title: Komission direktiivi 98/64/EY, annettu 3 päivänä syyskuuta 1998, yhteisön määritysmenetelmistä rehujen aminohappojen, raakarasvan ja olakvindoksin määritystä varten ja direktiivin 71/393/ETY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

eurovoc_concepts:
analytical chemistry
animal nutrition
fats
food inspection
organic acid

text: L 257/14 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 19. 9. 98 KOMISSION DIREKTIIVI 98/64/EY, annettu 3 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) syyskuuta 1998, yhteis(cid:148)n m(cid:132)(cid:132)ritysmenetelmist(cid:132) rehujen aminohappojen, raakarasvan ja olakvin- doksin m(cid:132)(cid:132)rityst(cid:132) varten ja direktiivin 71/393/ETY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN YHTEIS(cid:153)JEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteis(cid:148)n perustamissopi- muksen, ottaa huomioon yhteis(cid:148)n n(cid:132)ytteenotto- ja m(cid:132)(cid:132)ritysmene- telmist(cid:132) rehujen virallista tarkastusta varten 20 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) hein(cid:132)kuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/ 373/ETY (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna It(cid:132)vallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, ja erityi- sesti sen 2 artiklan, kuin se on viimeksi muutettuna direktiivill(cid:132) 84/4/ETY (9), vahvistetaan muun muassa raakarasvojen m(cid:132)(cid:132)ritysmene- telm(cid:132)t; on aiheellista muuttaa kuvailtua menetelm(cid:132)(cid:132), laadittava yhteis(cid:148)n m(cid:132)(cid:132)ritysmenetelm(cid:132) n(cid:132)iden ai- olisi neiden tarkastamiseksi, ja t(cid:132)ss(cid:132) direktiiviss(cid:132) s(cid:132)(cid:132)detyt rehukomitean lausunnon mukaiset, toimenpiteet ovat pysyv(cid:132)n sek(cid:132) katsoo, ett(cid:132) ON ANTANUT T(cid:142)M(cid:142)N DIREKTIIVIN: direktiiviss(cid:132) 70/373/ETY s(cid:132)(cid:132)det(cid:132)(cid:132)n, ett(cid:132) rehujen viralli- sessa tarkastuksessa on k(cid:132)ytett(cid:132)v(cid:132) yhteis(cid:148)n n(cid:132)ytteenotto- ja m(cid:132)(cid:132)ritysmenetelmi(cid:132) rehujen laatua ja koostumusta koskevissa laeissa, asetuksissa ja hallinnollisissa m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)yk- siss(cid:132) olevien edellytysten noudattamisen toteamiseksi, rehuseosten pit(cid:132)misest(cid:132) kaupan 2 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) huhtikuuta 1979 annetussa neuvoston direktiiviss(cid:132) 79/373/ETY (2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivill(cid:132) 97/47/EY (3) ja erityisravinnoksi tarkoitetuista rehuista 13 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) syyskuuta 1993 annetussa neuvoston direktiiviss(cid:132) 93/74/ETY (4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivill(cid:132) 96/25/EY (5), s(cid:132)(cid:132)det(cid:132)(cid:132)n amino- happojen ja raakarasvan ilmoittamisesta rehujen p(cid:132)(cid:132)llys- merkinn(cid:148)iss(cid:132), rehujen lis(cid:132)aineista 23 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) marraskuuta 1970 anne- tussa neuvoston direktiiviss(cid:132) 70/524/ETY (6), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivill(cid:132) 98/19/EY (7), s(cid:132)(cid:132)det(cid:132)(cid:132)n, ett(cid:132) olakvindoksipitoisuus on ilmoitettava p(cid:132)(cid:132)llysmerkinn(cid:132)ss(cid:132), jos t(cid:132)t(cid:132) ainetta lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n rehuseoksiin, 1 artikla J(cid:132)senvaltioiden on s(cid:132)(cid:132)dett(cid:132)v(cid:132) siit(cid:132), ett(cid:132) rehujen virallisessa tarkastuksessa k(cid:132)ytett(cid:132)v(cid:132)t aminohappojen, raakarasvan ja olakvindoksin pitoisuudet m(cid:132)(cid:132)ritet(cid:132)(cid:132)n t(cid:132)m(cid:132)n direktiivin liitteess(cid:132) vahvistettujen menetelmien mukaisesti. 2 artikla Korvataan komission direktiivin 71/393/ETY liitteess(cid:132) oleva 4 osa ”Raakarasvan ja -(cid:148)ljyn m(cid:132)(cid:132)ritys” t(cid:132)m(cid:132)n direk- tiivin liitteess(cid:132) olevalla B osalla. 3 artikla J(cid:132)senvaltioiden on saatettava t(cid:132)m(cid:132)n direktiivin edel- 1. lytt(cid:132)m(cid:132)t tai hallinnolliset m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)ykset voimaan viimeist(cid:132)(cid:132)n 31 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) joulukuuta 1998. Niiden on ilmoitettava t(cid:132)st(cid:132) komissiolle viipym(cid:132)tt(cid:132). asetukset lait, yhteis(cid:148)n m(cid:132)(cid:132)ritysmenetelm(cid:132)st(cid:132) rehujen virallista tarkas- tusta varten 18 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) marraskuuta 1971 annetussa toisessa komission direktiiviss(cid:132) 71/393/ETY (8), sellaisena Niiden on sovellettava kyseisi(cid:132) toimenpiteit(cid:132) 1 p(cid:132)iv(cid:132)st(cid:132) tammikuuta 1999. (1) EYVL L 170, 3. 8. 1970, s. 2 (2) EYVL L 86, 6. 4. 1979, s. 30 (3) EYVL L 211, 5. 8. 1997, s. 45 (4) EYVL L 237, 22. 9. 1993, s. 23 (5) EYVL L 125, 23. 5. 1996, s. 35 (6) EYVL L 270, 14. 12. 1970, s. 1 (7) EYVL L 96, 28. 3. 1998, s. 39 (8) EYVL L 279, 20. 12. 1971, s. 7 N(cid:132)iss(cid:132) j(cid:132)senvaltioiden antamissa s(cid:132)(cid:132)d(cid:148)ksiss(cid:132) on viitattava t(cid:132)h(cid:132)n direktiiviin tai niihin on teht(cid:132)v(cid:132) t(cid:132)llainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti. J(cid:132)senvaltioiden on s(cid:132)(cid:132)det- t(cid:132)v(cid:132) siit(cid:132), miten viittaukset tehd(cid:132)(cid:132)n. (9) EYVL L 15, 18. 1. 1984, s. 28 19. 9. 98 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 257/15 J(cid:132)senvaltioiden on toimitettava t(cid:132)ss(cid:132) direktiiviss(cid:132) 2. tarkoitetuista kysymyksist(cid:132) antamansa keskeiset kansal- liset s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)kset komissiolle. 5 artikla T(cid:132)m(cid:132) direktiivi on osoitettu kaikille j(cid:132)senvaltioille. 4 artikla Tehty Brysseliss(cid:132) 3 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) syyskuuta 1998. T(cid:132)m(cid:132) direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenenten(cid:132) p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) sen j(cid:132)lkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhtei- s(cid:148)jen virallisessa lehdess(cid:132). Komission puolesta Franz FISCHLER Komission j(cid:132)sen L 257/16 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 19. 9. 98 LIITE A OSA AMINOHAPPOJEN M(cid:142)(cid:142)RITYS 1 Tarkoitus ja soveltamisala Menetelm(cid:132)ll(cid:132) voidaan m(cid:132)(cid:132)ritt(cid:132)(cid:132) rehujen vapaat aminohapot (synteettiset ja luonnon aminohapot) ja kokonaisaminohapot (peptideihin kiinnittyneet ja vapaat) aminohappoanalysaattorilla. Sit(cid:132) sovelletaan seuraaviin aminohappoihin: kyst(e)iini, metioniini, treoniini, alaniini, asparagiinihappo, glutamiinihappo, glysiini, histidiini, isoleusiini, leusiini, fenyylialaniini, proliini, seriini, tyrosiini ja valiini. lysiini, Menetelm(cid:132) ei erota toisistaan aminohappojen suoloja eik(cid:132) aminohappojen D- ja L-muotoja. Se ei sovellu tryptofaanin eik(cid:132) aminohappojen hydroksianalogien m(cid:132)(cid:132)ritykseen. 2 2. 1 Periaate Vapaat aminohapot vapaat aminohapot uutetaan laimealla Lis(cid:132)tyt typpipitoiset makromolekyylit saostetaan sulfosalisyylihapolla ja poistetaan suodattamalla. Suodatetun liuoksen pH s(cid:132)(cid:132)det(cid:132)(cid:132)n arvoon 2,20. Aminohapot erotetaan ioninvaihtokromatografialla ja m(cid:132)(cid:132)ritet(cid:132)(cid:132)n fotometrill(cid:132) ninhydriiniderivaattina aallonpituudella 570 nm. suolahapolla. Mukana uuttuneet 2. 2 Kokonaisaminohapot Menetelm(cid:132) valitaan tutkittavien aminohappojen mukaan. Kyst(e)iini ja metioniini on hapetettava kysteiinihapoksi ja metioniinisulfoniksi ennen hydrolyysi(cid:132). Tyrosiini on m(cid:132)(cid:132)ritett(cid:132)v(cid:132) n(cid:132)ytteist(cid:132), joita ei hapeteta ennen hydrolyysi(cid:132). Kaikki muut kohdassa 1 mainitut aminohapot voidaan m(cid:132)(cid:132)ritt(cid:132)(cid:132) joko hapetetusta tai hapettamattomasta n(cid:132)ytteest(cid:132). Hapettaminen tapahtuu 0 (cid:190)C:ssa permuurahaishapon ja fenolin seoksella. Hapetusreagenssin ylim(cid:132)(cid:132)r(cid:132) hajotetaan natriumdisulfiitin avulla. Hapetettu tai hapettamaton n(cid:132)yte hydrolysoidaan suolahapon (c=6 mol/l) avulla 23 tunnin ajan. Hydrolyysituotteen pH s(cid:132)(cid:132)det(cid:132)(cid:132)n arvoon 2,20. Aminohapot erotetaan ninhydriiniderivaattina ja m(cid:132)(cid:132)ritet(cid:132)(cid:132)n aallonpituudella 570 nm (proliini 440 nm). ioninvaihtokromatografialla fotometrill(cid:132) 3 Reagenssit Veden tulee olla kaksoistislattua tai vastaavan laatuista (johtokyky: 10 lS). 3. 1 3. 2 3. 3 3. 4 3. 5 3. 6 3. 7 3. 8 3. 9 Vetyperoksidi, w = 30 %. Muurahaishappo, w = 98–100 %. Fenoli. Natriumdisulfiitti. Natriumhydroksidi. 5-sulfosalisyylihappo-dihydraatti. Suolahappo, tiheys noin 1,18 g/ml. Trinatriumsitraatti-dihydraatti. 2,2Y-tiodietanoli (tiodiglykoli). 3. 10 Natriumkloridi. 3. 11 Ninhydriini. 3. 12 Petrolieetteri, kiehumisv(cid:132)li 40–60 (cid:190)C. 3. 13 Norleusiini tai muu sopiva yhdiste, jota voidaan k(cid:132)ytt(cid:132)(cid:132) sis(cid:132)isen(cid:132) standardina. 3. 14 Typpikaasu (: 10 ppm happea). 19. 9. 98 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 257/17 3. 15 1-oktanoli. 3. 16 Aminohapot. 3. 16. 1 Edell(cid:132) kohdassa 1 luetellut standardiyhdisteet, jotka eiv(cid:132)t sis(cid:132)ll(cid:132) kidevett(cid:132). Kuivataan tyhji(cid:148)ss(cid:132) P2 O 5 :lla tai H 2 SO 4 :lla viikon ajan ennen k(cid:132)ytt(cid:148)(cid:132). 3. 16. 2 Kysteiinihappo. 3. 16. 3 Metioniinisulfoni. 3. 17 Natriumhydroksidiliuos c = 7,5 mol/l: liuotetaan 300 g NaOH (3. 5) veteen ja laimennetaan 1 litraksi. 3. 18 Natriumhydroksidiliuos c = 1 mol/l: liuotetaan 40 g NaOH (3. 5) veteen ja laimennetaan 1 litraksi. 3. 19 Muurahaishappo-fenoliliuos: sekoitetaan 889 g muurahaishappoa (3. 2) ja 111 g vett(cid:132) ja lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n 4,73 g fenolia (3. 3). 3. 20 Hydrolyysiseos, c = 6 mol HCl ja 1 g fenolia litrassa: lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n 1 g fenolia (3. 3) 492 ml:aan HCl (3. 7) ja laimennetaan vedell(cid:132) 1 litraksi. 3. 21 Uuttoliuos, c = 0,1 mol HCl ja 2 % tiodiglykolia litrassa: laimennetaan 8,2 ml HCl (3. 7) noin 900 ml:aan vett(cid:132), lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n 20 ml tiodiglykolia (3. 9) ja laimennetaan vedell(cid:132) yhdeksi litraksi (ei sekoiteta suoraan 3. 7 ja 3. 9). 3. 22 5-sulfosalisyylihappo, ß = 6 %: liuotetaan 60 g 5-sulfosalisyylihappoa (3. 6) veteen ja laimennetaan vedell(cid:132) litraksi. 3. 23 Hapetusseos (perurahaishappo-fenoli): sekoitetaan 0,5 ml vetyperoksidia (3. 1) 4,5 ml:aan fenoli-muurahaishappoliousta (3. 19) pieness(cid:132) dekantterilasissa. Inkuboidaan 20–30 (cid:190)C:ssa tunnin ajan, jotta saadaan permuurahaishappoa, annetaan sitten j(cid:132)(cid:132)hty(cid:132) j(cid:132)(cid:132)vesihauteessa (15 min) ennen n(cid:132)ytteeseen lis(cid:132)(cid:132)mist(cid:132). Varoitus: v(cid:132)ltett(cid:132)v(cid:132) ihokosketusta ja k(cid:132)ytett(cid:132)v(cid:132) suojavaatteita. 3. 24 Sitraattipuskuriliuos, c = 0,2 mol Na+/l, pH 2,20: liuotetaan 19,61 g natriumsitraattia (3. 8), 5 ml tiodiglykolia (3. 9), 1 g fenolia (3. 3) ja 16,50 ml HCl (3. 7) noin 800 ml:aan vett(cid:132). S(cid:132)(cid:132)det(cid:132)(cid:132)n pH arvoon 2,20. Laimennetaan vedell(cid:132) yhdeksi litraksi. 3. 25 Eluointipuskurit, valmistetaan analysaattorin vaatimusten mukaisesti (4. 9). 3. 26 Ninhydriinireagenssi, valmistetaan analysaattorin vaatimusten mukaisesti (4. 9). 3. 27 Aminohappojen standardiliuokset. N(cid:132)m(cid:132) liuokset s(cid:132)ilytet(cid:132)(cid:132)n alle 5 (cid:190)C:n l(cid:132)mp(cid:148)tilassa. 3. 27. 1 Aminohappojen perusstandardiliuos (3. 16. 1), c = 2,5 lmol/ml kutakin aminohappoa suolahapossa. Saatavana kaupallisesti. 3. 27. 2 Kysteiinihapon ja metioniinisulfonin perusstandardiliuos. c = 1,25 lmol/ml. Liuotetaan 0,2115 g kysteiinihappoa (3. 16. 2) ja 0,2265 g metioniinisulfonia (3. 16. 3) sitraattipuskuriin (3. 24) litran mittapullossa ja t(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n merkkiin sitraattipuskurilla. S(cid:132)ilytet(cid:132)(cid:132)n alle 5 (cid:190)C:n l(cid:132)mp(cid:148)tilassa enint(cid:132)(cid:132)n 12 kuukautta. T(cid:132)t(cid:132) liuosta ei tarvita, jos standardiliuos (3. 27. 1) sis(cid:132)lt(cid:132)(cid:132) kysteiinihappoa ja metioniinisulfonia. 3. 27. 3 Sis(cid:132)isen standardin perusliuos, esimerkiksi norleusiini, c = 20 lmol/ml. Liuotetaan 0,6560 g norleusiinia (3. 13) sitraattipuskuriin (3. 24) ja t(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n 250,0 ml:ksi sitraattipus- kurilla (3. 24). S(cid:132)ilytet(cid:132)(cid:132)n alle 5 (cid:190)C:n l(cid:132)mp(cid:148)tilassa enint(cid:132)(cid:132)n 6 kuukautta. 3. 27. 4 Kalibrointiliuos hydrolysaateille: Kysteiinihappo ja metioniinisulfoni, c = 5 nmol/50 ll, muut aminohapot c = 10 nmol/50 ll. L 257/18 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 19. 9. 98 Liuotetaan 2,2 g natriumkloridia (3. 10) 30 ml:aan sitraattipuskuria (3. 24) 100 ml:n dekantterilasissa. Lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n 4,00 ml (3. 27. 1), 4,00 ml kysteiinihapon ja metioniinisulfonin perusstandardiliuosta (3. 27. 2) ja tarvittaessa 0,50 ml sis(cid:132)isen standardin perusliuosta (3. 27. 3). S(cid:132)(cid:132)det(cid:132)(cid:132)n pH arvoon 2,20 natriumhydroksidilla (3. 18). aminohappojen perusstandardiliuosta Siirret(cid:132)(cid:132)n kvantitatiivisesti 50 ml:n mittapulloon, sekoitetaan. t(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n merkkiin sitraattipuskurilla (3. 24) ja S(cid:132)ilytet(cid:132)(cid:132)n alle 5 (cid:190)C:n l(cid:132)mp(cid:148)tilassa enint(cid:132)(cid:132)n 3 kuukautta. Katso my(cid:148)s huomautukset kohdassa 9. 1. 3. 27. 5 Hydrolysaateille ja ekstrakteille, jotka on valmistettu kohtien (5. 3. 3. 1) ja (5. 2) mukaan, valmistetaan aminohappojen standardiliuos kohdan (3. 27. 4) mukaisesti j(cid:132)tt(cid:132)m(cid:132)ll(cid:132) natriumkloridi pois. S(cid:132)ilytet(cid:132)(cid:132)n alle 5 (cid:190)C:n l(cid:132)mp(cid:148)tilassa enint(cid:132)(cid:132)n 3 kuukautta. 4. 4. 1 4. 2 4. 3 4. 4 4. 5 4. 6 4. 7 4. 8 4. 9 Laitteisto 100 ml:n tai 250 ml:n py(cid:148)r(cid:148)kolvi, joka on varustettu pystyj(cid:132)(cid:132)hdyttimell(cid:132). Borosilikaattilasinen 100 ml:n pullo, jossa on kumi/teflontiivisteinen kierrett(cid:132)v(cid:132) uuninkest(cid:132)v(cid:132) korkki (esimerkiksi Duran, Schott). Koneellisella ilmanvaihdolla varustettu ja l(cid:132)mp(cid:148)tilaltaan s(cid:132)(cid:132)dett(cid:132)v(cid:132) kuivausuuni, jonka tarkkuus on parempi kuin 5 2 (cid:190)C. pH-mittari (lukemat kolmen desimaalin tarkkuudella). Kalvosuodatin (0,2 lm). Sentrifugi. Py(cid:148)r(cid:148)haihdutin. Mekaaninen ravistelija tai magneettisekoitin. Aminohappoanalysaattori j(cid:132)lkeist(cid:132) ninhydriiniderivointia varten ja fotometri. tai HPLC-laitteisto, joissa on ioninvaihtokolonni, v(cid:132)lineist(cid:148) kolonnin Pylv(cid:132)s t(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n sellaisella sulfonoidulla polystyreenihartsilla, jolla voidaan erottaa eri aminohapot toisistaan ja muista ninhydriinin kanssa reagoivista yhdisteist(cid:132). Puskuri- ja ninhydriinipumpun virtausnopeuden stabiilisuuden tulee olla 5 0,5 % ajanjaksona, jona analysoidaan sek(cid:132) standardiliuos ett(cid:132) n(cid:132)yte. jossa hydrolysaatin Tietyiss(cid:132) aminohappoanalysaattoreissa voidaan k(cid:132)ytt(cid:132)(cid:132) hydrolyysimenetelm(cid:132)(cid:132), natriumpitoisuus on c = 0,8 mol/l ja se sis(cid:132)lt(cid:132)(cid:132) n(cid:132)in kaiken hapetuksessa j(cid:132)ljelle j(cid:132)(cid:132)neen muurahaishapon. Muut laitteet eiv(cid:132)t erota tyydytt(cid:132)v(cid:132)sti tiettyj(cid:132) aminohappoja, jos hydrolysaatti sis(cid:132)lt(cid:132)(cid:132) liikaa muurahaishappoa ja/tai natriumionipitoisuus on suuri. T(cid:132)ss(cid:132) tapauksessa hapon m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)(cid:132) v(cid:132)hennet(cid:132)(cid:132)n haihduttamalla hydrolysaatti noin 5 ml:aan ennen pH:n s(cid:132)(cid:132)t(cid:132)mist(cid:132). Haihduttaminen on tapahduttava tyhji(cid:148)ss(cid:132) enint(cid:132)(cid:132)n 40 (cid:190)C:ssa. 5 Menetelm(cid:132) 5. 1 N(cid:132)ytteen valmistaminen N(cid:132)yte jauhetaan niin hienoksi, ett(cid:132) se menee 0,5 mm:n seulan l(cid:132)pi. N(cid:132)ytteet, joiden kosteuspitoisuus on suuri, on ilmakuivattava enint(cid:132)(cid:132)n 50 (cid:190)C:ssa tai pakastekuivaamalla ennen jauhamista. N(cid:132)ytteet, joiden rasvapitoisuus on suuri, on uutettava petrolieetterill(cid:132) (3. 12) ennen jauhamista. 5. 2 Vapaiden aminohappojen m(cid:132)(cid:132)ritt(cid:132)minen rehuista ja esiseoksista Punnitaan 0,2 mg:n tarkkuudella sopiva m(cid:132)(cid:132)r(cid:132) (1–5 g) jauhettua n(cid:132)ytett(cid:132) (5. 1) erlenmeyerpulloon ja lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n 100,0 ml uuttoliuosta (3. 21). Ravistetaan seosta 60 minuuttia mekaanisella tai magneettisella sekoittimella (4. 8). Annetaan sakan laskeutua ja pipetoidaan 10,0 ml liuosta 100 ml:n dekantterilasiin. 19. 9. 98 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 257/19 Lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n koko ajan sekoittaen 5,0 ml sulfosalisyylihappoliuosta (3. 22) ja jatketaan sekoittamista viiden minuutin ajan magneettisekoittajalla. Suodatetaan tai sentrifugoidaan liuos mahdollisen sakan erottamiseksi. Pipetoidaan 10,0 ml saatua liuosta 100 ml:n dekantterilasiin, s(cid:132)(cid:132)det(cid:132)(cid:132)n pH arvoon 2,20 natriumhydroksidiliuoksella (3. 18), huuhdotaan sopivan kokoiseen mittapulloon sitraattipuskurilla (3. 24) ja t(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n merkkiin puskuriliuoksella (3. 24). Jos k(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n sis(cid:132)ist(cid:132) standardia, sit(cid:132) (3. 27. 3) lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n 1,00 ml kutakin lopullisen liuoksen 100 ml:aa kohden ja t(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n merkkiin purskuriliuoksella (3. 24). Kromatografoidaan kohdan 5. 4 mukaisesti. Jos uutteita ei kromatografoida samana p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132), ne s(cid:132)ilytet(cid:132)(cid:132)n alle 5 (cid:190)C:n l(cid:132)mp(cid:148)tilassa. 5. 3 Kokonaisaminohappojen m(cid:132)(cid:132)ritys 5. 3. 1 H a p e t t a m i n e n Punnitaan 0,2 mg:n tarkkuudella 0,1 grammasta yhteen grammaan jauhettua n(cid:132)ytett(cid:132) (5. 1), typpipitoisuus on noin 10 mg ja kosteuspitoisuus enint(cid:132)(cid:132)n 100 mg: jonka (cid:190) 100 ml:n py(cid:148)r(cid:148)kolviin (4. 1) avointa hydrolyysi(cid:132) varten (5. 3. 2. 3) tai (cid:190) 250 ml:n py(cid:148)r(cid:148)kolviin (4. 1) avointa hydrolyysi(cid:132) varten (5. 3. 3. 1), jos tarvitaan alhaista natriumpitoisuutta, tai (cid:190) 100 ml:n kierrekorkilliseen pulloon (4. 2) suljettua hydrolyysi(cid:132) varten (5. 3. 2. 4). Asetetaan py(cid:148)r(cid:148)kolvi tai pullo j(cid:132)(cid:132)vesihauteeseen ja j(cid:132)(cid:132)hdytet(cid:132)(cid:132)n 0 (cid:190)C:seen; lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n 5 ml hapetusseosta (3. 23) ja sekoitetaan kaarevak(cid:132)rkisell(cid:132) lasilastalla. Suljetaan kolvi/pullo lastoineen ilmatiiviin kalvon avulla, asetetaan j(cid:132)(cid:132)vesihaude n(cid:132)in suljettuine astioineen 0 (cid:190):iseen j(cid:132)(cid:132)kaappiin ja j(cid:132)tet(cid:132)(cid:132)n sinne 16 tunniksi. T(cid:132)m(cid:132)n j(cid:132)lkeen se otetaan j(cid:132)(cid:132)kaapista ja hajoitetaan hapetusreagenssin ylim(cid:132)(cid:132)r(cid:132) lis(cid:132)(cid:132)m(cid:132)ll(cid:132) 0,84 g natriumdisulfiittia (3. 4). Siirryt(cid:132)(cid:132)n kohtaan 5. 3. 2. 1. 5. 3. 2 H y d r o l y y s i 5. 3. 2. 1 Hapetettujen n(cid:132)ytteiden hydrolyysi Edell(cid:132) 5. 3. 1. kohdan mukaisesti valmistettuun hapetettuun n(cid:132)ytteeseen lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n 25 ml hydrolyysiseosta (3. 20) huolehtien siit(cid:132), ett(cid:132) astian sein(cid:132)miin ja lastaan j(cid:132)(cid:132)nyt n(cid:132)yte huuhdellaan pois. Riippuen valitusta hydrolyysimenetelm(cid:132)st(cid:132) jatketaan kohdasta 5. 3. 2. 3 tai 5. 3. 2. 4. 5. 3. 2. 2 Hapettamattomien n(cid:132)ytteiden hydrolyysi Punnitaan 100 ml:n tai 200 ml:n py(cid:148)r(cid:148)kolviin (4. 1) tai 100 ml:n kierrekorkilliseen pulloon (4. 2) 0,1–1,0 g jauhettua n(cid:132)ytett(cid:132) (5. 1) 0,2 mg:n tarkkuudella. Punnitun osan(cid:132)ytteen typpipitoisuuden olisi oltava noin 10 mg. Lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n varovasti 25 ml hydrolyysiseosta (3. 20) ja sekoitetaan n(cid:132)ytteeseen. Jatketaan joko kohdasta 5. 3. 2. 3 tai kohdasta 5. 3. 2. 4. 5. 3. 2. 3 Avoin hydrolyysi Lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n kolme lasikuulaa kolvissa olevaan seokseen (valmistettu 5. 3. 2. 1 tai 5. 3. 2. 2 kohdan mukaisesti) ja keitet(cid:132)(cid:132)n tasaisesti pystyj(cid:132)(cid:132)hdytt(cid:132)j(cid:132)n alla tasan 23 tuntia. Hydrolyysin j(cid:132)lkeen huuhdellaan j(cid:132)(cid:132)hdytin 5 ml:lla sitraattipuskuria (3. 24). Kolvi irrotetaan ja se j(cid:132)(cid:132)hdytet(cid:132)(cid:132)n j(cid:132)(cid:132)vesihauteessa. Jatketaan kohdasta 5. 3. 3. 5. 3. 2. 4 Suljettu hydrolyysi Asetetaan kohdan 5. 3. 2. 1 tai 5. 3. 2. 2 mukaisesti valmistettua n(cid:132)yteseosta sis(cid:132)lt(cid:132)v(cid:132) pullo uuniin (4. 3) 110 (cid:190)C:seen. Ensimm(cid:132)isen tunnin aikana pidet(cid:132)(cid:132)n kierrekorkki sulkematta pullon p(cid:132)(cid:132)ll(cid:132), jottei kaasun muodostuksen vuoksi syntyisi painetta ja jotta v(cid:132)ltytt(cid:132)isiin r(cid:132)j(cid:132)hdyksilt(cid:132). Tunnin kuluttua astia suljetaan kierrekorkilla ja sen annetaan olla uunissa (4. 3) 23 tunnin ajan. Hydrolyysin j(cid:132)lkeen otetaan pullo uunista, avataan varovasti korkki ja asetetaan pullo j(cid:132)(cid:132)vesihauteeseen. Annetaan j(cid:132)(cid:132)hty(cid:132). Riippuen tavasta, jolla pH s(cid:132)(cid:132)det(cid:132)(cid:132)n (5. 3. 3), siirret(cid:132)(cid:132)n pullon sis(cid:132)lt(cid:148) kvantitatiivisesti sitraattipuskurin avulla (3. 24) 250 ml:n dekantterilasiin tai 250 ml:n py(cid:148)r(cid:148)kolviin. Jatketaan kohdasta 5. 3. 3. 5. 3. 3 p H : n s (cid:132) (cid:132) t (cid:132) m i n e n Aminohappoanalysaattorin (4. 9) natriumin sietokyvyn mukaan k(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n menetelm(cid:132)(cid:132) 5. 3. 3. 1 tai 5. 3. 3. 2 pH:n s(cid:132)(cid:132)t(cid:132)miseen. 5. 3. 3. 1 Kromatografit (4. 9), jotka edellytt(cid:132)v(cid:132)t alhaista natriumpitoisuutta: On suositeltavaa k(cid:132)ytt(cid:132)(cid:132) sis(cid:132)ist(cid:132) standardia (3. 27. 3), edellytt(cid:132)v(cid:132)t alhaista natriumpitoisuutta (kun hapon m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)(cid:132) on v(cid:132)hennett(cid:132)v(cid:132)). jos k(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n aminohappoanalysaattoreita, jotka L 257/20 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 19. 9. 98 T(cid:132)ss(cid:132) tapauksessa lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n 2,00 ml sis(cid:132)ist(cid:132) standardiliuosta (3. 27. 3) hydrolysaattiin ennen tai j(cid:132)lkeen haihdutuksen. Lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n 2 tippaa 1-oktanolia (3. 15) kohdan 5. 3. 2. 3 tai 5. 3. 2. 4 mukaisesti saatuun hydrolysaattiin. Haihdutetaan n(cid:132)yte py(cid:148)r(cid:148)haihduttimella (4. 7), jonka hauteen l(cid:132)mp(cid:148)tila on 40 (cid:190)C, 5–10 ml:aan. Jos tilavuus pienenee vahingossa alle viiden millilitran, hydrolysaatti on hyl(cid:132)tt(cid:132)v(cid:132) ja analyysi aloitettava uudelleen. pH s(cid:132)(cid:132)det(cid:132)(cid:132)n arvoon 2,20 natriumhydroksidiliuoksella (3. 18) ja jatketaan kohdasta 5. 3. 4. 5. 3. 3. 2 Muut aminohappoanalysaattorit (4. 9): Kohdan 5. 3. 2. 3 tai 5. 3. 2. 4 mukaisesti saatu hydrolysaatti neutraloidaan osittain lis(cid:132)(cid:132)m(cid:132)ll(cid:132) varovasti koko ajan sekoittaen 17 ml natriumhydroksidiliuosta (3. 17) ja huolehditaan siit(cid:132), ett(cid:132) l(cid:132)mp(cid:148)tila on alle 40 (cid:190)C. Lopullinen pH:n s(cid:132)(cid:132)t(cid:132)minen 2,20:een tapahtuu huoneen l(cid:132)mp(cid:148)tilassa natriumhydroksidiliuoksen (3. 17 ja 3. 18) avulla. Jatketaan kohdasta 5. 3. 4. 5. 3. 4 N (cid:132) y t e l i u o s k r o m a t o g r a f i a a v a r t e n Siirret(cid:132)(cid:132)n kvantitatiivisesti hydrolysaatti, jonka pH on s(cid:132)(cid:132)detty (5. 3. 3. 1 tai 5. 3. 3. 2. ), sitraattipuskurilla (3. 24) 200 ml:n mittapulloon. Jos sis(cid:132)ist(cid:132) standardia ei ole viel(cid:132) k(cid:132)ytetty, sitraattipuskurilla (3. 24). Sekoitetaan huolellisesti. lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n sit(cid:132) 2,00 ml (3. 27. 3) ja t(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n merkkiin Siirryt(cid:132)(cid:132)n kromatografiavaiheeseen (5. 4). Jos n(cid:132)yteliuoksia ei kromatografoida samana p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132), ne s(cid:132)ilytet(cid:132)(cid:132)n alle 5 (cid:190)C:n l(cid:132)mp(cid:148)tilassa. 5. 4 Kromatografia Annetaan uutteen (5. 2) tai hydrolysaatin (5. 3. 4) tasoittua huoneenl(cid:132)mp(cid:148)isiksi ennen kromatografiaa. Ravistellaan seosta ja suodatetaan sopiva m(cid:132)(cid:132)r(cid:132) 0,2 lm:n membraanisuodattimen l(cid:132)pi (4. 5). Saatu kirkas liuos analysoidaan aminohappoanalysaattorilla k(cid:132)ytt(cid:132)en ioninvaihtokromatografiaa (4. 9). Injektio voidaan suorittaa k(cid:132)sin tai automaattisesti. On t(cid:132)rke(cid:132)(cid:132), ett(cid:132) pylv(cid:132)(cid:132)seen lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n aina sama m(cid:132)(cid:132)r(cid:132) (5 0,5 %) vertailu- tai n(cid:132)yteliuosta, paitsi silloin kun k(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n sis(cid:132)ist(cid:132) standardia, ja ett(cid:132) natriumin ja aminohapon suhde standardi- ja n(cid:132)yteliuoksissa on mahdollisimman l(cid:132)hell(cid:132) toisiaan. Kalibrointiajojen tiheys riippuu ninhydriinireagenssin ja analysaattorin toiminnan stabiilisuudesta. Standardi- tai n(cid:132)yteliuosta laimennetaan sitraattipuskurilla (3. 24), siten, ett(cid:132) standardiliuoksen antama piikin pinta-ala olisi 30–200 % n(cid:132)ytteen aminohapon antaman piikin pinta-alasta. Aminohappojen kromatografia vaihtelee jonkin verran k(cid:132)ytetyn analysaattorin tyypin ja k(cid:132)ytetyn hartsin mukaan. Valitun menetelm(cid:132)n on mahdollistettava aminohappojen erottaminen toisistaan ja muista ninhydriinin kanssa reagoivista aineista. Pylv(cid:132)(cid:132)seen ruiskutettujen yhdisteiden pitoisuuden tulee olla alueella, jolla laite antaa lineaarisen vasteen. Analysoitaessa aminohappojen ekvimolaarisia liuoksia sovelletaan seuraavassa kappaleessa m(cid:132)(cid:132)riteltyj(cid:132) laakson ja piikin v(cid:132)lisi(cid:132) suhteita. Ekvimolaarisen liuoksen tulee sis(cid:132)lt(cid:132)(cid:132) v(cid:132)hint(cid:132)(cid:132)n 30 % kunkin aminohapon siit(cid:132) mahdollisesta enimm(cid:132)ism(cid:132)(cid:132)r(cid:132)st(cid:132), joka voidaan m(cid:132)(cid:132)ritt(cid:132)(cid:132) tarkasti k(cid:132)ytetyll(cid:132) aminohappoanalysaattorilla (4. 9) Kromatogrammissa treoniinin ja seriinin osittain p(cid:132)(cid:132)llekk(cid:132)isten piikkien v(cid:132)lisen laakson suhde matalamman piikin korkeuteen ei saisi olla suurempi kuin 2:10. Muiden aminohappojen osalta erottumisen on oltava parempi kuin 1:10. (Jos m(cid:132)(cid:132)ritet(cid:132)(cid:132)n ainoastaan kyst(e)iini(cid:132), metioniini(cid:132), treoniini(cid:132) ja lysiini(cid:132), vierekk(cid:132)isten piikkien riitt(cid:132)m(cid:132)t(cid:148)n erottuminen toisistaan h(cid:132)iritsee m(cid:132)(cid:132)rityst(cid:132). ) Kromatografian osalta on varmistuttava siit(cid:132), ett(cid:132) lysiini erottuu johdannaisistaan ja ornitiinist(cid:132). 6 Tulosten laskeminen N(cid:132)ytteen ja vertailuliuoksen piikkien pinta-ala mitataan kunkin yksitt(cid:132)isen aminohapon osalta ja m(cid:132)(cid:132)r(cid:132) lasketaan seuraavan kaavan mukaisesti. tulos ilmoitetaan grammoina aminohappoa n(cid:132)ytekiloa kohden. A (cid:253) E (cid:253) MW (cid:253) F B (cid:253) W (cid:253) 1 000 = g aminohappoa/kg n(cid:132)ytett(cid:132) Jos sis(cid:132)ist(cid:132) standardia k(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n, kerrotaan kaava viel(cid:132) termill(cid:132) D C. 19. 9. 98 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 257/21 A = analysoitavan piikin pinta-ala, hydrolysaatti tai uutteessa B = analysoitavan piikin pinta-ala, standardiliuos C = sis(cid:132)isen standardin piikin pinta-ala hydrolysaatissa tai uutteessa D = sis(cid:132)isen standardin piikin pinta-ala kalibrointiliuoksessa MW = analysoitavan aminohapon molekyylipaino E = standardin v(cid:132)kevyys lmol/ml W = n(cid:132)ytteen paino grammoina (korjataan alkuper(cid:132)iseen painoon, jos kuivattu tai rasva poistettu) F = ml kokonaishydrolysaattia (5. 3. 4) tai ml uutteen laskettua kokonaislaimennosta (6. 1). Sek(cid:132) kystiini ett(cid:132) kysteiini m(cid:132)(cid:132)ritet(cid:132)(cid:132)n kysteiinihappona hapetetun n(cid:132)ytteen hydrolysaateista, mutta ne , MW 240,30) k(cid:132)ytt(cid:132)en MW-arvoa 120,15 (= 0,5 (cid:253) 240,30). lasketaan kystiiniksi 2 (C6 O 4 N H S 12 2 Metioniini m(cid:132)(cid:132)ritet(cid:132)(cid:132)n metioniinisulfonina hapetetun n(cid:132)ytteen hydrolysaateista, mutta lasketaan metioniiniksi k(cid:132)ytt(cid:132)en metioniinin MW-arvoa 149,21. Lis(cid:132)tty vapaa metioniini m(cid:132)(cid:132)ritet(cid:132)(cid:132)n uuttamisen j(cid:132)lkeen metioniinina; laskennassa k(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n samaa MW-arvoa. 6. 1 Uutteiden kokonaislaimennoksen m(cid:132)(cid:132)r(cid:132) (F) vapaiden aminohappojen m(cid:132)(cid:132)ritt(cid:132)mist(cid:132) varten (5. 2) lasketaan seuraavasti: F = 100 ml (cid:253) (10 ml + 5ml) 10 ml (cid:253) Vml 10 ml V = lopullisen uutteen m(cid:132)(cid:132)r(cid:132) 7 Menetelm(cid:132)n arviointi Menetelm(cid:132) on testattu vuonna 1990 tehdyss(cid:132) kansainv(cid:132)lisess(cid:132) laboratorioiden v(cid:132)lisess(cid:132) vertailussa k(cid:132)ytt(cid:132)en nelj(cid:132)(cid:132) eri rehua (sikojen t(cid:132)ysrehu, broilereiden t(cid:132)ysrehu, valkuaistiiviste ja esiseos). Tulosten keskiarvo ja standardipoikkeama poikkeavuuksien poissulkemisen j(cid:132)lkeen on esitetty seuraavassa taulukossa. Keskiarvot g/kg Vertailuaine Sikojen t(cid:132)ysrehu Broilereiden t(cid:132)ysrehu Valkuaistiiviste Esiseos Aminohappo Treoniini Kyst(e)iini Metioniini Lysiini 6,94 n=15 9,31 n=16 22,32 n=16 58,42 n=16 3,01 n=17 3,92 n=18 5,06 n=17 (cid:190) 3,27 n=17 5,08 n=18 12,01 n=17 90,21 n=16 9,55 n=13 13,93 n=16 47,74 n=15 98,03 n=16 n=osallistuneiden laboratorioiden lukum(cid:132)(cid:132)r(cid:132). 7. 1 Toistettavuus Toistettavuus standardipoikkeama” ja on esitetty alla olevassa taulukossa. testattujen aminohappojen osalta on ilmaistu muodossa ”laboratorion sis(cid:132)inen L 257/22 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 19. 9. 98 Laboratorion sis(cid:132)inen standardipoikkeama (Sr) g/kg Vertailuaine Sikojen t(cid:132)ysrehu Broilereiden t(cid:132)ysrehu Valkuaistiiviste Esiseos Aminohappo Treoniini Kyst(e)iini Metioniini Lysiini 0,13 n=15 0,20 n=16 0,48 n=16 1,30 n=16 0,10 n=17 0,11 n=18 0,13 n=17 (cid:190) 0,11 n=17 0,16 n=18 0,27 n=17 2,19 n=16 0,26 n=13 0,28 n=16 0,99 n=15 2,06 n=16 n=osallistuneiden laboratorioiden lukum(cid:132)(cid:132)r(cid:132). Variaatiokerroin (%) laskettuna laboratorion sis(cid:132)isest(cid:132) standardipoikkeamasta (Sr) Vertailuaine Sikojen t(cid:132)ysrehu Broilereiden t(cid:132)ysrehu Valkuaistiiviste Esiseos Aminohappo Treoniini Kyst(e)iini Metioniini Lysiini 1,9 n=15 2,1 n=16 2,7 n=16 2,2 n=16 3,3 n=17 2,8 n=18 2,6 n=17 (cid:190) 3,4 n=17 3,1 n=18 2,2 n=17 2,4 n=16 2,8 n=13 2,1 n=16 2,4 n=15 2,1 n=16 n=osallistuneiden laboratorioiden lukum(cid:132)(cid:132)r(cid:132). 7. 2 Uusittavuus Edell(cid:132) mainitun vertailun laboratorioiden v(cid:132)listen standardipoikkeamien tulokset on esitetty seuraavassa taulukossa. Standardointipoikkeama laboratorioiden v(cid:132)lill(cid:132) (S ) g/kg r Vertailuaine Sikojen t(cid:132)ysrehu Broilereiden t(cid:132)ysrehu Valkuaistiiviste Esiseos Aminohappo Treoniini Kyst(e)iini Metioniini Lysiini 0,28 n=15 0,48 n=16 0,85 n=16 2,49 n=16 0,30 n=17 0,34 n=18 0,62 n=17 (cid:190) 0,23 n=17 0,55 n=18 1,57 n=17 6,20 n=16 0,30 n=13 0,75 n=16 1,24 n=15 6,62 n=16 n=osallistuneiden laboratorioiden lukum(cid:132)(cid:132)r(cid:132). 19. 9. 98 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 257/23 Laboratorioiden v(cid:132)lisist(cid:132) standardipoikkeamista (Sr) laskettu variaatiokerroin (%) Vertailuaine Sikojen t(cid:132)ysrehu Broilereiden t(cid:132)ysrehu Valkuaistiiviste Esiseos Aminohappo Treoniini Kyst(e)iini Metioniini Lysiini 4,1 n=15 5,2 n=16 3,8 n=16 4,3 n=16 9,9 n=17 8,8 n=18 12,3 n=17 (cid:190) 7,0 n=17 10,9 n=18 13,0 n=17 6,9 n=16 3,2 n=13 5,4 n=16 3,0 n=15 6,7 n=16 n=osallistuneiden laboratorioiden lukum(cid:132)(cid:132)r(cid:132). 8 Vertailumateriaalin k(cid:132)ytt(cid:148) Menetelm(cid:132)n oikea referenssimateriaalilla, kalibrointiliuoksella on suotavaa. soveltaminen jos varmistetaan tekem(cid:132)ll(cid:132) sellainen on saatavilla. Kalibrointi vertailuanalyysi sertifioidulla sertifioidulla aminohappojen 9 9. 1 9. 2 9. 3 Huomautuksia Aminohappoanalysaattoreiden v(cid:132)listen erojen vuoksi annettuja aminohappojen kalibrointiliuosten (3. 27. 4 ja 3. 27. 5) ja hydrolysaattien (5. 3. 4) lopullisia v(cid:132)kevyyksi(cid:132) on pidett(cid:132)v(cid:132) suuntaa antavina. Laitteiston lineaarisen vasteen alue on tarkistettava kaikkien aminohappojen osalta. Standardiliuos laimennetaan sitraattipuskurilla siten, ett(cid:132) piikit sijoittuvat alueen keskivaiheille. Kun suuren erotuskyvyn nestekromatografialaitteistoa k(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n hydrolysaattien analysointiin, koeolosuhteet on optimoitava valmistajan suositusten mukaisesti. Jos menetelm(cid:132)(cid:132) sovelletaan rehuihin, jotka sis(cid:132)lt(cid:132)v(cid:132)t enemm(cid:132)n kuin yhden prosentin kloridia (tiiviste, kivenn(cid:132)isaineita sis(cid:132)lt(cid:132)v(cid:132)t ravinteet tai lis(cid:132)ravinteet), sill(cid:132) saatetaan saada metioniinille liian pieni(cid:132) arvoja, ja erityisk(cid:132)sittely on tarpeen. B OSA RAAKARASVAN JA -(cid:153)LJYN M(cid:142)(cid:142)RITYS 1 Tarkoitus ja soveltamisala Menetelm(cid:132)ll(cid:132) m(cid:132)(cid:132)ritet(cid:132)(cid:132)n rehuissa olevan raakarasvan ja -(cid:148)ljyn m(cid:132)(cid:132)r(cid:132). Siihen eiv(cid:132)t kuulu m(cid:132)(cid:132)ritykset (cid:148)ljysiemenist(cid:132) ja -hedelmist(cid:132), jotka on m(cid:132)(cid:132)ritelty 22 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) syyskuuta 1966 annetussa neuvoston asetuksessa N:o 136/66/ETY. J(cid:132)ljemp(cid:132)n(cid:132) kuvattavan kahden menettelytavan k(cid:132)ytt(cid:148) riippuu rehun luonteesta ja koostumuksesta sek(cid:132) m(cid:132)(cid:132)rityksen k(cid:132)ytt(cid:148)tarkoituksesta. 1. 1 Menettelytapa A (cid:190) Suoraan uutettavissa oleva raakarasva ja -(cid:148)ljy T(cid:132)t(cid:132) menetelm(cid:132)(cid:132) voidaan k(cid:132)ytt(cid:132)(cid:132) yksitt(cid:132)isiin kasviper(cid:132)isiin rehuihin lukuun ottamatta niit(cid:132), kuuluvat menettelytavan B soveltamisalaan. jotka 1. 2 Menettelytapa B (cid:190) Raakarasvan ja -(cid:148)ljyn kokonaism(cid:132)(cid:132)r(cid:132) Menetelm(cid:132)(cid:132) voidaan soveltaa yksitt(cid:132)isiin el(cid:132)inper(cid:132)isiin rehuihin sek(cid:132) kaikkiin rehuseoksiin. Sit(cid:132) k(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n kaikkiin sellaisiin rehuihin, joista rasvaa ja (cid:148)ljy(cid:132) ei voida t(cid:132)ysin uuttaa ilman sit(cid:132) edelt(cid:132)v(cid:132)(cid:132) hydrolysointia, esim. gluteenit, hiiva, perunaproteiinit ja tuotteet, joita on k(cid:132)sitelty muun muassa ekstrudoimalla, kuumentamalla tai hiutaleiksi tekem(cid:132)ll(cid:132). L 257/24 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 19. 9. 98 1. 3 Tulosten tulkinta Aina, kun menettelytapaa B k(cid:132)ytt(cid:132)en saadaan suurempi menettelytavalla B saatua tulosta pidet(cid:132)(cid:132)n todellisena arvona. tulos kuin menettelytapaa A k(cid:132)ytt(cid:132)en, 2 Periaate 2. 1 Menettelytapa A N(cid:132)yte uutetaan petrolieetterill(cid:132). Liuotin tislataan pois, j(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)s kuivataan ja punnitaan. 2. 2 Menettelytapa B N(cid:132)yte k(cid:132)sitell(cid:132)(cid:132)n keitt(cid:132)m(cid:132)ll(cid:132) sit(cid:132) suolahapon kanssa. Seos j(cid:132)(cid:132)hdytet(cid:132)(cid:132)n ja suodatetaan. J(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)s pest(cid:132)(cid:132)n ja kuivataan ja m(cid:132)(cid:132)rityst(cid:132) jatketaan menettelytavan A mukaisesti. 3 3. 1 Reagenssit Petrolieetteri, kiehumisv(cid:132)li: 40–60 (cid:190)C. Bromiluvun on oltava alle 1 ja haihdutusj(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ksen alle 2 mg/100 ml. 3. 2 Natriumsulfaatti, vedet(cid:148)n. 3. 3 3. 4 4 4. 1 4. 2 4. 3 Suolahappo, 3 M. Suodatuksen apuaine, esim. Kieselgur, Hyflo-supercel. V(cid:132)lineist(cid:148) Uuttolaitteisto. Jos k(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n Soxhlet-laitteistoa, refluksointinopeuden on oltava sellainen, ett(cid:132) Soxhlet-v(cid:132)liosan t(cid:132)yttyminen liuottimella ja tyhjeneminen siit(cid:132) tapahtuvat noin 10 kertaa tunnissa. Jos laitteistoon kuuluu suoramallinen v(cid:132)liosa, refluksointinopeuden on oltava noin 10 ml minuutissa. Uuttohylsyj(cid:132), kohdassa esitetyt vaatimukset. joissa ei ole petrolieetteriin liukenevaa materiaalia ja joiden huokoisuus t(cid:132)ytt(cid:132)(cid:132) 4. 1 Kuivauskaappi, s(cid:132)(cid:132)detty 100 5 3 (cid:190)C:seen. joko vakuumikaappi, joka on s(cid:132)(cid:132)detty 75 5 3 (cid:190)C:seen tai kiertoilmakaappi, joka on 5 Suoritus 5. 1 Menettelytapa A (katso kohta 8. 1) N(cid:132)ytett(cid:132) punnitaan 5 g 1 mg:n tarkkuudella uuttohylsyyn (4. 2) puuvillavanulla. ja se peitet(cid:132)(cid:132)n rasvattomalla Hylsy asetetaan uuttolaitteeseen (4. 1) ja sit(cid:132) uutetaan kuusi tuntia petrolieetterill(cid:132) (3. 1). Petrolieetteriliuos otetaan talteen kuivaan, punnittuun pulloon, joka sis(cid:132)lt(cid:132)(cid:132) hohkakivijyv(cid:132)si(cid:132) (1). Liuotin tislataan pois. Pullon ja sen sis(cid:132)lt(cid:132)m(cid:132)n j(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ksen annetaan kuivua puolentoista tunnin ajan (4. 3). Pullon j(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ksineen annetaan j(cid:132)(cid:132)hty(cid:132) eksikkaattorissa ja se punnitaan. Kuivausta jatketaan edelleen 30 minuutin ajan sen varmistamiseksi, ett(cid:132) rasvan ja (cid:148)ljyn paino pysyy vakiona (kahden per(cid:132)kk(cid:132)isen punnituksen v(cid:132)lisen painoeron on oltava alle 1 mg). 5. 2 Menettelytapa B N(cid:132)ytett(cid:132) punnitaan 2,5 g 1 mg:n tarkkuudella (ks. 8. 2 kohta) 400 ml:n dekantterilasiin tai 300 ml:n erlenmeyeriin ja astiaan lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n 100 ml 3 M suolahappoa (3. 3) ja hohkakivijyv(cid:132)si(cid:132). Dekantterilasi peitet(cid:132)(cid:132)n kellolasilla tai erlenmeyer yhdistet(cid:132)(cid:132)n pystyj(cid:132)(cid:132)hdyttimeen. Seos saatetaan varovasti kiehuvaksi k(cid:132)ytt(cid:132)en pient(cid:132) liekki(cid:132) tai s(cid:132)hk(cid:148)levy(cid:132) ja seoksen annetaan kiehua hiljalleen tunnin ajan. N(cid:132)ytteen tarttumista astian sein(cid:132)miin tulee v(cid:132)ltt(cid:132)(cid:132). h(cid:132)vi(cid:132) suodatuksessa. Astian sis(cid:132)ll(cid:148)n annetaan j(cid:132)(cid:132)hty(cid:132) ja siihen lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n suodatuksen apuainetta (3. 4) sen verran, ettei rasvaa ja (cid:148)ljy(cid:132) kaksinkertaista suodatinpaperia. J(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)s pest(cid:132)(cid:132)n kylm(cid:132)ll(cid:132) vedell(cid:132), kunnes saadaan neutraali suodos. Tarkastetaan, ettei suodos sis(cid:132)ll(cid:132) rasvaa tai (cid:148)ljy(cid:132). Jos sit(cid:132) esiintyy, n(cid:132)yte on ennen hydrolysointia uutettava petrolieetterill(cid:132) menettelytapaa A k(cid:132)ytt(cid:132)en. Suodatukseen kostutettua, rasvatonta, k(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n J(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ksen sis(cid:132)lt(cid:132)v(cid:132) kaksinkertainen suodatinpaperi asetetaan kellolasille ja sen annetaan kuivua puolitoista tuntia kuivauskaapissa 100 5 3 (cid:190)C:ssa. Kuivan j(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ksen sis(cid:132)lt(cid:132)v(cid:132) kaksinkertainen suodatinpaperi pannaan uuttohylsyyn (4. 2) ja peitet(cid:132)(cid:132)n rasvattomalla puuvillavanulla. Hylsy pannaan uuttolaitteeseen (4. 1) ja m(cid:132)(cid:132)rityst(cid:132) jatketaan 5. 1 kohdan toisessa ja kolmannessa kappaleessa esitetyll(cid:132) tavalla. (1) Jos rasvalle tai (cid:148)ljylle tehd(cid:132)(cid:132)n viel(cid:132) t(cid:132)m(cid:132)n j(cid:132)lkeen sen laatuun liittyvi(cid:132) m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)yksi(cid:132), hohkakivijyv(cid:132)set korvataan lasihelmill(cid:132) 19. 9. 98 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 257/25 6 7 8 8. 1 8. 2 8. 3 8. 4 Tuloksen ilmoittaminen J(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ksen paino ilmoitetaan prosentteina n(cid:132)ytteen painosta. Toistettavuus Samasta n(cid:132)ytteest(cid:132) saman henkil(cid:148)n suorittaman kahden rinnakkaism(cid:132)(cid:132)rityksen tulosten v(cid:132)linen ero ei saa olla yli: (cid:190) 0,2 %-yksikk(cid:148)(cid:132), kun raakarasva- ja (cid:148)ljypitoisuus on alle 5 %, (cid:190) 4,0 % suuremmasta tuloksesta, kun raakarasva- ja -(cid:148)ljypitoisuus on 5–10 %, (cid:190) 0,4 % -yksikk(cid:148)(cid:132), kun raakarasva- ja -(cid:148)ljypitoisuus on yli 10 %. Huomautuksia Runsaasti rasvaa ja (cid:148)ljy(cid:132) sis(cid:132)t(cid:132)vi(cid:132) tuotteita, homogeenista n(cid:132)ytett(cid:132), k(cid:132)sitell(cid:132)(cid:132)n seuraavasti: joita on hankala jauhaa tai joista on vaikea saada N(cid:132)ytett(cid:132) punnitaan 20 g 1 mg:n tarkkuudella ja siihen sekoitetaan v(cid:132)hint(cid:132)(cid:132)n 10 g vedet(cid:148)nt(cid:132) natriumsulfaattia (3. 2). Sit(cid:132) uutetaan petrolieetterill(cid:132) (3. 1) 5. 1 kohdassa esitetyll(cid:132) tavalla. Saadun uutoksen ja tilavuus t(cid:132)ydennet(cid:132)(cid:132)n 500 ml:ksi petrolieetterill(cid:132) (3. 1) kaadetaan pieneen, kuivaan, punnittuun pulloon, joka sis(cid:132)lt(cid:132)(cid:132) hoihkakivijyv(cid:132)si(cid:132) (1). Liuotin tislataan j(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)s kuivataan ja m(cid:132)(cid:132)rityst(cid:132) jatketaan 5. 1 kohdan viimeisess(cid:132) kappaleessa kuvatulla tavalla. pois, ja se sekoitetaan. Liuosta otetaan 50 ml Liuottimen annetaan haihtua hylsyss(cid:132) olevasta uuttoj(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ksest(cid:132), j(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)s jauhetaan 1 mm raekokoon ja siirret(cid:132)(cid:132)n takaisin hylsyyn (lis(cid:132)(cid:132)m(cid:132)tt(cid:132) natriumsulfaattia) ja m(cid:132)(cid:132)rityst(cid:132) jatketaan 5. 1 kohdan toisessa ja kolmannessa kappaleessa kuvatulla tavalla. Rasvan ja (cid:148)ljyn pitoisuus prosentteina n(cid:132)ytteest(cid:132) lasketaan seuraavalla kaavalla: (10 a + b) (cid:253) 5 jossa: a = ensimm(cid:132)isen uuton j(cid:132)lkeen saadun j(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ksen (m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)osa uutoksesta) paino grammoina, b = toisen uuton j(cid:132)lkeen saadun j(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ksen paino grammoina. Pieni(cid:132) rasva- ja (cid:148)ljym(cid:132)(cid:132)ri(cid:132) sis(cid:132)t(cid:132)vien n(cid:132)ytteiden punnitusm(cid:132)(cid:132)r(cid:132) voidaan nostaa 5 g:aan. Lemmikkiel(cid:132)inten ruokiin, joiden vesipitoisuus on suuri, voi olla tarvetta sekoittaa vedet(cid:148)nt(cid:132) natriumsulfaattia ennen hydrolysointia ja uuttoa, joka suoritetaan menettelytavassa B kuvatulla tavalla. Edell(cid:132) 5. 2 kohdassa voi olla tehokkaampaa k(cid:132)ytt(cid:132)(cid:132) kuumaa vett(cid:132) kylm(cid:132)n veden sijaan j(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ksen pesemiseksi suodatuksen j(cid:132)lkeen. 8. 5 Mainittua 1,5 tunnin kuivatusaikaa saatetaan joutua pident(cid:132)m(cid:132)(cid:132)n joidenkin rehujen osalta. Liiallista kuivaamista tulisi kuitenkin v(cid:132)ltt(cid:132)(cid:132), sill(cid:132) se voi johtaa alhaisempiin tuloksiin. My(cid:148)s mikroaaltouunia voidaan k(cid:132)ytt(cid:132)(cid:132). 8. 6 Ennen hydrolysointia tapahtuvaa menettelytavan A mukaista esiuuttoa ja menettelytavan B mukaista uudelleen uuttoa suositellaan, jos raakarasvan/(cid:148)ljyn pitoisuus on yli 15 %. T(cid:132)m(cid:132) riippuu jossakin m(cid:132)(cid:132)rin rehun tai rehuseoksen luonteesta ja siin(cid:132) olevan rasvan/(cid:148)ljyn laadusta. C OSA OLAKVINDOKSIN M(cid:142)(cid:142)RITYS (2-[N-2Y-(hydroksietyyli)karbamoyyli]-3-metyylikinoksaliini-N1,N4-dioksidi Tarkoitus ja soveltamisala T(cid:132)m(cid:132)n menetelm(cid:132)n avulla voidaan m(cid:132)(cid:132)ritt(cid:132)(cid:132) olakvindoksi rehusta. M(cid:132)(cid:132)rityksen alaraja on 5 mg/kg. Periaate 1 2 N(cid:132)yte uutetaan vesi-metanoliseoksen avulla. Olakvindoksipitoisuus m(cid:132)(cid:132)ritet(cid:132)(cid:132)n k(cid:132)(cid:132)nteisfaasin suuren erotuskyvyn nestekromatografialla (HPLC) UV-detektoria k(cid:132)ytt(cid:132)en. (1) Jos rasvalle tai (cid:148)ljylle tehd(cid:132)(cid:132)n viel(cid:132) t(cid:132)m(cid:132)n j(cid:132)lkeen sen laatuun liittyvi(cid:132) m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)yksi(cid:132), hohkakivijyv(cid:132)set korvataan lasihelmill(cid:132) L 257/26 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 19. 9. 98 3 Reagenssit 3. 1 Metanoli. 3. 2 Metanoli, HPLC-laatua. 3. 3 3. 4 3. 5 Vesi, HPLC-laatua. Eluentti HPLC:aa varten: Vesi (3. 3)-metanoli (3. 2)-seos, 900 + 100 (V + V). Standardiaine: N1,N4-dioksidi, E 851. puhdas olakvindoksi, 2-[N-2Y-(hydroksietyyli)karbamoyyli]-3-metyylikinoksaliini- 3. 5. 1 Olakvindoksistandardin kantaliuos, 250 lg/ml: Punnitaan 50 mg olakvindoksia (3. 5) 0,1 mg:n tarkkuudella 200 ml:n mittapulloon ja lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n noin 190 ml vett(cid:132). Asetetaan pullo 20 minuutiksi ultra(cid:132)(cid:132)nihauteeseen (4. 1). Ultra(cid:132)(cid:132)nik(cid:132)sittelyn j(cid:132)lkeen saatetaan liuos huoneen l(cid:132)mp(cid:148)tilaan, t(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n merkkiin vedell(cid:132) ja sekoitetaan. K(cid:132)(cid:132)rit(cid:132)(cid:132)n pullo alumiinifolioon ja s(cid:132)ilytet(cid:132)(cid:132)n j(cid:132)(cid:132)kaapissa. Kuukausittain valmistetaan uusi liuos. 3. 5. 2 Olakvindoksistandardin perusliuos, 25 lg/ml: Pipetoidaan 10,0 ml kantaliuosta (3. 5. 1) 100 ml:n mittapulloon, t(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n merkkiin eluentilla (3. 4) ja sekoitetaan. K(cid:132)(cid:132)rit(cid:132)(cid:132)n pullo alumiinifolioon ja s(cid:132)ilytet(cid:132)(cid:132)n j(cid:132)(cid:132)kaapissa. Kuukausittain valmistetaan uusi liuos. 3. 5. 3 Kalibrointiliuokset: Pipetoidaan sarjassa 50 ml:n mittapulloihin 1,0, 2,0, 5,0, 10,0, 15,0 ja 20,0 ml perusliuosta (3. 5. 2). T(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n merkkiin eluentilla (3. 4) ja sekoitetaan. K(cid:132)(cid:132)rit(cid:132)(cid:132)n pullot alumiinifolioon. N(cid:132)m(cid:132) liuokset sis(cid:132)lt(cid:132)v(cid:132)t vastaavasti 0,5, 1,0, 2,5, 5,0, 7,5 ja 10,0 lg/ml olakvindoksia. Liuokset on valmistettava p(cid:132)ivitt(cid:132)in. 4 V(cid:132)lineet 4. 1 Ultra(cid:132)(cid:132)nihaude. 4. 2 Mekaaninen ravistelija. 4. 3 HPLC-laitteisto, jossa on vaihtuva-aallonpituinen ultraviolettidetektori tai diodirividetektori. 4. 3. 1 Nestekromatografiakolonni, 250 mm (cid:253) 4 mm, C18, 10 lm t(cid:132)yte, tai vastaava. 4. 4 Membraanisuodattimia, 0,45 lm. 5 Menetelm(cid:132) Huom. Olakvindoksi on valoherkk(cid:132)(cid:132). Kaikki toimenpiteet on teht(cid:132)v(cid:132) himmennetyss(cid:132) valaistuksessa tai ruskeita lasiastioita k(cid:132)ytt(cid:132)en. 5. 1 Yleist(cid:132) 5. 1. 1 Sokean(cid:132)yte on analysoitava, jotta varmistetaan, ettei olakvindoksia tai muita h(cid:132)iritsevi(cid:132) aineita esiinny. 5. 1. 2 Saantokoe suoritetaan analysoimalla sokean(cid:132)yte, johon on lis(cid:132)tty n(cid:132)ytteess(cid:132) esiintyv(cid:132)(cid:132) m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)(cid:132) vastaava m(cid:132)(cid:132)r(cid:132) olakvindoksia. Lis(cid:132)yksen saamiseksi standardin kantaliuosta (3. 5. 1) 250 ml:n erlenmeyerpulloon ja haihdutetaan liuos noin 0,5 ml:ksi. Lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n 50 g sokean(cid:132)ytett(cid:132), sekoitetaan huolellisesti ja annetaan tasoittua 10 min sekoittaen useita kertoja ennen uuttovaiheeseen siirtymist(cid:132) (5. 2). tasolle 50 mg/kg pipetoidaan 10,0 ml Huom. Sokean(cid:132)ytteen olisi oltava tyypilt(cid:132)(cid:132)n samanlaista kuin n(cid:132)yte, eik(cid:132) siin(cid:132) saa esiinty(cid:132) olakvindoksia. 5. 2 Uutto Punnitaan noin 50 g n(cid:132)ytett(cid:132) 0,01 g:n tarkkuudella. Siirret(cid:132)(cid:132)n 1 000 ml:n erlenmeyerpulloon, lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n 100 ml metanolia (3. 1) ja asetetaan pullo 5 minuutiksi ultra(cid:132)(cid:132)nihauteeseen (4. 1). Lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n 410 ml vett(cid:132) ja annetaan olla ultra(cid:132)(cid:132)nihauteessa viel(cid:132) 15 minuuttia. Otetaan pullo ultra(cid:132)(cid:132)nihauteesta, ravistellaan 30 ja suodatetaan taitellun suodatinpaperin l(cid:132)pi. Pipetoidaan 10,0 ml minuutin ajan ravistelijassa (4. 2) suodosta 20 ml:n mittapulloon, sekoitetaan. Suodatetaan osa ja membraanisuodattimen (4. 4) l(cid:132)pi (ks. kohta 9 Huomautus). Jatketaan HPLC-m(cid:132)(cid:132)rityksell(cid:132) (5. 3). t(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n merkkiin vedell(cid:132) 19. 9. 98 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 257/27 5. 3 HPLC-m(cid:132)(cid:132)ritys 5. 3. 1 P a r a m e t r i t : Seuraavat olosuhteet annetaan viitteellisin(cid:132), muitakin olosuhteita voidaan k(cid:132)ytt(cid:132)(cid:132), jos niill(cid:132) p(cid:132)(cid:132)st(cid:132)(cid:132)n vastaaviin tuloksiin. Analyysikolonni (4. 3. 1) Eluentti (3. 4): Virtausnopeus: Detektioaallonpituus: Injektoitava tilavuus: vesi (3. 3) – metanoli (3. 2) seos, 900+100 (V+V) 1,5–2 ml/min 380 nm 20 ll–100 ll Kromatografiaj(cid:132)rjestelm(cid:132)n stabiilisuus tarkistetaan injektoimalla useita kertoja 2,5 lg/ml olakvindoksia sis(cid:132)lt(cid:132)v(cid:132)(cid:132) kalibrointiliuosta (3. 5. 3), kunnes piikkien korkeudet ja retentioajat pysyv(cid:132)t vakioina. 5. 3. 2 K a l i b r o i n t i k (cid:132) y r (cid:132) Jokaista kalibrointiliuosta (3. 5. 3) injektoidaan useita kertoja. Lasketaan kullekin pitoisuudelle piikkien korkeuksien (pinta-alojen) keskiarvo. Piirret(cid:132)(cid:132)n kalibrointik(cid:132)yr(cid:132) k(cid:132)ytt(cid:132)en kalibrointiliuosten piikkien korkeuksien (pinta-alojen) keskiarvoja x-akselina ja vastaavia kalibrointiliuosten pitoisuuksia (lg/ml) y-akselina. 5. 3. 3 N (cid:132) y t e l i u o s Injektoidaan useita kertoja n(cid:132)yteliuosta (5. 2) olakvindoksipiikkien piikin korkeuden (pinta-alan) keskiarvo. sama m(cid:132)(cid:132)r(cid:132) kuin kalibrointiliuoksia ja lasketaan 6 Tulosten laskeminen N(cid:132)yteliuoksen olakvindoksipitoisuus (lg/ml) lasketaan olakvindoksin piikkien korkeuden (pinta-alan) keskiarvosta kalibrointik(cid:132)yr(cid:132)n (5. 3. 2) avulla. N(cid:132)ytteen olakvindoksipitoisuus w (mg/kg) saadaan seuraavasta kaavasta: w = c (cid:253) 1 000 m jossa: c = n(cid:132)yteliuoksen (5. 2) olakvindoksipitoisuus (lg/ml) m = punnittu n(cid:132)ytem(cid:132)(cid:132)r(cid:132) (g). 7 Tulosten validointi 7. 1 Analyytin tunnistettavuuden varmentaminen Analyytin tunnistettavuus voidaan varmentaa tai diodirividetektorilla vertaamalla n(cid:132)yteliuoksen (5. 2) ja 5,0 lg/ml olakvindoksia sis(cid:132)lt(cid:132)v(cid:132)n kalibrointiliuoksen (3. 5. 3) spektrej(cid:132). rinnakkaiskromatografialla 7. 1. 1 R i n n a k k a i s k r o m a t o g r a f i a N(cid:132)yteliuokseen (5. 2) lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n sopiva m(cid:132)(cid:132)r(cid:132) kalibrointiliuosta (3. 5. 3). Lis(cid:132)tyn olakvindoksim(cid:132)(cid:132)r(cid:132)n tulisi olla sama kuin n(cid:132)yteliuoksesta analysoitu olakvindoksin m(cid:132)(cid:132)r(cid:132). Vain olakvindoksipiikin korkeus saa kasvaa huomioiden sek(cid:132) lis(cid:132)tty m(cid:132)(cid:132)r(cid:132) ett(cid:132) olakvindoksin n(cid:132)yteliuoksen laimeneminen. Piikin leveyden tulisi olla puolikorkeuden 5 10 prosenttia alkuper(cid:132)isen n(cid:132)yteliuoksen olakvindoksipiikin leveydest(cid:132). 7. 1. 2 D i o d i r i v i d e t e k t o r i Tulokset arvioidaan seuraavien vaatimusten mukaisesti: a) N(cid:132)ytteen ja standardin spektrien maksimiabsorption aallonpituuden, mitattuna kromatogrammin piikin k(cid:132)rjest(cid:132), on oltava detektorin erotuskyvyn m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)(cid:132)miss(cid:132) rajoissa. Diodirividetektorille t(cid:132)m(cid:132) on tyypillisesti 5 2 nm. L 257/28 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 19. 9. 98 b) V(cid:132)lill(cid:132) 220–400 nm, n(cid:132)ytteen ja standardin spektrit, kromatogrammin piikin k(cid:132)rjest(cid:132) mitattuna, eiv(cid:132)t saa erota niilt(cid:132) spektrin osilta, joiden suhteellinen absorbanssi on 10–100 %. T(cid:132)m(cid:132) vaatimus t(cid:132)yttyy, kun maksimit ovat samat eik(cid:132) miss(cid:132)(cid:132)n kohdassa spektrien v(cid:132)linen ero ole suurempi kuin 15 % standardianalyytin absorbanssista. c) V(cid:132)lill(cid:132) 220–400 nm, n(cid:132)yteliuoksen piikin noususta, k(cid:132)rjest(cid:132) ja laskusta mitatut spektrit eiv(cid:132)t saa erota toisistaan niilt(cid:132) spektrin osilta, joiden suhteellinen absorbanssi on 10–100 %. T(cid:132)m(cid:132) vaatimus t(cid:132)yttyy, kun maksimit ovat samat ja kun kaikissa tarkastelluissa pisteiss(cid:132) spektrien v(cid:132)linen poikkeama ei ole suurempi kuin 15 % piikin k(cid:132)rjen spektrin absorbanssista. Jos toinen n(cid:132)ist(cid:132) vaatimuksista ei t(cid:132)yty, analyytti(cid:132) esiintymist(cid:132) ei ole varmennettu. 7. 2 Toistettavuus Kun olakvindoksipitoisuus on 10–200 mg/kg, niin n(cid:132)ytteen kahden rinnakkaisen m(cid:132)(cid:132)rityksen v(cid:132)linen ero ei saa olla suurempi kuin 15 % suuremmasta rinnakkaistuloksesta. 7. 3 Saanto Sokean(cid:132)ytteen lis(cid:132)yksen saannon on oltava v(cid:132)hint(cid:132)(cid:132)n 90 %. 8 Laboratorioiden v(cid:132)lisen vertailun tulokset EY:n sis(cid:132)isess(cid:132) laboratorioiden v(cid:132)lisess(cid:132) menetelm(cid:132)vertailussa 13 laboratoriossa analysoitiin nelj(cid:132) porsaan rehun(cid:132)ytett(cid:132), joista yksi oli sokean(cid:132)yte. Tulokset olivat seuraavat: N(cid:132)yte 1 N(cid:132)yte 2 N(cid:132)yte 3 N(cid:132)yte 4 13 40 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) 10 40 14,6 0,82 1,62 5,6 11,1 15 97,3 11 44 48,0 2,05 4,28 4,3 8,9 50 96,0 11 44 95,4 6,36 8,42 6,7 8,8 100 95,4 L n keskiarvo (mg/kg) (Sr) (mg/kg) (SR) (mg/kg) (%) CV r CVR (%) Nimellinen pitoisuus (mg/kg) tak. saanto (%) L n S r SR CVr CV : laboratorioiden lukum(cid:132)(cid:132)r(cid:132) : yksitt(cid:132)isten arvojen lukum(cid:132)(cid:132)r(cid:132) : toistettavuuden keskihajonta : uusittavuuden keskihajonta : toistettavuuden variaatiokerroin R : uusittavuuden variaatiokerroin. 9 Huomautus Vaikka menetelm(cid:132)(cid:132) ei ole validoitu rehuille, joissa on yli 100 mg/kg olakvindoksia, sill(cid:132) on mahdollista saada tyydytt(cid:132)vi(cid:132) tuloksia k(cid:132)ytt(cid:132)m(cid:132)ll(cid:132) pienemp(cid:132)(cid:132) n(cid:132)ytem(cid:132)(cid:132)r(cid:132)(cid:132) ja/tai laimentamalla n(cid:132)yteliuosta (5. 2), jotta p(cid:132)(cid:132)st(cid:132)isiin kalibrointik(cid:132)yr(cid:132)n pitoisuusalueelle (5. 3. 2)


title: 98/535/EF: Kommissionens beslutning af 3. september 1998 om en fælles teknisk forskrift for det jordbaserede flytelekommunikationssystem (TFTS) (meddelt under nummer K(1998) 2378) (EØS-relevant tekst)

eurovoc_concepts:
aircraft
harmonisation of standards
technical regulations
telecommunications equipment
transmission network

formats: html pdf print

text: L 251/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11. 9. 98 II (Retsakter hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk) KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUTNING af 3. september 1998 om en fælles teknisk forskrift for det jordbaserede flytelekommunikationssystem (TFTS) (meddelt under nummer K(1998) 2378) (EØS-relevant tekst) (98/535/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR (cid:190) de i denne beslutning fastsatte foranstaltninger er i over- ensstemmelse med udtalelse fra ACTE (cid:190) under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til Europa-Parlamentets og R(cid:134)dets direktiv 98/13/EF af 12. februar 1998 om teleterminalud- styr, satellitjordstationsudstyr og gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse (1), særlig artikel 7, stk. 2, andet led, og ud fra følgende betragtninger: Kommissionen har i henhold til artikel 7, stk. 2, første led, vedtaget bestemmelserne til klarlæggelse af, hvilken type teleterminaludstyr der skal omfattes af denne fælles tekniske forskrift, samt den dertil hørende erklæring om anvendelsesomr(cid:134)det; de tilsvarende harmoniserede standarder eller dele deraf til gennemførelse af de væsentlige krav, som skal ændres til fælles tekniske forskrifter, bør vedtages; af hensyn til kontinuiteten i fabrikanternes adgang til markedet er det nødvendigt at fastsætte overgangsord- ninger med hensyn til udstyr, der er godkendt i henhold til nationale typegodkendelsesforskrifter; forslaget har været forelagt for udvalget (ACTE) i overens- stemmelse med artikel 29, stk. 2; (1) EFT L 74 af 12. 3. 1998, s. 1. VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 1. Denne beslutning anvendes p(cid:134) terminaludstyr, der er bestemt til at tilsluttes et offentligt telenet, og som er omfattet af den harmoniserede standard, der henvises til i artikel 2, stk. 1. 2. I denne beslutning fastlægges en fælles teknisk forskrift for, hvilke tekniske specifikationer med hensyn til elektriske og fysiske grænseflader samt tilslutningspro- tokol der skal gælde for terminaludstyr, der kan tilsluttes, og som ifølge fabrikanten eller dennes repræsentant er bestemt til brug i det jordbaserede flytelekommunikati- onssystem (TFTS). Artikel 2 1. Den fælles tekniske forskrift omfatter den harmoni- serede standard, der er udarbejdet af det relevante standar- diseringsorgan til gennemførelse, for s(cid:134) vidt det er rele- vant, af de væsentlige krav i artikel 5 i direktiv 98/13/EF. Denne standards reference er anført i bilaget. 11. 9. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 251/37 Terminaludstyr, som er omfattet af denne beslutning, 2. skal opfylde den fælles tekniske forskrift, der er anført i stk. 1, de væsentlige krav i artikel 5, litra a) og b), i direktiv 98/13/EF og kravene i andre direktiver, der gælder for udstyret, herunder navnlig R(cid:134)dets direktiv 73/23/EØF (1) og direktiv 89/336/EØF (2). Artikel 3 Bemyndigede organer, der er udpeget med henblik p(cid:134) at gennemføre procedurerne i artikel 10 i direktiv 98/13/EF, sikrer, at den harmoniserede standard, der henvises til i bilaget, anvendes for terminaludstyr, der er omfattet af artikel 1, stk. 1, fra denne beslutnings ikrafttræden. Artikel 4 1. Nationale typegodkendelsesforskrifter for udstyr, der er omfattet af den harmoniserede standard, der henvises til i bilaget, finder ikke længere anvendelse fra den dag, der falder tre m(cid:134)neder efter denne beslutnings ikraft- træden. Terminaludstyr, der er godkendt 2. i henhold til s(cid:134)danne nationale typegodkendelsesforskrifter, kan fortsat markedsføres p(cid:134) den p(cid:134)gældende medlemsstats marked og tages i brug. Artikel 5 Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne. Udfærdiget i Bruxelles, den 3. september 1998. P(cid:134) Kommissionens vegne Martin BANGEMANN Medlem af Kommissionen (1) EFT L 77 af 26. 3. 1973, s. 29. (2) EFT L 139 af 23. 5. 1989, s. 19. L 251/38 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11. 9. 98 BILAG Henvisning til den harmoniserede standard, der finder anvendelse Den harmoniserede standard, der henvises til i beslutningens artikel 2, er: Electromagnetic compatibility and Radio spectrum Matters (ERM); Terrestrial Flight Telecommunications System (TFTS); Technical requirements for TFTS (Aspekter vedrørende elektromagnetisk radiofrekvenser; kompatibilitet flytelekommunikationssystem (TFTS); tekniske krav til TFTS) og det jordbaserede ETSI Det Europæiske Institut for Telestandarder Sekretariatet TBR 23, marts 1998 (eksklusive forordet) Supplerende oplysninger Det Europæiske Institut for Telestandarder er anerkendt i henhold til R(cid:134)dets direktiv 83/189/EØF (1). Ovenst(cid:134)ende harmoniserede standard er udarbejdet i henhold til et mandat udstedt efter de relevante procedurer i direktiv 83/189/EØF. Den fulde ordlyd af ovennævnte harmoniserede standard kan f(cid:134)s ved henvendelse til: Det Europæiske Institut for Telestandarder 650 Route des Lucioles F-06921 Sophia Antipolis Cedex Frankrig Europa-Kommissionen GD XIII/A/2 (cid:190) (BU 31, 1/7) Rue de la Loi/Wetstraat 200 B-1049 Bruxelles/Brussel eller enhver anden organisation, der er ansvarlig for formidling af ETSI-standarder. En liste over disse organisationer findes p(cid:134) Internet under adressen www. ispo. cec. be. (1) EFT L 109 af 26. 4. 1983, s. 8


title: Kommissionens rapport till rådet och Europaparlamentet om tillämpningen av avtalet mellan Europeiska gemenskaperna och Förenta staternas regering om tillämpningen av deras konkurrenslagstiftning (1 januari-31 december 1997)

eurovoc_concepts:
United States
competition law
competition policy
cooperation agreement (EU)
exchange of information

text: EUROPEISKA. GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 03. 09. 1998 KOM(1998) 510 slutlig KOMMISSIONENS RAPPORT TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET OM TILLÄMPNINGEN AV Avtalet mellan Europeiska gemenskaperna och Förenta staternas regering om tillämpningen av deras konkurrenslagstiftning 1 januari-31 december Î997 KOMMISSIONENS RAPPORT TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET OM TILLÄMPNINGEN AV Avtalet mellan Europeiska gemenskaperna och Förenta staternas regering om tillämpningen av deras konkurrenslagstiftning 1 januari-31 december 1997 1. INLEDNING Den 23 september 1991 ingick kommissionen ett avtal med Förenta staternas regering om tillämpningen av deras konkurrenslagstiftning1 ("1991 års avtal") i syfte att främja samarbete mellan parternas konkurrensmyndigheter. Genom ett gemensamt beslut av rådet och kommissionen den 10 april 19952 godkändes avtalet och förklarades vara tillämpligt från den dag som kommissionen skrev under det. Den 8 oktober 1996 antog kommissionen den första rapporten om tillämpningen av avtalet under perioden 10 april 1995 till 30 juni 19963. Den andra rapporten fullbordar kalenderåret 1996 och täcker perioden 1 juli 1996 till 31 december 19964. Föreliggande rapport täcker kalenderåret 1 januari 1997 till 31 december 1997. Denna rapport skall läsas mot bakgrund av den första rapporten, där kommissionen redogjorde både för fördelarna med och begränsningarna för denna typ av samarbete. 1 Avtalet mellan Europeiska gemenskaperna och Förenta staternas regering om tillämpningen av deras konkurrenslagstiftning (EGT L 95, 27. 4. 95, s. 47 och 50). 2 Se EGT L 95, 27. 4. 95, s. 45 och 46. 3 KOM(96) 479 slutlig, se XXVI:e rapporten om konkurrenspolitik, s. 299-311. 4 KOM(96) 346 slutlig, se XXVI:e rapporten om konkurrenspolitik, s. 312-318. 2 2. HUVUDSAKLIGA SAMARBETSOMRÅDEN ENLIGT 1991 ÅRS AVTAL När det gäller specifika ärenden samarbetar EG och Förenta staterna enligt bestämmelserna i 1991 års avtal inom följande huvudområden: ° Anmälan av ärenden som handläggs av den ena partens konkurrensmyndighet då dessa ärenden är av väsentligt intresse för den andra parten (artikel II) och utbyte av information i allmänna frågor som rör tillämpningen av konkurrensreglerna (artikel Hl). Utbytet av grundläggande information i form av anmälan eller på andra mindre formella sätt är den tydligaste skyldigheten som följer av avtalet. I avtalet föreskrivs ett larmsystem enligt vilket varje part skall meddela den andra parten när man handlägger ärenden som kan påverka intressen som är av vital betydelse för den sistnämnda. Successiva anmälningar kan ske i samma ärende, exempelvis skall kommissionen vid koncentrationer först anmäla att ett ärende tas upp, sedan i tillämpliga fall, när kommissionen beslutar att vidta rättsliga åtgärder och slutligen "i tillräckligt god tid för att den andra partens synpunkter skall kunna beaktas" innan ett slutligt beslut fattas. ° Samordning av de åtgärder som båda partemas konkurrensmyndigheter vidtar (artikel IV). Bestämmelserna om samordning av åtgärder som rör tillämpningen av konkurrenslagstiftningen är också mycket viktiga. Det har blivit norm att ta kontakt då ärendena som tas upp är av gemensamt intresse, för att på så sätt utbyta synpunkter och när så är lämpligt samordna tillämpningsåtgärderna Parternas respektive definition av berörda marknader är ofta av central betydelse i diskussionerna. Parterna utbyter ofta synpunkter om möjliga åtgärder för att undvika att dessa blir motstridiga. I vissa ärenden kan samarbete bidra til i att klargöra någon punkt i den utländska lagstiftningen som är av betydelse för tolkningen av ett avtal eller för en åtgärds effektivitet. Information om sakliga förhållanden som är av betydelse för ärendet utbyts också i den mån som sekretesslagstiftningen medger. Denna typ av samarbete har under senare tid inneburit en lyckad synkronisering av undersökningar och utredningar5. Denna synkronisering syftar till att effektivisera efterforskningen av fakta. Den bidrar också till att hindra företag som misstänks för kartellverksamhet från att förstöra bevis inom det territorium på vilket en myndighet genomför en utredning i ett ärende som dess motsvarighet på andra sidan av Atlanten initierat. ° Bestämmelserna om så kallad "traditionell hövlighet" innebär att varje part skall beakta den andra partens väsentliga intressen när man vidtar åtgärder för att tillämpa sin konkurrenslagstiftning (artikel VI). Exempelvis förhåller sig parterna enligt den traditionella hövligheten när de samarbetar i ett visst ärende för att närma sig varandras ståndpunkter och 5 Detta ärende är ännu inte avgjort och kan därför av sekretesskäl inte på detta stadium tas upp i denna rapport. Detaljuppgifter om samarbetet mellan EG och Förenta staterna i detta ärende kommer att inbegripas i den första årsrapport som följer efter det att ärendet avgjorts. åtgärder, och på så sätt undvika att skada den andra partens marknad. Varje part kan uppmärksamma den andra på de problem man ser i ett visst ärende. Detta kan leda in den granskande partens utredning på en ny väg och därmed till ett slutresultat där den andra partens intressen beaktas på ett lämpligare sätt. Bestämmelserna om så kallad "aktiv hövlighet" innebär att varje part kan begära att den andra parten på grundval av sin lagstiftning vidtar lämpliga åtgärder rörande konkurrensbegränsande beteende på sitt territorium som påverkar den begärande partens väsentliga intressen (artikel V). Bestämmelsen om aktiv hövlighet ansågs nyligen för första gången vara lämplig att tillgripa i ett ärende. De amerikanska myndigheterna begärde att kommissionen skulle undersöka specifika anklagelser om diskriminering vid driften av ett datoriserat reservationssystem (Amadeus), som införts av Lufthansa, Air France och Iberia. Kommissionen håller för närvarande på att utreda ärendet i nära samarbete med det amerikanska justitiedepartementet. I avtalet klargörs det att ingen av dess bestämmelser kan tolkas på ett sätt som strider mot den gällande lagstiftningen i Europeiska unionen eller Förenta staterna (artikel IX). 3. REGLER OM SEKRETESSKYDD Det för närvarande mest intensiva samarbetet i enskilda ärenden6 mellan Europeiska kommissionen och konkurrensmyndigheter i tredje land sker antingen på grundval av specifika bilaterala avtal (1991 års avtal mellan EG och Förenta staterna om samarbete på konkurrensområdet7 och, inom kort, ett föreslag till avtal mellan EG och Förenta staterna om aktiv hövlighet8 samt ett föreslag till avtal mellan EG och Kanada om samarbete på konkurrensområdet) eller enligt 1995 års rekommendation från OECD9. I alla dessa instrument föreskrivs uttryckligen10 under rubriken "Sekretess och användning av information" att ". ingen av parterna måste avslöja information för den andra parten när ett sådant avslöjande är förbjudet enligt lagstiftningen hos den part som besitter informationen 6 Det är framför allt samarbete rörande ännu inte avgjorda ärenden som kan ge upphov till frågor som rör skydd av konfidentiell information. 7 Avtalet mellan Europeiska gemenskaperna och Förenta staternas regering om tillämpningen av deras konkurremlagstiftning (EGT L 95, 27. 4. 1995, s. 45-50 såsom det korrigerats genom EGT L 131, 15. 6. 1995, s. 38). 8 KOM(97) 233. 9 Reviderad rekommendation från OECD-rådet rörande samarbete mellan medlemsländerna när det gäller konkurrensbegränsande metoder som påverkar den internationella handeln, 27-28 juli 1995 - C(95)130. 10 i) artikel VIII i 1991 års avtal mellan EG och Förenta staterna, ii) artikel V i förslaget till avtal mellan EG och Förenta staterna om aktiv hövlighet, iii) avsnitt 10 i förslaget till avtal mellan EG och Kanada samt iv) avsnitt 10 i de vägledande principer som bifogats 1995 års rekommendation från OECD. eller om avslöjandet skulle strida mot denna parts vitala intressen. " (ej officiell översättning) Det första (och hittills) mest omfattande klargörandet om sekretesskyddets omfattning ingick i kommissionens uttalande till rådet om "skydd av konfidentiell information" i samband med att man den 10 april 1995 antog rådets och kommissionens gemensamma beslut om ikraftträdandet av 1991 års avtal mellan EG och Förenta staterna. I detta uttalande skiljer kommissionen mellan två typer av information som under olika omständigheter kan anses vara konfidentiell. information tillämpningsförordningar För det första omfattar artikel 20 i rådets förordning nr 17/62 och liknande bestämmelser i motsvarande som kommissionen och medlemsstaternas myndigheter erhållit i samband med en utredning. Informationen skall vara av sådan karaktär att den omfattas av sekretessplikt. Detta handlar i huvudsak cm information som inte är offentlig och som erhålls under en utredning eller som frivilligt anmälts till kommissionen enligt förordning nr 17/62 eller som anmälts som svar på en eller begäran om handelshemligheter. Sådan för de amerikanska information skall konkurrensmyndigheterna, förutom med den berörda källans uttryckliga tillstånd. inbegriper också affärs- information. Denna inte avslöjas information För det andra finns det information som rör utförandet eller det möjliga utförandet av en utredning och som inte omfattas av artikel 20 i förordning nr 17/62 eller liknande bestämmelser i motsvarande tillämpningsförordningar. Sådan information inbegriper det faktum att en utredning görs, (till exempel ett föremålet prissättningsavtal, en marknadsuppdelning eller missbruk av en ledande ställning såsom villkorad försäljning eller diskriminerande priser), identiteten på det företag som utreds och de steg som föreslås för utredningen. Denna information skall hållas konfidentiell för att säkerställa en korrekt handläggning av utredningen. Informationen kan dock förmedlas till de amerikanska konkurrensmyndigheterna eftersom dessa är ålagda sekretessplikt enligt bestämmelserna i artiklarna VIII och DC i avtalet och genom utväxlingen av skrivelser mellan parterna. för utredningen När det gäller anmälningar mellan de två partema (enligt artikel II. 4 i 1991 års avtal) innehåller dessa varken utkastet till meddelande om invändningar eller någon annan konfidentiell information. Det berörda företaget informeras om att sådana anmälningar har gjorts senast i samband med att meddelandet om invändningar utfärdas. När det är lämpligt att delge de amerikanska konkurrensmyndigheterna konfidentiell information för att informera dem om utvecklingen i ett visst ärende bör det rent allmänt noteras att detta förutsätter informationskällans medgivande i form av en avsägelse av sekretesskyddet. I gemenskapslagstiftningen föreskrivs en hög grad av sekretesskydd för konfidentiell information som delges kommissionen. Det är därför nödvändigt att det medgivande som ges är tillräckligt för att befria kommissionen från dess sekretessplikt enligt de allmänna principerna i gemenskapslagstiftningen, EG-domstolens rättspraxis och artikel 20 i förordning nr 17/62. I det kommande avtalet om aktiv hövlighet mellan EG och Förenta staterna klargörs det att information som tillhandahålls enligt dessa instrument bara far användas för tillämpningen av avtalen såvida inte den konkurrensmyndighet som tillhandahöll informationen har medgivit någon annan användning. Ytterligare skydd ges till dem som medgivit att viss konfidentiell information avslöjas genom att denna information inte far användas för något annat syfte, förutom med konkurrensmyndighetens och informationskällans medgivande. 4. REGLER RÖRANDE ÖPPENHET Medlemsstaterna hålls informerade om det samarbete som sker enligt 1991 års avtal mellan EG och Förenta staterna enligt kommissionens uttalande till rådet om öppenhet i samband med att man den 10 april 1995 antog rådets och kommissionens gemensamma beslut om ikraftträdandet av 1991 års avtal mellan EG och Förenta staterna. Enligt detta uttalande skall kommissionen förmedla den anmälan som gjorts till eller erhållits från de amerikanska myndigheterna enligt 1991 års avtal mellan EG och Förenta staterna intressen berörs Medlemsstaterna informeras så snart som detta rimligen är möjligt på det språk på vilket utväxlingen skett. Då kommissionen skickar till de amerikanska information myndigheterna informeras samtidigt medlemsstaterna om detta. till den medlemsstat eller de medlemsstater vars Kommissionen informerar även den medlemsstat eller de medlemsstater vars intressen berörs om varje samarbete eller samordning i fråga om tillämpningsåtgärder så snart som detta rimligen är möjligt. En medlemsstats intressen anses beröras i de fall då tillämpningsåtgärderna i fråga ° ° ° ° ° är av betydelse för medlemsstatens egna tillämpningsåtgärder, rör konkurrensbegränsande verksamhet (förutom koncentrationer eller förvärv) inom medlemsstatens territorium, rör en koncentration eller ett förvärv där en eller flera av parterna i uppgörelsen eller ett företag som kontrollerar en eller flera av parterna i uppgörelsen utgörs av ett företag som är grundat eller organiserat enligt medlemsstatens lagar, rör ett beteende som tros ha krävts, uppmuntrats eller godkänts av medlemsstaten, i viktiga avseenden skulle påbjuda eller tvärtom förbjuda ett visst beteende inom medlemsstatens territorium. Dessutom skall kommissionen åtminstone två gånger om året under sammanträden för konkurrensspecialister informera alla medlemsstater om tillämpningen av avtalet och framför allt om de kontakter som ägt rum med de amerikanska myndigheterna när det gäller att delge medlemsstaterna information som kommissionen har fått i enlighet med avtalet. från medlemsstaterna 5. SAMARBETE I SPECIFIKA ÄRENDEN UNDER 1997 De ärenden som förtecknas nedan omfattas direkt av avtalet mellan EG och Förenta staterna. Vissa ärenden inom lufttransportsektorn handläggs av en annan myndighet, US Department of Transportation (DoT) - det amerikanska transportdepartementet. Formellt samarbetar inte DoT direkt med kommissionen, utan indirekt genom det amerikanska justitiedepartementet, US Department of Justice (DoJ). Det förekommer därför bara informella kontakter mellan kommissionen och DoT. Dessa ärenden diskuteras inte i denna rapport. 5. 1 Statistisk information a) staterna Antalet ärenden som anmälts av kommissionen respektive av Förenta Kommissionen gjorde totalt 42 anmälningar under perioden 1 januari-31 december 1997. Dessa ärenden delas in i koncentrationer och ärenden som inte rör koncentrationer och återfinns i bilaga 1. Kommissionen tog under samma period emot totalt 36 anmälningar från de amerikanska myndigheterna. Det amerikanska justitiedepartementet (DoJ) anmälde 24 ärenden och Förenta staternas federala handelskommission (US Federal Trade Commission - FTC) 12 ärenden. En förteckning över dessa ärenden finns i bilaga 2, även denna fördelad mellan koncentrationer och ärenden som inte rör koncentrationer. Huvuddelen av alla anmälningar rörde koncentrationer. i bägge Kommissionen gjorde 31 anmälningar som rörde koncentrationer och de amerikanska myndigheterna 20. riktningarna De siffror som anges motsvarar antalet ärenden där en eller flera anmälningar gjorts och inte det totala antalet enskilda anmälningar. Enligt artikel II i avtalet skall anmälningar göras vid olika etapper av förfarandet, varför det kan göras åtskilliga anmälningar angående samma ärende. Exempelvis gjorde kommissionen i det enskilda ärendet Boeing/McDonnell Douglas sju anmälningar till de amerikanska myndigheterna, samtidigt som man tog emot sex anmälningar från FTC angående samma ärende. I tabell 1 redovisas antalet ärenden som enligt avtalet mellan EG och Förenta staterna anmälts under perioden 1 januari-31 december 1997. 1 tabell 2 redovisas antalet ärenden som anmälts sedan den 23 september 1991. Tabell l År ANMÄLDA ÄRENDEN Antal anmälningar från EG Antal anmälningar från Förenta staterna Antal anmälda koncentrationer 1997 42 FTC DoJ 12 24 30 (EG) 20 (Förenta staterna) * ** Tabell 2 Åi 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 ANMÄLDA ÄRENDEN Antal anmälningar från EG Antal anmälda koncentrationer Antal anmälningar från Förenta staterna FTC DoJ 5 26 44 29 42 48 42 10 2 (=12) 3(EG) + 9 (Förenta staterna) 20 20 (=40) 22 18 (=40) 11 (EG) + 31 (Förenta staterna) 20(EG) + 20 (Förenta staterna) 16 19 (=35) I8(EG) + 20 (Förenta staterna) 14 21 (=35) 20 18 (=38) 12 24 (=36) 31(EG) + 18 (Förenta staterna) 35(EG) + 27 (Förenta staterna) 30 (EG) + 20 (Förenta staterna) b) Kommissionens anmälningar till medlemsstaterna I den tolkningsskrivelse som kommissionen sände till de amerikanska myndigheterna (samt i kommissions uttalande av den 10 april 1995 till rådet om öppenhet, se punkt 4 ovan) föreskrivs att kommissionen, efter att ha anmält detta till de amerikanska konkurrensmyndighetema, skall informera den medlemsstat eller de medlemsstater vars intressen berörs om de anmälningar som kommissionen tagit emot från de amerikanska konkurrensmyndighetema. När amerikanska myndigheterna skickas de därmed omedelbart vidare till berörda enheter inom GD IV samtidigt som kopior skickas till de eventuella medlemsstater vars intressen berörs. Samtidigt som GD IV skickar anmälningar till de amerikanska myndigheterna skickas på samma sätt kopior till den medlemsstat eller de medlemsstater vars intressen berörs. anmälningar emot från tas de I de flesta fall informerar de amerikanska myndigheterna också medlemsstaterna direkt enligt OECD:s rekommendation11. Under den granskade perioden anmäldes 24 ärenden u Reviderad rekommendation från OECD-rådet rörande samarbete mellan medlemsländerna när det gäller konkurrensbegränsande metoder som påverkar den internationella handeln, antagen den 27-28 juli 1995. till Förenade kungariket, 21 till Tyskland, 10 till Frankrike, 9 till Nederländerna, 2 till Danmark, 2 till Finland, 2 till Italien och 1 till vardera Portugal och Spanien. 10 5. 2 Viktiga aspekter på det ärendespecifika samarbetet12 Under 1997 fortsatte det produktiva samarbetet mellan kommissionens tjänstemän och deras motsvarigheter i Förenta staterna. Genom 1991 års avtal erbjuds en ram för ett meningsfullt och användbart samarbete i ärenden som rör konkurrensfrågor av ömsesidigt intresse. Denna typ av samarbete och samordning av tillämpningsåtgärdema har varit till nytta både för konkurrensmyndigheterna och berörda företag. a) Sammanslagningen av Boeing och McDonnell Douglas13 Samarbetet mellan EG och Förenta staterna var särskilt intensivt i koncentrationsärendet Boeing och McDonnell Douglas. amerikanska försvarsdepartementet föreslagna koncentrationen kunde (US Department of Defense) och Det justitiedepartementet (US Department of Justice) informerade å den amerikanska regeringens vägnar Europeiska kommissionen om sina farhågor att i) ett beslut om att förbjuda den skada viktiga amerikanska försvarsintressen, ii) man med en avknoppning av Douglas Aircraft Company (DAC, McDonnell Douglas' civila flygplansgren) - oavsett vilka villkor kommissionen kunde ålägga en utomstående köpare - sannolikt inte skulle lyckas bevara DAC som en enskild tillverkare av nya flygplan, vilket skulle innebära dels en ineffektiv förvaltning av de delar av DAC:s tillverkning av nya flygplan som skulle kunna räddas av Boeing, dels förluster av arbetstillfällen i Förenta staterna, samt iii) en eventuell avknoppning av DAC till en utomstående köpare som inte skulle driva DAC som en tillverkare av nya flygplan skulle skada konkurrensen genom att detta skulle innebära att man skapar ett företag med incitament och medel att höja priser och minska servicen i fråga om tillhandahållandet av reservdelar och service till den tjänstgörande flottan av flygplan från DAC, av vilken amerikanska flygbolag äger en stor andel. Kommissionen beaktade dessa farhågor i den omfattning som gemenskapslagstiftningen medgav detta. Framför allt har kommissionen när det gäller amerikanska försvarsintressen begränsat sina åtgärder till koncentrationens civila del. Kommissionen har inte drivit vidare de farhågor som man uttryckte i sitt meddelande om invändningar i fråga om koncentrationens effekter på den internationella marknaden för stridsflygplan. När det gäller DAC har kommissionen inte övervägt en avknoppning som en åtgärd för att lösa de konkurrensproblem som uppstår genom koncentrationen. Även om detta ärende varit särskilt svårt säkerställde kommissionen genom de villkor man föreskrev i godkännandet efter sin utredning att en verklig konkurrens skulle bevaras på marknaden för stora civila flygplan. 12 I denna rapport läggs tyngdpunkten på aspekter på handläggningen av ärenden som rör samarbetet mellan EU och Förenta staterna. För mer information om ett enskilt ärende se den XXVII:e rapporten om konkurrenspolitik. 13 För detaljer om detta ärende se bland annat: A. Schaub, "International cooperation in antitrust matters: making the point in the wake of the Boeing/MDD proceedings", Competition Policy Newsletter, nr 1/1998 (februari), s. 2-6. 11 b) barnarbete i andra viktiga ärenden i) Aspekter som rör produktmarknaden De diskussioner som förs mellan handläggarna av olika ärenden är ofta fokuserade på marknaden för en produkt för att avgöra huruvida bägge sidor har kommit fram till liknande slutsatser. Denna typ av utbyte har onekligen påvisat en hög grad av likhet mellan kommissionens och de amerikanska myndighetemas marknadsanalyser. Detta är mycket viktigt med tanke på behovet av ett meningsfullt utbyte samtidigt som man iakttar sekretessreglerna. Om kommissionen och de amerikanska myndigheterna skulle inta olika initiala ståndpunkter vid definieringen av en marknad, skulle det kanske inte vara möjligt att till fullo undersöka orsakerna till de olika förhållningssätten utan att diskutera den konfidentiella information som partema lagt fram. Enligt nuvarande regler skulle detta bara kunna göras med en överenskommelse mellan partema. Det förekom många kontakter mellan EG-tjänstemän och det amerikanska justitiedepartementet vid utredningen av den då föreslagna sammanslagningen av BT och MCI. Möten mellan de båda partema hölls både i Washington och i Bryssel. Eftersom ärendet medförde krav på en utvärdering av marknaderna för telefonitjänster över Atlanten och i synnerhet på en granskning av koncentrationens effekter mot bakgrund av de internationella arrangemangen för redovisning av taxor, bidrog diskussionerna mellan partema inte bara till en förfinad marknadsdefinition, utan också till att samla kunskaper om regelverken på ömse sidor av Atlanten. Även i ärendet Guinness/Grand Metropolitan förekom omfattande diskussioner mellan kommissionens tjänstemän och deras motsvarigheter i Förenta staterna när det gällde berörda produktmarknader, vilket ledde till samstämmiga analyser och åtgärder. I ärendet Santa Cruz/Microsoft förelåg det inte några meningsskiljaktigheter i synen på hur marknaden skulle definieras. Även i ärendet Boeing/McDonnell Douglas kom FTC och kommissionen fram till samma definition på marknaden för "stora civila flygplan". Efter utbytet av synpunkter på hur man skulle definiera marknaderna för PET-film and titandioxid vissa potentiella meningsskiljaktigheter i fråga om substitutprodukter både på efterfråge- och utbudssidan i Förenta staterna och i EG. ärendet DuPont/ICI kunde man notera i Även om EG. s och Förenta statemas myndigheter emellanåt använt sig av olika definitioner av produktmarknaderna i sina respektive utvärderingar, har kontakterna mellan myndigheterna tjänat sitt syfte att skapa förståelse för den andra partens inställning och därmed till att de har kunnat förfina sina analyser. Det nära samarbetet innebar att bägge sidor kunde undvika motstridiga beslut. ii) Aspekter som rör den geografiska marknaden Diskussionerna om geografiska marknader tenderar att vara mer begränsade, eftersom kommissionen och de amerikanska myndigheterna vanligtvis koncentrerar sitt arbete på beteendets eller uppgörelsens effekter på konkurrensen inom deras egna marknader, även om den granskade verksamheten organiseras i en transatlantisk eller global omfattning. I ärendena Boeing/MDD och GE Aircraft Engines/Pratt & Whitney gjorde dock bägge sidor samma geografiska definition av den globala marknaden. I ärendet DuPont/ICI 12 förekom ett utbyte av synpunkter huruvida den amerikanska och den europeiska marknaden för de bägge produkterna - PET och titandioxid - skulle betraktas som avgränsade eller som delar av en global marknad. iii) Aspekter rörande konkurrensbegränsande effekter I den allmänna diskussionen om ärendet Santa Cruz/Microsoft kom man fram till att kommissionen och dess amerikanska motpart på personalnivån hade en i stort sett likartad syn på verkligheten. Ärendet Guinness/Grand Metropolitan var ett bra exempel på komplementära analyser av konkurrensbegränsande effekter. I det ärendet ledde enighet om marknadsdefinitionen till enighet om effekter på konkurrensen och slutligen till enighet om en gemensam åtgärd. Samrådet mellan kommissionen och FTC ledde till att vardera sidan tog större hänsyn till den andras oro för de potentiella konkurrensbegränsande effekterna av koncentrationen. FTC intog en mer kritisk hållning till Boeings exklusiva avtal allteftersom dess undersökning fortgick. iv) Att utröna lagar och sakförhållanden i den andra partens rättsskipning Varken de amerikanska myndigheterna eller kommissionen har ifrågasatt den andra partens behörighet att ta upp ett visst ärenden. Utbyte av information och diskussioner ägde rum i de ärenden där den ena eller den andra partens jurisdiktion inte stod utom allt tvivel. Det nära samarbetet i ärendet Santa Cruz/Microsoft klargjorde att det amerikanska förhållningssättet "rule of reason" när det gäller kontraktsbegränsningar, skulle göra det svårare att bestrida det aktuella beteendet i amerikanska domstolar. När det gäller åtgärder går det dock inte direkt att göra gällande en förpliktelse gentemot kommissionen på det sätt som det går med ett amerikanskt dekret om samtycke. v) Att undvika motstridiga åtgärder I ärendet Guinness/Grand Metropolitan var partema, när förhandlingarna väl hade nått ett visst stadium, beredda att tillåta diskussioner om föreslagna åtgärder mellan konkurrensmyndigheterna. Detta var värdefullt för att säkerställa en samordning som annars inte hade varit möjlig. Framför allt säkerställde man på detta sätt att de åtgärder man slutligen kom överens om inom respektive jurisdiktion var förenliga med varandra. Även om FTC inte övervägde några åtgärder i ärendet Boeing/MDD eftersom man i slutänden kom att godkänna koncentrationen, informerade kommissionen, som mycket ingående studerade frågan om någon form av avknoppning av DAC, FTC om denna möjlighet. Då FTC uttryckte reservationer för en sådan åtgärd och med tanke på att kommissionens förfrågan visade att det inte fanns någon potentiell köpare till DAC, informerade kommissionen dock FTC om att man skulle beakta dess farhågor och därmed överge tanken på en avknoppning av DAC. vi) Traditionell hövlighet Kommissionen delgav den 26 juni 1997 de amerikanska myndigheterna sina preliminära slutsatser och farhågor i ärendet Boeing/MDD och bad FTC att beakta Europeiska unionens viktiga intressen när det gällde att skydda konkurrensen på marknaden för stora 13 civila flygplan. FTC svarade samma dag och tillkännagav att man skulle beakta de intressen som Europeiska gemenskaperna uttryckt då man skulle fatta sitt beslut. Den 1 juli 1997 fattade den federala handelskommissionen ett majoritetsbeslut om att inte motsätta sig koncentrationen. vii) De amerikanska konkurrensmyndighetemas deltagande i kommissionens utfrågningar Till följd av de önskemål som framfördes av FTC gav kommissionens ansvariga tjänsteman för utfrågningar tillstånd till tjänstemän från den amerikanska myndigheten att delta som observatörer i de offentliga utfrågningar som kommissionen enligt EG:s koncentrationsförordning höll i samband med granskningen av sammanslagningen av Guinness och Grand Metropolitan. Vidare begärde och beviljades Förenta statemas justitiedepartement att få delta (som observatörer) vid utfrågningen angående koncentrationsärendet Boeing/MDD. 6. SLUTSATSER Tjänstemännen inom konkurrensmyndigheterna på bägge sidor anser att regelbundna kontakter och diskussioner är synnerligen värdefulla. De bidrar till att förbättra förståelsen för de frågor som är aktuella i ett visst ärende. Det ansågs vara effektivt och värdefullt att fa en idé om hur Förenta statemas myndigheter med ansvar för tillämpning av konkurrenslagstiftningen tänkte reagera på vissa händelser i ett ärende rörande konkurrensfrågor. Trots den begränsade mängd information som vi kan utbyta, förutom då granskade företag avsagt sig sekretesskyddet, tjänar kommissionen och de två amerikanska konkurrensmyndigheterna på att kunna uppträda på ett konsekvent sätt, undvika motstridiga beslut och oförenliga åtgärder samt fatta snabbare beslut. 14 BILAGA 1 ANMÄLNINGAR FRÄN EUROPEISKA KOMMISSIONEN TILL DE AMERIKANSKA MYNDIGHETERNA 1 januari 1997-31 december 1997 Koncentrationerer14: 01 02 03 04 05 06 07 08 09 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 Ärende I V/M. 882 - Archer-Daniels-Midland / Grace Cocoa Associates Ärende IV/M. 890 - Blokker/Toys "R" Us Ärende IV/M. 867 - Wagons-Lits/Carlson Ärende IV/M846 - Philips/Hewlett-Packard Ärende IV/M. 877 - Boeing/McDonnell Douglas Ärende IV/M. 856 - BT/MCI (H) Ärende IV/M. 905 - Schweizer Ruck/S. A. F. R. Ärende IV/M. 833 - The Coca-Cola company/Carlsberg A/S Ärende IV/M. 902 - Warner Bros. /Lusomundo/Sogecable Ärende IV/M. 920 - Samsung/AST Ärende IV/M. 915 - Tyco/ADT Ärende IV/M. 906 - Mannesmann /Val lourec Ärende IV/M. 917 - Valinox/Timet Ärende IV/M. 938 - Guinness/Grand Metropolitan Ärende IV/M933 - ICI/Unilever Ärende IV/M. 936 - SIEBE PLC/APV PLC Ärende IV/M. 885 - MERCK/RHÔNE-POULENC/MERIAL Ärende IV/M 951 - CABLE AND WIRELESS/MAERSK DATA-NAUTEC Ärende IV/M. 937 - LEAR/KEIPER Ärende IV/M. 932 - SEHB/VIAG/PE-BEWAG Ärende IV/M. 942 - VEBA/DEGUSSA Ärende IV/M. 941 - ADM/ACATOS & HUTCHESON/SOYA MAINZ Ärende IV/M. 963 - COMPAQ/TANDEM Ärende IV/M. 723 - ALCOA/ELKEM Ärende IV/M. 966 - Philips/Lucent Technologies Ärende IV/M. 954 - BAIN/HOECHST - DADE BEHRING Ärende IV/M. 977 - Fujitsu/Amdahl Ärende IV/M 984 - DUPONT/ICI Ärende IV/M. 950 - Hoffmann-La Roche/Boehringer Mannheim Ärende IV/M. 1016 - Price Waterhouse/Coopers & Lybrand 14 På grund av sekretesskrav innehåller denna förteckning bara de utredningar eller ärenden som offentliggjorts. 15 ANMÄLNINGAR FRÄN EUROPEISKA KOMMISSIONEN TILL DE AMERIKANSKA MYNDIGHETERNA 1 januari 1997-31 december 1997 Andra ärenden än koncentrationer15: 01 02 03 04 05 06 07 08 09 Ärende IV/36365 - NEC/PB/CMB Ärende IV/36. 213/F - GEAE / P&W Ärende IV/E-3/36. 204 - GENUSA Ärende IV/36420 - Microsoft Exp lorer Licensing Ärende IV/36365 - NEC/PB/CMB Ärende I V/3 6. 3 82 - Santa Cruz Operation/Microsoft Ärende IV/36474 - IBM/STET Ärende IV/35969 - Canal+ - GDI - TINTA Ärende IV/36610/ - Sanofi Pharma Bristol - Myers 15 På grund av sekretesskrav innehåller denna förteckning bara de utredningar eller ärenden som offentliggjorts. 16 BILAGA 2 ANMÄLNINGAR FRÅN DE AMERIKANSKA MYNDIGHETERNA TILL EUROPEISKA KOMMISSIONEN 1 januari 1997-31 december 1997 Koncentrationer16 The Boeing Comp. /McDonnell Douglas Corp. 01 02 Metal Leve S. A. /Mahle GmbH 03 04 05 06 Cargill Inc/Akzo Nobel N. V. Guinness/Grand Metropolitan British Telecommunications/MCI Communications Corp. Corange Ltd. /Dr. H. C. Paul Sacher 16 På grund av sekretesskrav innehåller denna förteckning bara de utredningar eller ärenden som offentliggjorts. 17 BILAGA 2 (forts. ) Andra ärenden än koncentrationer17 01 02 03 04 05 06 07 Hoffmann-La Roche, Jungbunzlauer International AG Sodium gluconate investigation International Association of Conference Interpreters SKW Metals & Alloys AIG Trading Corp. /BP Exploration & Oil Inc/Cargill International SA HeereMac Offshore Construction Group Inc. /HeereMac Graphite electrodes investigation 17 På grund av sekretesskrav innehåller denna förteckning bara de utredningar eller ärenden som offentliggjorts. 18 ISSN 1024-4506 KOM(98) 510 slutlig DOKUMENT SV 08 11 10 17 Katalognummer : CB-CO-98-517-SV-C ISBN 92-78-38887-4 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg 13


title: PERGUNTA ESCRITA n. 2741/98 do Deputado Glyn FORD à Comissão. Acordos internos de investimento com fabricantes de veículos automóveis

eurovoc_concepts:
consumer protection
inter-company agreement
investment abroad
market supervision
motor car
motor vehicle industry
price disparity
selling price

text: 14. 5. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 135/109 (1999/C 135/129) PERGUNTA ESCRITA E-2738/98 apresentada por James Moorhouse (ELDR) ao Conselho (8 de Setembro de 1998) Objecto: Prisioneiros libaneses na Síria Quais são os meios de pressão utilizados pelo Conselho durante as negociações do acordo euro- -mediterrânico de associação com a Síria, ou no quadro da política externa e de segurança comum, para levar o Governo sírio a libertar os 250 libaneses ainda detidos nas suas prisões? Resposta (14 de Dezembro de 1998) 1. A cláusula-padrão sobre direitos humanos está incluída nas directrizes de negociação do Acordo de Associação com a Síria. Essa cláusula, que estipula que as relações entre as partes deverão basear-se no respeito dos princípios democráticos e dos direitos humanos fundamentais que regem as suas políticas tanto a nível interno como a nível internacional, constitui um elemento essencial do acordo. As negociações com a Síria iniciaram-se em Abril de 1998 e a segunda ronda de negociações teve lugar em 20/21 de Outubro de 1998. O Conselho tem acompanhado de perto todos os aspectos relacionados com as negociações. 2. A Síria é igualmente signatária da Declaração de Barcelona, na qual os participantes se compro- meteram a agir em conformidade com a Carta das Nações Unidas e com a Declaração Universal dos Direitos do Homem, bem como com outras obrigações nos termos do direito internacional, e a desenvolver o Estado de direito e a democracia nos seus sistemas políticos. O Conselho tem vindo a acompanhar de perto a questão dos prisioneiros libaneses na Síria e registou 3. que, em 5 de Maio de 1998, foram libertados pelas autoridades sírias 121 prisioneiros. O Conselho pode garantir ao Senhor Deputado que não hesitará em usar todos os meios, formais ou 4. informais, de que dispõe para convidar as autoridades sírias a darem cumprimento aos princípios do direito e da justiça, permitindo a libertação de todos os prisioneiros injustamente detidos. (1999/C 135/130) PERGUNTA ESCRITA E-2741/98 apresentada por Glyn Ford (PSE) à Comissão (3 de Setembro de 1998) Objecto: Acordos internos de investimento com fabricantes de veículos automóveis Pode a Comissão indicar se é ou não legal que os Estados-membros celebrem acordos internos de investimento com os fabricantes de veículos automóveis, o que faz com que os preços dos automóveis nesses Estados-membros estejam artificialmente inflacionados em comparação com o resto da Europa? Resposta do Comissário Van Miert em nome da Comissão (28 de Outubro de 1998) A Comissão não está em condições de comentar a questão apresentada pelo Senhor Deputado, uma vez que não foi informada sobre os referidos acordos de investimento. Quanto à análise das diferenças de preços dos automóveis na Comunidade, a Comissão enviará a sua publicação semestral relativa aos preços dos automóveis directamente para o Senhor Deputado e para o Secretariado do Parlamento. Nestas circunstâncias, a Comissão remete igualmente o Senhor Deputado para a sua resposta à questão escrita E- 2577/98 apresentada pela Senhora Anita Pollack (1). (1) JO C 31 de 5. 2. 1999, p. 150