»delser af EF(cid:220)traktatens artikel 85(cid:216)((cid:214)˝). Dette kunne man s»rligt frygte p¿ oligopolistiske markeder. 143. (cid:217)Yderligere er bestemmelser, der omfatter diskrimi(cid:220) nering og f(cid:192)rer til udelukkelse af tredjemand, konkurrencebegr»nsende. Den diskriminering, der finder sted til ulempe for den adgangss(cid:192)gende part med hensyn til pris, kvalitet og andre (cid:192)konomisk vigtige aspekter, er af st(cid:192)rst betydning og vil gene(cid:220) relt have til form¿l at give adgangsudbyderens transaktioner en urimelig pr»ferencestilling. 22. 8. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 265/23 4. P¿virkning af samhandelen mellem medlems(cid:220) stater 144. (cid:217)Artikel 85 og 86 finder kun anvendelse, hvis samhandelen mellem medlemsstater p¿virkes. 145. (cid:217)En aftale er kun egnet til at p¿virke samhandelen mellem medlemsstater, s¿fremt Kommissionen er i stand til: (cid:176)med tilstr»kkelig sandsynlighed at forudsige, at den direkte eller indirekte, faktisk eller muligvis, kan (cid:192)ve en s¿dan indflydelse p¿ samhandelen mellem medlemsstater, at den kan hindre virkelig(cid:220) g(cid:192)relsen af et enhedsmarked mellem medlemssta(cid:220) terne(cid:133)(cid:216)((cid:214)˛). der pr»steres via et net, handles overalt i EF, og da adgangsaftaler er altafg(cid:192)rende for en tjenesteudby(cid:220) ders eller et teleselskabs muligheder for at pr»stere en given tjeneste. Selv i de tilf»lde, hvor marke(cid:220) derne prim»rt har national karakter, hvilket gene(cid:220) relt er tilf»ldet i de nuv»rende fase af liberalise(cid:220) ringen, vil misbrug af en dominerende stilling normalt p¿virke markedsstrukturen, hvilket s¿ igen p¿virker samhandelen mellem medlemsstaterne. 148. (cid:217)I de sager inden for dette omr¿de, der ber(cid:192)rer sp(cid:192)rgsm¿l efter artikel 86, drejer det sig formentlig enten om aftalebestemmelser, der er udtryk for misbrug, eller om en afvisning af at indg¿ en adgangsaftale p¿ rimelige vilk¿r. Derfor vil ovenfor anf(cid:192)rte kriterier fastl»ggelse af, om en adgangsaftale kan p¿virke samhandelen mellem medelmsstater, ogs¿ v»re relevante i denne forbin(cid:220) delse. for i aftalen De enkelte konkurrencebegr»nsninger beh(cid:192)ver ikke n(cid:192)dvendigvis alle at kunne p¿virke samhandelen(cid:216)((cid:214)ˇ), s¿fremt blot aftalen som helhed g(cid:192)r. KONKLUSION 146. (cid:217)I forbindelse med adgangsaftalerne i telesektoren vil Kommissionen ikke blot lade konkurrencebe(cid:220) gr»nsningernes direkte p¿virkning af handelen mellem medlemsstaterne p¿ adgangsmarkederne indg¿ i overvejelserne, men ogs¿ p¿virkningen af den gr»nseoverskridende samhandel med efterf(cid:192)l(cid:220) gende teletjenester. Kommissionen vil tillige under(cid:220) s(cid:192)ge, i hvilket omfang disse aftaler kan afsk»rme et givent geografisk marked, hvilket kunne hindre selskaber, der allerede er etableret i andre medlems(cid:220) stater, i at konkurrere p¿ det p¿g»ldende geogra(cid:220) fiske marked. 147. (cid:217)Adgangsaftaler p¿ teleomr¿det p¿virker normalt samhandelen mellem medlemsstater, da tjenester, 149. (cid:217)Kommissionen mener, at konkurrencereglerne og de sektorspecifikke bestemmelser udg(cid:192)r et sammen(cid:220) h»ngende hele af foranstaltninger, der sikrer et liberaliseret og konkurrencepr»get milj(cid:192) p¿ tele(cid:220) markederne i EF. 150. (cid:217)Med de foranstaltninger, Kommissionen (cid:192)nsker at tr»ffe inden for dette omr¿de, (cid:192)nsker den at undg¿ un(cid:192)dvendige dobbeltprocedurer, is»r med hensyn reguleringsproce(cid:220) til konkurrenceprocedurer og durer p¿ nationalt plan og EF(cid:220)plan som fastsat i ONP(cid:220)bestemmelserne. 151. (cid:217)I de finder tilf»lde, hvor konkurrencereglerne anvendelse, vil Kommissionen unders(cid:192)ge, hvilke markeder der er relevante, og anvende artikel 85 og 86 i overensstemmelse med ovenn»vnte principper. C 265/24 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 22. 8. 98 (˛) I henhold til Kommissionens direktiv 96/19/EF og 96/2/EF (se fodnote 3) kan visse medlemsstater anmode om at blive undtaget fra at opfylde bestemmelserne om fuld liberalisering i bestemte begr»nsede perioder. Denne meddelelse ber(cid:192)rer ikke s¿danne undtagelser, og Kommissionen vil tage hensyn til undtagelserne, n¿r den anvender konkurrencereglerne p¿ adgangsaftaler som beskrevet i denne meddelelse. Se: Kommissionens beslutning 97/114/EF af 27. november 1996 om Irlands anmodning om yderligere gennemf(cid:192)relsesfrister hvad ang¿r gennemf(cid:192)relsen af Kommissionens direktiv 90/388/E˘F og 96/2/EF med hensyn til fuld liberalisering af markedet for teletjenester (EFT L 41 af 12. 2. 1997, s. 8). Kommissionens beslutning 97/310/EF af 12. februar 1997 om indr(cid:192)mmelse af yderligere gennemf(cid:192)relsesfrister til Portugal til gennemf(cid:192)relse af direktiv 90/388/E˘F og 96/2/EF om liberalisering af markedet for teletjenester (EFT L 133 af 24. 5. 1997, s. 19). Kommissionens beslutning 97/568/EF af 14. maj 1997 om indr(cid:192)mmelse af yderligere gennemf(cid:192)relsesfrister for Luxembourg for s¿ vidt ang¿r gennemf(cid:192)relsen af Kommissionens direktiv 90/388/E˘F om liberalisering af markedet for teletjenester (EFT L 234 af 26. 8. 1997, s. 7). Kommissionens beslutning 97/603/EF af 10. juni 1997 om indr(cid:192)mmelse af yderligere gennemf(cid:192)relsesfrister til Spanien til gennem(cid:220) f(cid:192)relse af Kommissionens direktiv 90/388/E˘F om liberalisering af markedet for teletjenester (EFT L 243 af 5. 9. 1997, s. 48). Kommisssionens beslutning 97/607/EF af 18. juni 1997 om Gr»kenlands anmodning om yderligere gennemf(cid:192)relsesfrister hvad ang¿r gennemf(cid:192)relsen af Kommissionens direktiv 90/388/E˘F om liberalisering af markedet for teletjenester (EFT L 245 af 9. 9. 1997, s. 6). (ˇ) Kommissionens meddelelse til Europa(cid:220)Parlamentet og R¿det af 3. maj 1995, h(cid:192)ring om gr(cid:192)nbogen om liberalisering af teleinfra(cid:220) struktur og kabel(cid:220)tv(cid:220)net (KOM(95) 158 endelig udg. ) (—) Kommissionens direktiv 88/301/E˘F af 16. maj 1988 om konkurrence p¿ teleterminalmarkederne (EFT L 131 af 27. 5. 1988, s. 73). Kommissionens direktiv 90/388/E˘F af 28. juni 1990 om liberalisering af markedet for teletjenester (EFT L 192 af 24. 7. 1990, s. 10 (teletjenestedirektivet)). Kommissionens direktiv 94/46/EF af 13. oktober 1994 om »ndring af direktiv 88/301/E˘F og 90/388/E˘F for s¿ vidt ang¿r satellitkommunikation (EFT L 268 af 19. 10. 1994, s. 15). Kommissionens direktiv 95/51/EF af 18. oktober 1995 om »ndring af direktiv 90/388/E˘F med hensyn til afskaffelse af begr»ns(cid:220) ninger i brugen af kabel(cid:220)tv(cid:220)net til levering af allerede liberaliserede teletjenester (EFT L 256 af 26. 10. 1995, s. 49). Kommissionens direktiv 96/2/EF af 16. januar 1996 om »ndring af direktiv 90/388/E˘F for s¿ vidt ang¿r mobil(cid:220) og personkom(cid:220) munikation (EFT L 20 af 26. 1. 1996, s. 59). Kommissionens direktiv 96/19/EF af 13. marts 1996 om »ndring af direktiv 90/388/E˘F for s¿ vidt ang¿r gennemf(cid:192)relse af liberaliseringen af markederne for teletjenester (EFT L 74 af 22. 3. 1996, s. 13 (liberaliseringsdirektivet)). ((cid:209)) Samtrafikaftaler er den mest markante form for adgangsaftaler i telesektoren. ONP(cid:220)reglerne udg(cid:192)r grundlaget for samtrafikaftaler, og anvendelsen af konkurrencereglerne skal ses p¿ denne baggrund: R¿dets direktiv 90/387/E˘F om oprettelse af det indre marked for teletjenester ved gennemf(cid:192)relse af tilr¿dighedsstillelse af ¿bne net (ONP) (Open Network Provision - tilr¿dighedsstillelse af ¿bne net) (EFT L 192 af 24. 7. 1990, s. 1, »ndret ved Europa(cid:220)Parla(cid:220) mentets og R¿des direktiv 97/51/EF (EFT L 295 af 29. 10. 1997, s. 23 (ONP(cid:220)rammedirektivet)). R¿dets direktiv 92/44/E˘F af 5. juni 1992 om etablering af ONP(cid:220)vilk¿r for faste kredsl(cid:192)b (EFT L 165 af 19. 6. 1992, s. 27, »ndret ved Europa(cid:220)Parlamentets og R¿dets direktiv 97/51/EF (EFT L 295 af 29. 10. 1997, s. 23 (ONP(cid:220)vilk¿r for faste kredsl(cid:192)b)). Europa(cid:220)Parlamentets og R¿dets direktiv 95/62/EF af 13. december 1995 om ONP(cid:220)vilk¿r for taletelefonitjenesten (EFT L 321 af 30. 12. 1995, s. 6), afl(cid:192)st af Europa(cid:220)Parlamentets og R¿dets direktiv 98/10/EF af 26. februar 1998 om ONP(cid:220)vilk¿r for taletelefoni(cid:220) tjenesten og om udbud af forsyningspligtydelser p¿ teleomr¿det under konkurrenceforhold (EFT L 109 af 1. 4. 1998, s. 24 (taletele(cid:220) fonidirektivet)). Europa(cid:220)Parlamentets og R¿dets direktiv 97/33/EF af 30. juni 1997 om samtrafik p¿ teleomr¿det med henblik p¿ at sikre forsy(cid:220) ningspligtydelser og interoperabilitet ved anvendelse af ONP(cid:220)principperne (EFT L 199 af 26. 7. 1997, s. 32 (samtrafikdirektivet)). Europa(cid:220)Parlamentets og R¿dets direktiv 97/13/Ef af 10. april 1997 om ensartede principper for generelle tilladelser og individuelle tilladelser for teletjenester (EFT L 117 af 7. 5. 1997, s. 15). Europa(cid:220)Parlamentets og R¿dets direktiv 97/66/EF af 15. december 1997 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred inden for telesektoren (EFT L 24 af 30. 1. 1998, s. 1). ((cid:210)) EFT C 233 af 6. 9. 1991, s. 2. ((cid:211)) Inden for telekommunikation prim»rt Kommissionens beslutning 91/562/E˘F af 18. oktober 1991, Eirpage, (EFT L 306 af 7. 11. 1991, s. 22), Kommissionens beslutning 96/546/EF og 96/547/EF af 17. juli 1996, Atlas og Phoenix (EFT L 239 af 19. 9. 1996, s. 23 og 57), samt Kommissionens beslutning 97/780/EF af 29. oktober 1997, Unisource (EFT L 318 af 20. 11. 1997). Der er tillige en r»kke sager vedr(cid:192)rende adgangssp(cid:192)rgsm¿l under behandling. ((cid:212)) Competition aspects of interconnection agreements in the telecommunications sector, juni 1995. Competition aspects of access by service providers to the resources of telecommunications operators, december 1995. Se ogs¿ Competition Aspects Pricing, december 1995. ((cid:213)) Gr(cid:192)nbog af 3. december 1997 om konvergensen mellem telekommunikationssektoren, mediesektoren og informationsteknologisek(cid:220) toren og de lovgivningsm»ssige implikationer heraf - Mod en informationssamfundsstrategi, 3. december 1997 (KOM(97) 623 endelig udg. ). 22. 8. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 265/25 ((cid:214)) Se R¿dets afg(cid:192)relse 97/838/EF af 28. november 1997 om indg¿else p¿ Det Europ»iske F»llesskabs vegne, hvad ang¿r anliggender inden for dets kompetence, af resultaterne af WTO(cid:220)forhandlingerne om basisteletjenester (EFT L 347 af 18. 12. 1997, s. 45). (˛˝)(cid:217)Efter direktivet om ONP(cid:220)vilk¿r for faste kredsl(cid:192)b kan den forurettede bruger i en f(cid:192)rste fase indbringe sagen for det nationale myndighedsorgan, dvs. de nationale tilsynsmyndigheder. Det kan give en r»kke fordele. P¿ teleomr¿det, hvor selskaber erfarings(cid:220) m»ssigt t(cid:192)ver med at vise sig som klagere over teleselskaber, som de er st»rkt afh»ngige af b¿de med hensyn til det specifikke konfliktomr¿de og i meget bredere og mere vidtg¿ende forstand, er procedurerne i ONP(cid:220)direktivet en attraktiv l(cid:192)sning. ONP(cid:220)procedurerne d»kker desuden et bredere spektrum af adgangsproblemer end konkurrencereglerne. Endelig kan det v»re en fordel for brugerne, at de nationale administrative procedurer er n»re og kendte. Samtidig spiller sproget ogs¿ en vigtig rolle. Hvis der ikke kan findes en l(cid:192)sning p¿ nationalt plan, indledes en anden fase p¿ EF(cid:220)plan (forligsprocedure), jf. direktivet om ONP(cid:220)vilk¿r for faste kredsl(cid:192)b. Der skal derefter opn¿s enighed mellem parterne inden for to m¿neder, med en eventuel forl»ngelse p¿ en m¿ned, hvis parterne er enige herom. (˛˛)(cid:217)Et nationalt myndighedsorgan/en national tilsynsmyndighed er et nationalt teleorgan, som en medlemsstat har oprettet i forbin(cid:220) delse med det »ndrede teletjenestedirektiv og ONP(cid:220)bestemmelserne. Listen over de nationale tilsynsmyndigheder offentligg(cid:192)res regelm»ssigt i De Europ»iske F»llesskabers Tidende. En kopi af den seneste udgave kan findes under http://www. ispo. cec. be. (˛ˇ)(cid:217)Samtrafikdirektivets artikel 9 og 17. (˛—)(cid:217)Se artikel 7 i teletjenestedirektivet og artikel 5a i ONP(cid:220)rammedirektivet. Se ogs¿ Kommissionens meddelelse af 4. april 1995 til Europa(cid:220)Parlamentet og R¿det om status over og gennemf(cid:192)relse af direktiv 90/388/E˘F om liberalisering af markedet for teletje(cid:220) nester (EFT C 275 af 20. 10. 1995, s. 2ff). Se ogs¿ EF(cid:220)Domstolens dom af 9. november 1995 i sag nr. C(cid:220)91/94, Thierry Tranchant mod Telephones Stores SARL, Sml. 1995, s. I(cid:220)3911. (˛(cid:209))(cid:217)Samtrafikdirektivet, som anf(cid:192)rt i fodnote 4, artikel 9, stk. 3. (˛(cid:210))(cid:217)Rettens dom af 18. september 1992 i sag T(cid:220)24/90, Automec mod Kommissionen, Sml. 1992, s. II(cid:220)2223, pr»mis 77, og Rettens dom af 24. januar 1995 i sag T(cid:220)114/92, BEMIM mod Kommissionen, Sml. 1995, s. II(cid:220)147. (˛(cid:211))(cid:217)Meddelelse om samarbejde mellem Kommissionen og de nationale domstole om anvendelse af EF(cid:220)traktatens artikel 85 og 86 (EFT C 39 af 13. 2. 1993, s. 6), punkt 14. Meddelelse om samarbejde mellem nationale konkurrencemyndigheder og Kommissionen (EFT C 313 af 15. 10. 1997, s. 3). (˛(cid:212))(cid:217)Sag 127/73, BRT mod SABAM, Sml. 1974, s. 51. (˛(cid:213))(cid:217)Sag 66/86, Ahmed Saeed mod Silver Line Reiseb(cid:190)ro, Sml. 1989, s. 838. (˛(cid:214))(cid:217)De m¿ f. eks. ikke tilskynde til eller styrke en konkurrencebegr»nsende adf»rd: se Ahmed Saeed, fodnote 18; Sag C(cid:220)153/93, Forbundsrepublikken Tyskland mod Delta Schiffahrts(cid:220) und Speditionsgesellschaft, Sml. 1994, s. I(cid:220)2517; Sag 267/86, Van Eycke mod aktieselskabet ASPA, Sml. 1988, s. 4769. (ˇ˝)(cid:217)Sag 13/77, GB(cid:220)Inno(cid:220)BM mod ATAB, Sml. 1977, s. 2115, pr»mis 31: (cid:176)dette viser, at sk(cid:192)nt artikel 86 s¿ledes retter sig mod virksomheder, f(cid:192)lger det dog af traktaten, at medlemsstaterne ikke m¿ indf(cid:192)re foranstaltninger, som kan oph»ve den tilsigtede virkning af denne bestemmelse(cid:133). (ˇ˛)(cid:217)Med hensyn til andre pligter g»ldende for nationale myndigheder, se sag 103/88, Fratelli Costanzo, SpA mod Milano kommune, Sml. 1989, s. 1839. Se Ahmed Saeed(cid:220)dommen (fodnote 18). (cid:176)Traktatens artikel 5 og 90 skal fortolkes s¿ledes: -(cid:217)at de forbyder de nationale myndigheder at tilskynde til indg¿else af prisaftaler, som er i strid med traktatens artikel 85, stk. 1, efter omst»ndighederne med artikel 86 -(cid:217)at de er til hinder for, at disse myndigheder godkender priser, som hidr(cid:192)rer fra s¿danne aftaler. (cid:216). (cid:216). (cid:133). (ˇˇ)(cid:217)Forenede sager C(cid:220)6/90 og C(cid:220)9/90, Francovich mod Den Italienske Republik, Sml. 1991, s. I(cid:220)5357; forenede sager C(cid:220)46/93, Brasserie du P(cid:240)cheur SA mod Forbundsrepublikken Tyskland, og C(cid:220)48/93, The Queen mod Secretary of State for Transport, ex parte: Factortame Ltd m. fl. , Sml. 1996, s. I(cid:220)1029. (ˇ—)(cid:217)F. eks. attende betragtning i direktivet om ONP(cid:220)vilk¿r for faste kredsl(cid:192)b, som der henvises til de fodnote 4, samt artikel 9, stk. 3, i samtrafikdirektivet. (ˇ(cid:209))(cid:217)R¿dets forordning (E˘F) nr. 4064/89 af 21 december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (EFT L 395 af 30. 12. 1989, s. 1, berigtiget i EFT L 257 af 21. 9. 1990, s. 13). (ˇ(cid:210))(cid:217)R¿dets forordning nr. 17 af 6. februar 1992, f(cid:192)rste forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikler 85 og 86 (EFT L 13 af 21. 2. 1962, s. 204/62). (ˇ(cid:211))(cid:217)Artikel 2 og 4, stk. 1, i forordning nr. 17. (ˇ(cid:212))(cid:217)Artikel 3 i forordning nr. 17. (ˇ(cid:213))(cid:217)Artikel 3 og 12 i forordning nr. 17. (ˇ(cid:214))(cid:217)Sag 792/79R, Camera Care mod Kommissionen, Sml. 1980, s. 119. Se tillige sag T(cid:220)44/90, La Cinq mod Kommissionen, Sml. 1992, s. II(cid:220)1. (—˝)(cid:217)Se punkt 16 i meddelelsen om samarbejde mellem Kommissionen og de nationale domstole som anf(cid:192)rt i fodnote 16. (—˛)(cid:217)Artikel 2 eller artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 17. (—ˇ)(cid:217)Camera Care og La Cinq, se fodnote 29. (——)(cid:217)Meddelelse om samarbejdet mellem Kommissionen og de nationale domstole (jf. fodnote 16), punkt 16. C 265/26 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 22. 8. 98 (—(cid:209))(cid:217)Se punkt 18. (—(cid:210))(cid:217)Se Automec mod Kommissionen (jf. fodnote 15), pr»mis 86. (—(cid:211))(cid:217)BRT mod SABAM, se fodnote 17. (—(cid:212))(cid:217)Artikel 9, stk. 1 og 3, i samtrafikdirektivet. (—(cid:213))(cid:217)Sag 14/83, Von Colson mod Land Nordrhein(cid:220)Westfalen, Sml. 1984, s. 1891. (—(cid:214))(cid:217)Artikel 15, sk. 2, i forordning nr. 17. ((cid:209)˝)(cid:217)Artikel 15, stk. 5, i forordning nr. 17. ((cid:209)˛)(cid:217)Artikel 15, stk. 6, i forordning nr. 17. ((cid:209)ˇ)(cid:217)Artikel 6, litra c), i samtrafikdirektivet. ((cid:209)—)(cid:217)Bl. a. i artikel 9 i samtrafikdirektivet. ((cid:209)(cid:209))(cid:217)Retningslinjer for beregning af b(cid:192)der i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65, stk. 5, i EKSF(cid:220)traktaten, EFT C 9 af 14. 1. 1998, s. 3. ((cid:209)(cid:210))(cid:217)Se fodnote 22. ((cid:209)(cid:211))(cid:217)EFT C 372 af 9. 12. 1997, s. 5. ((cid:209)(cid:212))(cid:217)Sammenkobling (sammenlign samtrafik i forslag til samtrafikdirektiv) defineres i direktiv 96/19/EF som: (cid:176). (cid:216). (cid:216). fysisk og logisk forbindelse mellem telekommunikationsfaciliteter i selskaber, der udbyder telenet og/eller teletjenester, for at tillade et selskabs brugere at kommunikere med selskabets eller et andet selskabs brugere og f¿ adgang til tjenester udbudt af tredjemand. (cid:133) I direktivet vedr(cid:192)rende fuld liberalisering og ONP(cid:220)direktiverne defineres teletjenester som: (cid:176)tjenester, hvis ydelse helt eller delvis best¿r i transmission og/eller routing af signaler gennem et telenet. (cid:133) Det omfatter s¿ledes udsendelse af radio og tv(cid:220)signaler samt kabel(cid:220)tv(cid:220)net. Et telenet defineres som: (cid:176). (cid:216). (cid:216). transmissionssystemer og, hvor det er relevant, koblingsudstyr og andet udstyr, som giver mulighed for fremf(cid:192)ring af signaler mellem bestemte termineringspunkter via kabler, radiob(cid:192)lger, lyslederkabler eller ved andre elektromagnetiske fremf(cid:192)ringsm¿der. (cid:133) ((cid:209)(cid:213))(cid:217)Kommissionens beslutning 94/894/EF af 13. december 1994, Eurotunnel (EFT L 354 af 31. 12. 1994, s. 66). ((cid:209)(cid:214))(cid:217)Retningslinjer for anvendelse af E˘S’ konkurrenceregler p¿ telekommunikationssektoren (jf. fodnote 5), punkt 15 og 16. ((cid:210)˝)(cid:217)Kommissionens beslutning 82/896/E˘F om BNIC/AROW (EFT L 379 af 31. 12. 1982, s. 1). ((cid:210)˛)(cid:217)Se fodnote 18. ((cid:210)ˇ)(cid:217)Forenede sager C(cid:220)48 og 66/90, Nederlandene og andre mod Kommissionen, Sml. 1992, s. I(cid:220)565. ((cid:210)—)(cid:217)Se Ahmed Saeed (fodnote 18), hvor lovgivning vedr(cid:192)rende prisfasts»ttelse p¿ det indre marked blev anvendt som st(cid:192)tte ved fasts»t(cid:220) telsen af, hvilket prisniveau der m¿tte betragtes som urimeligt efter artikel 86. ((cid:210)(cid:209))(cid:217)P¿ alle markederne stod Tetra Pak over for de samme potentielle kunder og faktiske konkurrenter. Sag C(cid:220)333/94 P, Tetra Pak International SA mod Kommissionen for De Europ»iske F»llesskaber, Sml. 1996, s. I(cid:220)5951. ((cid:210)(cid:210))(cid:217)Se ogs¿ definitionen i (cid:176)Additional commitment on regulatory principles by the European communities and their Member States(cid:133), som Group on basic telecommunications anvendte i forbindelse med WTO(cid:220)forhandlingerne: (cid:176)Ved v»sentlige faciliteter forst¿s et offentligt teletransportnets faciliteter samt tjenester, der a)(cid:217)udelukkende eller fortrinsvis udbydes af en enkelt leverand(cid:192)r eller et begr»nset antal leverand(cid:192)rer, og b) (cid:192)konomisk og teknisk set ikke kan substitueres med henblik p¿ at udbyde en tjeneste. (cid:133) ((cid:210)(cid:211))(cid:217)Sag 6/72, Continental Can, Sml. 1973, s. 215. ((cid:210)(cid:212))(cid:217)Det b(cid:192)r i denne forbindelse bem»rkes, at et selskab i henhold til ONP(cid:220)bestemmelserne kan blive underrettet om, at det anses for at have en st»rk markedsstilling. Afg(cid:192)relsen af, om en virksomhed har en st»rk markedsstilling, tr»ffes p¿ grundlag af flere faktorer, men som udgangspunkt g»lder, at en virksomhed med en markedsandel p¿ over 25(cid:216)% anses for at have en st»rk markedsstilling. Ved vurderingen efter konkurrencereglerne vil Kommissionen tage hensyn til, om en virksomhed er blevet underrettet om, at den efter ONP(cid:220)rammebestemmelserne anses for at have en st»rk markedsstilling. Det er klart, at begrebet st»rk markedsstilling generelt beskriver en (cid:192)konomisk stilling p¿ markedet, der er mindre med en domine(cid:220) rende stilling. Hvis en virksomhed har en st»rk markedsstilling efter ONP(cid:220)bestemmelserne, betyder det generelt ikke, at den antages at v»re dominerende, selv om det under s»rlige forhold godt kan vise sig at v»re tilf»ldet. En vigtig faktor i overvejelserne vil imidlertid v»re, om det er hensigtm»ssigt at anvende den markedsdefinition, der anvendes i ONP(cid:220)procedurerne, n¿r konkurren(cid:220) cereglerne anvendes. ((cid:210)(cid:213))(cid:217)Sag 85/76, Hoffmann(cid:220)La Roche, Sml. 1979, S. 461, og Kommissionens beslutning 89/113/E˘F af 21. december 1988 om Racal Decca (EFT L 43 af 15. 2. 1989, s. 27). ((cid:210)(cid:214))(cid:217)Nestl~/Perrier, Kommissionens beslutning 92/553/E˘F af 22. juli 1992 (EFT L 356 af 5. 12. 1992, s. 1). ((cid:211)˝)(cid:217)Den mest almindelige situation. ((cid:211)˛)(cid:217)Forenede sager 6/73 og 7/73, Commercial Solvents mod Kommissionen, Sml. 1994, s. 223, og sag 311/84, CBEM mod CLT og IPB, Sml. 1985, s. 3261. ((cid:211)ˇ)(cid:217)Sag C(cid:220)62/86, AKZO mod Kommissionen, Sml. 1991, s. I(cid:220)3359, og sag T(cid:220)65/89, BPB(cid:220)Industries og British Gypsum mod Kommis(cid:220) sionen, Sml. 1993, s. II(cid:220)389. 22. 8. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 265/27 ((cid:211)—)(cid:217)Sag C(cid:220)333/94 P, Tetra Pak International SA mod Kommissionen for De Europ»iske F»llesskaber, Sml. 1996, s. I(cid:220)5951. I denne fjerde sag kan anvendelsen af artikel 86 kun begrundes af s»rlige omst»ndigheder (Tetra Pak i pr»mis 29 og 30). ((cid:211)(cid:209))(cid:217)Sag 85/76, Hoffmann(cid:220)La Roche, Sml. 1979, s. 461. ((cid:211)(cid:210))(cid:217)Kommissionens beslutning 94/19/EF af 21. december 1993, Sea Containers mod Stena Sealink (EFT L 15 af 18. 1. 1994, s. 8); beslutning 94/119/EF af 21. december 1993 om n»gtelse af adgang til anl»ggene i R(cid:192)dby Havn (EFT L 55 af 26. 2. 1994, s. 52). ((cid:211)(cid:211))(cid:217)Se desuden (bl. a. ): EF(cid:220)Domstolens og Retten i F(cid:192)rste Instans’ dom i: - sag 6 og 7/73, Commercial Solvents mod Kommissionen, Sml. 1974, s. 223 - sag 311/84, T~l~marketing, Sml. 1985, s. 3261 - sag C(cid:220)18/88, RTT mod GB(cid:220)Inno, Sml. 1991, s. I(cid:220)5941 - sag C(cid:220)260/89, Elliniki Radiphonia Teleorassi, s. I(cid:220)2925 - sag T(cid:220)69, T(cid:220)70 og T(cid:220)76/90, RTE, BBD og ITP mod Kommissionen, Sml. 1991, s. II(cid:220)485, 535, 575 - sag C(cid:220)271/90, Spanien mod Kommissionen, Sml. 1992, s. I(cid:220)5833 - sag C(cid:220)241 og 242/91P, RTE og ITP Ltd mod Kommissionen (Magill), Sml. 1995, S. I(cid:220)743. Kommissionens beslutninger: - 76/185/E˘F af 29. oktober 1975, National Carbonizing company (EFT L 35 af 10. 2. 1976, s. 6) - 88/589/E˘F af 4. november 1992, London European mod Sabena (EFT L 317 af 24. 11. 1988, s. 47) - 92/213/E˘F af 26. februar 1992, British Midland v. Aer Lingus (EFT L 96 af 10. 4. 1992, s. 34) - B&I mod Sealink, 1992, 5 CMLR 255; EF(cid:220)Bulletin, nr. 6, 1992, punkt 1. 3. 30. ((cid:211)(cid:212))(cid:217)Det er ikke tilstr»kkeligt at p¿vise, at en konkurrent m¿ have adgang til en given facilitet med henblik p¿ at kunne konkurrere p¿ det efterf(cid:192)lgende marked. Hvis det skal g(cid:192)re obligatorisk for selskabet at give andre adgang til en given facilitet, skal det p¿vises, at denne adgang er n(cid:192)dvendig for alle, med undtagelse af us»dvanlige konkurrenter. ((cid:211)(cid:213))(cid:217)Som anf(cid:192)rt i punkt 91. ((cid:211)(cid:214))(cid:217)Se punkt 105. ((cid:212)˝)(cid:217)Sag 6 og 7/73, Istituto Chemioterapico Italiano SpA og Commercial Solvents mod Kommissionen for De Europ»iske F»llesskaber, Sml. 1974, s. 223. ((cid:212)˛)(cid:217)Dvs. med henblik p¿ at anvende nettet til at n¿ ud til egne kunder. ((cid:212)ˇ)(cid:217)Dette behandles tillige i ONP(cid:220)bestemmelserne: se samtrafikdirektivets artikel 7. stk. 4, taletelefonidirektivets artikel 12, stk. 4, og ONP(cid:220)rammedirektivets bilag II. ((cid:212)—)(cid:217)Herunder ogs¿ tjenesteydelser, som sidstn»vnte ikke har brug for eller m¿ske endda gerne selv vil tilbyde sine kunder. ((cid:212)(cid:209))(cid:217)Sag C(cid:220)333/94 P, Tetra Pak International SA mod Kommissionen for De Europ»iske F»llesskaber, Sml. 1996, s. I(cid:220)5951. ((cid:212)(cid:210))(cid:217)I forbindelse med fastl»ggelsen af, i hvilket omfang forsyningspligten kan anvendes som begrundelse for yderligere betalinger i forbindelse med fordelingen af nettoomkostningerne ved at tilvejebringe forsyningspligtydelserne, vil Kommissionens meddelelse om kriterier for vurdering af nationale ordninger til omkostningsberegning og finansiering af forsyningspligtydelser og retnings(cid:220) linjer for driften af s¿danne ordninger v»re af betydning (KOM(96) 608). Se desuden henvisningen til forsyningspligten under punkt 59. ((cid:212)(cid:211))(cid:217)Sag 26/75, General Motors Continental NV mod Kommissionen for de Europ»iske F»llesskaber, Sml. 1975, s. 1367, pr»mis 12. ((cid:212)(cid:212))(cid:217)Sag 27/76, United Brands Company and United Brands Continental BV mod Kommissionen for De Europ»iske F»llesskaber, Sml. 1978, s. 207. ((cid:212)(cid:213))(cid:217)Ahmed Saeed, pr»mis 43. ((cid:212)(cid:214))(cid:217)Sag 30/87, Corinne Bodson mod SA Pompes fun(cid:127)bres des r~gions lib~r~es, Sml. 1988, s. 2479. Se ogs¿: Forenede sager 100/88, 241/88 og 242/88, Fran(cid:136)ois Lucazeau m. fl. mod Soci~t~ des Auteurs, Compositeurs et Editeurs de Musique (SACEM) m. fl. , Sml. 1989, s. 2811, pr»mis 25: (cid:176)Det bem»rkes, at s¿fremt en virksomhed, der indtager en dominerende stilling, p¿tvinger priser for de ydelser, den leverer, som er betydelig h(cid:192)jere end dem, der anvendes i andre medlemsstater, og sammenligningen af prisniveauerne er foretaget p¿ ensartet grundlag, m¿ forskellen antages at v»re et indicium for, at der foreligger misbrug af den dominerende stilling. Det tilkommer i s¿ fald den p¿g»ldende virksomhed at godtg(cid:192)re, at forskellen skyldes objektive afvigelser mellem forholdene i den p¿g»ldende medlemsstat og i alle (cid:192)vrige medlemsstater. (cid:133) ((cid:213)˝)(cid:217)Se ONP(cid:220)bestemmelserne og Kommissionens henstilling om samtrafik p¿ et liberaliseret telemarked (EFT L 73 af 12. 3. 1998, s. 42 (henstillingen) og EFT C 84 af 19. 3. 1998, s. 3 (meddelelse om henstillingen)). ((cid:213)˛)(cid:217)For eksempel ved beregning af samtrafikpriser. ((cid:213)ˇ)(cid:217)Sag C(cid:220)62/86, Akzo Chemie BV mod Kommissionen, Sml. 1991, s. 3359. ((cid:213)—)(cid:217)Akzo, pr»mis 71. ((cid:213)(cid:209))(cid:217)Kommissionens beslutning 88/518/E˘F af 18. juli 1988 om en procedure i henhold til E˘F(cid:220)traktatens artikel 86, Napier Brown/ British Sugar (EFT L 284 af 19. 10. 1988, s. 41): margenen mellem engros(cid:220) og detailpriser blev reduceret s¿ meget, at engroskunden med en lige s¿ effektiv fungerende emballering som engrosleverand(cid:192)ren ikke kunne betjene detailmarkedet med fortjeneste. Se ogs¿ Kommissionens beslutning vedr(cid:192)rende National Carbonising, jf. fodnote 68. ((cid:213)(cid:210))(cid:217)Hvis infrastrukturkapaciteten er underudnyttet, kan det afh»ngigt af eftersp(cid:192)rgslen p¿ de forskellige efterf(cid:192)lgende markeder v»re acceptabelt at opkr»ve en anden adgangspris i det omfang, at en s¿dan differentiering giver mulighed for en bedre udnyttelse af infrastrukturen og en bedre udvikling af visse markeder, og s¿fremt en s¿dan differentiering ikke begr»nser eller fordrejer konkur(cid:220) rencen. I s¿danne tilf»lde vil Kommissionen analysere en s¿dan prisdifferentierings samlede virkning p¿ alle efterf(cid:192)lgende markeder. C 265/28 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 22. 8. 98 ((cid:213)(cid:211))(cid:217)Sag C(cid:220)310/93 P, BPB Industries plc og British Gypsum Ltd mod Kommissionen, Sml. 1995(cid:220)I, s. 865 (904), der omfatter BPB’s diskriminering af kunder p¿ det besl»gtede marked for t(cid:192)rpuds. ((cid:213)(cid:212))(cid:217)Dvs. en pr»ferenceliste over korresponderende netselskaber. ((cid:213)(cid:213))(cid:217)Kommissionens beslutning 94/663/EF af 21. september 1994, Night Services (EFT L 259 af 7. 10. 1994, s. 20). Kommissionens beslutning 94/894/EF af 13. december 1994, se fodnote 48. ((cid:213)(cid:214))(cid:217)Sag T(cid:220)34/92, Fiatagri UK og New Holland Ford mod Kommissionen, Sml. 1994, s. II(cid:220)905, sag C(cid:220)8/95, New Holland Ford mod Kommissionen, dom af 28. maj 1998, endnu ikke offentliggjort. Sag T(cid:220)35/92, John Deere Ltd. mod Kommissionen, Sml. 1994, s. (cid:217)II(cid:220)957. Appel af Kommissionens beslutning 92/157/E˘F af 17. februar 1992, UK Agricultural Tractor Registration Exchange (EFT L 68 af 13. 3. 1992, s. 19). ((cid:214)˝)(cid:217)Sag 8/72, Vereniging van Cementhandelaaren mod Kommissionen, Sml. 1972, s. 977. Sag 123/83, Bureau National Interprofessionnel du Cognac mod Clair, Sml. 1985, s. 391. ((cid:214)˛)(cid:217)Sag 56/65, Soci~t~ Tecnique Mini(cid:127)re mod Maschinenbau GmbH, Sml. 1966, s. 235 (249). ((cid:214)ˇ)(cid:217)Sag 193/83, Windsurfing International Inc. mod Kommissionen, Sml. 1986, s. 611. Meddelelse om ikke at mods»tte sig en anmeldt fusion (Sag IV/M. 1182 - *** Akzo Nobel/Courtaulds) (98/C 265/03) (E˘S(cid:220)relevant tekst) Den 30. juni 1998 besluttede Kommissionen ikke at mods»tte sig ovenn»vnte fusion, idet den erkl»rede den forenelig med det f»lles marked. Denne beslutning er baseret p¿ artikel 6, stk. 1, litra b), i R¿dets forordning (E˘F) nr. 4064/89. Beslutningsteksten i sin helhed eksisterer kun p¿ engelsk og vil blive offentliggjort, efter at eventuelle forretningshemmeligheder er udeladt. Den kan f¿s: -(cid:217)i papirudgave gennem salgskontorerne for Kontoret for De Europ»iske F»llesskabers Officielle Publikationer (se liste p¿ omslagets sidste side) -(cid:217)i elektronisk udgave i (cid:176)CEN(cid:133)(cid:220)versionen af CELEX(cid:220)databasen under dokumentnummer 398M1182. CELEX er det datamatbaserede dokumentationssystem for europ»isk f»lles(cid:220) skabsret. For yderligere oplysninger kontakt venligst: EUR(cid:220)OP Information, Marketing and Public Relations (OP/4B) 2, rue Mercier L(cid:220)2985 Luxembourg Tlf. (352) 29(cid:216)29(cid:220)42455; fax (352) 29(cid:216)29(cid:220)42763